Міжнародний туризм. Південно-Східна Азія\nРОЗВИТОК ТУРИЗМУ В ДЕЯКИХ РЕГІОНАХ СВІТУ.\nЕкзаменаційний реферат з географії:\nВиконала учениця 11 «А» класу\nПеревірила вчитель географії\nКолесникова Інна Володимирівна\nВступ. Роль туризму у світовій економіці 3\nПонятті: "Міжнародний туризм", "туризм", "турист", "туристична індустрія" 5\nЕтапи розвитку міжнародного туризму 7\nФункції міжнародного туризму 15\nКласифікація міжнародного туризму 18\nПерспективи розвитку міжнародних туристських обмінів 19\nТуризм в Росії 21\nРозвиток туризму в деяких регіонах світу 24\nСхідна Азія та Тихоокеанський регіон 27\nКраїни Південно-Східної Азії 29\nВступ. Роль туризму у світовій економіці\nВ даний час індустрія туризму є однією з найбільш динамічно розвиваються форм у міжнародній торгівлі послугами. Значення туризму в світі постійно зростає, що пов'язано з впливом туризму на економіку окремої країни.\nМіжнародний туризм входить у число трьох найбільших експортних галузей, поступаючись нафтовидобувної промисловості й автомобілебудуванню, питома вага яких в світовому експорті 11% і 8,6% відповідно. Міжнародний туризм в світі вкрай нерівномірний, що пояснюється в першу чергу різними рівнями соціально-економічного розвитку країн і регіонів. Найбільший розвиток міжнародний туризм отримав в західноєвропейських країнах, але зараз також успішно розвивається туризм і в південно-східній Азії. Подібний розвиток міжнародних туристичних зв'язків спричинило за собою створення численних міжнародних організацій, що сприяють поліпшенню роботи цієї сфери міжнародної торгівлі. Багато високорозвинені країни Заходу, такі, як Швейцарія, Австрія, Франція, значну частку свого добробуту побудували на доходах від туризму\nМіжнародний туризм, характерною рисою якого є те, що значна частина послуг проводиться з мінімальними витратами на місці, відіграє все більш помітну роль у світовій економіці. Туристична галузь входить в число економічних форвардів, що дають значну величину доданої вартості.\nУ багатьох країнах туризм відіграє значну роль у формуванні валового внутрішнього продукту, створенні додаткових робочих місць і забезпеченні зайнятості населення, активізації зовнішньоторговельного балансу. Туризм має великий вплив на такі ключові галузі економіки, як транспорт і зв'язок, будівництво, сільське господарство, виробництво товарів народного споживання і інші, тобто виступає своєрідним каталізатором соціально-економічного розвитку. Значення туризму як джерела валютних надходжень, розширення міжнародних контактів, забезпечення зайнятості населення постійно зростає. Вибір теми екзаменаційного реферату «Міжнародний туризм» обумовлений потребою вивчити історію розвитку туризму, виявити мотиви за якими люди подорожують, більше дізнатися про міжнародні та національних туристичних організаціях, розібратися в структурі індустрії гостинності, її функції і перспективи розвитку.\nПриступаючи до екзаменаційного реферату з обраної теми, я поставила для себе мету простежити динаміку розвитку туризму в країнах володіють у цій сфері великим досвідом і де цей бізнес розвивається найуспішніше, простежити також періоди зростання і спаду туристичного бізнесу і їх основні причини, градацію сфер і напрямків розвитку туризму. Думаю, що аналіз і знання цих моментів допоможе мені в моїй майбутній роботі в цій галузі.\nПоняття: "" міжнародний туризм ", туризм", "турист", "туристична індустрія".\nМіжнародний туризм - це система подорожей, що здійснюється на базі міждержавних договорів з урахуванням діючих міжнародних норм і місцевих звичаїв.\n- Це найбільша індустрія світу, що має приблизно $ 3,5 трлн. оборотного капіталу і включає в себе такі компоненти як:\n-Подорожі (круїзи, автобуси, літаки, автомобілі, залізниці);\n- Проживання (готелі та мотелі, конференції, виставки, зустрічі);\n- Відпочинок і дозвілля (ігри, парки, розваги, атракціони).\n-провідний Виробник промислової продукції, чий внесок у валовий національний продукт становить 6,1%.\nРоботодавець 127 млн. Людей, тобто приблизно кожного 15 з усіх працюючих.\n-самая Швидко розвивається галузь світової економіки.\nТуризм - це здійснювані у вільний час поїздки (походи), які не пов'язані з роботою і зміною постійного місця проживання, це також сфера послуг для задоволення потреб туристів.\nПоняття «туризм» має кілька розпливчастий характер. По-перше, туризмом вважається тимчасове переміщення людей з місць, де вони зазвичай мешкають і працюють, в інші місця. Під "тимчасовим переміщенням" умовно розуміється період до одного року. По-друге, згідно з міжнародною статистикою до іноземних туристів відносяться особи, які відвідують іншу країну (як мінімум з одним нічлігом) з будь-якою метою, крім професійної діяльності, оплачуваної в цій країні.\nСлово tourist з'явилося в англійській мові на початку ХIХ століття і в перекладі з англійської означає: той, хто здійснює поїздку заради власного задоволення чи розширення культурного кругозору. За визначенням ООН турист - це особа, що перебуває в даній місцевості терміном більш ніж на одну ніч і менш ніж на рік. Ділові відрядження і поїздки на конференції теж охоплюються цим визначенням.\nТуристична індустрія, якщо виходити з визначення цього поняття в Законі, це сукупність необхідних об'єктів матеріальної бази туризму, які забезпечують всебічне задоволення вимог туристів під час проведення подорожей, а також задоволення вимог організацій, що здійснюють туроператорську і турагентську діяльність і надають екскурсійні послуги і послуги гідів-перекладачів.\nТуризм перетворився практично в самостійне міжгалузеве господарство, в індустрію. Він грає дуже серйозну роль в економіці багатьох країн. На його розвиток виділяються великі асигнування. Створюються спеціалізовані туристичні центри - комплекси для відпочинку з широкою мережею розваг.\nВиникнення організованого туризму.\nСтановлення і розвиток капіталістичних відносин в світі сприяли виникненню організованого туризму. Капіталістичне суспільство зіграло важливу роль у формуванні економічних, політичних і соціальних передумов, необхідних для міжнародного туризму. Однією з перших країн, в якій перемогла буржуазна революція і почав розвиватися капіталізм, була Англія. Саме тут і утворилися перші туристські організації, розвинули свою діяльність спочатку всередині країни, а потім і за її межами.\nПочаток сучасного туризму датується 1841р. До наших днів дійшло опис першої туристичної поїздки 570 членів товариства тверезості з Лейстера в Лафоборо, організованої Т.Кук.\nЦій події в більшій мірі сприяв промисловий переворот і пов'язані з ним зростання рухливості населення і появи масового транспортного засобу - залізниць. Т.Кук почав активно використовувати можливості, що відкрилися. Коли в1851г. в Лондоні відбулася перша Міжнародна промислова виставка, тільки з Йоркшира їм була організована відправка 165 тис. відвідувачів. У 1854 р в Англії видається перший довідник по готелях, адресований мандрівникам і туристам. У ньому було зазначено близько 8 тис. Готелів. Активний розвиток туристського бізнесу всередині країни спонукало Т. Кука до організації закордонних поїздок\nУ 50-70-х роках XIX ст. англійці становили більшу частину іноземних туристів, які відвідували Європу. Для цього періоду характерна поява в європейських країнах готелів з назвами "Англегер", "Британіка", "Лондон", "Віндзор" і т.д., а в лексиконі з'являються англійські слова "експрес", "лайнер", "комфорт", "бій" і т.д. Велику роль у розвитку туризму в Європі у другій половині XIX ст. зіграло збільшення протяжності залізниць.\nЗ 1838г.було розпочато пароплавне сполучення між Нью-Йорком і Лондоном. Тоді колесновінтовой пароплав "Грейт вестерн" здійснив свій перший рейс і доставив з Америки в Європу 68 пасажирів. Число пасажирів постійно збільшувалося, і якщо в 1840 р воно становило приблизно 8 тис. Чол., То вже в 1860 р дорівнювало 26 тис.\nЗ середини 60-х років починає розвиватися туризм між Англією і США. Заслуга тут також належить Т. Кука, який в 1865 організував турпоїздки з Америки в Англію і з Англії до Америки. У 1866 р перші групи англійських туристів відвідали США.\nЗ 1867 починаються морські туристські подорожі. У 1882 р відбулося перше кругосвітню подорож Кука. Не обмежуючись укладанням договорів з залізничними та пароплавними компаніями, власниками готелів і ресторанів, суспільство уважно вивчало попит, становило маршрути поїздок і програми перебування.\nНовий бізнес зацікавив багатьох підприємців. Слідом за фірмою Т. Кука а Англії виникають туристські організації Треймза і сера Генрі Ланна, утворюються Велосипедний туристський клуб, Політехнічна туристська організація, Кооперативна асоціація відпочинку і т.д. Трохи пізніше туристичні фірми та агентства з'являються у Франції, Італії, Швейцарії та інших країнах європейського континенту. У 1885 р В Петербурзі починає свою діяльність перша туристська компанія Л.Ліпсона.\nПро розвиток туризму в Росії в той час варто сказати окремо. У другій половині XIX ст. велика увага тут приділяється екскурсійної діяльності. У цей період отримують широку популярність: Товариство любителів природознавства, яке мало свої філії в ряді міст імперії, в тому числі і в таких як Петербург, Москва, Казань, Тифліс, Єкатеринбург; Кримський гірський клуб, що діяв в Одесі; Кавказьке гірниче суспільство, що знаходилося в П'ятигорську. Починаючи з 1899 р в Москві при Педагогічному суспільстві працювала комісія з організації загальноосвітніх екскурсій для учнів. У 1895 р було створено Ялтинське екскурсійне бюро Кримсько-Кавказького гірського клубу.\nЗазначені організації випускали перші спеціалізовані журнали: "Екскурсійний вісник", "Шкільні екскурсії і шкільний музей", "Русский екскурсант", різну літературу педагогічного характеру, а також займалися підготовкою керівників екскурсій. У роботі організацій брали участь багато відомих учених, мандрівники, письменники, громадські діячі. Серед них Д.Н.Мамина-Сибіряк. К.А. Тімірязєв, Д.Н.Менделеев, І.Л.Павлов, Н.М.Пржевальскій, В. І. Вернадський.\nДруга половина XIX ст. в Росії ознаменувалася поширенням гірського туризму. У 1877 р в Тифлісі був створений перший в країні англійський клуб при Кавказькому суспільстві природознавства. Кримський гірський клуб, що утворився в 1890 р в Одесі, відкриває свої філії в Ялті і Севастополі. В кінці XIX - початку XX століття розвитку туризму приділяють увагу багато наукових і аматорські суспільства і організації. Тут можна відзначити Російське географічне товариство, Товариство любителів природознавства. Петербурзьке товариство народних університетів і т.д.\nПоширення піших походів і велосипедних прогулянок, гірських сходжень та екскурсій, увагу, яку приділяли з боку багатьох навчальних закладів, наукових і професійних товариств, прагнення російської інтелігенції використовувати туризм та екскурсійну діяльність для освіти народу - все це сформувало необхідні передумови для об'єднання любителів туризму в спеціалізовані організації. В1895 р створюється Російське суспільство туристів, в1901 р - Російське гірське товариство, Ці дві організації, що виникли на рубежі століть, до жовтня 1917 р були провідними туристичними організаціями в Росії.\nПочаток XX в. пов'язане з виникненням і розвитком принципово нового виду транспорту - автомобільного. Число автомобілів з кожним роком збільшувалася. Проте до першої світової війни велика частина туристів і мандрівників користувалася залізничним або морським повідомленням.\nМорський транспорт теж удосконалювався. Збільшувалася водотоннажність, швидкість, підвищувалася комфортабельність кораблів, поліпшувалася їх технічна оснащеність. У 1907 р на воду були спущені трансатлантичні лайнери "Сіріус", "Лузітанія", "Мавританія". Настільки швидкий розвиток судноплавства супроводжувалося збільшенням числа американських туристів. В кінці Х1Хв. з США щорічно виїжджали приблизно 80 тис. чоловік, а в 1914 р 280 тис.\nПерша світова війна 1914-1918 рр. вкрай негативно позначилася на розвитку міжнародних туристських зв'язків. У цей період туризм призупинив діяльність. Однак слід зазначити, що військові потреби призвели до вдосконалення як залізничного, так і автомобільного транспорту, крім того, для перевезень людей почала використовуватися авіація.\nЗакінчення першої світової війни поклало початок нового етапу в розвитку міжнародного туризму. Перш за все це пов'язано з зростанням ролі США на світовій арені й активізацією американського капіталу в Європі. Приплив американців в західноєвропейські країни в цей час значно збільшується і перевершує число англійських туристів.\nДосить швидко обсяг міжнародного туризму і подорожей досяг передвоєнного рівня, а через три чотири роки перевершив його в більшості держав. У 1913 р число американців, що виїжджали за кордон, налічувало 286604 людини, в 1923р - 308471, а в 1930 р їх число досягає 477260 чоловік.\nУ 20-ті роки значно розширюється географічний простір іноземного туризму. Так, до війни велика частина туристів прямувала до Італії і Швейцарії, а після її закінчення практично всі держави Європи надали залученими в сферу туризму.\nУ 1925 р в Гаазі відбувся перший конгрес Міжнародного союзу офіційних організацій з пропаганди туризму. У ньому взяли участь 14 країн.\nОднак цей період характеризується низкою чинників, які досить негативно вплинули на розвиток Міжнародного туризму. Це перш за все світова економічна криза 1929 - 1933 рр. ДО 1932 р число іноземних туристів, що побували в Англії, скоротилося до рівня початку 20-х років.\nІншою важливою причиною, яка сповільнила темпи зростання іноземного туризму в 30-ті роки, стало загострення політичної обстановки в Європі у зв'язку з приходом до влади в Німеччині нацистської партії Гітлера і підготовкою Німеччини до війни.\nДруга світова війна різко скоротила обсяг міжнародного туризму. У перші повоєнні роки гостро відчувався дефіцит грошових коштів, паливно-енергетичних ресурсів, продовольства, кваліфікованих кадрів.\nТільки через кілька років після закінчення Другої світової війни міжнародний туризм в Європі почав відроджуватися. Довоєнний рівень був досягнутий в кінці 40-х років. У цей період туристські обміни і подорожі одержали широкий розвиток в США і Канаді. Успішно розвивався туризм в Мексиці, Панамі, на Кубі. У 1948 році були дозволені поїздки закордонних туристів в Японію. До 1950 року загальна кількість іноземних туристів, зареєстроване в усьому світі, початок перевищувати довоєнний рівень і досяг 25 млн. Чоловік.\nСтворення Міжнародного союзу офіційних туристських організацій (1947).\nНеобхідність розвитку через міжнародні туристські зв'язки відносин між державами в політичних і економічних, соціальних і культурних аспектах ще в 20-х роках нашого століття висунула на порядок денний питання про узгодження в цьому напрямку спільних дій між національними туристськими і транспортними організаціями різних країн. Так, в 1925 р був створений Міжнародний конгрес офіційних асоціацій пропаганди туризму (МКОАПТ), в 1927 р - Міжнародний конгрес офіційних туристських організацій (МКТО), а в 1930 був заснований Міжнародний союз організацій та пропаганди туризму (МСОПТ).\nДо цього часу міжнародний туризм, постійно розвиваючись і вдосконалюючись, вже зумів практично перейти від індивідуальних форм до організованих. Це зажадало формування більш досконалої організаційної структури по керівництву світовим туризмом. В результаті в 1947 р все три організації були реформовані, а на їх базі в Парижі засновано Міжнародний союз офіційних туристських організацій (МСОТО). Це була міжнародна спеціалізована організація. Її дійсними членами були як урядові так і неурядові, але визнані їх урядами в якості офіційних національних туристських організацій 116 держав\nРозвиток міжнародного туризму в 1950 -1970 рр.\n50-ті роки ознаменувалися підйомом міжнародного туризму. До 1960 р число туристів, що виїжджають за кордон, досягла 71 млн. Чоловік, тобто зросла майже в три рази.\nЩо ж сприяло в ці роки настільки бурхливої активізації міжнародних туристських відносин? Тут можна відзначити цілий ряд факторів. Перш за все це зміна політичної обстановки в світі: початок розрядки в міжнародних відносинах, деяке ослаблення міжнародної напруженості і конфронтації в "холодній війні".\nЦей період також збігся з підйомом економіки провідних капіталістичних країн, післявоєнної перебудовою промислового виробництв. Розширився соціальний склад туристів, що виїжджають із західних країн. Це стало реальним завдяки боротьбі трудящих за економічні і соціальні права. Робітники і службовці змогли досягти підвищення рівня оплати праці, збільшення тривалості оплачуваної відпустки, надання різних соціальних гарантій. Таким чином, на зміну туризму багатих одинаків (представників заможних верств населення) приходить туризм, в який все залучаються середні верстви населення (службовці, молодь, представники інтелігенції).\nВажливу роль тут зіграла науково-технічна революція в області авіаційного транспорту, що сприяло зниженню вартості перевезень. Якщо в середині 50-х років вартість перельоту перевищувала 1 тис. $, То вже на початку 60-х авіатарифи, особливо для перевезень туристів, знизилися в три - чотири рази.\nООН і міжнародний туризм.\nЗростання значення іноземного туризму в зовнішньополітичній і зовнішньоекономічній діяльності багатьох держав привів до того, що "Організація Об'єднаних Націй" і її спеціалізовані органи почали більше уваги приділяти цій швидко розвивається сфері міжнародного співробітництва. Так, в 1963 р в Римі була проведена 1 Конференція ООН по туризму і подорожам. На ній було розглянуто широкий спектр проблем, що стосуються туризму, і вироблені рекомендації, які сприятимуть прискореному розвитку цієї форми спілкування людей.\nВажливим підсумком Римської конференції стало прийняття офіційного визначення таких понять як "тимчасовий відвідувач", "турист", "екскурсант", що необхідно, зокрема, для забезпечення певної уніфікації та аналізу статистичного обліку туризму. Увага в роботі конференції було приділено і питанням, які пов'язані зі спрощенням прикордонних і митних формальностей, процедур.\nВідповідно до рекомендацій Римської конференції в 1968 р в Берні Економічний і соціальний Рада ООН (ЕКОСОР) провів спеціальний міжрегіональний семінар ООН з проблем туризму в країнах, що розвиваються.\nПитання міжнародного туризму входять також в сферу діяльності конференції ООН з торгівлі і розвитку (ЮНКТАД). Так, на III сесії ЮНКТД, яка відбулася в 1972 р., Була прийнята резолюція "Розвиток туризму", в якій знайшов відображення питання про загальні принципи статистики міжнародного туристичного обміну.\nСтворення міжурядової Всесвітньої туристської організації (ВТО) (1975).\nУ 1969 р. згідно з резолюцією Генеральної асамблеї ООН неурядова організація МСОТО була реорганізована в міжурядову Всесвітню туристську організацію (ВТО). Цей факт з'явився свідченням загального визнання не тільки економічного, але й політичного значення міжнародного туризму.\nЮридичне створення СОТ було оформлено шляхом прийняття 28 вересня 1970р.резолюції надзвичайної сесії генеральної асамблеї МСОТО про схвалення проекту Статуту Всесвітньої туристської організації, який вступив в чинності 2 січня 1975 року, після його ратифікації 51 державою.\nСОТ - міжнародна організація спеціальної компетенції відповідно до ст. 1 свого Статуту відноситься до категорії організації міжурядового характеру.\nГоловна мета СОТ полягає в заохоченні і розвитку туризму з тим, щоб внести вклад в економічний розвиток, міжнародне взаєморозуміння, мир, прогрес і загальну повагу і дотримання прав людини та основних свобод для всіх незалежно від раси, статі, мови і релігії. Статут ВТО закріпив цілі, завдання, характер, організаційну структуру і функції нової організації. Він є відкритим і передбачає три категорії учасників: дійсні члени, асоційовані члени та приєдналися члени.\nГенеральна асамблея заснувала шість регіональних комісій для: Європи, Африки, Америки, Південної Азії, Близького Сходу, Східної Азії та району Тихого океану, а також міжнародний вищий навчальний центр з туризму (сієста) в Мексиці.\n1985-1992гг. - Новий етап у розвитку міжнародного туризму.\n80-х років передував період туристичного підйому. За 30 років число учасників міжнародних туристських зв'язків зросла в 11 разів.\nТуризм до цього часу отримав розвиток у всьому світі, проте в різних регіонах його зростання було неоднаковим. Збільшення обсягів міжнародного туристського обміну в Європі, Африці і Латинській Америці був на рівні середньосвітових показників, а в країнах Близького Сходу воно перевищило їх більш ніж в три рази, в країнах Південної Азії - більш ніж в 5 разів, в Східній Азії - більш ніж в 10 раз.\nУ 80-ті роки держави Європи і Північної Америки залишилися на лідируючих позиціях як по прийому іноземних туристів, так і по відправці своїх громадян за кордон.\nЗовнішньополітичний курс радянського керівництва на закінчення "холодної війни" і припинення конфронтації з Заходом, гасла "гласність" і "перебудова" викликали широкий інтерес з боку міжнародної громадськості, що не забарилося позначитися на такій сфері міжнародних відносин, як туризм.\nУ 80-ті роки міжнародний туризм став важливою частиною міжнародних економічних зв'язків. У цей час спостерігається стабільне зростання доходів від міжнародного туристського обміну.\nУ соціальному аспекті для 80-х років характерне підвищення попиту на туристичні послуги з боку тих верств населення, чиї доходи є середніми або навіть невисокими. Таким чином, можна сказати і про зміну структури туристичного попиту.\nУ ці роки збільшився відсоток групового туризму, так як вартість туру нижче за рахунок знижок за групове обслуговування, що надається готельними підприємствами, та пільгових тарифів на транспорті.\nСучасний стан міжнародних туристських обмінів.\nЗа післявоєнні роки міжнародний туризм набув широких масштабів. У 1995р. було відзначено більше 600 млн. прибуттів проти 25,3 млн. прибуттів в 1950 р\nМіжнародні туристські зв'язки стали складовою частиною загального процесу інтернаціоналізації соціально-економічних відносин. До теперішнього часу в багатьох країнах сформувалося і досить стабільно розвивається індустрія туризму, яка має значної матеріальну базу, забезпечує зайнятість мільйонів людей, взаємодіє практично з усіма галузями господарства.\nТуристський бізнес сьогодні стає все більш складним, так як в ньому перетинаються інтереси різних державних і комерційних підприємств і служб. У міжнародному туризмі активно беруть участь страхові компанії, банки, клуби, федерації, торгові фірми.\nІндустрія туризму є важливим чинником, що сприяє більш інтенсивному економічному розвитку тих районів земної кулі, які віддалені від великих промислових центрів і слабо забезпечені ресурсами для розвитку та господарського зростання. У багатьох країнах вона почала великої самостійної галуззю господарства, що займає лідируючі позиції в економіці країни.\nПривабливими для відвідування в даний час є і такі регіони, як країни Південно-Східної Азії, Японія, Австралія, Острови Карибського басейну, в яких значною мірою активізувалась індустрія туризму.\nВирішальна роль в міжнародному туризмі в Європі належить туристському обміну між європейськими народами. На частку європейських держав припадає близько 90% всього іноземного туризму в Європі.\nФункції міжнародного туризму\nЯкі ж функції виконує туризм? Їх декілька. Перш за все це функції соціального характеру. Тут можна виділити кілька аспектів:\n1) туризм являє собою вид відпочинку. Він сприяє відновленню сил і працездатності людини і відповідно -псіхофізіологіческіх ресурсів суспільства;\n2) туризм сприяє раціональному використанню вільного часу людей;\n3) важливу роль туризм виконує в справі трудової зайнятості та підвищення життєвого рівня місцевого населення;\n4) туризм можна вважати екологічно безпечною сферою діяльності людей;\n5) туризм збагачує соціально - економічну інфраструктуру та міжрегіональне співробітництво країн, держав і народів.\nВ цілому про соціальний характер туризмі можна сказати, що головною його соціальною функцією слід вважати відтворює. Суть в тому, щоб оновлювати сили і внутрішні ресурси людини, витрачені як в ході трудової діяльності, так і при виконанні повсякденних побутових обов'язків. Відпочинок при цьому носить активний характер, включає різноманітні види розваг, які допомагають змінити рід діяльності, навколишнє оточення, познайомитися з іншими людьми, новою культурою, традиціями звичаями, дізнатися невідомі природні особливості і явища.\nРитми сучасного життя більшості індустріально розвинених держав супроводжуються збільшенням масиву виробництва, урбанізацією, нерідко погіршенням екологічної обстановки, ізоляцією городян від природи, надходженням широкого обсягу інформації. Зазначені чинники сприяють тому, в людині накопичується втома, що має як фізичний, так і психологічний характер, що в свою чергу призводить до збільшення конфліктних ситуацій в побуті і на виробництві, сприяє погіршенню здоров'я, знижує трудову і життєву активність.\nПодоланню цих негативних наслідків і допомагає туризм, який є ефективною формою практично повного, всебічного оновлення, так як людині надається можливість тимчасово покинути місце постійного проживання, трудової діяльності, змінити для себе навколишню звичну обстановку і спосіб життя.\nНауково-технічний прогрес, автоматизація виробництва сприяє збільшенню вільного часу у трудящих. Проблема його раціонального використання також належить до числа соціальних, і вирішити її багато в чому можна за допомогою туризму .. Громадяни можуть провести своє дозвілля (відпустка, канікули, вихідні) на екскурсіях, в походах, в захоплюючі подорожі, тим самим раціонально і з інтересом використавши свій вільний час.\nДобре розвинена туристична служба дозволяє вирішити таку важливу задачу, як зайнятість місцевого населення. Слід особливо відзначити, що туризм виступає як одна з найбільш трудомістких галузей, в ряді випадків не підлягають механізації та автоматизації. Розвиток туристичної служби, інфраструктури привертає трудові ресурси, спрямовуючи їх на обслуговування туристів.\nПриносячи порівняно швидку окупність і високий прибуток, туризм вирішує ще одну проблему соціального плану - сприяє підвищенню життєвого рівня місцевого населення, що виражається безпосередньо і побічно.\nБезпосередньо - під цим маються на увазі такі аспекти:\nприплив грошових коштів в туристичний регіон під час сезону;\nзбільшення прибутку туристських організацій;\nпідвищення оплати праці службовців:\nзбільшення зайнятості місцевих жителів.\nНепряме вплив туризму на рівень життя місцевого населення позначається в створенні і розвитку інфраструктури, сервісної служби в туристичних регіонах (шляхів сполучення, ліній зв'язку, пунктів побутових послуг, магазинів, спортивних центрів, кафе, ресторанів, різноманітних атракціонів і т.д.). Місцеве населення так само, як і туристи, користується всіма цими об'єктами.\nГоворячи про екологічну безпеку туризму, необхідно відзначити, що туризм, як правило, не виснажує екологію, чи не порушує природну рівновагу. Використовуючи у своїй діяльності природні об'єкти, автодороги, пам'ятники культури, історії, архітектури, туристична галузь зацікавлена в тому, щоб вони знаходилися в порядку, а в разі необхідності своєчасно відновлювалися й реставрували. Задоволення туристських потреб не повинно завдавати шкоди навколишньому середовищу і особливо природним ресурсам, які є одним з основних чинників залучення туристів.\nКрім функцій соціального характеру, туризм має велике значення у вирішенні економічних проблем суспільства. Туризм впливає на економіку в таких аспектах:\n2) стимулює розвиток галузей, пов'язаних з випуском предметів народного споживання, так як приплив туристів підвищує попит на багато видів товарів, завдяки чому виробництво і розвивається;\n3) сприяє розвитку пізнавального та розважального бізнесу, з боку місцевої влади велика увага приділяється "ресурсів гостинності", збереженню культурної спадщини (пам'яток, музеїв, архітектурних ансамблів), створення різноманітних атракціонів для розваг;\n4) приносить прибуток і сприяє розвитку транспортних підприємств і організацій;\n5) стимулює розвиток служб зв'язку, так як підтримуючи контакти з місцем постійного проживання, туристи використовують пошту, телеграф, телефон;\n6) зумовлює зростання попиту на вироби місцевої промисловості, сувеніри, досить часто реалізація такої продукції служить хорошою рекламою для туристського центру;\n7) сприяє притоку в країну великих грошових сум в іноземній валюті.\nЗначення туризму в загальнодержавному масштабі полягає в можливості приносити надходження від прибутку до Держбюджету і місцевий бюджет через податки, а також поповнювати позабюджетні фонди.\nКрім соціальних і економічних туризм виконує і гуманітарні функції:\n1) дозволяє поєднати відпочинок з пізнанням життя, побуту, історії, культури, звичаїв свого та інших народів. Знайомство з країнами і народами, різноманітна тематика екскурсій розширює кругозір людини, розвивають його інтелект, допомагають краще усвідомити реальну картину світу;\n2) гуманітарне значення туризму виходить за рамки однієї пізнавальної функції, так як він багато в чому сприяє розвитку мирних, дружніх відносин між народами;\n3) серйозну роль відіграє туризм у вихованні підростаючого покоління. Цікаві екскурсії та маршрути в значній мірі здатні розширити кругозір дитини, вплинути на формування у нього естетичного смаку.\nКласифікація міжнародного туризму\nЗа цілями: маршрутно-пізнавальний; спортивно-оздоровчий; самодіяльний, у тому числі з активними способами пересування; ділової та конгрес-туризм; курортний, лікувальний; гірськолижний; фестивальний; мисливський; екологічний; шоп-туризм; релігійний; навчальний і ін .;\nза ступенем мобільності: пересувний; стаціонарний; змішаний;\nза віком: зрілий; молодіжний; дитячий; змішаний; за тривалістю: одноденний; багатоденний; транзитний;\nпо використанню транспортних засобів: автомобільний; залізничний; авіаційний; водний; велосипедний; кінний; комбінований;\nпо сезонності: активний туристський сезон, міжсезоння (полусезон), несезон;\nз географії: міжконтинентальний; міжнародний (міжрегіональний); регіональний; місцевий; прикордонний;\nза способом пересування: пішохідний; з використанням традиційних транспортних засобів; з використанням екзотичних видів транспорту (канатна дорога, фунікулер, дирижабль, повітряна куля, дельтаплан).\nТакож розрізняють наступні види туризму:\nРозрізняють такі види туризму:\n· Курортний, лікувальний;\n· Ділової і конгрес-туризм;\n· Етнічний і ін.\nПерспективи розвитку міжнародних туристських обмінів.\nЗа останні десятиліття міжнародний туризм отримав значний розвиток у всьому світі. Правда в різних регіонах його зростання було неоднаковим. Збільшення обсягів міжнародного туристського обміну в Європі. Латинській Америці, Африки було на рівні середньосвітових показників; в країнах Близького Сходу воно перевищило їх в 3,5 рази; У Південній Азії майже в 6 разів, а в країнах Східної Азії - більш ніж в 10 разів.\nЯкі ж перспективи розвитку міжнародних туристських обмінів на найближчі 10-15 років? щоб відповісти на це питання, слід звернути увагу на чинники, від яких залежить розвиток туризму.\nТут необхідно зазначити групу демографічних чинників, куди перш за все відноситься зростання народонаселення планети. В результаті чого збільшується і світовий туристичний потенціал, до туризму виявляють інтерес нові людські ресурси.\nДо групи соціальних факторів, що сприяють розвитку туризму, слід віднести поліпшення оплати праці та підвищення матеріального забезпечення громадян в індустріально розвинених країнах. Крім того, важливу роль відіграє збільшення тривалості оплачуваної відпустки, що призводить до збільшення кількості вільного часу у робітників і службовців.\nДо групи економічних чинників слід віднести розширення зовнішньоекономічних і торговельних зв'язків між країнами і континентами. Потреби великого виробництва, створення монополій, пошук нових ринків збуту продукції залучать за собою зростання міжнародних контактів. Поїздки представників ділових кіл набувають все більш масових характер.\nОсобливо необхідно відзначити політичні чинники. Демократичні зміни, що відбулися в країнах Східної Європи в кінці 80-х початку 90-х років XX століття, закінчення "холодної війни" і протистояння між сходом і заходом, розвиток в Україні ринкових відносин - все це теж зіграло свою роль у розвитку і розширенні міжнародного туризму.\nРозвиток туризму по регіонах буде нерівномірним. Найвищі темпи приросту очікуються в країнах Азії і Тихого океану, в Європі та Америці вони будуть нижче загальносвітових. Частка цих двох регіонів у прибутті туристів впаде з 79,1% в 1995 році до 62,6% в 2020 р Одночасно очікується і зростання доходів від туризму - з 399 млн. Дол. США в 1995 р до 2 трильйонів дол. США в 2020 р, або в п'ять разів. Також збільшаться витрати туриста на одну подорож - з 707 дол. США в 1995 р .. до 1248 дол. США в 2020 р, або в 1,8 рази.\nНайвідвідуванішою країною стане Китай. Високі темпи зростання очікуються також в Гонконзі і Росії. Частка Китаю і Гонконгу складе 12,3% загальносвітового потоку. Особливо серйозні зміни відбудуться в Росії: в 2020 р кількість в'їжджають туристів буде в 1,54 рази більше, ніж виїжджають за її межі. Великих успіхів серед європейських країн досягне також Чехія.\nЗа останні роки найбільш вражаючих успіхів у розвитку туризму досягла Польща. Ще в 1985 і 1990 рр. ця країна по прийому туристів займала 17 і 19 місця в Європі. У 1996 р Польща зайняла вже 6 місце, прийнявши 19,4 млн. Чоловік. За доходами від туризму Польща перемістилася з 28 місця в 1985 р на 8 місце в 1996 р, отримавши 8,4 млрд. Дол. США Для Польщі характерний особливо високий зріст візитерів (туристів та іноземців, які не залишаються на нічліг)\nТуризм в Росії.\nУ Росії туризм - розвивається. У всіх сферах туристичної діяльності, як на рівні державних структур, так і в області формується турбізнесу, йде пошук нових форм роботи, розширення сфери пропозиції і поглиблення його спеціалізації.\nПрабатьком краєзнавства та екскурсій в Росії вважається сам імператор Петро Великий, який любив особисто водити делегації іноземних гостей по Санкт-Петербургу.\nУ нашій країні відповідно до Закону РФ "Про основи туристської діяльності в Російській Федерації" під туризмом розуміється тимчасовий виїзд (подорож) громадянина з постійного місця проживання в будь-яких цілях, але без заняття оплачуваною діяльністю в місці тимчасового перебування.\nЗакон визначає види туризму, виходячи з різних критеріїв:\n- Співвідношення місця проживання туриста і місця подорожі (туризм внутрішній, виїзний, в'їзний);\n- Джерела фінансування (туризм соціальний);\n- Способу організації подорожей (туризм організований і самодіяльний);\n- Цілі подорожі (екологічний, спортивно-оздоровчий, культурно-пізнавальний).\nНормативні документи по стандартизації туристично-екскурсійного обслуговування визначають туристів як споживачів певного виду послуг, тому туристичні послуги в нашій країні регулюються Законом РФ "Про захист прав споживачів".\nУ російському туризмі спостерігається значна невідповідність рівня обслуговування і пакета послуг, пропонованих споживачу, міжнародним вимогам і стандартам. Цьому певною мірою сприяє нечисленність готельних підприємств та спеціалізованих засобів розміщення, число яких постійно зменшується. У 1999 р з загального числа готелів (3386) 2750, тобто 81,2%, не мали відповідного сертифіката якості. Також спостерігається і слабка професійна підготовка працівників індустрії туризму. Це в кінцевому підсумку призводить до відпливу капіталів з Росії. Економічні показники розвитку російського туризму далекі від бажаних. За даними Банку Росії, дефіцит платіжного балансу за статтею «туристичні послуги (поїздки)» в 1999 р склав близько 3,2 млрд. Дол. США, питома вага експорту туристичних послуг в загальному обсязі експорту товарів і послуг 4,4%, питома вага імпорту туристичних послуг в загальному обсязі імпорту товарів і послуг дорівнював 13%. Загальна кількість прибуттів до Росії склало 18,8 млн. Чол., При цьому з країн далекого зарубіжжя - 7,1 млн. Чол., В тому числі з метою туризму - 1,9 млн. Чол. (26,8%). З країн СНД Росію відвідали 11,7 млн. Громадян, з них з метою туризму - 1,14 млн. Чоловік (9,7%).\nЗа даними преси, число іноземних туристів, які відвідують щорічно Росію, знаходиться приблизно на рівні 1986 року, коли через катастрофу на Чорнобильській АЕС сталася масова ануляція поїздок з-за кордону.\nДля залучення туристів на вітчизняний ринок основний акцент необхідно зробити на якості сервісу і ціни. Порівнянність якості і ціни продукту принципово важлива для основного сегмента вітчизняних туристських підприємств - наших співгромадян. Лавина пропозицій відпочинку за кордоном була затребувана росіянами тому. Що там їм запропонували за помірні ціни сервіс високої якості.\nПриведення у відповідність ціни і якості послуг, що російськими туристичним організаціями послуг вимагає перш за все модернізації та вдосконалення існуючої матеріально-технічної бази, а отже і капіталовкладень.\n· Швидке повернення коштів (4 - 8 років),\n· Збільшення національного доходу без здійснення сировинних витрат,\n· Збільшення зайнятості населення,\n· Збільшення надходження валюти.\n1. Звільнення сфери туризму (готелі, санаторії, кемпінги) від сплати мита за обладнання і будматеріали, що ввозяться з-за кордону для ремонтних і будівельних робіт на туристських об'єктах.\n2. Часткове або повне звільнення від сплати всіх федеральних податків при інвестуванні в матеріальну базу туристично-санаторній галузі в залежності від обсягу здійснюваних капіталовкладень.\n3. Надання пільгових кредитів (під 7-10% річних) на вдосконалення та розвиток матеріально-технічної бази туризму, відстрочку платежів по ним на термін від 2 до 10 років.\nУ цьому випадку виграє і держава, і турфірми, адже міжнародний туризм продовжує залишатися найбільш прибутковим бізнесом у світі.\nРосійським туристичним фірмам ще чекає багато роботи над якістю і розцінками на пропоновані послуги. Їм на допомогу було прийнято Постанову «Про ліцензування міжнародної туристичної діяльності», Федеральний закон «Про основи туристської діяльності в РФ» та інші нормативні акти.\nМіжнародний туризм, будучи важливою галуззю світового господарства, відрізняється вкрай нерівномірним рівнем розвитку в регіонах світу, що пояснюється як різними рівнями соціально-економічного розвитку, відмінностями в структурі споживчого попиту і життєвими установками різних соціальних і демографічних груп населення, так і нерівномірністю розподілу рекреаційно-туристських ресурсів, багатоаспектною туристської політикою різних держав і міжнародних організацій.\nПростежимо це на прикладі деяких найбільш розвинених в сфері туристичного бізнесу регіонах.\nЄвропейські країни як і раніше приймають найбільше число іноземних туристів. У 1989-1996 рр. число туристів, що прибували в Європу, збільшилася з 274 до 347 млн. чоловік, а грошові надходження від міжнародного туризму - більш ніж в 2 рази. Однак протягом цього періоду частка Європи у світовому туризмі стійко падала, незважаючи на значні коливання середньорічного зростання прибуття в Європу і надходжень від туризму. Така нестабільність почасти пояснюється економічною ситуацією в турістообразующіх країнах.\nМіжнародний туризм чутливий до коливань обмінного курсу. У 1984 і 1985 рр. курс американського долара різко впав у порівнянні з курсами європейських валют, а в період 1985-1990 рр. стабілізувався. У 1991 р валюти Італії й Іспанії були дуже сильними, що негативно вплинуло на конкурентоспроможність їх туристського продукту.\nДослідження національної приналежності гостей, які приїжджають до Європи, показують, що 90% - це туристи з європейських країн. Так, німці подорожують в основному усередині регіону і складають 19% загального числа міжнародних туристів. Британські мандрівники складають 10% загального числа європейських туристів, французи - 7%, датчани - 6%. США є єдиною неєвропейської країною серед перших десяти турістообразующіх країн для Європи.\nВнутрішньорегіональної туризм в Європі є наслідком високої концентрації міжнародного туризму в регіоні.Тут існують безліч державних кордонів на відносно малій площі і чудова наземна широка мережа комунікацій.\nЗа відносної втратою домінуючого положення Європи стоять наступні фактори:\n• деякі західноєвропейські країни, зокрема на півдні Європи, такі, як Італія і Греція, в меншій мірі Іспанія і Португалія, терплять падіння конкурентноздатності внаслідок старіння їхнього туристського продукту;\n• деякі східноєвропейські країни відчувають труднощі в пристосуванні своїх туристських секторів до ринкової економіки, і, крім того, конфлікт у колишній Югославії вплинув на туризм в Європі;\n• деякі північно-європейські країни, наприклад Великобританія, Данія, Норвегія і Швеція, дуже дорогі для туристів. Це неминуче впливає на їх конкурентоспроможність;\n• зростає популярність країн Південно-Східної Азії, які з недавнього часу успішно розвивають свою туристську індустрію.\nДругим регіоном за кількістю іноземних туристів є Америка, куди, за визначенням СОТ, входять Північна Америка, Центральна Америка, Південна Америка і острови Карибського басейну. У 1996 році цей регіон відвідали 115,5 млн. Чоловік, що склало 19,5% загальносвітових прибуттів. Частка надходжень від міжнародного туризму досягла 25% загальносвітових надходжень, що свідчить про великі витрати гостей США.\nОднак частка американського регіону в світовому туризмі за кількістю прибуттів мала нестійку динаміку. Так, з 1970 по 1985 р вона постійно знижувалася і досягла 20,17%, тобто найнижчого значення за минулий період, потім протягом тривалого часу коливалася і в 1996 р впала до 19,5%.\nЯк і число міжнародних туристських прибуттів, надходження від міжнародного туризму постійно збільшувалися в 1989-1996 рр., Незважаючи на незначне уповільнення темпів зростання в останні роки.\nНа відміну від Європи туристський попит на американські країни більш-менш диверсифікований по країнам світу, але, незважаючи на це, половину міжнародних прибуттів у регіон забезпечують США та Канада. Тому зміни обмінного курсу американського долара грають тут важливу роль.\nЗ країн Північної Америки найбільш відвідувані США, Канада і Мексика, які є головними туристськими центрами регіону і де, крім міжнародного туризму, розвинений внутрішній туризм. У 1992 р частки прибуття туристів в цей регіон і надходжень від них становили відповідно 76 і 78% загальноамериканських.\nПершою країною в регіоні по туристських прибуттям і надходженням є США. Це наслідок величезного внутрішнього ринку і високорозвиненою інфраструктури країни. США мають у своєму розпорядженні найбільшою в світі готельної і транспортної індустрією.\nДруге місце з розвитку туризму в регіоні займають Карибські острови, які беруть 12 млн. Туристів в рік. Туристські потоки в країни Південної Америки щодо слабкі. Так, частка прибуттів становить 10%, а надходжень - 9%. Це результат політичної нестабільності і слабкого економічного становища в регіоні.\nУ 1993 р доходи від міжнародного туризму склали 11,5% загальних доходів від експорту - це найвищий рівень в світі. Порівняно активну участь туристського сектора в експорті є наслідком конкурентоспроможності кожного елемента американського туристського продукту на світовому ринку і міцної спеціалізації деяких районів регіону, наприклад Карибських островів.\nПісля Європейського та Американського регіонів з розвитку туризму слідують Східна Азія і Тихоокеанський регіон. Деякі країни цього регіону зовсім недавно почали розвивати індустрію туризму. В основному це нові індустріальні країни регіону - експортери товарів: Гонконг, Малайзія, Сінгапур, Південна Корея, Таїланд, Індонезія і Тайвань. У цих країнах експорт товарів і експорт послуг взаємно доповнюють один одного. Розвиток цих секторів базується на стрімкому підйомі телекомунікацій, міжнародного транспорту, зокрема повітряного транспорту, і банківської сфери. Так, експорт товарів призводить до збільшення ділових подорожей в ці країни, які, в свою чергу, стимулюють розвиток готельного бізнесу та індустрії розваг, одним словом - в'їзного туризму. Останній збільшує резерви іноземної валюти і стимулює зростання економіки.\nУ 1996 р ВАТ відвідало більше 90 млн. Туристів і частка прибуттів склала 15,2% загальносвітового рівня.\nТуризм, генерований резидентами країн регіону, є дуже потужним і забезпечує 78% загальних туристських потоків. Японія представляє найбільший турістообразующій ринок в регіоні і становить 14,8% загального попиту завдяки програмі японського уряду, за якою стимулюється проведення канікул японцями за кордоном.\nСхідна Азія та Тихоокеанський регіон приваблюють іноземних туристів, перш за все своєю унікальною природою, але й не тільки цим. Наприклад, нові індустріальні країни привабливі для ділових подорожей. Розважальний туризм добре розвинений в Японії, Південній Кореї і Тайвані, причому японська індустрія розваг займає друге місце в світі після США. Гонконг і Сінгапур пропонують відмінний шопінг-туризм. Однією з важливих туристичних країн у регіоні став Таїланд, особливо після того, як почав освоювати нові пляжі на південному узбережжі країни і організовувати культурно-пізнавальні поїздки на північ країни.\nУ Тихоокеанському регіоні туризм особливо розвивається в Австралії і Новій Зеландії, які приймають 6% гостей регіону, і в країнах Меланезії (Фіджі, Нова Каледонія, Вануату, Соломонові острови та ін.), Мікронезії (Гуам, Маршаллові острови, Маріанські острови та ін. ) і Полінезії (острови Кука, Французька Полінезія та ін.), на частку яких припадає 4% гостей. Острови в Тихому океані виграють від відносної близькості австралійського і новозеландського ринків і, що більш важливо, мають відмінний імідж у світі, зокрема в Європі.\nВ останні роки надходження від міжнародного туризму в Східній Азії і Тихоокеанському регіоні зростали швидше, ніж число туристів, що прибувають в регіон. Це відбувалося тому, що багато країн в регіоні переорієнтувалися на багатих туристів.\nУ цьому регіоні середні витрати одного туриста складають 764 дол. І перевищують середньосвітовий рівень - 659 дол. Тут також лідирує Японія, де середні витрати одного туриста дуже великі -1706 дол., За нею йдуть Сінгапур - 955 дол. І Гонконг - 864 дол. Однак є й такі країни, де витрати на одного туриста дуже малі в порівнянні з середньосвітових рівнем, наприклад, в Китаї вони становлять 239 дол.\nВсупереч успіхам розвитку туристичної індустрії та великих надходжень в країнах ВАТ внесок туризму в економіку регіону менше, ніж в інших регіонах світу. Він налічує лише 5% надходжень від експорту на відміну від середньосвітового - 8,3%, так як країни цього регіону, особливо нові індустріальні країни, роблять акцент на експорт товарів, а не послуг.\nЗі сказаного вище можна зробити висновок, що на стабільність розвитку туристичного бізнесу в різних регіонах світу впливають такі загальні причини, як:\n§ економічна ситуація\n§ коливання обмінного курсу валют\n§ старіння туристичного продукту\n§ політична ситуація в регіоні\n§ зростання вартості туристичних послуг\n§ розвиненість інфраструктури країни, її готельного господарства, туристичної індустрії\n§ коливання внутрішнього і зовнішнього туристичних потоків\nУ цьому розділі я свідомо уникнув огляду туристичного регіону Росії, Білорусії і країн СНД, так як вважаю, що тут ця сфера бізнесу тільки починає свій шлях. Незважаючи на те, що доходи від туризму вже значні, тут існує багато витрат. Наприклад, таких як приховування реальних доходів від недосконалого оподаткування, явна недостатність високого сервісу з одного боку і низька платоспроможність населення з іншого, нестача кваліфікованих кадрів і багато інших. До того ж ці регіони в певній мірі схильні до впливу загальних вищевикладених причин.\nВідома в давнину як Лансанг (Країна Мільйона Слонів), а під час війни в Індокитаї звані журналістами «Країною Мільйона невідповідність», ця редконаселенную країна нарешті знайшла мир після 300 років війни з Аннамом, Бірмою, Китаєм, Сиамом, Францією і США.\nБудучи найвідсталішою і найбільш загадковою з трьох країн Індокитаю, Лаос став лідером економічних і політичних реформ. Однак, повна відсутність іноземного впливу дає можливість туристам побачити незрівнянну життя старої Південно-Східної Азії. Ця, що межує з п'ятьма країнами країна, приголомшлива своєю природною красою і сильними духовними традиціями, залишається невідкритим дорогоцінним каменем Південно-Східної Азії. Після приїзду до В'єнтьян Ви будете здивовані м'якою атмосферою і провінційним чарівністю цієї столиці, що відрізняється еклектичним поєднанням колоніальної французької архітектури та стародавніх храмів поряд з мальовничими ринками. На північ в горах серед долин знаходиться Луангпрабанг - колишня королівська столиця, а нині занесений ЮНЕСКО до Списку Місць Світової спадщини. Цей чарівний місто, що знаходиться у владі храмів із золотими дахами і яскравих шафранових одягу ченців, виливає незвичайну духовність.\nАрхітектура і образотворче мистецтво Лаосу\nНайдавніші пам'ятки мистецтва - величезні гранітні "судини" (ймовірно, похоронні урни), зосереджені головним чином в Долині Кувшинов (нагір'я Траннінь) і датуються початком нашої ери. В середині 1-го тис. Н. е. в Лаосі поширилося вплив культури кхмерів. Серед збережених пам'яток середини 1 - початку 2-го тис. І. е. - Святилища поблизу Саваннакхета (Інг-Ранг і ін.), Подібні до прасатами Камбоджі 6-11 ст. З утворенням держави Лансанг (14 ст.) Утвердився буддизм, розвинулася своєрідна художня культура, ввібрала впливу мистецтва Камбоджі і Сіаму. Збереглися численні монастирські комплекси - "вати": Сиенг-Тхонг в Луангпрабанге (1 561), Фра-Кео (1 565, відновлений в 1938) і Сисакет (1820) у Вьентьяне і ін. Вони включають храми- "боти" (прямокутні в плані будівлі з портиками і багатошаровими 2-скатними черепичними дахами), бібліотеки, житла монахів і святіліща- "Тхат" (різновид ступи). Різноманітні за розмірами та формами (напівсферичні, дзвоноподібних, ступінчасті, башнеобразниє зі шпилем) Тхат ставилися і окремо, утворюючи разом з терасами, галереями і оточуючими малими Тхат самостійно. комплекси (Тхат Луанг у Вьентьяне, 16 ст., відновлений в 1909-31). Пам'ятники середньо-вікового образотворчого мистецтва - кам'яні, дерев'яні та бронзові статуї Будди (відомі з 14 ст.), В яких сувора канонічність пози і узагальнена моделювання форми поєднуються з точно вираженими етнічними рисами (опуклі, з вузьким розрізом очі, короткий ніс) і м'якістю ліній. Поширення отримали дрібна пластика, часто вже не буддійська (статуетки танцівниць і ін.), Орнаментальне різьблення з позолотою на дерев'яних фронтонах ботів, на дверях і віконницях. Усередині боти прикрашалися розписами на релігійні теми. Панування французьких колонізаторів загальмувало розвиток національної культури. У містах В'єнтьян і Луангпрабанг з'явилися геометрично правильно розплановані вулиці з 2-4-поверховими будинками європейського типу. Зі встановленням незалежності стали відроджуватися традиції національної культури. В архітектурі будівель використовуються форми як сучасні (готель "Лансанг" у Вьентьяне, 1963, архітектор Кхамфет), так і традиційні національні (Міністерство внутрішніх справ у Вьентьяне, 1960-і рр., Архітектор Серг). Масовим народним житлом залишається традиційний каркасний будинок на палях з 2-скатної дахом, часто - з верандою. Розвивається станковий живопис (лакова, масляна; Нуараонг, Вілівонг), графіка (Самнан), скульптура; поряд з буддійськими міфологічними сюжетами почали з'являтися сцени з народного життя, пейзаж і натюрморт. Відроджуються традиції різьблення на дверях і віконницях, декоративного живопису, ткацтва, обробки металу.\nІндонезія - одна з найпривабливіших і перспективних з точки зору світового турбізнесу країн Південно-Східної Азії.Індонезія - країна величезних масштабів і безмежних можливостей. Це цілий світ, який вражає багатством і різноманітністю, що займає 13677 островів найбільшого на планеті архіпелагу - Малайського. Індонезія - країна в усіх відношеннях дивовижна. У ній поєднуються здавалося б абсолютно не поєднувані речі. Тут ви побачите палаючий захід над прозорим морем, помилуєтеся озерами, що заповнюють кратери вулкана Келі Муту на Флоресе, підніметеся на восьмий ярус храму Боробудур, побачите величезних драконів на острові Комодо, гігантського метелика на острові Сулавесі, зійдіть в кратер діючого вулкана, підпливете до Кракатау - найвідомішому вулкану планети.\nСвоєрідність архітектури та традиційного мистецтва Індонезії обумовлено впливом різних і різко відрізняються одна від одної культур і цивілізацій - буддійської, індуїстської, мусульманської та європейської. Уже в перші століття нашої ери народи острова Ява сприйняли під індійським впливом буддизм і індуїзм. Індійські та місцеві традиції з'єдналися в класичному мистецтві Яви, в тому числі і в архітектурі. Найдавніші зі збережених архітектурних пам'яток - невеликі витончені індуїстські храми ( «Чанда») на плато Діенг в Центральній Яві. Вони являють собою компактні кубічні масиви на східчастих підставах, увінчані пірамідами.\nНайграндіозніше святилище на Яві - Боробудур. Це природний пагорб, облицьований блоками андезиту. Він має вигляд ступінчастої пологої піраміди, увінчаної ступою. Незліченні рельєфи на галереях терас Боробудура, статуї Будди розповідають про земне життя Будди і його перевтілення.\nЗ VIII століття державною релігією на Яві і сусідніх островах став індуїзм. Індуїстський храмовий комплекс Лара Джонгранг в Прамбанане об'єднує три великих храму, п'ять менших святилищ і численні каплиці. Особливо гарний стрункий і спрямований угору головний храм Шиви. Храмовий комплекс Панатаран на сході Яви дуже вишуканий; незвичайна його вільна, неправильна форма. До цієї ж епохи відносяться і численні індуїстські храми острова Балі, прикрашені розкішної орнаментальної різьбленням.\nЗ XVI століття в Індонезію проник іслам, і традиції індуїстської культури стали втрачатися. Вони збереглися лише на острові Балі, населення якого до цих пір сповідує індуїзм. В решті частини Індонезії в мечетях і палацах місцевих правителів стали переважати мотиви мусульманської архітектури країн Азії. Зі встановленням в Індонезії голландського панування (XVII століття) міста будувалися за європейським зразком.\nНайбільш освоєною туристичною зоною Індонезії вважається острів Балі, «острів тисячі храмів», який приваблює своїми первозданним ландшафтами, тропічними лісами і величними вулканами і Храм Пура Бесакіх. Балі - це і незбагненним чином зберігся «острівець індуїстської культури» в найбільшій мусульманській країні світу. Найбагатша культура, яка прийшла на Балі з Яви в XV в. разом з династією Маджапахит, і в наші дні вражає неповторною архітектурою, екзотикою музики, танців і живопису.\nГора Джая - найвища точка Індонезії - одне з природних чудес, якими так багата країна. Її білосніжна вершина височить над густими тропічними лісами в одному з найбільш недоступних куточків острова.\nУ північній частині острова Суматра знаходиться найбільший заповідник Індонезії - Гунунг-Лесер, створений для охорони місць проживання суматранского носорога і орангутанга. Тут, в районі найвищої вершини Північної Суматри - гори Лесер охороняються мальовничі гірські ландшафти і унікальні оголення гірських порід. Острів Комодо - відомий заповідник. Це місця проживання «Коммодорські дракона» (варана). Острів Мадура славиться барвистими «керапан сапи» - гонками на биках, острів Сумба - груповими поєдинків вершників, острів Ніас - стрибками через двометрову кам'яну колону.\nСінгапур - невеликий тропічний острів площею близько 633 кв. км, довжиною 42 км і шириною 22 км, оточений 58 маленькими островами. Сінгапур з'єднаний з Малайзією греблею, по якій проходить велика автомагістраль. 78% населення країни складають китайці, малайці і нащадки європейських колонізаторів. Представники практично всіх націй і релігій, особливо з азіатського регіону, зберігають свої особливості, об'єднавшись, створили нову спільність і національність, вже має свої традиції, культуру і тільки їй властиві риси - сінгапурці.\nБурхливий розвиток острова почалося 28 січня 1819 року, коли на його землю ступив сер Томас Стамфорт Раффлз- молодий службовець Британської компанії Східної Індії, яка отримала права на цей дивний острів від Джохорского принца.\nСінгапур - це місто-острів з більш ніж 50 невеликими островами, розташованими навколо нього. Площа основного острова становить близько 640 кв. км. Однак його невеликий розмір вводить в оману і дає неправильне уявлення про економічну могутність цієї держави. Нестача природних ресурсів острова компенсується завзятістю місцевих жителів, їх працьовитістю і оптимізмом. Всього за 150 років Сінгапур перетворився на процвітаючий комерційний і індустріальний центр всієї Південно-Східної Азії, а також дивно привабливим місцем для міжнародного туризму. Щорічно сюди приїжджають понад 6 млн туристів, що більш ніж в 2 рази перевищує власне населення Сінгапуру.\nСінгапур - це суперсучасні хмарочоси і старовинні квартали з маленькими будиночками, розкішні супермаркети та крихітні китайські крамниці, жваві вулиці і спокійні, що потопають у зелені парки і сади орхідей, набережні з численними ресторанами, де представлена кухня практично всіх країн, індуські і буддійські храми, золотоглаві мечеті і навіть вірменська церква.\nНічого так не зачаровує шанувальників Сінгапуру, як традиційна кухня. Острів- справжня знахідка для гурманів з будь-якими запитами і бюджетами. Вони не будуть розчаровані китайської, індійської чи малайскоіндонезійской кухнею. Етнічна строкатість острова і любов до їжі місцевих жителів призвели до того, що китайські та індійські страви можна спробувати на кожному кроці. Одне з небагатьох місць, де можна зустріти неймовірне розмаїття чудових ласощів, які подаються в бамбукових кошиках, званих дімсум. Власне сінгапурська кухня це суміш китайських, малайських і індонезійських традицій приготування\nїжі. Називається ця кухня "Нонья". Одне з місцевих страв, можна сказати національноеето краби в соусі "Чилі". Їдять їх за допомогою молотка і рук, брудняться вони при цьому неймовірно, але смакові відчуття незабутні.\nПорт Сінгапуру вважається найбільшим портом в світі. Супертанкери, вантажні судна, пасажирські лайнери більш ніж 600 різних корабельних компаній ділять це жваве водний простір з прибережними рибальськими суднами та старовинними дерев'яними маяками.\nСінгапур- це дійсно рай для любителів шопінгу. Як і в ультрасучасних торгових центрах, так і в старих магазинчиках величезний вибір товарів. Крім традиційних покупок (золото, техніка, одяг) тут великий вибір антикваріату, в першу чергу-китайський фарфор: вироби сучасних дизайнерів і копії старовинних робіт. Тут можна знайти страви з раковин, кошики та лампи з Філіппін, мініатюрні шедеври- крихітні набори для шиття або листів розміром з кредитну картку з Японії, шовкові рамки для фотографій, краватки і жакети з Таїланду, мідні вироби, сандалові статуетки і дорогоцінні камені з ШріЛанкі .\nМалайзія - висхідна зірка азіатського туризму, чому в чималому ступені сприяють тисячі кілометрів розкішних піщаних пляжів, різноманітна тропічна флора і фауна і, природно, сучасна туристична інфраструктура, безперервно удосконалюється з року в рік.\nБагато малайзійські курорти, такі як о. Пенанг, о. Лангкаві, Кота-Кінабалу на острові Калімантан здобули собі світову популярність серед поціновувачів безтурботного тропічного відпочинку і привертають тисячітурістов з усього світу.\nЯк "скромно" стверджується в буклетах для туристів, "тільки в Малайзії є все". І тут немає особливого перебільшення. Уявіть собі мальовничі рибальські села, затишні гірські курорти, незаймані тропічні ліси, що простягнулися на кілометри білі піщані пляжі, додайте до всіх цих красот культурне різнобарв'я малайзійської нації - і вам неодмінно захочеться відвідати цю країну сільського чарівності і інтригуючого способу життя, країну, яка зумовлює своєю романтичністю і можливістю випробувати пригоди.\nВтім, все це лише мала частина того, що привертає до Малайзії туристів, у яких не менше жвавий інтерес викликають місцеві традиційні мистецтва і ремесла, барвисті релігійні свята і численні національні страви, здатні задовольнити смаки найвибагливіших гурманів. Сама процедура отведиваніе деяких вишуканих страв малайзійської кухні нагадує часом якусь урочисту релігійну церемонію.\nАрхітектура і образотворче мистецтво Малайзії\n# "_ Toc101189448"> М'янма\nДо 1989 року країна офіційно називалася Бірма (Burma). На заході М'янма межує з Бангладеш і Індією, на півночі і північному сході з Китаєм, на сході - з Лаосом, на південному сході - з Таїландом. Загальна протяжність кордону - 5876 км, з них 2185 км припадає на кордон з Китаєм, 1800 км - на кордон з Таїландом. З південного заходу країна омивається водами Бенгальської затоки, з півдня - водами Андаманського моря. Довжина берегової лінії дорівнює 2832 км. До складу М'янми входить архіпелаг Мьюі (Мьей, Myeik), що знаходиться в Андаманському морі.\nАрхітектура і образотворче мистецтво М'янма\nНайдавніші пам'ятки мистецтва на території Бірми (зображення тварин, магічні знаки в печерах біля Таунджі) відносяться до раннього неоліту. На початку нашої ери виникали держави і міста (Пейтано поблизу сучасного м Таундуінджі; Тарекітара, або Шрікшетра, поблизу П'я ;. Халін поблизу Шуебо); збереглися руїни цегляних стін, буддійських культових будівель -Невеликі храмів і ступ ( "Зеді"), фігури Будди з каменя (в храмах), срібла і золота (дрібна пластика з реликвариев), керамічні вотивні таблички. Виникла унікальна для Східної Азії техніка кладки клінчатих арок і склепінь. У 11-13 вв. в столиці ранньофеодальної держави Пагані були побудовані численні буддійські храми і ступи різних типів і розмірів - від мініатюрних до гігантських (храми - Ананд, Годопалін, Табіна). Провідні типи храмів - центричний (з 4 входами і статуями 4 будд) і осьової (з одним головним входом і однієї статуєю). Для храмів характерні ступеневу завершення, увінчане башточкою складного профілю ( "кунтаун"), велика кількість орнаментального різьблення по світлій штукатурці на порталах, карнизах, пилястрах. Форма ступ переважно колоколообразная. Скульптура представлена строго фронтальними фігурами Будди (камінь, дерево і ін.), Кам'яними і керамічними барельєфами на сюжети джатак і життя Будди. Великі (до 20 м) статуї суцільно золотились або яскраво раскрашивались. Оригінальна іконографія буддійських розписів темперою по штукатурці, площинних і графічних за манерою, що збереглися на стінах ряду храмів. У період феодальної роздробленості (14-18 вв.) Будувалися квадратні в плані міста-столиці (Пегу, Таунгу, Ава) з регулярним плануванням, оточені стінами і ровами; створювалися храмові комплекси з великими ступами в центрі, гігантські статуї Будди під відкритим небом. У централізованій державі Конбаунов (середина 18-19 вв.) Розвивалося містобудування, будувалися гігантські дерев'яні комплекси палаців (в Мандалає, 2-я половина 19в.) І монастирів, складні по композиції, багаті філігранним різьбленням, розписом, позолотою. Розцвіло мистецтво бронзового литва і карбування (статуї Будди, дзвони). В акварельних ілюстраціях паперових книг (які змінили книги на пальмових листках), поряд з сюжетами з джатак, з'явилися світські теми (сцени придворного життя, пейзажі). Багато декоративно-прикладне мистецтво: різьблення по дереву, слонової кістки і перламутру, ткацтво, самобутні лаки з багатобарвним гравірованим малюнком, оригінальна карбування по сріблу; переважають сцени народного життя і буддійських легенд, рослинний орнамент, зображення тварин. У колоніальний період (1886-1947) національне мистецтво придушувалося. Планування міст (Рангун та ін.), Типи та форми будівель повторювали англійські зразки. Разом з тим в кінці 19 ст. з'явилася реалістичний живопис (портретист У Чоун), в 1920-х рр. У Ба Ньян і У Ба Зо почали писати маслом пейзажі, портрети, жанрові картини. У 1930-х рр. виступили архітектори-бірманці (У Тін).\nЗ проголошенням незалежності (1948) розгорнулося будівництво громадських і промислових будівель сучасного типу по проектам бірманських і зарубіжних архітекторів, в тому числі радянських (технологічний інститут в Рангуні).Розширюється будівництво 2-4-поверхових житлових будинків, шкіл, лікарень за типовими проектами (архітектор У Маун Маун Джі і ін.), Починають створюватися мікрорайони (Канбе, Тамайн в Рангуні). Зводяться також меморіальні і традиційні культові споруди. Поширений і традиційний тип народного дерев'яного будинку, часто на палях, з верандою і нависає двосхилим дахом. У живопису - станкового та монументального (мозаїчні композиції і розпису громадських будівель) - провідну роль відіграє реалістичний напрямок, очолюване У Ба Джі. Прогресивні сучасні художники (живописці У Сан Вин, У Кін Маун, У Аун Кін, скульптори У Луїн, У Хан Тін) в 1964 об'єдналися в Товариство живописців і скульпторів, що стоїть на позиціях реалізму, звернення до сучасності, до життя трудящих. Розвиваються акварельний пейзаж і книжкова графіка (У Маун Джо, У Аун З). У реалістичному мистецтві 60-х рр. видно прагнення до виразного лаконізму і декоративності. Зберігаються традиції художнього ремесла.\nІндія - це величні і прекрасні Гімалаї, багатокілометрові піщані пляжі, омивається смарагдовими водами моря. Тут все наскрізь пронизане особливою атмосферою, а повітря насичене пахучими ароматами квітів і сандалу.\nОсновні визначні пам'ятки Індії\nПам'ятник любові. (Тадж Махал)\nТадж-Махал стоїть серед кипарисових парків на березі Ямуни, і його величний і досконалий вигляд відбивається у водній гладіні ставків. Мармурові фасади виблискують сріблом під місяцем, сяють рожевим світлом на зорі і переливаються вогненними відблисками сонця, що заходить. Цей казковий по красі мавзолей був споруджений при шаху Джахане в пам'ять його коханої дружини. У 1629 році, народивши на світ 14-го дитини, чоловіка індійського Могола померла. Їй було 36 років, з яких 17 вона була заміжня. Султан Шах-Джахан втратив не тільки улюблену дружину, але і мудру політичну радницю. Є відомості, що він два роки носив по ній траур і дав клятву побудувати надгробний пам'ятник, гідний пам'яті дружини, абсолютно надзвичайний, з яким ніщо в світі не зможе зрівнятися. Арджуманд Бану, відома також, як Мумтаз-Махал ( "Вибрана палацом"), покоїться саме в такій надзвичайній гробниці, названій її іменем в скороченні: Тадж-Махал. Будівництво велося в кілька етапів, з тисяча шістсот тридцять одна по1653 рік. Над спорудою будівлі працювало більше 20 000 чоловік, набраних не тільки по всій Індії, але навіть і в Центральній Азії. Головним архітектором був Іса Кхан, який прибув з іранського міста Шираза, а чудові європейські майстри багато прикрасили фасад будівлі. Усипальниця вибудувана з мармуру (його треба було доставляти на місце з каменоломні за 300 кілометрів), але будівля зовсім не витримана повністю в білому кольорі, як це намагаються представити багато фотографій. Поверхня його інкрустована тисячами коштовних і напівкоштовних каменів, а для каліграфічно виконаних орнаментів використовувався чорний мармур. Майстерною ручної роботи, філігранно оброблена, мармурове облицювання відкидає - залежно від падіння світла - зачаровують тіні. Колись двері в Тадж-Махал були з срібла. Всередині знаходився парапет із золота, а усипана перлами тканина лежала на гробниці принцеси, встановленої на самому місці її спалення. Злодії викрали ці дорогоцінні предмети і неодноразово намагалися вибити дорогоцінні камені інкрустації. Але, незважаючи на все це, мавзолей і сьогодні у кожного відвідувача викликає потрясіння. Будівля розташована в садовому ландшафті, входити в нього потрібно через великі, рідкісно красиві ворота, які символізують вхід в рай. Його величезна біломармурова тераса і подвійний купол досконалої форми, оточені чотирма мінаретами, покояться на підставі з червоного пісковика. Всередині - інкрустована дорогоцінним камінням усипальниця королеви, а поруч з нею, трохи з боку - багато прикрашений труну імператора, єдиний порушує абсолютну симетрію споруди. Від відвідувачів їх захищає восьмикутна ажурна мармурова стіна. Шах планував продовжити будівництво, мріючи звести по іншу сторону річки двійник білосніжного Тадж-Махала - Мумтаз Махал з чорного мармуру, який став би його власним надгробним пам'ятником. Але Джахан був повалений своїм сином і залишок життя провів на самоті, укладений в форте Агра, дивлячись в тузі на швидкоплинну річку. Звідти Шах-Джахану було видно Тадж-Махал.\nБезсмертна краса Таджа до цього дня служить джерелом натхнення для поетів і художників, письменників і фотографів. А в місячні ночі закохані, як багато століть тому, встречабтся в тіні цього всесвітньо відомого пам'ятника любові.\nУсипальниця Ітемад-уд-Даул варто в центрі персидського парку, вражаючи витонченістю ліній і ретельністю обробки. Норджахан, блискуча дружина Джахангира, побудувала її для своїх батьків. Невелика за розміром гробниця на підступах до Тадж-Махалу чудово відображає смак і розум обдарованої імператриці. Теплі тони жовтого мармуру контрастують з білими і чорними візерунками, а ажурні мармурові панелі і багата мозаїка з самоцвітів по-жіночому ніжні і чудові.\nГраціозно підносяться у краю води в районі Аполло-бандер знамениті Ворота Індії - тріумфальна арка, спроектована Джорджем Уїттет і побудована в 1924 році на честь візиту короля Георга V і королеви Марії, які прибули в 1911 році на імператорський прийом Делі. Перше, що бачив кожен, хто сходив на берег в бомбейському порту в колишні роки, було саме це архітектурна споруда. Арка, виконана з базальту кольору міді, звернена до моря, і, відбиваючи відблиски сонця і сонця, що заходить, змінює відтінки від золотистого до оранжевого і рожевого. Саме через цю арку пройшли британські війська, що покидали Індію морем.\nПобудований в кінці 19 століття, цей музей є найбільшим музеєм в Індії. Музей ділиться на 6 секторів: мистецтва, археології, антропології, геології, зоології та ботаніки. Він складається з 40 основних галерей, де виставлені колекції скульптур, полотен, монет та інших археологічних знахідок. Сектор мистецтва містить в собі більше 10 тисяч виставок картин, одягу і предметів народного промислу народів Індії. Сектор археології є справжньою скарбницею для любителів старовини - в ньому відвідувачі зможуть побачити колекції стародавніх монет, античних скульптур і навіть - єгипетську мумію. В геологічному секторі знаходяться найбільші в Азії збори метеоритів.\nУявіть собі країну нескінченного розмаїття з високими, покритими лісом горами; з джунглями, багатими живністю, орхідеями і іншими екзотичними рослинами; з чистими річками, поточними з гір і несуть свої води по рівнині до теплого, облямованому золотими пляжами затоки. Це дали Таїланду боги.\nКраїна вільних (так називають Таїланд самі його жителі), країна посмішок. Ці слова якнайкраще визначають характер, які тут живуть. Тайці пишаються тим, що їхні предки ніколи не допускали іноземного панування над собою, і не випадок але Таїланд - єдина в Південно-Східній Азії країна, що зуміла уникнути ярма колоніалізму. Волелюбний дух видно у всіх вчинках тайців. За їх незмінною люб'язністю ховається почуття власної гідності, вміння миритися з обставинами, але без тіні підлесливості і догідливості. Саме гордість живить їх патріотизм і всупереч всім примхам долі дозволяє зберегти на обличчі усмішку.\nТаїланд - лідер по відвідуваності серед країн Південно-Східної Азії. Тисячі буддійських храмів і монастирів, прекрасні палаци і пагоди в Бангкоку, прекрасні пляжі Паттайя, Патонг, Самуї і Пхукет, бурхливе нічне життя з найрізноманітнішими шоу і розвагами, горезвісний секс-туризм всіх видів, знаменитий тайський масаж і бойові мистецтва, катання на слонах , чудові умови для дайвінгу, унікальні плавучі базари і сотні екзотичних нежилих островів Андаманського моря, страви знаменитої тайської кухні і барвисті буддійські святкування - все це привертає увагу мільйонів туристів.\nБангкок, що в перекладі означає "місто дикої сливи", заснований королем Рамою I в XVIII столітті, славиться своїми дивовижними пам'ятками архітектури і культури. Сотні буддійських храмів і гостроверхі дахи палаців, тисячі машин і тисячі судів на розсікають місто каналах ( "клонгах"), постійний сморід від вихлопних газів і вуличних жаровень, і невеликі затишні парки в англійському стилі - все тут сплетено воєдино. Тайською місто називають Крунг Теп ( "місто ангелів"), але офіційна назва столиці набагато довше і абсолютно невимовно для "фаранга" ( "білого іноземця"), як називають туристів місцеві жителі. Історичний центр міста знаходиться на острові Раттанакосін ( "Вища Коштовність"), який утворюється річкою Чао Прайя і її протокою, і прилеглих територіях. Головна визначна пам'ятка тут - Великий Королівський Палац (1783 г.) - резиденція тайських монархів, з чудовим парком і будівлями в традиційному тайському стилі (площа палацу - 218,4 тис. Кв. М., Довжина стін - більше 2 км.). У комплекс королівського палацу також входять безліч старих будівель, що утворюють райони Дузіт-Махапрасат і Махамонтіен - Бібліотека і Мавзолей, де зберігаються кремують останки всіх членів королівської сім'ї, палаци Чакрі (1868-1910 рр.) З трону залом, особиста резиденція монарха - Чaкрабардібіман, Дусит, Боромабіман зі знаменитими фресками, Махішра-Прасад і Зал прийомів Амарінда, а також Зал Пайсан (Пра Тінанг Пайсан Такшина), де проходить коронація тайських королів. Тут же знаходиться улюблена резиденція короля Рами V і найбільша будівля в світі, вибудуване цілком із золотого дерева дерева - Віманмек (1900 р зараз використовується як музей). Поруч з Королівським Палацом встановлені гігантські обрядові гойдалки Лак Муанг - два величезних тикових стовпа з різьблений поперечиною. На північ від королівської резиденції розташований Храм Смарагдового Будди (Ват Пра Кео, 1782 р), з'єднаний з королівською резиденцією воротами. Тут зберігається одна зі святинь буддизму - знаменита статуя сидячого на золотому вівтарі Будди, виточена цілком з одного великого шматка жадеита (перша згадка про цю статую відноситься аж до 1464 р!).\nУ місті налічується близько 400 чудових храмів, найбільш відомими з яких є Храм Золотого Будди (Ват Трімітір), де знаходиться статуя Будди з чистого золота вагою 5,5 тонн, великий храмовий комплекс Ват По з гігантською статуєю лежачого Будди - старий і найбільший храм Бангкока , Ват Бенча Мабофіт (Мармуровий храм, XIX-XX ст.), храм Ват Арун (Зорі або Сонця, що сходить, розташований в колишній фортеці Тхонбурі) з 79-метровою вежею, Ват Сутхат, Тхон Буріс Ват і ін.\nЗа найстарішою в місті Новій Вулиці можна спуститися до набережної, звідки на човні-дліннохвостке або "сампанов" можна відправитися в багатогодинну прогулянку по "клонгам" (каналам) через все місто. Бангкок раніше називали "Венецією Сходу", так як 140 перетинають його каналів і до наших днів продовжують підтримувати ритм міста. Це зовсім інший світ - світ бідності і розкоші, торгівлі та рибальства, плавучих ринків і загадкової нічного життя. На північ від ділового центру міста - району Шіло, знаходиться район Сіам-Скуе, що є торговим центром столиці. Тут знаходяться найбільші супермаркети міста і дрібні магазини, торгові ряди і просто лавки, причому ціни в них дуже невисокі. На найбільшому проспекті Бангкока - Сукхумвіт, який вважається центром іноземного туризму, розташовані сотні кафе, барів, готелів, ресторанів і нічних клубів, а також кілька найкращих торгових центрів міста. При кожному великому готелі є свій нічний клуб. Найрізноманітніші розважальні заклади зосереджені на Патронг і Нью-Петчабурі-Роадс, на яких розташовані сотні салонів, барів і ресторанів. Не менш відома своїм нічним життям і ресторанами вулиця Рачада.\nУ місті кілька музеїв, планетарій, художня галерея, культурний центр.Найбільш популярні у гостей Національний театр, Національний музей з чудовою колекцією тайського мистецтва і каплицею Буддхайсаван (1795 г.), Таммасатскій університет на площі Санам-Луанг, а також Музей Науки - один з кращих науково-технічних музеїв регіону. У будинку архітектора (і шпигуна!) Джима Томпсона зараз розташований Музей Шовку і постійна виставка старожитностей, зібраних Томпсоном у Південно-Східній Азії. А міські парки, немов врізані вмілої рукою тиші в вічно вируючий вигляд міста, дадуть відпочинок серед тропічної зелені втомленому від суєти мандрівникові. Поруч з Недільного ринком в північній частині Бангкока розташований чарівний парк Чатчуак, а розважальний парк Меджік-Ленд привертає каруселями, кімнатою жахів і іншими розвагами. Найбільший парк столиці - Лумпіні, розташований прямо в діловому центрі міста. Новий парк імені Рами IX відкривав сам король, а знаменитий парк Сафарі-Уорлд - це величезний (170 акрів) ділянку на околиці столиці, що славиться своїми розплідниками диких тварин, відмінним дельфінаріумом Maріна-Парку і величезним аквапарком Сіам-Парк.\nПівнічний Таїланд - поки малоосвоєна туристами область, але саме він є і місцем зародження тайської цивілізації, і наймальовничіших районом лісів, водоспадів, яскравих національних свят, десятків стародавніх міст і храмів. Чіангмай (700 км. На північ від Бангкока) - другий за величиною і значенням місто країни. Розташований в долині між горами, що досягають висоти 2600 м., "Старе місто" Чіангмай (заснований в 1296 р) оточений потужної фортечною стіною і оборонним ровом. У місті та його околицях близько 300 храмів та історичних пам'яток, що надає йому особливу чарівність. Такі споруди, як Дої Сутер Шріне, Ват Пра Сінгх, Ват Чіанг Ман (1296 р найстаріший монастир в регіоні), Пра Сатанг Ман з його мініатюрними зображеннями Будди, яким близько 2 тис. Років, Ват Чеді Луанг, а також одна зі святинь буддизму - що стоїть на вершині гори в 16 км. на північний захід від Чиангмая чудовий храм Ват Пра Дої Сутхеп (XIII-XIV ст.), і літня резиденція королівської сім'ї - палац Пхупінг, принесли місту світову популярність.\nОкремий інтерес для туристів представляють знамениті тайські бойові мистецтва - широко відомий тайський бокс або Муау-Тай ( "морський бій"), Чайя ( "перемога"), школа ша-фут-фань ( "клан п'яти бойових котів") і краби-крабонг ( "палка-жердина"), змагання в яких привертають в країну тисячі гостей. Також широко відома пристрасть тайців до азартних видів спорту із залученням тварин - знамениті півнячі бої, змагання бійцівських рибок і навіть екзотичні слонячі бої. Іноземців на такі змагання допускають не дуже охоче, але в разі "успіху" видовище варте того, щоб витратити на нього пару годин - настільки видовищні і самобутні такі традиційні розваги.\nЗакінчуючи реферат хочу написати, що міжнародний туризм - це величезна планета, поки ще не зовсім відома російському мандрівникові. Світ прекрасного, цікавого, пізнавального - це об'єкт туристичного бізнесу. Але туристична індустрія це не тільки свято, а також напружена праця працівників готелів, турагенств, транспорту. Необхідна синхронність, узгодженість в роботі багатьох служб, що забезпечують відпочинок туристів. Для цього потрібно знати і вивчати історію розвитку цієї галузі, її вплив на розвиток економіки, діяльність міжнародних туристичних організацій та перспективи зростання туризму, що я спробувала висвітлити у своїй роботі.\nМіжнародний туризм пройшов у своєму розвитку довгий шлях і сьогодні є однією з найбільш успішно розвиваються галузей світового господарства.\n1. Вступ до спеціальності (Туризм): Навчальний посібник / Н. А. Гулієв, Є. В. Кулагіна. - Омський державний інститут сервісу, 2002. - 188 с.\n2. Сенін В. С. Організація міжнародного туризму: Підручник. - 2-е изд., Перераб. і доп. - М .: Фінанси і статистика, 2003. - 400 с .: іл.\n3. Гуляєв В.Г. Організація туристської діяльності. - М., 1996\n4. .Як зробити туризм в Росії прибутковим? // Туризм: практика, проблеми, перспектіви.-1998 №3\n5. Пузакова Е.П., Честнікова В.А. Міжнародний туристичний бізнес. - М., 1997.\n6. Сапрунова В. Туризм: еволюція, структура, маркетинг. - М., 1997.\n7. Туризм в 2020 році: Туризм: практика, проблеми, перспектіви.-1998 №1\n8. Фомічов В.І. Міжнародна торгівля. - М., 1998.\n9. Енциклопедія для дітей «Аванта +» «За країнами. Народи. цивілізації »\n10. Електронна енциклопедія «Кирило і Мефодій». 2003\n11. Квартальнов В.А. Іноземний туризм. - М .: Фінанси і статистика, 1995-2004.


Стартова › Події › Профорієнтаційна робота кафедри перекладу та іноземних мов 29 травня 2018 року\nГрупа: ЗНО Тематика: Філологічна освіта\nЗгідно з інформацією регіональних центрів оцінювання якості освіти, участь у тестуванні з іспанської мови взяли 140 осіб, що становить 79,5% від загальної кількості зареєстрованих, із французької — 567 осіб (91% від кількості зареєстрованих), з німецької — 2042 особи (86,5% від загальної кількості зареєстрованих). У Полтаві із цих трьох мов тестувалося приблизно 160 осіб.\nВикладачі та студенти кафедри перекладу та іноземних мов відвідали два пункти в місті Полтава, де учні складали ЗНО із трьох іноземних мов. Викладачі та студенти Полтавського інституту економіки і права Університету «Україна» спілкувалися із випускниками, їх батьками та родичами, з викладачами. Надавали їм вичерпну інформацію щодо вступу на спеціальність «Філологія (переклад)» у Полтавському інституті економіки і права.\nЗустріч пройшла інформативно та динамічно. Учні та батьки активно задавали запитання, на які отримували відповіді. Багато випускників зацікавилися вступом та будуть подавати документи влітку. Чекаємо їх із нетерпінням!


Огляд фізики в іграх Sonic. Частини 7 і 8: пружини і штуковини, супершвидкості / Новини / IT українською\nОгляд фізики в іграх Sonic. Частини 7 і 8: пружини і штуковини, супершвидкості\nПродовження циклу статей про фізики в іграх про Соника. В цьому пості розглядаються відштовхування персонажів від різних ігрових об'єктів та їх суперздатності.\nПосилання на інші частини серії:\nЧастина 1: тверді тайли\nЧастина 2: біг\nЧастини 3 і 4: стрибки і обертання\nЧастини 5 і 6: втрата кілець і знаходження під водою\nЧастина 7: пружини і штуковини\n1 Пружинні майданчика\n5 Кришки з пружинами\n7 Ліфти в небі\n9 Руйнування стін\n10 Руйновані блоки і камені\nЧервоні пружинні майданчики надають Сонику швидкість 16, а жовті — швидкість 10. В залежності від напрямку майданчика (вгору або вниз), значення негативне або позитивне, і відповідно швидкості по осі Y надається значення. Якщо пружинна майданчик спрямована вліво або вправо, значення швидкості негативне або позитивне, відповідно швидкість по осі X прирівнюється до цього значення. Вертикальні майданчика не впливають на швидкість X, як і горизонтальні майданчики не впливають на швидкість Y.\nДіагональні пружинні майданчика\nУ Sonic the Hedgehog (16-bit) немає діагональних пружинних майданчиків. Однак вони є в Sonic 2 (16-bit), 3, Knuckles і CD. У Sonic 2, 3 і Knuckles вони працюють однаково, але в Sonic CD принцип відрізняється.\nу Sonic 2, 3 і Knuckles діагональна пружина встановлює швидкостей X і Y значення пружинної майданчики з відповідним знаком. Тому пружина, спрямована вгору-вправо надає швидкість Y, рівну -16 і швидкість X, дорівнює 16. Проблема цього методу в тому, що технічно Соник відштовхується діагонально швидше, ніж горизонтально або вертикально. Це тому, що розробники не подбали врахувати косинуси і синуси.\nУ Sonic CD вони виправилися. Зручно, що абсолютні значення синуса і косинуса кута в 45 градусів однакові, тому потрібно тільки одне значення. Швидкість стає рівною 11.3125 для червоних пружин і 7.0703125 для жовтих.\nБлокування горизонтального управління\nКоли Соник відскакує від горизонтальної пружини (червоної або жовтої), він не може гальмувати або іншим способом впливати на швидкість X протягом 16 циклів. Движок досягає цього, встановлюючи ту ж блокування горизонтального управління, що і при скачуванні з крутих схилів (в S3 і Knuckles байти $32-33 є таблицею станів об'єкта гравця). Навіщо блокувати горизонтальне управління? При зіткненні з пружиною гравець швидше за все натискає хрестовину у напрямку пружини, і це може призвести до відштовхування Соника в анімації гальмування. Тимчасове ігнорування введення — це швидке і елегантне рішення.\nУ разі пружинної майданчики, спрямованої вгору, коли Соник втрачає всю швидкість, спрямовану вгору, він переходить в анімацію ходьби. Кадри цієї анімації змінюються кожні 8 циклів.\nУ разі будь-якої з діагональних пружинних майданчиків Соник взагалі не переходить анімації ходьби на повітрі. Він зберігає анімацію «штопора» (об'ємне обертання), кадри якої змінюються раз на 5,5 циклу.\nПри зіткненні Соника з повітряними кульками на рівнях Carnival Night Zone його швидкість Y встановлюється рівною -7, незалежно від кута зіткнення. Швидкість X не змінюється.\nБампери у Spring Yard Zone надають Сонику швидкість X, рівну 7*cos(p), і швидкість Y 7*-sin(p), де p — це кут між центрами бампера і Соника. Швидкість встановлюється незалежно швидкості Соника до зіткнення з бампером.\nГармати в Carnival Night Zone надають Сонику горизонтальну швидкість 16*cos(p), і вертикальну швидкість 16*-sin(p), де p — кут нахилу гармати.\nКришки з пружинами\nЧервоні кришки з пружинами, які закривають труби в Chemical Plant Zone, працюють як пружинні майданчика, але трохи сильніше, ніж жовті майданчики. При зіткненні вони надають Сонику швидкість Y, рівну -10.5.\nЧорні вертушки, які розганяють їжака вперед в Chemical Plant Zone встановлюють швидкість X дорівнює 16. Однак вони не уповільнюють його, якщо він вже рухається швидше.\nЛіфти в небі\nЛіфти в небі на рівнях Hill Top Zone переміщаються зі швидкістю X, рівній 2, і швидкістю Y, що дорівнює 1.\nГриби в Mushroom Hill Zone працюють як пружинні майданчика, проте кожен подальший відскік стає вище попереднього (до трьох відскоків). Перший відскік надає швидкість Y -6.5, другий -7.5, а третій -8.5.\nУ Sonic 1, 2, 3 і Knuckles для пробивання зруйнованих стін при обертанні абсолютна швидкість X персонажа повинна перевищувати 4.5 (за винятком персонажа Knuckles, який кришить стіни при зіткненні, при цьому йому не обов'язково обертатися). Зіткнення з такими стінами не впливають на швидкість X.\nОднак коли Knuckles руйнує стіни в Sonic 3 і Knuckles, незважаючи на те, що його швидкість X не змінюється, він не рухається в кадрі, в якому вдаряє стіну. Те ж саме справедливо для пробивання Соніком стіни при обертанні в Sonic 3 і Knuckles.\nУ Sonic CD, обмеження по швидкості X прибрано. Соник може пробивати руйнуються стіни, просто стрибаючи поруч з ними або обертаючись на будь-якій швидкості.\nРуйновані блоки і камені\nКоли Соник застрибує на руйновані об'єкти, такі як камені в Hill Top Zone, блоки в Marble Zone або кришки труб в Chemical Plant Zone, він відскакує від них зі швидкістю Y дорівнює -3. Швидкість X не змінюється.\nЧастина 8: супершвидкості\n1 Супербыстрые черевики\n4 Відбір кілець\nПримітка перекладача: супербыстрые черевики (Super Fast Shoes) — це бонус збільшення швидкості, діючий 20 секунд і підвищує прискорення і максимальну швидкість Соника. Вибивається з ось таких моніторів:\n0.5 (не змінюється)\nПрискорення в повітрі\nТертя при обертанні\nГальмування при обертанні\n0.125 (не змінюється)\nПримітка: якщо Соник падає у воду, всі ефекти супербыстрых черевик (Super Fast Shoes) обнуляються. «Підводні» змінні повністю їх замінюють. Якщо ви выпрыгнете з води, ефект супербыстрых черевик не повернеться. Схоже, що це відноситься до всіх 5 ігор.\nВ Sonic 3 і Knuckles темп музичної композиції збільшується в 1.25 рази.\nПримітка перекладача: Суперсоник (Super Sonic) — це суперформа персонажа Sonic the Hedgehog. Така форма Соника вперше була застосована в грі Sonic the Hedgehog 2 і в різному обсязі реалізувалася потім у кожній основній грі про Соника. Перетворитися в Суперсоника можна, зібравши всі сім Смарагдів Хаосу, знайшовши не менше 50 кілець і втративши всю захист. Зробивши подвійний стрибок, Соник стає жовтим Суперсоником, це більш швидка і майже невразливу форма Соника. Однак на підтримку цієї форми витрачаються кільця (див. нижче).\nВ іграх Sonic 3 і Knuckles, після збору всіх Смарагдів Хаосу на спеціальних рівнях можна зібрати сім Суперизумрудов, після чого перетворитися в Гиперформу персонажа. Вона також витрачає зібрані кільця. У цьому режимі персонаж може робити спрямовані подвійні стрибки, знищувати всіх супротивників на екрані і не здатний потонути, на відміну від суперформы.\nЗмінні відносяться до Суперсонику в Sonic 2 і до Супер — або Гиперсонику в Sonic 3 і Knuckles, за винятком зазначеної змінної.\nЗначення (під водою)\n0.046875 (не змінюється)\nПочаткова швидкість стрибка\n3.5 (не змінюється)\nШвидкість стрибка при відпусканні кнопки\n4 (не змінюється)\n2 (не змінюється)\n0.09375 (0.0234375 в Sonic 3 і Knuckles)\n0.046875 (0.0234375 в Sonic 3 і Knuckles)\nЗдатність Hyper Blast (тільки у Гиперсоника)\nКоли гравець натискає другий раз кнопку стрибка в повітрі, швидкість Соника по осі X прирівнюється 8, якщо він дивиться вправо, і до -8, якщо вліво, а швидкість по осі Y обнуляється. Якщо гравець утримує «вгору» на хрестовині при натисканні на кнопку, то швидкість Соника по осі Y прирівнюється до -8, а по осі X обнуляється.\nТертя при обертанні 0.0234375\nШвидкість взбіранія (тільки для Наклза)\nПочаткова швидкість ковзання (тільки для Наклза)\nПрискорення ковзання (тільки для Наклза)\nСтенотрясение (Wall Quake) (тільки для Гипернаклза)\nЩоб Наклза зміг потрясти екран і знищити всіх ворогів при контакті зі стіною, він повинен ковзати зі швидкістю 4.5 пікселів за цикл або вище.\nЗнаходячись у режимі Супер/Гіпер, персонаж втрачає по одному кільцю кожні 60 циклів, або раз в 1 секунду.\nЯкщо Супер/Гиперперсонаж отримує супербыстрые черевики, розбивши монітор, змінні супербыстрых черевик замінюють змінні режиму Супер/Гіпер, насправді сповільнюючи персонаж (проте максимальна швидкість залишається трохи вище). Це може бути небажано у вашому власному движку.\nКоли Супер/Гиперперсонаж падає у воду, він використовує зазначені вище змінні. Однак, якщо вони стають Супер/Гіпер вже під водою, змінні режиму Супер/Гіпер стають такими, наче він не знаходиться під водою. Це баг, і його слід уникати в своєму движку.\nP. S. знову для уважних і допитливих читачів. Тут у перше зашифроване слово закінчується. Слова не відносяться до всесвіту Соника, однак для розшифровки потрібно її знання (втім, гуглением цілком можна обійтися).


Юлія Тимошенко: Долю української землі має вирішити її справжній власник – народ — ВО "Батькивщина" Николаевская областная организация\nЮлія Тимошенко: Долю української землі має вирішити її справжній власник – народ\nУ чинної влади вперше в історії з’явилася унікальна можливість ухвалювати рішення на всіх рівнях, адже вона має для цього більшість. Утім, «слуги народу», замість правильних стратегій та законопроєктів, протягують документи, зокрема земельні закони, які лобіюють інтереси міжнародних корпорацій, а не українського народу.\n«Сьогодні ухвалення вкрай важливих для майбутнього України рішень без референдуму, означає одне – думка людей «слугам народу» не цікава. Захистити українську землю від розпродажу за безцінь зможе лише її справжній власник – народ, на всеукраїнському референдумі. Якщо депутати затіяли чесну справу, то треба йти до людей і, як говорить Конституція, запитати чи готові вони продати свою землю», – переконана Юлія Тимошенко.\nЮлія Тимошенко зазначила, що антинародний намір влади розпродати землю абсолютно відрізняється від того, як весь світ розвивається відносно аграрного сектору.\n«Перш ніж виносити на розгляд закони про продаж української землі, влада мусила визначитися з аграрним укладом, який має бути в країні. І якщо ми кажемо про європейський шлях, то це перевага дрібних і середніх фермерських господарств, а не великих латифундій. Не визначившись зі стратегією аграрного розвитку, не можна ухвалювати такі вкрай важливі для майбутнього країни документи», – наголосила лідер «Батьківщини».\nЗа словами Юлії Тимошенко, влада всупереч інтересам українців намагається всілякими методами протягнути вигідні для іноземних корпорацій рішення щодо української землі.\n«На останньому засіданні аграрного комітету, під час остаточної підготовки до голосування в парламенті, з-під поли з’явився документ, який був одноголосно ухвалений «слугами народу», щоб землю змогли купувати банки та установи з іноземним капіталом. А це абсолютно суперечить інтересам українських аграріїв та людей», – обурилася лідер «Батьківщини».\nЮлія Тимошенко наголосила, що основне завдання сьогодні зробити так, щоб всі ресурси країни служили її громадянам. Адже це є запорукою розвитку та заможності держави.\n«Нам треба нашу землю залишити в українській власності. Якщо в майбутніх поколінь заберуть землю, то ніхто її більше не зможе повернути. Боротися за це сьогодні потрібно всіма доступними народу засобами», – резюмувала Юлія Тимошенко.