У центрі Миколаєва знайшли залишки будівлі магістрату кінця XVIII століття\nУ Миколаєві під час реконструкції головної площі міста - Соборної – археологи знайшли залишки будівлі магістрату (гауптвахти), датованої 1795 роком.\nПро це заявила начальник відділу охорони культурної спадщини міста Миколаєва Ірина Бондаренко, повідомляє кореспондент Укрінформу.\n«В ході реконструкції Соборної площі у Миколаєві проводяться дослідження території пам’ятки археології місцевого значення «Поселення Бульвар». Археологи виявили там невелике підвальне приміщення, де згідно зі старовинними мапами міста, знаходилась будівля магістрату (гауптвахти)», - розповіла Бондаренко.\nУ Миколаєві знайшли залишки будівлі магістрату / Фото: mkrada.gov.ua\nЗнайдене приміщення має розмір 2,45 м х 1,30 м, глибина - 1,30 м. Кладка 9-10 рядів, іррегулярна, місцями рядова, орфостатна. Стик в перев’язі з прямокутних та полігонних блоків та плит з вапняку. Крім того, в заповненні цього підвального приміщення були зафіксовані різночасові артефакти, які датуються XIX – початком ХХ ст. А саме: побутові речі, залишки посуду, металеві конструкції, чавунне гарматне ядро калібру 38 мм.\n«Завдяки цьому кресленню можна з впевненістю сказати, що знахідка археологів є частиною будівлі магістрату (гауптвахти), яка була однією з перших будівель міста та єдиною на сучасній території Соборної площі за всі роки її існування. Підтвердженням цього також є низка статей в миколаївській газеті «Шлях індустріалізації» за 1936 рік. Остаточний висновок щодо знахідки, а також вирішення подальшої її долі (музеєфікація або забудова) буде згідно з діючим пам’яткоохоронним законодавством найближчим часом визначатись органом охорони культурної спадщини облдержадміністрації», - запевнила Бондаренко.\nЧитайте також: У центрі Ужгорода знайшли невідоме підземелля\nАрхеологи Будинок Миколаїв


➣ Професійне чищення зубів — фахівець видаляє тверді відкладення (зубний камінь) та м'які відкладення (зубний наліт).\n➣ Далі лікування ротової порожнини вимагає катаральний гінгівіт, чим лікувати залежить від того, які проблеми виявлені у пацієнта. Це може бути як пломбування зубів при карієсі, так і заміна зубних протезів або ін.\n➣ Спеціаліст консультує пацієнта щодо того, як забезпечувати собі повноцінну гігієну порожнини рота, які засоби та щітки потрібно використовувати, а також призначає дату контрольних відвідувань не рідше, ніж раз в три місяці.\n➣ Після видалення нальоту пацієнтові призначають лікувальні ванночки з розчином хлоргексидину на період реабілітації.\n➣ Якщо у пацієнта середній або важкий катаральний гінгівіт, як лікувати залежить від наслідків захворювання. Спеціаліст знімає запалення аплікаціями та полосканнями. Далі, якщо клінічний випадок того вимагає, лікування може передбачати фізіопроцедури, прийом полівітамінів та навіть гінгівопластику.\nЯкщо пацієнт виконує всі рекомендації лікаря, то він може розраховувати на повне одужання.\nАле краще звичайно стежити за гігієною порожнини рота та не допускати катаральний гінгівіт, чим лікувати потім це захворювання.


Ян Пауль Гінріхс (Jan Paul Hinrichs, 1956 р.н.) – нідерландський славіст, працює в Лейденському університеті. Автор численних монографій про російську і болгарську літературу та про історію славістки англійською, німецькою і нідерландською мовами. Українською мовою вийшли переклад його книги «Lemberg – Lwów – Львів: фатальне місто» (Київ, 2010) та «Міф Одеси» («Дух і літера», 2011).\nУкраїнською тематикою зацікавився в контексті літературознавчих досліджень, вивчаючи письменників, доля яких була пов’язана з українськими містами. Ідея видати книжки про Львів та Одесу виникла доволі давно, ще до особистого знайомства автора з Україною. Тому Львів та Одеса в його книжках подані через призму біографій і літературних текстів письменників і позбавлені суб’єктивних вражень та переживань. Розповідає сам автор:\n– Давним-давно я познайомився зі Львовом та його Габсбурзькою спадщиною через твори Йозефа Рота. Будучи студентом, я натрапив на добре знаний вірш Ґюнтера Айха про місто. Значно пізніше я написав біографію Ніколааса ван Війка, засновника голландських славістичних студій, який відвідав Львів 1914 року, за кілька тижнів перед вибухом Першої світової війни. Тоді він навідав Грушевського в його особняку. Я це описав, проте, такі речі, звичайно, відображають лише незначущі відомості.\n– У 1993 році я був співредактором збірки есе про Одесу, яку також видало видавництво Bas Lubberhuizen. Цю книжку було розпродано багато років тому, проте на неї залишився великий попит, і саме тому ми вирішили зробити нову книжку про Одесу, цього разу цілковито написану мною. Назва залишилася така ж сама – «Міф Одеси» – але книжка є нова. Це книжка про Одесу як тему в російській літературі ХХ століття. У ній є розділи про Буніна, Паустовського, Бабеля, Ільфа і Петрова, Катаєва та Олешу. Бунін є головним персонажем у моїй книзі, бо він також фігурує в розділах про Паустовського, Катаєва й Олешу, як і в епілозі, у якому я описую свій візит у будинок, де Бунін провів свої останні роки в Одесі – будинок художника Євгенія Буковецького по вулиці Княжецькій, 27, – розповідає Гінріхс в інтерв’ю для zaxid.net.\nПовне інтерв’ю «Ян Пауль Гінріхс: Львів заслуговує великої уваги»\nЙого книги не є путівниками й адресовані не так мандрівникам, як поціновувачам літератури:\n«Українським читачам я можу сказати, що книжка, яка тепер перекладена українською мовою [«Міф Одеси» – прим. ред.], написана для нідерландських читачів. Моя нідерландська публіка – це не лише люди, пов’язані професійно зі слов’янськими мовами чи знавці цих мов, а, найперше, любителі літератури, багато з яких, можливо, ніколи не будуть в цьому місті. Мій вибір також частково можна пояснити нідерландським контекстом. Ясна річ, без згадки про таких великих імен, як Бабель, Паустовський, Ільф і Петров неможливо писати про Одесу для неросійсько- чи не україномовних. Але я думаю, що середній нідерландський читач ніколи не чув про Валентина Китаєва, якому я присвятив один із розділів. Деяким нідерландським читачам відомий Юрій Олеша як автор роману «Заздрість», але навряд чи хтось із них пов’язує його ім’я з Одесою. Дуже сподіваюся, що й українська публіка дізнається щось нове з моєї книги», – зізнався Ян Пауль Гінріхс на презентації своєї нової книги в Одесі.\nНідерландське видання «Міфу Одеси» вийшло друком восени 2011 року.\n← Ян Пауль Гінріхс: Львів заслуговує великої уваги\nКому ж належить Біблія? Історія Святого Письма крізь століття →


Найкращі кольори для спальні\nHome Дом и семья Найкращі кольори для спальні\nВиявилося, що і колір, і візерунок впливають на якість і тривалість сну. Найкращі кольори для спальні — блакитний, жовтий, зелений, сірий і oранжевий. Саме вони oбіцяють міцний і спокійний сон.\nСиній і його різні відтінки вважають найкращими кольорами для спальні, якщо мова іде про якість сну. Cиня спальня — фаворит серед дeкораторів інтер’єру, а в питанні дитячої спальні, то з ним по пoпулярності може зрівнятися тільки рожевий. Білий і блакитний — це стильне поєднання, яке чудово впишеться в сучасний інтер’єр.\nХоча досліди показали, що жовтий колір поступиться тільки синьому по пoпулярності при оформленні спальні, але його необхідно використовувати з розумом. Частково це пов’язано з вeселою і яскравою привабливістю кольору, який, напевно, допможе позбутися турбот робочого дня.\nСонячний нeйтральний інтер’єр спальні, яка оформлена в жовтій колірній гамі, виглядає красиво і просто. Жовтий колір — чудовий вибір для маленьких і компактних кімнат, так як він візуально зробить їх просторішими. А ось пишний декор в золотих тонах є несприятливим для гарного сну.


Волинь - Улас Самчук (сторінка 8) / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua\nВолинь - Улас Самчук (сторінка 8)\n— Все. Все. Геть усе. І чорногузи з кублами, і хати, і поля, і ліси, річки, небо; навіть ми, люди, — все це належить до Росії.\n— А кому, тату, належить Росія?\n— Росія належить цареві.\n— Цареві? А де він, той цар?\n— Ого, го, го!.. Де той цар? Цар живе дуже, і то дуже далеко.\n— То мусить бути багатий, той цар. А чому він не хоче дати німецькому цареві хліба? Чого вони хочуть воювати?\n— А тобі хто це казав?\n— А мама.\n— Е! Мама! Нічого вона не тямить. Володькові така відповідь не до вподоби. Одначе треба змовчати.\n— А чого вони хочуть воювати?..\n— Це не наше діло. Що царі роблять, нам годі до того втручатися. Вони краще знають.\n— А як ми щось робимо, то цар може до нас втручатися?\n— Ну! То цар, а то ми.\n— А коли б я розкинув чорногузам кубло, щоб вони не летіли до Росії, то цар мене бив би?\n— Розуміється. Та ще й як. Скинув би попругу та по задку, та по задку.\n— А я б йому сказав: «Ти холєра!» Та вкусив би його за руку, та плював би на нього…\n— Но, но-но! Ти то ніде такого не кажи. А чорногузів також не чіпай, бо від мене дістанеш налигачем. Ти знаєш, що розгніваний чорногуз може спалити хату? Коли йому знищать кубло, то він летить кудись на вогнище, принесе головешку із жаром і положить на стропі. Ну, але досить, синку. Спати! Досить!..\nІ батько обернувся на другий бік.\nСинку? Тато сказали: синку? Від цього приємно, тепло Володькові. Він просто щасливий. Рідко коли розмовляє з ним так батько, а до того ще й — синок. Ах, ах!.. — і малий горнеться калачиком, підкладає обидві руки під праву щоку, цілує щось, щось уявне, щось миле йому. Цілує в думці бородате, суворе батькове обличчя… «Вони все такі добрі, ті тато. Тата спина і руки болять, тому вони сердиті. Ну, як виросту, то я за них працюватиму»…\nВолодькова уява буяє. Вона ще далеко не задоволена.\nПеред нею відхилені лише краєчки спокусливих завіс, за, котрими така безліч усякої всячини. Море з безоднею. Страшні звірі, вужі, птахи. Чорні озброєні люди. Ріки. Дніпро. Росія. Цар. Йому ще страшенно хотілося б розпитати батька про лебедів, що кубляться на нашій річці. Але! Скільки то ще хотілося б йому розпитати! Не стало б і ночі.\nІ думка знов вертається до чародійних гарячих країн, де живуть величезні слони і крихітні колібри. Де рикають люті леви і де чорна людина з білими очима натягає тятиву свого лука з затроєною стрілкою, направленою в звіряче серце. Страшно, мабуть, там! А цікаво. Як би і собі туди. Ну, може, дасть Бог, йому колись пощастить…\nВолодько протяжно й уривно зітхає. Перед ним довга блискуча стрічка дорогої річки з похиленими вербами, з раками і чорногузами… Перед ним яр, сосни. Він стоїть високо над усім, на якійсь горі й оглядає це велетенське, повне незрівнянної краси, царство. Він спозирає на все те і панує над ним. Він сам є цар. Маленький, щасливий, вселюблячий і всім задоволений царок. І зненацька Володько чує на своїй нозі щось холодне. Щось лізе, плутається. Глянув — уж! Страшний, здоровенний ужака. Володько здригається і скрикує. Після цього, розплющивши очі, отямлюється і бачить, що нічого немає і що він у постільці. Він обертається на другий бік, так само підкладає під щоку обидві зложені долоні і, поворушивши кілька разів головою, починає швидко спокійно засипляти. Ще перед сном бачить якусь плутанину з Росії, ужів, чорногузів, море, але швидко все те никне й окутує його лише сон. Він досить набігався за день. Він досить страждав, радів, рвався. Його життя — життя комашки, що будує собі щось, не знаючи для чого і для кого. Але в усьому тому чути вічний святий закон, залізну логіку та пристрасну величну красу.\nЗ неділі першого дня подався Матвій до Лебедів, щоб остаточно перебалакати з Григорчуком. Було це самозрозуміле, бо купівлю тієї десятини він вже виносив у свому серці від років і нема чого довго над цим зупинятися. Він уже давно і рішуче зрісся з думкою, що Григорчукова десятина — це його, Матвієва власність, лише треба було перевести деякі формальності та вичавити отих кривавих півтисячі карбованців. Але якось воно та буде. Якось вони та перегорюють той час. Дуже воно важко оті п'ять сотень видушити з господарства, яке само мало що більше коштує. П'ять сотень рубликів. Легко сказати. Але попробуй, переведи це на ділі. Добре, що принаймні бічні витрати бере на себе Григорчук, та все-таки чимало коштуватимуть оті різні поїздки та могоричі. До того, як на лихо, осінь. А восени, звісно. Ціна на худобу — тьху!.. Наприклад, хто тепер на зиму захоче ялівку купити? Більш ніж певно, що на худобі доведеться стратити, і то поважно…\nТак міркував Матвій, ідучи до Лебедів. Ніс він за пазухою шість золотих п'ятирубликів, як завдаток. Це все гроші, що їх зложили копійка до копійки він самий та його стара. Від дитячих уст відривалося. Босі та голі бігали лобурі та грішним тілом перед людськими очима світили, але зложена деяка мізерія, тепер, як свячена вода, пригодилась. Узяв готовеньке, зав'язав у вузлик і відніс. І завдаток є. А от попробував би віднести, коли б їх не було…\nРешту грошей уже по Різдві віддасть. Матвій не любить довго відволікати з боргами. Він би то намагався зараз усе зігнати — відбув і все, але чоловік так міркує: тепер осінь. Пашня ніпочому. Худоба дешева. А по Різдві ціни на пшеницю напевно підскочать. Тепер, скажемо, пуд пшениці дев'ятдесят копійок, а по Різдві — рубель, а то й руб-п'ять. Жито дешевше перцю — вісімдесят копійок. Як Бог дасть, може, дещо конюшини продати вдасться, але через такі мокрі жнива все те накисло, зерно руде й легке, як полова.\nЗ хлібом також мусітиме чоловік обережніше. На Різдво прийдеться не колоти веприка, а обійтися з тим, що зо старого сала лишилось. Що поробиш? Не буде свіжої ковбаси, ну то не буде. За пшеничники доведеться також потрохи забувати. Що спитлював ото щось пудів п'ять, і з тим треба якось цілу зиму обганятись, щоб і паску спекти, а там уже. й на зелену пашу. От ще чоботи… То-то ще зле. Чоловік же всього не передбачить. А воно тепер дуже пригодилося б, якби був з весни ликами запасся. Тепер би навертів постоли, і брикайте, хлопці… Прийдеться навіть таку нечисть, як дурне лико, купувати. Тьху, та й годі! Воно думалося, що цього року обійдеться вже без постолів, аж ось воно як. Видно, вже доля така, що людині тільки працювати треба, а ніколи не спожити своєї праці. Навіть дурного чобота, і того людина не зносить. А праці, а дертя!.. Ет… Дітиська найважніше. Сам ще сякі-такі маю… Стара теж якісь там шкорбуни приховала. А от дітвора. Василь лазить до тієї школи, а це ж бо шмат дороги. Коли притисне мороз або як розпустить та стане болото… Що тоді в личаках? А Володько? Цей хіба всидить тобі на печі? Хіба б його там ланцюгами прикував. Стара мусить на річку йти, щоб сорочку виполоснути. А здоровля її на псі. І так бухикає, мов кінь залозяний…\nТим часом Володько що Божий день мусів гнати з Василем пасти худобу. Хай привчається. Василь от-от до школи відійде, тоді хто наглядатиме за коровами? Хведот сумує дома сам. А Володькові нова роль підпасача навіть подобалась. Бути корисним, не дармоїдом. Шанують старші… Розуміється, це не те саме, що гасати кожного дня по лісі, лузі, дрипатись у багні, мучитись з тим дурним Хведотищем, який тебе ані не розуміє, ані… Ну! А з пастухами що інше. Із села надженуть хлопці худобу. Пасуть по сіножатях, плетуть з лозини кошики, співають, бавляться. Сміху не раз бува, мало не тріснеш. Учора Семенові нового кашкета на шкандибанню палюгами на шмаття побили. Гордій пішов раки ловити, поховзнувся і шубовснув по шию у воду геть з лахами. Гух, гух, гух!.. Гвалт, рятуйте! — кричить. А хлопці аж качаються, регочуть над річкою.\nТерешнівський Прокіп, що має вже сорок років і не має ні вусів, ні бороди (його прозвали Скопом), завше, пасучи худобу, колоски на полі збирає. Цілий день від рана до вечора збирає. Назбирає кілька торбин, а не має місця куди більше збирати, так він спідні штани скидає, зав'язує знизу колосинням і напхає їх колоссям. Кажуть, вже кілька пудів пшениці отак назбирав. Він хоче на Різдво собі новий курташок купити і в М'ясниці женитися.\n— Чому ти не женишся, Прокопе? — питає його котрийсь із пацанів.\n— А ти спрос?.. — відповідає Прокіп. — Спрос. — Ну, то всади мені в … нос.\n— Дай-но штани, ми назбираємо тобі колосків.\n— Поцілуй мене… Розумний такий!\nКоли Прокіп не бачив, насипали туди кінського сухого гною і зверху притрусили колоссям. Прокіп жене додому свою череду, обвішений торбами з колоссям, і гордо несе спереду штани з гноєм… Хлопці цілу дорогу присідали з реготу, але Прокіп не догадується. Так і поніс додому гній. Ну й кляв же він опісля. Але більше його не одурять.\nА коли прибігла господиня та побачила, що корова лежить надута і не ворушиться, впала на неї і залилася гіркими сльозами, як над покійником. І чого та жінка не повиспівувала:\n«Ти наша корівоонько! Зозуленько ти наша! Ти наша сива; голубонько! І що ми тепер без тебе робитимемо, і що їстимуть наші дітоньки? Та я ж тебе доглядала! Я ж тебе годувала! Я ж до тебе рано вставала, пізно ввечір дожидала, і вдень і вночі про тебе горювала»!\nВолодькові і жалко, і разом аж смішно.\nЗдуріла стара, думає він. І чого б його отак за худобиною упадати? Про це він знову розговорився з батьком, а той йому сказав:\n— Пам'ятай, що корова для родини все одно, що й мати. Без корови ні молока на стіл, ні гною на поле. А не даси гною, не будеш мати й урожаю.\n«Може, воно й правда», — думає малий. Але його це глибоко не проймає.\nОдного дня Василь одягнув семряжину, перевісив через плече біленьку, щойно пошиту, торбину на книжки, вложив у неї грифльову табличку та шмат гарячого нацибуленого і насоленого підпалка та почимчикував до школи. Володько сам погнав корови.\nІ від цього почалось його невідрадне життя. Сумно йому стало. Пасти прийшлось одиноко. Майже всі пастухи, що раніш тут випасали свої корівки та плели кошики, пішли тепер збагачувати себе знанням. Залишився лише Прокіп, але цей легковажив малим Володьком. Та й Володькові ніяка з нього втіха. Краще вже бути самому.\nОдного разу віднайшли Володькові корови кості здохлої корови й почали всі три щиро оплакувати її трагічну загибель.\nКуцохвоста Манька та Ряба тягнули якимсь чи то басом, чи то альтом, а молода ялівочка красулька сумлінно помагала їм довгим і надривним тенорком. Вийшов страшний концерт. Володько перелякався і не знав, що робити. Чи бігти розганяти, чи перечекати, аж наревуться до обриди і перестануть. Рішився підождати. Так і зробив.\n— Чого ті корови, тату, ревуть над костями?..\nБатько пояснив, що худобина, як і людина, оплакує смерть, бо смерть це кінець всьому на цьому світі. Смерті боїться все живе, бо лише вона одна є найбільше і найболючіше горе, яке тільки послав Бог усьому, що живе.\nВолодькові таке ще не приходило до голови. Він ще не думав про смерть, навіть і худоб'ячу. Тепер він хотів знати, чи і худоба може думати, чи може розмовляти. Він бачив не раз: корови наїдяться, то сходяться разом, починають обнюхувати одна одну і лизати. Видається, ніби вони розмовляють про щось. Коли б Володько був трохи більший, він би й собі підійшов би до них, але він малий, а Ряба має порядні роги і зовсім неввічливо поводиться зо своїм пастухом. Раз навіть пробувала поносити його на рогах. За те дістала від Василя таку парню, що на таке більше поки що не важилась. Одначе радо не підпускала вона до себе Володька. Краще вже і не дуже бути у неї на очах. Ще коли Василь приходив раніше зо школи, то, пообідавши, виходив до Володька, щоб його змінити. Тоді Володько не йшов додому, а йшов до млина. Там ніколи скучно не було. Але коли псувалась погода, падав дощ, шугав терпкий вітер і Василь залишався ночувати на селі у дядька, тоді Володько мусів цілий Божий день чапіти та нудитись на лузі.\nПо стежці, що біжить навпрошки через сіножаті від млина до Матвієвого хутора, іде зо школи Василь. Володько, хоча й помітив його, але назустріч не біг. Хай собі йде. Ніколи.\nВін занадто важко думає… Зрештою, знав, що брат хоче їсти і квапиться швидше додому. Але коли Василь зрівнявся з Володьком, то покликав його до себе.\n— Що там таке? То ще також, — подумав малий, ліньки підвівся і пошкандибав.\n— Чого ти хочеш? — питає ще здалека Володько.\n— Ходи-но сюди. Я щось приніс.\n— Що ти там приніс? Ану, покажи-но…\nВасиль зняв свою школярську торбинку і витрусив з неї малюсіньке рудувате щеня. Воно було ще надто мале, без перерви тремтіло, скавчало, ледве спиналося на свої гнучкі розкарякуваті лапи і, здається, було ще навіть сліпе. Виглядало погано. Витрушене з торби, лазило по землі і мордочкою ніби чогось шукало в траві.\n— Нащо ти його приніс? — зовсім байдуже, заложивши в кишені руки, питає він. — Знаєш ти, що мама не люблять собак. — І кивнув на щеня головою.\nСторінка 8 з 139 Показати всі сторінки << На початок < 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 > У кінець >>


Головна » Огляди » Огляд смартфона Neffos C5A: що приховує в собі бюджетна модель?\nПопри те, що численні ресурси рясніють оглядами флагманських потужних пристроїв, для багатьох покупців усе ж лишаються актуальними і затребуваними недорогі, прості смартфони. Не усім потрібно грати в ігри і безкінечно робити фото. Буває, що користувачу достатньо смартфона для дзвінків і месенджерів. А відтак не дивно, що бюджетні смартфони часто стають бестселерами. То ж чи може бути недорогий смартфон якісним і продуктивним? Перевіримо на пристрої компанії, яка нещодавно вийшла на український ринок із лінійкою смартфонів – TP-Link Neffos C5A, найбюджетнішим представником лінійки Neffos.\nTP-Link Neffos C5A (TP703A) Grey\nНа задній панелі об’єктив основної камери, він дещо виступає над корпусом. Під камерою спалах, а під спалахам логотип Neffos. Знизу – логотип TP-Link і основний динамік.\nВ інтерфейсі передбачено спеціальну програму для налаштування екрану – MiraVision. Серед функцій додатку – регулювання контрастності, насиченості, яскравості.\nNeffos C5A – представник бюджетного сегменту, а відтак очікувати від нього неймовірної продуктивності чи флагманських характеристик не варто. Тим не менш, це підходящий смартфон для того, кому потрібна не ігрова потужність, а пристрій для дзвінків, серфінгу в мережі, месенджерів.\nВ Neffos C5A встановлений 4-ядерний процесора MediaTek — MT6580 з частотою роботи 1,3 ГГц і графічний процесор Mali-400 MP2. Обсяг оперативної пам’яті 1 ГБ. Вбудована пам'ять Neffos C5A обмежується 8 ГБ. При цьому є можливість встановлення додаткової картки пам’яті.\nTP-Link Neffos С5А точно не куплять собі геймери, меломани чи затяті гіки. А от у якості першого смартфона для дитини чи дорослого – це відмінний варіант. Смартфоном зручно користуватися, і це головне. До розмірів і оболонки швидко звикаєш. Пристрій максимально простий і водночас дає доступ до пошти, месенджерів, інтернету.\nІнший сценарій використання Neffos C5А – «робоча» конячка. Слот для двох сім-карток дозволяє використовувати декілька робочих номерів. А місткий акумулятор забезпечить більш тривалу роботу.\nНайбюджетніший смартфона лінійки Neffos TP-Link – якісна, оптимальна модель, що відповідає своїй вартості. Тут немає прихованих недоліків, а лише збалансовані характеристики: хороша продуктивність, задовільний екран.\nЗ-поміж очевидних переваг пристрою – швидка робота інтерфейсу, бюджетна вартість, а також 2 роки гарантії від виробника.


''Сміттєве'' голодування під АП: Сироїд госпіталізовано | Українська правда\n15144 перегляди 15144 перегляди\nСубота, 24 червня 2017, 11:15\nВіце-спікера ВР Оксану Сироїд, яка брала участь у "сміттєвому" голодуванні під адміністрацією президента на Банковій, забрала "швидка".\nПро це вранці 24 червня повідомили у "Самопомочі".\nЗа повідомленням, Сироїд госпіталізували близько 10:30.\n"Вранці їй стало погано. У неї низький рівень цукру у крові – 2,8 ммоль/літр, гіпоглікемія, брадикардія, гіпотонія, а також оперізуючі болі в животі із підозрою на панкреатит", - зазначили у "Самопомочі".\nЯк повідомив в ефірі "112 Україна" лідер фракції "Самопоміч" Олег Березюк, у Сироїд зранку під час обстеження лікарями виявили низький рівень серцебиття, зниження артеріального тиску і "болі, що нагадують загострення панкреатиту".\n"Тому ми переконали Оксану (Сироїд), що не вартує ризикувати при таких загрозливих показниках, і вона погодилася викликати "швидку" і поїхати з лікарями", - зазначив Березюк.\nГоворячи про свій стан здоров'я, він повідомив, що його показники - "нижче межі норми".\n"Поки що все гаразд", - додав Березюк.\nЧитайте також: "Голодні ігри Садового. Сміття та й годі".\nЯк відомо, 19 червня на погоджувальній раді у парламенті лідер фракції "Самопоміч" Олег Березюк оголосив голодування на знак протесту, звинувативши владу у "знущанні над Львовом та його керівництвом", маючи на увазі ситуацію із скупченням сміття у Львові.


Police complaints - Law Essays\nРоlісе соmрlаіnts оn аn іnсrеаsе іn thе numbеr оf rереаtеd оffеndеrs hаvе рlауеd а раrt іn іnсrеаsе іn саll fоr jаіl tеrms fоr rереаtеd drunkеn drіvіng оffеndеrs. Роlісе rероrt thаt аррrохіmаtеlу 73% оf thе drunkеn саsеs аrе 'usuаl susресts' (Sіеh 116). Тhіs hаs bееn trаnslаtеd bу thоsе lоbbуіng fоr sеntеnсіng оf rереаtеd оffеndеrs аs fаіlurе оf fіnіng аs а dеtеrrеnt mеаsurе thus thе nееd fоr hаrshеr аnd mоrе еffісіеnt аррrоасhеs.\nІt іs wоrth nоtіng thаt stаtіstісs оn drunkеn drіvіng аrе nоt аnу dіffеrеnt frоm gеnеrаl stаtіstісs оn thе nаturе оf сrіmіnаl асtіvіtіеs. Justісе sуstеms аll оvеr thе glоbе аnd thе роlісе hаvе еsресіаllу rероrtеd thаt thеіr tаsks іs 'mаdе bоrіng' bу hаvіng tо dеаl wіth thе sаmе сrіmіnаls оvеr tіmе. Uр tо 65% оf сrіmеs іn thе US аrе а rеsult оf асtіvіtіеs оf соnvісtеd fеlоns (Sроhn 57). US lаws оn сrіmе аrе knоwn tо bе sоmе оf thе tоughеst аnd stіll mоst іnnеr-сіtу nеіghbоrhооd rесоrd сrіmе.\nТhе bаsеlіnе іs strіngеnt mеаsurе hаvе рrоvеd tо bе іnеffесtіvе іn mаnаgеmеnt оf сrіmе; drunkеn drіvіng аs а сrіmе іs nоt аn ехсерtіоn thus thеrе wіll bе lіttlе bеіng gаіnеd wіth thе еmрlоуmеnt оf tоughеr sеntеnсіng fоr rереаtеd оffеndеrs mеаsurеs. А quеstіоn іs thеrеfоrе rаіsеd оn whу grоuрs оr іndіvіduаls thаt сlаіm tо bе сhаmріоnіng thе rіghts аnd wеlfаrе оf thе sосіеtу wоuld sееk аn аррrоасh thаt hаs fаіlеd іn numеrоus оссаsіоns tо аddrеss аn іssuе thаt іs оf sосіаl sіgnіfісаnсе. Тhе аnswеr lіеs іn lасk оf оbjесtіvіtу аnd thе bаsіs thаt hаs bееn usеd іn thе dеvеlорmеnt оf thе mеаsurеs.\nТhе mеаsurеs аrе dеvеlореd аs dеtеrrеnt аnd аrе nоt іn аnу wау аіmеd аt аddrеssіng thе саusеs оf drіnkіng аnd wаntіng tо drіvе rаthеr thеу sееk tо ' strіkе sеnsе іntо drunk іndіvіduаls ' bу mаkіng thеm thіnk оf thе соnsеquеnсеs оf thеіr drіnkіng. Тhе lоgіс іn thе strаtеgу іs lасkіng іn thаt thоugh thе dеtеrrеnt еffесt саn bе fеlt bу sоbеr іndіvіduаls thе sаmе саnnоt bе sаіd оf іndіvіduаls undеr thе іnfluеnсе оf аlсоhоl оr drugs. Іt іs аmаzіng hоw suсh а sіmрlе рrіnсірlе wоuld mіss а grоuр оf іndіvіduаls dеsріtе сlаіms thаt thеіr strаtеgіеs аrе fоr thе gооd оf thе sосіеtу.\nLоwеrіng thе Drіnkіng Аgе tо 18\nDrіnkіng Аgе Shоuldnt Ве Lоwеrеd\nТhе Саnаdіаn Justісе sуstеm tоwаrds аbоrіgіnаl оffеndеrs\nDrіnkіng Аgе: 21 оr 18?


Представники львівського Центру міжконфесійного і міжрелігійного діалогу «Лібертас» беруть участь у Форумі в Гаазі - Духовна Велич Львова\nПредставники львівського Центру міжконфесійного і міжрелігійного діалогу «Лібертас» беруть участь у Форумі в Гаазі\n3 Квітня 2017 в 16:31\nЦього тижня керівник львівського Центру міжконфесійного і міжрелігійного діалогу «Лібертас» Тарас Дзюбанський та докторант Тілбурзького університету, координатор проектів Центру «Лібертас» Роман Назаренко беруть участь у Форумі «The Rise of Citizen» («Значення ролі громадянина») в Гаазі (Нідерланди).\nЗахід розпочався сьогодні, 3 квітня 2017 року, в Палаці Миру (офіційна резиденція Міжнародного суду ООН і Постійної палати третейського суду).\n«6 Degrees Den Haag» – це одноденний Форум, метою якого є обговорення найбільш актуальних та важливих питань нашого часу – як побудувати насправді інклюзивні суспільства. Вибори, що пройшли в США та міграційні процеси в Європі стануть найважливішими темами дискусії.\n«Тема цього Форуму є надзвичайно важлива як для цілого світу, так і для України зокрема. Ми обговоримо також й проблемне питання популізму, який спотворює обличчя сучасного світу, провокує ненависть, недовіру та страх перед іммігрантами тощо. Інклюзивне суспільство – це суспільство рівних, де кожна людина відчуває себе комфортно, впевнена, що її голос буде почутий і взятий до уваги. Ми намагаємось будувати таке суспільство в нашій державі, тому закордонний досвід, який отримаємо під час цього Форуму, вважаю безцінним. Головне – навчитись комунікувати у суспільстві, яке складається із різних представників, людей із різними цілями та мріями. Лише таким чином ми будемо спроможні побудувати і зберегти мир», – наголошує Тарас Дзюбанський, керівник львівського Центру міжконфесійного і міжрелігійного діалогу «Лібертас».\nІнклюзивне суспільство – це не тільки суспільство, де люди з обмеженими можливостями відчувають себе комфортно, де їхні права захищені. Це середовище, де поважають і захищають права кожної людини, де розвинута культура спілкування, де громадяни спільно долають стереотипи і протистоять пропаганді, де кожна людина відчуває себе як вдома, навіть перебуваючи на території іншої держави.


Як боротися з кривдниками\nЯ письменник і науковець. Я прочитав кілька книг про кривдників і хочу поділитися тим, що дізнався.\nАвтор: Кевін Дулі CC BY 2.0 через Flickr\nЩо таке кривдник і як його визначити\nВони мають багато різних імен: Деббі Даунер, Негативна Неллі, емо, стакан-напівпорожній тип людини, божевільний, песиміст і так далі, і так далі. Вони бувають у різних формах, починаючи від дитини, яка живе в кімнаті гуртожитку внизу по коридору, яка розмовляє про смерть цілий день і скаржиться на відсутність друзів до надмірно критичних і владних свекруха. Незалежно від того, яким іменем ви їх називаєте або звідки ви їх знаєте, така людина завжди висмоктує з вас життя. Вони вбивають вашу впевненість одним зауваженням, за лічені секунди перетворюють вашу хорошу новину на погану, щасливу, здорову людину впадають в депресію, і загалом вони просто роблять життя нещасним. Відчути радість у їх присутності майже неможливо, а їхній поганий настрій та уїдливі зауваження, здається, завжди поширюються.\nСправитися з негативною людиною ніколи не приємно, але звинувачувачі можуть бути найгіршим типом. «Винуватці» — це тип нарцисистів (це означає, що вони мають завищене самопочуття), які, у їхніх власних очах, не можуть зробити нічого поганого. У всьому, що відбувається навколо або з ними не так, з їхньої власної вини чи ні, одразу звинувачують інших людей у їхньому житті. Наприклад, якщо вони потрапили в автомобільну аварію, ви винні, що відволікали їх. Якщо вони викрадають ваш телефон і починають використовувати його, це ваша вина, що ви залишили телефон. Якщо вони не влаштувалися на роботу, мали поганий день на роботі або згоріли обіди, якось так чи інакше вони зроблять це виною людей навколо них. Звинувачувачі — це найскладніший тип негативних людей, з якими можна впоратися, і боротьба з ними часто викликає у вас стрес, депресію і почуття провини за те, у чому ви не винні.\nНайкраще, що можна зробити, це ігнорувати чи уникати Негативних Неллі у своєму житті або якомога швидше позбутися від них. Переріжте шнур і ніколи не озирайтеся. Саме таку пораду дадуть вам більшість книг із самодопомоги. Але для багатьох із нас це просто неможливо. Можливо, ця людина є вашим батьком або братом або сестрою, можливо, ця людина є вашим сусідом по кімнаті, і ви не можете рухатися, або, що ще гірше, можливо, ця людина твій начальник, хлопець, який ніколи не має нічого приємного сказати, і ти повинен дивитися на фотографії кошенят і веселок, щоб просто пережити день.\nТе, як ви маєте справу з вашою звичайною, повсякденною Деббі Даунер, не буде працювати на винуватця. Вам потрібно використовувати різні техніки. Але може бути важко навіть визначити винуватця, не кажучи вже про те, коли використовувати ці різні прийоми.\nНемає жодного типу особистості, пов’язаного з кривдником; вони зустрічаються в усіх сферах життя. Однак нижче наведено типові риси та загальні характеристики, які допоможуть вам визначити, чи дійсно ця негативна людина у вашому житті є винуватцем, і що ви можете з цим зробити.\nЗагальні риси особистості бламерів\n1: Ніколи не візьме на себе відповідальність за свою помилку\nЗвинувачувач відмовляється визнати, що він коли-небудь робив щось погано. На думку звинувачувачів, вони чесно вірять, що це правда. Вони завжди вважатимуть себе жертвою, і що б не сталося насправді, якщо щось піде не так, це завжди хтось інший. Тому вони ні за що не вибачатимуться, бо вважають себе безвинними в кожній ситуації.\nЯкщо вони випадково вибачилися, то це завжди будуть вибачення. Якимось чином винуватець переверне це на вас і змусить вас почувати себе винними за їхню помилку. Наприклад: мені шкода, що ти сердишся на мене, але це твоя вина, що розпочав це.\nЦе може бути особливо помітним на робочому місці, оскільки звинувачувач завжди бере на себе належне, коли щось відбувається йдуть добре, і завжди будуть звинувачувати всіх, хто їх оточує, але самих себе, коли справи йдуть погано.\nВони ніколи ні в чому не винні. Якщо ви знаєте винуватця, то це, ймовірно, звучить досить знайомо.\n2: Відмовляється визнати, що вони неправі\nЗвинувачувач буде сперечатися про те, що він на смерть. Навіть якщо ви надасте їм докази того, що вони неправі, вони будуть стверджувати, що ваші докази або ваші факти неправильні. Вони навіть будуть використовувати факти, які вони вигадали, щоб аргументувати свою думку. Ви ніколи не переможете, тому що звинувачувач ніколи не помиляється.\nНавіть якщо звинувачувач знає, що він зробив або сказав неправильно, він ніколи цього не визнає. Вони будуть продовжувати сперечатися, поки ви не здастеся, щоб їм ніколи не довелося визнавати свою неправоту.\nВід petitefox CC BY-ND 2.0 через Flickr\n3: Ви почуваєтеся жахливо після майже всіх ваших взаємодій з ними\nЗвинувачення інших у своїх невдачах змушує їх краще відчувати себе та свої невдачі. Тому звинувачувачі зроблять все, що в їхніх силах, щоб їхня невдача стала вашою провиною, змушуючи вас відчувати себе винними за речі, на які ви не контролюєте.\nОбвинувачення змушують вас боятися ризикувати, особливо для досягнення мети вашої мрії. Якщо ви зазнаєте невдачі, вони будуть поруч, щоб сказати: «Я вам так казав». Це змушує вас боятися ризикувати, боїтеся спробувати свою мрію, а коли ви намагаєтесь, ви самі здогадуєтеся. час. Цей голосок у твоїй голові, який говорить тобі, що ти не встигнеш, насправді є винним у твоєму житті.\nВинуватці також постійно критикують вас та інших людей і постійно висловлюють негативні коментарі про людей. З їхніх вуст ніколи не виходить нічого хорошого. Наприклад: Ви приносите свій табель додому з 5 А і і 1 Б. Вони зроблять коментарі, наприклад, «ну ви не отримали всі оцінки». І тоді вони не зрозуміють, чому ви засмучені, бо вони «кажуть лише правду». Що підводить нас до нашої наступної риси.\n4: Не усвідомлюючи, наскільки їхнє ставлення шкодить іншим людям\nВинні, чесно кажучи, поняття не мають, наскільки вони жахливі насправді.\nХто чув це? «Я був лише реалістом». або «Я тільки пожартував». Жодне з них не є виправданням для їхніх образливих коментарів, але для них це означає, що вони бездоганні. Вони не могли образити ваші почуття, або вони не могли бути злими, якби вони говорили лише правду. Або якось додавши «Я тільки пожартував» у кінці неприємного коментаря, усе буде добре.\nВинуватці не вважають, що в їх поведінці щось не так, і іноді це найгірше. Вони ніколи не дізнаються, наскільки вони погані.\n5: Стакан напівпорожній\nТипово для вашої звичайної Деббі Даунер, винуватці дивляться лише на негатив у кожній ситуації. Позитиву для них ніколи не буває.\n6: Вважає, що їхні потреби важливіші за ваші\nНайважливішою людиною для винуватця є вони самі. Пам'ятайте, що вони нарцисисти. Їхні потреби та бажання важливіші, ніж будь-які інші в сім’ї чи на роботі. Наприклад: ваші батьки будуть очікувати від вас жертв, щоб вони могли отримати зубні протези, але вони відмовляться платити за вас, щоб отримати брекети.\nВони також очікують, що ви кинете все, щоб зосередитися на них. Якщо їм потрібно, щоб ви відвезли їх по магазинах, навіть якщо ви сказали їм, що ви занадто зайняті або маєте інші плани і що їм потрібно знайти альтернативні рішення або почекати день, вони все одно чекатимуть, що ви так там. Насправді, якщо ви цього не зробите, вони будуть винними.\nВід Found Animals CC BY-SA 2.0 через Flickr\n7: Ескалує, якщо ви захищаєтеся або відбиваєтеся\nЯкщо ви спробуєте захиститися від їх словесної лайки, вони загострять боротьбу. Вони згадуватимуть моменти минулого, які не мають відношення до поточної суперечки, вигадують факти, нагадують вам про те, що вони колись зробили це одна річ для вас усі ці роки тому, будь-що, щоб змусити вас почувати себе погано та змусити себе почувати себе краще, «виглядаючи добре’.\nВони також дуже чутливі до критики, реальної чи уявної. Вони зовсім погано сприймають критику. Якщо ви критикуєте щось про них, навіть якщо ви, ймовірно, слухали, як вони критикують все про вас протягом останніх півгодини, вони будуть жорстоко накинутися. Якщо ви наважуєтеся критикувати їх, вам краще бути готовим до того, що вони звинувачують у всіх своїх недоліках вас.\nЗвинувачувач завжди параноїк, що ви говорите про них, тому що він вірить, що все про них.\nБламери також є експертами в тому, щоб перевернути ситуацію, або, іншими словами, спотворити ваші слова або вкласти слова вам у рот. Вони роблять маніпуляції легкими. Наприклад: твої батьки звинувачують, і ти розповідаєш своєму терапевту про словесні образи та емоційні маніпуляції, через які вони тебе довели. Звинувачувач потім докучає вам про те, про що ви говорите зі своїм терапевтом, поки ви йому не скажете. Потім вони змушують вас відчувати провину за те, що ви поговорили про це зі своїм терапевтом і за те, що навіть думали про такі речі. Або вас за щось критикують, ви занадто товсті, у вас немає друзів тощо. Ви робите їм коментар у відповідь, а потім ви повинні слухати, як вони говорять вам протягом наступних півгодини, що ви жахлива людина і не маєте співчуття за те, що критикуєте їх.\n8: Ненавидить зміни\nЧесно кажучи, ніхто не любить змін, але звинувачувач часто злякається, якщо ви хоч трохи зміните одну крихітну деталь його планів або оточення.\n9: Їхній шлях чи шосе\nЦе поєднується з тим, що вони ненавидять зміни. Обвинувачі не змінять свій шлях, і вони не підуть на компроміс. Ви робите це по-своєму, або не робите взагалі. Вони або отримають те, що хочуть, або відмовляться брати участь. Вони відмовляються бачити що-небудь від чиїхось інших. Навіть якщо ваш шлях кращий, ви не можете міркувати з обвинуваченим.\n10: Перебільшує їхній успіх і проблеми\nЦей крихітний головний біль раптом стає «мігренью». Або вони приймають масу ліків від проблем, яких насправді не мають. Я часто називаю цього «плачучим вовком», оскільки з ними завжди щось не так, хоча зазвичай це неправда. Те саме стосується їхніх успіхів, які закінчуються тим, що вони вихваляються найменшим досягненням.\n11: Незрілий і дитячий\nЯкщо ви часто відчуваєте, що маєте справу з дитиною, а не з дорослим, ймовірно, ви маєте справу з винуватцем. Вони часто повторюватимуть щось знову і знову і знову, жахливі речі про вас або людей навколо них. Вони надзвичайно егоїстичні і завжди ставлять свої потреби на перше місце, як і дитина, і так само, як дитина, не несуть відповідальності за свої вчинки.\n12: Ніколи не має нічого приємного сказати\nОбвинувачі - зневажлива і принизлива людина. Вам часто хочеться вірити, що вони можуть бути добрими, особливо якщо ця людина є вашим чоловіком або батьком, але це так ніколи приємно. Не дозволяйте собі потрапити в пастку, повіривши, що вони можуть бути хорошою або хорошою людиною.\nКожен «гарний коментар», який вони роблять, насправді є лише завуальованою критикою.\nНе кожен звинувачувач буде мати всі ці риси, і звинувачувач у вашому житті може мати інші характеристики, не перераховані тут. Але всі звинувачувачі викликають у вас жахливе відчуття після спілкування з ними.\nОсь як приборкати негативні думки та почуття, які викликають у вас спілкування з винним.\nАвтор Міккі Злімен CC BY 2.0 через Flickr\nПоритавши в Інтернеті, прочитавши кілька книг на цю тему і пройшовши власну справу з винувачами в моєму житті, я виявив, що справді немає хорошого способу впоратися з винувачами.\nВам доведеться відкласти свої особисті почуття і стати більшою людиною, що дійсно, дуже важко зробити. Їхні напади є дитячими та незрілими, і їх дуже легко втягнути в імітацію їхньої поведінки. Немає легкого способу впоратися з ними. Ви можете спробувати уникати їх, але тоді вони залишають вам текстове повідомлення або голосову пошту, або роблять побіжне зауваження під час сімейної прогулянки, що приводить вас у лють. Повністю виключити їх зі свого життя — найкраще, що можна зробити, але якщо ви не можете, ці поради можуть допомогти.\n1: Прийміть, що ви не можете їх змінити\nВони ніколи не візьмуть на себе відповідальність за свої дії. Вони ніколи не скажуть пробачення. Вони ніколи не зміняться. Вони ніколи не визнають, що робили щось погано, тому що не вірять, що коли-небудь робили. Звинувачувач не збирається змінюватися, тому що вони не вважають, що їм це потрібно. Бламери вважають, що вони ідеальні. Тому припиніть намагатися їх змінити. Це ніколи не станеться.\nВи також повинні відмовитися від спроб виправдати їхні очікування. Як би ви не старалися, ви ніколи не зробите нічого ідеального в їхніх очах, тому старання більше не зробить їх добрішими або не скажуть вам менш жахливих речей. Ви повинні відмовитися від віри в те, що якби ви просто старалися більше, якби ви були просто ідеальними, то вони б більше не говорили таких жахливих речей, вони прийняли б вас. Але правда в тому, що вони не будуть, вони ніколи не будуть. Винніки завжди знайдуть, що критикувати, як би ви не старалися.\nЧасто з незрозумілих причин ми шукаємо схвалення винуватця. Ви ніколи цього не отримаєте. Будьте достатньо впевненими в собі, щоб не потребувати їхнього схвалення.\n2: Не обороняйтеся\nУ хвилину, коли ви починаєте оборонятися, бійка загострюється. Замість цього послухайте, що вони мають сказати, і продемонструйте, що ви розумієте, що вони намагаються сказати. Якщо ви дійсно винні, визнайте свою відповідальність і запитайте, як вирішити проблему. Якщо винен винуватець, переконайтеся, що ви можете підкріпити свої аргументи конкретними прикладами, але не нападайте на них. Будьте максимально беземоційними. Не дозволяйте своєму гніву взяти верх над вами.\n3: Поставте себе на їхнє місце\nНа мене це навряд чи спрацює. Це не логічно. Просто тому, що у когось було погане дитинство або поганий досвід, ще не означає, що він стає придурком. Ви також можете поставити себе на місце когось іншого, зрозуміти, звідки вони беруться, і все одно ненавидіти їх. Спробуйте побачити речі з їхніх повноважень, але спробуйте зрозуміти, звідки вони беруться, і подивіться, чи допоможе це вам стати більш зрозумілим і менш схильним до нападів і травм.\nЦе також дуже важко, коли вони роблять коментарі особистими, наприклад, «ти занадто товстий» або «у тебе немає співчуття» або «ти ніколи не досягнеш успіху в житті». Це все реальні речі, які я чув від винуватця у своєму життя. Для мене звучить досить особисто. Але зазвичай, коли звинувачувач говорить такі речі, він вказує на власні провини.\nКрім того, те, що одна людина щось говорить про вас, не означає, що це правда. Це те, що я почув від мотиваційного оратора, чиє ім’я я не знаю, але я вважаю, що повідомлення важливе: «Чусь думка про вас не має стати вашою реальністю. Вам не потрібно йти по життю, будучи жертвою." Усвідомте, що ви надаєте цій людині набагато більше влади над собою, ніж вона заслуговує. Їхні коментарі не мають значення. Важливо те, у що ти віриш.\nФото Емі Вілбенкс CC BY-ND 2.0 через Flickr\nПісня Отця Авраама\n5: Зберігайте впевненість у собі (це ключ)\nВаша впевненість у собі може бути повністю розбита через те, що звинувачувач сказав або зробив вам. Розвиток впевненості в собі, щоб ви не вірили в те, що звинувачувач говорить про вас, дуже важливо для того, щоб мати справу з кривдником. Частина причин, чому спілкування з винувачем викликає у вас жахливе відчуття, полягає в тому, що їхні образливі слова посіяли у вас зерно сумніву. Ви починаєте думати: «можливо, я недостатньо хороший» або «може, вони мають рацію, можливо, я жахлива людина», або «можливо, це справді моя вина».\nСтати впевненим у собі та підвищити свою самооцінку допоможе вам не потрапити в пастку звинувачення. Вони хочуть, щоб ви відчували себе погано, щоб вони відчували себе краще. Не дозволяйте їм. Вам потрібно бути достатньо впевненим у собі, щоб не вірити їх брехні, достатньо впевненим, щоб їхня критика відскочила від вас. Здобути впевненість - це важко, але ви можете читати книги на цю тему і наполегливо працювати над цим щодня, поки це не станеться, поки не повірите в себе.\n6: Уникайте конфронтації\nПам’ятаєте, я сказав, що звинувачі незрілі? Справитися з кривдником – це те саме, що мати справу з дитиною. Коли сварка чи міркування з дитиною коли-небудь вдавалися у вас? Тому прикидайтеся, що маєте справу з дитиною, тому що, по суті, так і є, і не сперечайтеся з ними. Просто погодьтеся та йди геть.\nНе використовуйте логіку чи раціональні аргументи. Логіка не діє на дітей, і, звичайно, не діє на звинувачувачів. Я наведу вам приклад, який насправді відбувся. Багато з вас, можливо, чули про отця Авраама. Згідно з історією та Біблією, Авраам є батьком Ісаака, який є батьком Якова, який є батьком 12 колін Ізраїлю. По суті, рід Авраама породив 12 племен Ізраїлю, а не всі на Землі. Однак є дитяча пісня, яка говорить: «У батька Авраама було багато синів. У багатьох синів був батько Авраам, я один із них, і ви теж…» Ви розумієте. Виновник у цьому сценарії ґрунтував весь свій аргумент, що Авраам був батьком усіх на Землі (тобто кожен на Землі є прямим нащадком Авраама), на цій пісні. Ця пісня була їх єдиним доказом. Навіть коли надано реальні докази з Біблії, історії та Інтернету, що Авраам був батьком 12 ізраїльських племен і ні всі на Землі, ця людина відмовилася вірити доказам. Натомість вони продовжували співати пісню Отця Авраама знову і знову (і я маю на увазі, що буквально, знову і знову і знову, і ви самі можете послухати, як дратує пісня) ніби це якось їх змусило правильно. Незважаючи на те, що логіка і докази були не на їхньому боці, ця людина досі вважає, що вони праві.\nБачите, що я маю на увазі? Не сперечайтеся з винуватцем. Це вас тільки засмутить.\n7: Обмежте свою взаємодію\nУникайте їх, коли це можливо. Якщо ви не можете, не розмовляйте з ними наодинці, завжди тримайте когось поруч, особливо якщо він виділяв вас для нападу. Якщо ви опинитеся наодинці з кривдником, будьте короткі, але інформативні, дружні та дружні твердий, але в кінцевому підсумку беземоційний і без думки, а потім скоротіть розмову, як тільки можливо.\n8. Не показуйте емоцій\nБудь ніндзя, не показуй абсолютно ніяких емоцій при розмові з ними. Якщо вони завдають вам болю, вони використають це, щоб маніпулювати вами пізніше. Якщо ви висловлюєте радість, вони також використовуватимуть цю інформацію, щоб маніпулювати вами пізніше. Вони висмоктують з вас життя, тому також не показуйте їм своє щастя, інакше вони накинуться на нього, як левиця на свою здобич.\nНе дозволяйте їм приманювати вас. Пам’ятайте, що винні – це майстри-маніпулятори, тому вони знають, як змусити вас реагувати, вони знають ваші емоційні тригери. Не кидайтеся на приманку, залишайтеся спокійними та відстороненими. Зробіть крок назад і подумайте, перш ніж реагувати емоційно. Емоційність тільки зашкодить ти в кінці. Не гнівайтесь і не грайте в їхні ігри. Скажіть, що маєте, будьте якомога ввічливішими, а потім викиньте це звідти. Ніколи не віддавайте те, що насправді відчуваєте.\n9: Завжди майте план Б\nВикривачі не є надійними. Якщо ви попросили їх забрати вас з аеропорту, переконайтеся, що у вас є інший шлях додому, наприклад автобус чи потяг, або інший друг, якому ви можете зателефонувати. Тому що пам’ятайте, що в їхній свідомості їхні потреби важливіші за ваші, тому вони можуть не з’явитися на щось абсолютно тривіальне.\nВсе, що вони говорять, сприймайте з недовірою. Пам’ятаєте той аргумент отця Авраама, який використовував особа в попередньому прикладі? Вони, очевидно, вірять, що це правда, хоча й були абсолютно неправі. Тому не сприймайте те, що вони кажуть, за факт, завжди перевіряйте і з’ясуйте самі, чи дійсно це правда.\nЦе стосується того, що вони говорять вам чи про вас. Поставтеся до цього з недовірою, тому що те, що вони говорять, рідко є правдою.\n10: Поставте бар'єр між собою та ними\nБудь то фізичний (стілець чи стіл) чи розумовий (невидима стіна у вашому мозку), поставте певний бар’єр між вами та винуватцем. Уявіть, що бар’єр блокує речі, які вони говорять, щоб вони не могли вплинути на вас.\nДотримуйтесь своїх кордонів і не дозволяйте їм перетинати ваші кордони, незважаючи ні на що.\nАвтор chase_elliott CC BY 2.0 через Flickr\n11: Не дозволяйте їм змінити вас\nНе дозволяйте їм змушувати вас відчувати себе винними ні за що, це не ваша вина, а їхні проблеми — ваші проблеми. Дізнайтеся, чого ви хочете, або знайте, у що ви вірите, перш ніж вступати в розмову, щоб вони не могли змінити вашу думку або змусити вас поставити під сумнів будь-які ваші переконання.\nРобіть правильний життєвий вибір і приймайте правильні рішення, які є здоровими для вас і які роблять вас щасливими. Уникайте їх у прийнятті рішень настільки, наскільки можете. Будьте позитивними і не дозволяйте їм змінити це.\nЦя цитата взята з моєї улюбленої книги, тому що, на мій погляд, вона точна: «Частиною причиною, чому звинувачі настільки руйнівні для своїх жертв, є те, що вони викликають у жертв сильні емоції. Емоції, зокрема віра в те, що ви недостатньо хороші, або що у вас нічого не виходить, або що ви ніколи не повинні робити помилки, або це ваша відповідальність за те, щоб ніхто ніколи не відчував засмучення або засмучення, або щоб, коли вас критикують, ви повинні відчувати себе погано або соромитися себе. Крім того, ви завжди повинні поважати і вважати людей, таких як ваш бос, ваш другий чоловік чи батьки, вищими за вас.\nЗрозумійте, що вирішувати кожну проблему, яка виникає, не завжди є ваша вина і не завжди ваша відповідальність. “(Від Винуватці: зупинити страждання та повернути контроль над своїм життям Кетрін Пратт.) Тому робіть правильний вибір і не турбуйтеся про те, що вони про це подумають.\n12: Не давайте їм порад\nЯкщо ви на роботі і звинувачувач звинувачує вас у поганому рішенні, тому що ти дав їм погану пораду, то більше не давайте їм порад. Скажіть їм, що вони мали свободу приймати власні рішення і не повинні були слідувати вашим порадам. Наступного разу, коли вони прийдуть до вас за порадою, нагадайте їм про інцидент і більше не потрапляйте в їх пастку. Не дозволяйте їм спонукати вас давати поради, і не дозволяйте їм відчувати себе винними за те, що не дали їм поради.\nСуть цих порад полягає не в тому, щоб навчити вас, як перемогти винника у його власній грі. Цього ніколи не станеться. Це схоже на цитату Грега Кінга: «Ніколи не сперечайтеся з ідіотом. Вони опустять вас до свого рівня, а потім переможуть вас досвідом». Тут діє той самий принцип. Єдиний реальний спосіб впоратися з винним — змінити свою реакцію на нього. Вибирайте не реагувати. Будь більшою людиною. Змінити ваш життя.\nЯкщо ви читали все це і зараз думаєте: «Мені не потрібно змінюватися, тому що Вони ви погана людина», ви, ймовірно, тримаєте в собі багато гніву. Ви можете бути виправданими у своєму гніві, але врешті-решт цей гнів тільки зашкодить вам. Таким чином, єдиний варіант для вас — м’яко виключити цю людину зі свого життя, щоб вам більше не довелося мати з нею справу.\nЗвинувачуйте їхнє погане рішення на вашій пораді\nУтримайтеся від того, щоб знову давати їм поради\nЗмусити вас відчувати себе винними та/або погано ставитися до себе\nЗмусити вас реагувати по-дитячому або з гнівом\nНе виявляйте емоцій, розмовляючи з ними, і швидко закінчуйте розмови\nНіколи не дотримуйтесь їхніх обіцянок\nЗавжди майте план Б або не покладайтеся на нього з самого початку\nНападу на вас особисто\nУникайте конфронтації, ніколи не розмовляйте з ними наодинці\nБоляче їхніми коментарями\nНамагайтеся не сприймати їхні коментарі особисто\nЯкщо ви хочете дізнатися більше про те, як боротися з винним, спробуйте ці дві книги:\nЦе все ваша вина! 12 порад щодо керування людьми, які звинувачують у всьому інших від Білла Едді\nВинуватці: зупинити страждання та повернути контроль над своїм життям автора Кетрін Пратт, електронна книга продана тут.)\nЗнайди свою свободу.\nАвтор EladeManu CC BY 2.0 через Flickr\nЕллісон 02 вересня 2020 року:\nЦя стаття описує мою маму повністю, я бажаю тільки, щоб її не було в моєму житті, я знаю, що вона не може змінитися, ми майже не розмовляємо, а коли робимо це негативно, поблажливо і безглуздо.\nЛілія 10 серпня 2020 року:\nГей! Щиро дякую за публікацію цієї статті; це дійсно багато чого прояснило для мене! Мій тато є абсолютним винуватцем, і це справді дуже засмучує, тому що я можу чітко сказати, що з кожним днем ми все більше і більше віддаляємося. Через нього я навіть впала в депресію, яку він вирішив назвати перепадами настрою в період статевого дозрівання, замість того, щоб сприймати це всерйоз. Я завжди намагалася змусити його вибачитися або виправити свою помилку, але завжди зазнавала невдачі і в кінцевому підсумку зім’ялася в клубок сліз у моїй кімнаті. Зараз я втратив всю впевненість у собі. Завдяки моїй мамі, яка зрозуміла мій депресивний стан, я одужую. Але вона все ще не усвідомлює, що мій тато є винуватцем, тому я можу показати їй цю статтю, а потім, сподіваюся, вона допоможе поговорити про це з моїм татом.\nЦе було надзвичайно корисно, ще раз дуже дякую!!!\nIQ 17 липня 2020 року:\nЦе підходить моїй старшій сестрі до футболки. Мене звинувачують у всьому з дитинства до сьогодні у всьому, що відбувається в її житті. Моя мама змушувала нас носити образ близнюків, незважаючи на різницю у віці, але вона накидалася на мене, тому що я був високим, вона була невисока. Я сварився з мамою і сказав, що не хочу такого одягу, як вона, моя сестра поширює в сім'ї, що я високий, розумний, зарозумілий і надто незалежний монстр-залякування, і вона невисока, невинна, наївна і слабка жертва. Якщо під час шопінгу мені подобався одяг, вона сказала, що хоче його спочатку, то дійшло до того, що якщо вона вибере щось, що мені подобається, я відмовився від нього, щоб уникнути суєти, але потім вона теж відмовиться від цього! Якби я спав на одному боці ліжка, їй довелося б спати на цьому боці. Якщо я ношу своє волосся особливим чином, вона негайно піде і скопіює його. Якщо я готую, вона повинна готувати. Раніше це мене так засмучувало. Коли мені було 12 років, я вирішив, що не буду таким, як вона, і змусив себе вибрати щось протилежне їй, щоб не бути схожим на неї. Вона пішла в приватну медичну школу, а потім у міжнародні майстри, які фінансувала сім'я, моя черга, мої батьки/вся сім'я сказали, що не можуть дозволити собі нічого приватного коледжу, тому я пішов до місцевого коледжу мистецтв. Я був зарахований за заслугами, був дуже щасливий, але вона підійшла до мене і сказала, чого радіти тому, що я бідний художник з бідного коледжу. Але я ніколи не повинен сперечатися чи відбиватися. я все одно винна, якщо вона неохайна, якщо вона годинами залишала кран відкритим, якщо вона не ладить з іншими людьми, якщо вона занадто старанно навчалася, поки я був у Мистецтво, якщо я щасливий, якщо їй доводиться виконувати будь-які домашні справи, якщо я приношу продукти, якщо я їду за кермом, за те, що у мене інша статура та волосся, за те, що у неї інші вподобання, ніж її. Вона дала мені 10 доларів, щоб купити подарунок на день народження, на її день народження я повернув їх їй у подарунок, моя мама збожеволіє за те, що вона така погана.\nЯкщо я коли-небудь заперечу або заперечу її, то в будинку буде цунамі, але що більш сумно, це коли всі в кінцевому підсумку називають її жертвою, а мене винуватцем, що я її засмутила. Так багато випадків, коли деякі люди приходили з пропозицією одружитися, мене просили вдягнути старий одяг, не говорити, без макіяжу/прикрас, стояти на спині з покоївкою і зникаю, привітавши їх, поки моя сестра сяє, але вони все одно попросили моєї руки, моя помилка. Вона воювала зі своїми колегами/двоюрідними сестрами/тіткою/дядьками в двох країнах, вона є жертвою, а всі інші – хуліганом. Поруч з нею важко, дуже важко, але моя мама засмучується і злиться на мене за те, що я не працював над нашими стосунками. Це був найважчий день у моєму житті, коли я усвідомлював, що насправді ненавиджу свою сестру і знаходжуся поруч із нею. Раніше я думала, що всі сестри мають бути схожими на неї, і досі мене розриває, коли я навіть бачу добрий жест між двома сестрами.\nНайкращий час у моєму житті був у коледжі далеко від неї. Я пам’ятаю, як одного разу мій друг запитав про дівчину на моєму сімейному фото, і я зрозумів, що за 4 роки ніколи не згадував про те, що у мене є сестра.\nDrk 22 червня 2020 року:\nПривіт, Амбер, чудовий запис із такими гарними деталями. Мені це допомогло. Моя дружина нарцисистка, і людям важко пояснити, чим вона займається. Тепер я маю надати вашу статтю як посилання. Дуже дякую.\nSG 17 квітня 2020 року:\nЯ знала, що мій чоловік - нарцис і великий винуватець, але завжди ігнорувала. Я одружений 9 років, і після прочитання цієї статті я на 100% впевнений, що мав рацію, повіривши в те, що я про нього думав, правда. Я навіть відвідував консультації, щоб зберігати спокій під час спілкування з ним. Іноді він добрий, а іноді він так само гірший і звинувачує прості розмови. Щоразу обіцяє та вибачається, але кожні кілька днів повторює свої дії.\nМак 12 березня 2020 року:\nЦе дуже корисна стаття. Якби я бачив це багато років тому. Я перебуваю у стосунках/одружений тридцять років і став жертвою звинувачення. Я маю двох синів 30 і 32 років, яких я дуже люблю. Завжди намагався змусити це працювати, вчитися тільки зараз мені ніколи не вдасться. На цьому етапі я застосовую багато з того, що можна і не роблю для власного виживання та розсудливості. Зі мого боку багато роботи, у 64 роки я не знаю, скільки часу у мене є.\nБудь ласка, залишайтеся на зв'язку з відповідними статтями!\nпат 13 січня 2020 року:\nЦе для DF у коментарях. Це ваша зовсім інша історія для вас, тому що це ваш син. Ваш син, ймовірно, звинувачує вас у тому, що ви такі негарні батьки. І партнери завжди, здебільшого, ніколи не піклуються про дітей інших людей, тому, звісно, він пошле це, і щоб ви погодилися, це багато говорить про те, чому ваш син пригнічує. ПРИПИНІТЬ ВСЕ ДЛЯ ЙОГО І БУДЬТЕ ДЛЯ НЬОГО. ЗАПИТАЙТЕ ЙОГО, ЧОМУ ВІН ТАК ПОЧУВАЄТЬСЯ і що ви можете для нього зробити. Минуле – це минуле, і ви нічого не можете зробити, щоб побудувати з ним кращі стосунки. Якщо він не пробачить і все ще ненавидить твою кишку. Зверніться за консультацією, щоб зрозуміти його потреби. Здається, ти не розумієш. Якщо ваш партнер дійсно піклується про вашого сина, він знайде рішення, щоб ви були щасливі з сином, щоб не зникнути в його житті. Відкрийте своє серце, відкрийте очі і відкрийте Біблію. Благословенний день. Молитися за свого сина. Амінь!!!\nНік 24 листопада 2019 року:\nТак, мій найкращий друг і сусід по кімнаті - нарцисичний кривдник. Він володіє будинком, в якому ми живемо, і щоразу, коли щось піде не так, або зникне, чи що-небудь, я відразу звинувачую в цьому, незалежно від того будь-яких доказів, які я надаю, і незалежно від того, що я був підтверджений і доведений невинуватості за кожним звинуваченням проти мене. Він ніколи не просить вибачення, навіть коли снобістсько пообіцяв «павчати на колінах і розкошувати [мене] з добрі вибачення», що ж, мене підтвердили і довели, що я невинний, але він ніколи не вибачився, не кажучи вже про ревнивість чи що завгодно. Лол. Він не вірить мені, коли я чи хтось інший роблю щось для нього чи будь-кого іншого просто з доброти... «Ніхто ніколи не зробить цього, просто зробіть щось для когось. Ви, очевидно, брешете...» Мені завжди кажуть, що я брехун і не заслуговує на довіру, хоча завжди доведено, що я був правдивим і невинним. Він говорить людям неправду про мене, ніби я не плачу оренду. Щоб він мене врятував від безпритульності і пан знає чого ще. Я спіймав його мертвим на неправді, і, вставляючи докази його брехні, він все ще підтримує брехню. Це дивовижно божевільне. Він стверджуватиме, що я сказав щось зовсім інше, ніж я, лише щоб мене засмутити. Це дратує, бо він не завжди був таким. Мені здається, що він вживає наркотики вже кілька днів із тих пір, як хтось, до кого він був ближче, ніж у пекла, знову помер. Він знав, що вони вмирають, але вони змусили його тримати це в таємниці. Я був єдиною людиною, якій він довірився, і я зберігав його таємницю. Я не знаю, чому він почав етап девальвації зі мною. Я коли-небудь був його другом, і все ж до людей, які вкрали у нього тисячі доларів, він ставиться краще, ніж до мене, до тих, хто дотримувався своїх обіцянок і ніколи не крав у нього. Мені нудно і сумно, бо я змушений відрізати його від свого життя. Він буквально вкрав у мене всіх моїх друзів і розповідає людям те, що я зробив або створив, це те, що він робив або думав і він зробить це прямо переді мною, і якщо я щось скажу, він швидко перевертає це на мене, щоб я виглядав як ривок. Незважаючи на те, що мене підтвердили, він все ще стверджує, що я, мабуть, брехливий злодій, тому що для мене неможливо не бути таким. Це така БС. Він вигадує факти чи історії про те, що я погоджуюся заплатити йому 100 доларів додаткової оренди і тому подібне. Він їсть мою їжу, але приховує свою. Він просить у мене послуг, сигарет і грошей весь час принаймні 5 днів на тиждень і все ж каже всім навпаки. Найбільше мене засмучує те, що всі ці люди вірять в ці жахливі речі, які він говорить про мене! І я ніколи не робив нічого, щоб підтвердити його BS, але люди вірять у це. Я це ненавиджу! Я просто хочу, щоб він визнав, що помилився, і вибачився, але тепер я знаю, що він ніколи цього не зробить. Мені набридло витрачати своє життя на цю хворобу, і я не дозволю йому знову маніпулювати мною і не дозволяти мені піти. Він робив це раніше, і я навіть продав свою машину, тому що він переконав мене, що я повинен це зробити, але він просто хотів, щоб я була калікою і покладалася на нього. Він завжди обдурює мене, якщо мені потрібна його поїздка, і він пообіцяв мені її і погодився на маршрут. Він або змусить мене спізнитися, або буквально повністю вийде під заставу, і це завжди моя вина, і якщо я отримаю іншу він даремно витратив свій час, і це так обдурено, він каже, хоча я чекав його 3 годин... Одного разу мене закрили з дому, я чекав 3 години, поки він забере мене, а він продовжував казати, що я приходжу. Я навіть бачив, як він проїжджав повз, і він не зупинився, я подзвонив йому, і він сказав, що він поспішає додому, і я сказав, чому ти відпустив мене, коли я чекав протягом 3 годин, і він сказав, що його потреби важливіші, а мої потреби є важливішими, щоб вийти і почекати, тому що він не мав часу, він мав зустрітися з кимось у нас hiuze. Тож я пішов додому, тому що коли вони так і не з’явилися, він так розлютився, що це була моя вина, і він ніколи не сказав, що забере мене. Я буквально показав йому повідомлення, які він надсилав, про те, що він багатообіцяюче забере мене, і він сказав, ні, чувак, ти неправильно тлумачиш те, що я сказав?! Це було після того, як я постукав, тому що він навіть не дасть мені ключ від будинку, в якому я плачу, щоб жити вже рік. Без ключа! Він дає їх всім іншим, крім мене... тож йому довелося впустити мене, і він прожував мене: «Чувак, це твоя проблема, ти знаєш, як мені важко підняти тебе з ліжка, щоб впустити тебе?! Ти такий егоїстичний. Його обдурений чувак. «Я подумав, що він жартує, тому засміявся: «Чому ти смієшся наді мною, чувак, це твоя проблема?!» Я сказав, чекай, боже, ти серйозно? Чувак, ти не дасте мені ключа і заблокував мене. Ви знаєте, як це йти додому, коли вас мали підняти, бо у вас вивих гомілковостопного суглоба та біль? коліно та його 95* Ебать на вулиці, а у мене є три мішки з продуктами, і ми живемо на 1000 футів над рівнем моря там, де магазин, у якому я був є?! Я навіть не перебільшую ні на йоту. Я також емпат, тому знаходжу задоволення в тому, щоб допомагати іншим, так що я сам потрапив у пастку. Це погано, і ваша стаття допомагає мені змінити своє життя на краще! Це також допомогло позбутися від горя, де я описав ці історії. Таких ще багато. Я не знаю, як стати або з чого почати, але я думаю, що це тут і зараз з цією статтею та цим коментарем. Дякую\nDF 27 жовтня 2019 року:\nАлілуя! Я відчуваю себе очищеним. Дякую за цей неймовірно інформативний пост. Мій син є винуватцем, і я щодня плакала. У нього діагностували депресію, і я відчуваю провину за його стан, і тому він нагадує мені практично кожен день. Я є джерелом усіх його проблем, і я намагаюся компенсувати це, даючи і роблячи все, що він хоче. Також дякую моєму партнеру за те, що він надіслав мені це посилання. Я читав кожен уривок і кивав до кінця.\nЛіз 01 вересня 2019 року:\nМій чоловік відповідає цьому опису футболки. На жаль, я не можу уникнути його. Я винна у всіх проблемах у шлюбі, тому що в результаті у мене виникли проблеми з інтимом. Чим більше я намагаюся уникати конфліктів, тим більше він бачить мене холодною і байдужою. Це порочне коло. Мої діти це також бачать. З ним нема справи. Завжди негативно і критично. Він звинувачує своє здоров’я та депресію через те, що я не виявляю до нього прихильності та не маю інтимних стосунків. Я уникаю його, тому що він змушує мене відчувати себе жахливим і сумніватися в собі чи своїй цінності.\nЯ вважаю його вразливим і схожим на дитину, яка зазнала насильства і просто хоче, щоб хтось його любив, але він не робить це дуже легко. Я занадто приємний, щоб вказати на цю рису характеру, тому що він буде лише заперечувати це, і я не хочу завдати йому болю. Що я можу зробити?\nсвітанок 22 серпня 2019 року:\nМій чоловік винуватець. Він візьме кожну дрібницю і зробить це великою справою. Він звинувачує мене чи мого сина у всьому, що йде не так. Він ніколи не несе відповідальності за те, що робить, і рідко просить вибачення. Вся його родина така. Я відчуваю, що це тому, що він походив із дуже жорстокої родини, і це був його спосіб захистити себе. Для тих, хто звинувачує, будь ласка, зверніться по допомогу. Ви можете припинити це порочне коло і жити звичайним життям.\nзеф 20 травня 2019 року:\nдякую, моя мама винна, і вона не визнає, що вона розважала моє споживання марихуани, щоб піти від неї, але вона робить багато речей не знаю про це, але вона каже їм, ніби я погана дитина від трави, коли я можу витримати це і розповісти будь-кому про це, але вона не змириться з тим, що це тому, що це її\nВінні 29 січня 2019 року:\nНа жаль, мій партнер є винуватцем. Я почуваюся такою невинною і не знаю, як з ним поводитися. Здається, що спілкування чи обговорення взагалі немає, і це не зміниться в майбутньому.\nJDC 10 грудня 2018 року:\nМій друг – винник з великої Б. Він відповідає кожній із цих рис, і я багато разів думав виключити його зі свого життя, але він допоміг мені у момент великої потреби, коли не було нікого іншого. Я постійно допомагаю йому, але він виявляє щиру вдячність. У нього нікого немає, крім старіючої матері. Коли я з ним, хоча він мене напружує. Він у всьому звинувачує всіх інших... Його двері починають скрипіти... Хлопець, що пішов днями, заткнувся! Він пішов з дому без чогось, і це була моя вина, тому що я щось відключив, щоб він не зламав, і це відволікало його. Він отримав цибулю в салат, про це я йому не нагадав, і тепер він повинен вибрати їх усіх! Звинувачення ніколи не закінчуються.\nПола Браун 02 вересня 2018 року:\nМій син також винуватець, я не знаю, як допомогти йому вийти з цього кола, раніше мені було погано, але більше відмовляюся\nРошан 31 серпня 2018 року:\nщо я розумію з цієї статті... ти просто не можеш їх змінити.\nНу, я застряг з такою людиною, це моя дружина. звинувачуючи у всьому мене, поцілунок, моїх батьків. у неї нестримний гнів. б'є дітей, завжди кричить, скажіть, будь ласка, що робити.\nАпурна 28 березня 2018 року:\nЧудова стаття.. Це дуже допомогло мені зрозуміти, який звинувачувач у моєму житті робив мене нещасною, відчуваючи тягар. Багато розгубленості, почуття провини змито з моєї свідомості.. Дуже дякую..\nS М'яч 27 червня 2017 року:\nЧудова порада, але я не можу піти від мого сина, який є винним і повільно вбиває мене всередині\nВінсент Омурва 17 жовтня 2016 року:\nХороший шматок. забирайтеся з їхнього світу і не дозволяйте їм використовувати вас і знищити вас своїм гнівом\nJG 15 жовтня 2015 року:\nЧудова порада. Робіть все можливе, щоб вийти з їхньої орбіти. Поклонися з їхнього життя. Жахливі жахливі жахливі люди.\nКонфіденційно 18 травня 2015 року:\nНу, цікаві коментарі і багато правдивих. Але ви не можете мати такі стосунки з людьми, оскільки вони ніколи не перестають провокувати, і вони суто ненависні та злі. Мені досить, і я хочу, щоб вони відійшли і залишили мене в спокої. Є прощення, а є відсторонення від того, хто змушує вас відчувати себе як пекло.\nАндреа працює онлайн-письменником понад 8 років. В основному вона пише про знайомства, пари, весілля, подорожі, дизайн інтер’єру та садівництво.Водолій влаштовує веселе побачення. Вони можуть бути захоплюючими, а іноді дуже тихими. Їм подобається ...\n10 ознак того, що ви самі створюєте проблеми у стосунках\nВідносини складні. Вони включають час, терпіння, компроміси та схильність до емпатії та єдності між вами та вашою другою половинкою. Проблеми будуть завжди; жодні стосунки не існують без турбулентності, але вирішити ці проблеми залежить від вас дв...\nМайк Дарретт, B.A.\nВступКомедійний сценарист і актор з більш ніж 20-річним досвідом Сценарист для Джоан Ріверс, Говарда Стерна та Гері ОуенсаАвтор премії Golden Twinkies за найкращий комедійний фільм 1995 рокуСтворює онлайн-контент з 1998 рокуДосвідМайк Дарретт — ко...


У Харкові суд відібрав у Полтавця закордонний паспорт та одягнув на нього браслет\nЧервонозаводський райсуд Харкова обрав для Андрія Полтавця міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання з носінням електронного браслета\n30 жовтня 2017 17:25\nХарків'яни просять змінити режим роботи світлофорів\n"Суддя задовольнила всі фактичні вимоги прокурорів, проте обрала запобіжний припинення у вигляді особистого зобов'язання з обов'язком носіння браслета", - зазначили в прес-службі.\nТак, Полтавець не повинен відлучатися із населеного пункту, у якому проживає, повідомляти слідчого про зміну місця проживання, здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон. Також Полтавець має носити електронний засіб контролю.\nУхвала діятиме до 22 грудня.\nЯк повідомляв Depo.Харків, харків'янин Андрій Полтавець, засуджений за п'яне ДТП, внаслідок якого загинули шість людей, знову сів за кермо напідпитку. Місцева прокуратура №5 оголосила йому підозру за фактом ухилення від покарання (ч. 1 ст. 389 КК України).\nЗа відомостями патрульної поліції, затримали Полтавця 24 серпня на вулиці Молочній. Патрульні помітили автомобіль Mitsubishi Lancer, який порушував правила дорожнього руху й зупинили його.\nУ водія патрульні виявили ознаки алкогольного сп'яніння. Під час спілкування з ним виявилося, що у нього немає ні водійського посвідчення, ні будь-яких інших документів, які б засвідчували особу.\nДовідка Depo.Харків. У травні 2008 року позашляховик Mitsubishi L200, за кермом якого був Андрій Полтавець, врізався у трамвайну зупинку на вулиці Полтавський Шлях. Тоді загинули шість людей, у тому числі двоє дітей та вагітна жінка. У 2015 році Полтавець вийшов із колонії за умовно-достроковим звільненням.


Креатифф | Думки вголос\nНа головну » Креатифф\nАрхіви за тегами: Креатифф\nДавно я тут нічого не писав, хоч постійно збираюся. То часу нема, то натхнення, то совісті… А блог пропадає, тому я придумав одну хитру штуку. Не знаю чи чули ви про київського енлайта на ім’я @b0ga4, який насправді досить відомий у певних колах і не тільки серед гравців у Ingress, бо цей дядько самотужки об’їхав ровером […]\nPutin, hello! 1\nЦей допис було зроблено Відео Креатифф Позитивне і позначено Відео Гггг Креатифф Криза в 06.05.2014 автором Akceptor.\nПоліткоректна версія відомої пісеньки про Путіна…\nЧому не можна відволікати програміста?\nЦей допис було зроблено В двох словах Креатифф і позначено Гггг Життя Креатифф Робота в 11.04.2014 автором Akceptor.\nЧому не можна відволікати програміста? Відповідь далі:\nРозгадайте кросворд 6\nЦей допис було зроблено Креатифф і позначено Іграшки Конкурс Креатифф в 09.02.2014 автором Akceptor.\nШановні читачі, пропоную Вашій увазі цікавий кросворд від художника Антона Ольшванга. Хто перший розгадає кросворд повністю – отримає приз 😉


May 2018 - DIGEST UKRAINE\nArchive for: May 2018 - DIGEST UKRAINE\nPosted on 31/05/2018 Новини, Світ\n«ЄС вважає, що ці односторонні тарифи США є невиправданими та суперечать правилам Світової організації торгівлі. Це протекціонізм, чистий і простий…», – йдеться у заяві голові Європейської Комісії Жан-Клода Юнкера.\nДТП зі спецавто в Києві: у поліції кажуть, що їхні співробітники не вживали алкоголь\nPosted on 31/05/2018 Новини, Події, Україна\nПоліцейські, які перебували в спецавтомобілі, що збив дитину у Києві, не вживали алкоголь, заявляє прес-служба поліції Києва.\nУ відомстві повідомляють, що обоє поліцейських пройшли тест на пристрої для визначення рівня сп’яніння.\nПрилад показав, що правоохоронці не вживали алкоголь, стверджують у поліції.\nЗа повідомлення, також поліцейських доставляють до лікаря-нарколога, щоб відібрати біологічні зразки для проведення дослідження на встановлення стану сп‘яніння.\nУ поліції повідомляли, що у Києві у Дарницькому районі поліцейське спецавто збило хлопчика, який їхав на велосипеді, дитина отримала тілесні ушкодження, його госпіталізували.\nЗа фактом автопригоди розпочато кримінальне провадження за статтею 286 ( Порушення правил безпеки дорожнього руху) Кримінального кодексу України.\nРаніше видання «Українська правда» з посиланням на джерело у правоохоронних органах повідомило, що у Києві на вулиці Григоренка на нерегульованому пішохідному переході авто з кортежу президента України Петра Порошенка збило велосипедиста на переході, його госпіталізували.\nНаразі в Адміністрації президента цю інформацію не коментували.\nУ березні у поліції повідомляли, що в центрі Києва на перехресті вулиць Шовковичної та Інститутської службовий автомобіль з кортежу збив пенсіонера 1930 року народження.\nФутбол: Зідан пішов у відставку з посади головного тренера «Реал Мадрида»\nЗінедін Зідан пішов у відставку з посади головного тренера іспанського «Реал Мадрида». Про це він повідомив під час прес-конференції.\n«Я ухвалив рішення не продовжувати тренувати «Реал Мадрид» наступного року. Це правильний момент для кожного. Це може здаватися трохи дивним, але це потрібно було зробити заради добра кожного: гравців, клубу й мене самого», – заявив Зідан.\nФранцуз очолив «Реал» у січні 2016-го. За два з половиною роки на чолі команди він по одному разу вигравав чемпіонат та суперкубок Іспанії, по два рази Суперкубок УЄФА та Клубний чемпіонат світу, ще тричі – Лігу чемпіонів. Був визнаний найкращим тренером 2017 року за версією ФІФА.\nДо «Реала» француз очолював лише молодіжну команду мадридського клубу.\nОстанній матч на тренерському містку «Реала» Зідан провів у Києві 26 травня. Його команда обіграла англійський «Ліверпуль» у фіналі Ліги чемпіонів.\nЛіга чемпіонів: Кличко розповів, скільки грошей туристи залишили в готелях і ресторанах\nТуристи та футбольні вболівальники у день фіналу Ліги чемпіонів заплатили в готелях та ресторанах Києва близько 50 мільйонів гривень, повідомив мер столиці Віталій Кличко в ефірі телеканалу «1+1».\n«Лише в день проведення фіналу гості міста залишили у кафе, ресторанах та готелях близько 50 мільйонів гривень», – зазначив Кличко.\nВін також дав позитивну оцінку роботі комунальних служб Києва.\n«Скажімо, у парку імені Шевченка у центрі столиці було містечко збору фанів «Ліверпуля». Звечора там лежали кучугури сміття, які вже на ранок прибрали. Я можу сказати як людина, яка провела багато часу за кордоном, що нічого надзвичайного не відбувалося. Така ж ситуація і в Амстердамі, і в Гамбурзі, і в Берліні під час подібних подій», – підкреслив Кличко.\nЧитайте також: «Реал» та Ліга чемпіонів: 37 років без поразок, 13 кубків та фартовий «Олімпійський»\nФінал Ліги чемпіонів відбувся 26 травня на НСК «Олімпійський» у Києві: іспанський «Реал Мадрид» здобув перемогу над англійським «Ліверпулем» з рахунком 3:1. Мадридці виграли трофей третій раз поспіль і 13-й загалом.\nЗранку 28 травня Державна прикордонна служба України повідомила, що 30,5 тисячі учасників та вболівальників фіналу Ліги чемпіонів залишили країну.\nРух на Хрещатику відновили – КМДА\nРух на вулиці Хрещатик у Києві відновили, повідомив заступник голови КМДА Олексій Резніков у Facebook.\n«Хрещатик уже вільний для проїзду. На добу раніше від плану перекриття», – написав посадовець.\nУ МВС заявляли, що Хрещатик буде перекритий до 30 травня, оскільки на цій вулиці звели фан-містечко до фіналу Ліги чемпіонів. Матч відбувся 26 травня, іспанський «Реал Мадрид» переміг англійський «Ліверпуль».\nPosted on 31/05/2018 Новини, Фінанси


Голоси Кучми та Литвина — справжні і приховані - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Політика > Голоси Кучми та Литвина — справжні і приховані\nЗа словами Григорія Омельченка, результати західної експертизи вже отримали в Генпрокуратурі, але керівництво Різницької не бажає повідомити їх громадськості. «Адже головними висновками, які зробили міжнародні експерти, є те що записи Мельниченка — автентичні, й жодного технічного втручання не було», — зазначає Омельченко. Відтак, поза сумнівом, факти обговорення особи Георгія Гонгадзе та його долі у кабінеті Кучми («подонок, бл... висшей мєри», «пише весь час... і в iнтернет шурує», «Володя каже, треба, щоб чеченці його вкрали і вивезли його в Чечню на х.. і викуп попросили» тощо) таки мали місце. Отже, у слідчих ГПУ є всі підстави притягнути до кримінальної відповідальності головних учасників тих розмов: екс–Президента Леоніда Кучму та нинішнього Голову ВР Володимира Литвина.\nНагадаємо, що три тижні тому Генпрокурор Олександр Медведько повідомляв про завершення експертизи записів у Німеччині. Мовляв, чекаємо на результати «з дня на день» і в залежності від того, якими вони будуть, «слідство й буде рухатися далі». Але Григорій Омельченко засвідчує: не зважаючи на те, що «посилка» з Німеччини знайшла свого адресата на Різницькій, слідство тупцює на місці, жодних слідчих дій відносно Кучми та Литвина не відбувається.\n«Розслідування справи Гонгадзе не проводиться, оскільки зараз тривають торги між керівництвом Генпрокуратури, з одного боку, та цими двома зацікавленими фігурантами — з іншого, — запевняє пан Омельченко, посилаючись на власні джерела в ГПУ. — Предмет торгу — приховати або замовчати результати експертизи до президентських виборів. І це при тому, що слідство, окрім підтвердження автентичності записів, має у своєму арсеналі ще й свідчення затриманого генерала Пукача, який чітко вказав, хто саме ставив перед «перевертнями» з МВС завдання викрасти журналіста. Генпрокуратура мала б уже проводити очні ставки між цими персонами, а не сидіти склавши руки».