Туристична страховка від коронавируса в режимі онлайн - скажімо НІ небезпечному захворюванню! - Green Travel Украина\nГлавная / Корисне /\nВирушаючи за кордон, кожен мандрівник повинен оформити туристичну страховку, яка покриє всі витрати на лікування. Особливо ця вимога актуально в світлі останніх подій, коли небезпечна Коронавірусних хвороба вразила багато країн і міста. Оформивши туристичну страховку в нашому агентстві, ви можете розраховувати на покриття ризиків, пов’язаних з виникненням захворювання при виїзді за кордон. І при цьому вам не доведеться залишати межі своєї квартири, адже страховку можна оформити онлайн.\nРекомендації ВООЗ для людей, які відправляються в закордонну поїздку\nПо можливості не контактуйте з людьми, у яких явні ознаки захворювання – нежить, кашель, підвищена температура.\nЯк можна частіше мийте руки з милом або протирайте їх антисептичним спиртовмісних засобом.\nНамагайтеся не торкатися очей, носа і рота брудними руками.\nКашляючи і чхаючи не забувайте прикривати ніс і рот серветкою або зігнутим ліктем. Після цього в обов’язковому порядку викинете серветку і ретельно вимийте руки з милом.\nНе забувайте використовувати захисні маски, які допоможуть прикрити рот і ніс. Після використання маску слід викинути і ретельно помити руки.\nЯкщо відчуєте нездужання (кашель, головний біль, жар, біль у горлі) – терміново зверніться до медичного закладу або викличте швидку допомогу.\nВживайте в їжу тільки ретельно оброблену їжу.\nНе плюйте на землю в місцях великого скупчення людей.\nНе контактуйте з тваринами. Не беріть домашніх вихованців з собою в поїздку.\nОформляючи поліс в нашому страховому агентстві вам не доведеться користуватися громадським транспортом, в якому також велика ймовірність підхопити небезпечну застуда – просто скористайтеся комп’ютером, смартфоном або планшетом, відвідати офіційний сайт нашої компанії і оформити туристську путівку. Отже, ви убезпечите себе від небезпечних вірусів і хвороб.\nЧи можу я розраховувати на гарантовані виплати по туристичній страховці, якщо захворію COVID-19?\nЗ таким запитанням все більше турбує туристів і мандрівників. І це не даремно, оскільки новоявлений коронавірус атакує все більше країн, і на сьогоднішній момент його виявили більш ніж в 100 країнах світу. Однак якщо ви запланували візит в будь-яку країну світу, то не варто відмовлятися від її відвідування. Підстрахувати себе можна придбавши туристичну страховку в нашому агентстві. Вартість подібної послуги не перевищує 200 гривень на 2 тижні.\nНаведемо невеликий приклад: Припустимо ви вирішили відвідати Іспанію, але в ході поїздки трапилася непередбачена ситуація – ви захворіли. Що робити в ситуації, що склалася? Якщо піде госпіталізація, тоді вам доведеться платити\nприблизно 65-70 € за добу. Але якщо ви оформите туристичну страховку, тоді можете розраховувати на повну компенсацію лікування.\nПри цьому вартість страхового поліса невелика і складає всього 205 гривень на 14 днів. Погодьтеся подібна сума не велика, але витративши її, ви можете розраховувати на надання якісної медичної допомоги!\nМаючи туристичну страховку, людина може розраховувати на надання швидкої та невідкладної медичної допомоги, на транспортування за медичними показаннями, а також на репатріацію в рідну країну. Коронавірусних інфекція небезпечна тим, що швидко вражає систему дихання, впливає на шлунково-кишковий тракт і нервову систему. Лікувати його вельми важко, та й цілющого ліки ще не придумали. При цьому кожна держава має власну специфіку лікування, профілактику і спосіб боротьби з вірусом. Деякі країни готові надати безкоштовну медичну допомогу, а в інших доведеться оплатити перебування на карантині і лікування.\nЩо включає в себе «Базовий» пакет страхування?\nПриродно коронавірусна інфекція не єдина небезпека, яка може підстерігати туриста за кордоном. Оформивши туристичний поліс, ви можете розраховувати на:\nотримання невідкладної медичної допомоги, як амбулаторно, так і стаціонарно;\nтранспортування в медзаклад;\nпридбання лікарських препаратів, прописаних лікарем;\nнадання невідкладної стоматологічної медичної допомоги;\nрепатріацію тіла застрахованого при виникненні нещасного випадку, що призвів за собою летальний результат.\nРозширені пакети страхових договором можуть покривати травми, пов’язані з активним відпочинком. Такий страховий поліс повинен оформити кожен мандрівник, який має намір активно займатися спортом і екстремальними видами туризму.\nМи ж закликаємо зняти з себе ризики, пов’язані з можливими грошовими витратами за кордоном. Оформлена онлайн страховка в нашій компанії допоможе вирішити подібні проблеми. У разі виникнення проблем зі здоров’ям ми гарантовано покриємо всі витрати, пов’язані з лікуванням коронавируса. Всі умови страхування прописуються в укладається договорі. Ми покриємо всі витрати, які пов’язані з лікуванням і організацією першої медичної допомоги при появі початкових симптомів захворювання. Вибираючи розширену програму страхування, ви також можете розраховувати на покриття додаткових витрат.\nОсобливо важливо оформити страховку людям, вік яких перевищує 60 років. Все тому, що люди старшого покоління знаходяться в підвищеній зоні ризику і більш схильні до впливу вірусу COVID-19. Варто відзначити, що вартість страхового поліса для людей старше 60 років більш висока – вартість страховки безпосередньо залежить від віку людини. Наша страхова компанія готова прийняти на себе ризики! Не втрачайте часу, звертайтеся в нашу страхову компанію, де ви зможете отримати цілодобову консультацію і оформити туристичну страховку.


Уповноважений Людмила Денісова та Голова Державної прикордонної служби України Петро Цигикало обговорили ситуацію навколо затриманого судна «Норд» - Ombudsman\nНа головну/ Секретаріат Уповноваженого/Прес-служба/Новини/ Уповноважений Людмила Денісова та Голова Державної...\nРаніше Омбудсмен надсилала звернення до Голови Державної прикордонної служби П. Цигикало та Голови Державної міграційної служби України М. Соколюка з проханням дати пояснення щодо ситуації, яка склалась навколо затриманого українськими прикордонниками судна «Норд».\nНа зустрічі Петро Цигикало повідомив Омбудсмена Людмилу Денісову, що 25 березня цього року в частині українських вод Азовського моря корабель Морської охорони Держприкордонслужби затримав риболовецьке судно-порушника під прапором Російської Федерації. Судно було «НОРД» зупинено за 15 миль від Обіточної коси. На борту знаходився екіпаж з 10 осіб. Крім того, в ході огляду судна виявлено трал для лову риби та 5,7 тонн морепродуктів.\nТакож Петро Цигикало повідомив, що судно «НОРД» є українським (порт реєстрації – Керч) і члени суднокоманди, попередньо, також є громадянами України, а тому доступ до нього посадових осіб російських дипломатичних установ не передбачено, адже норми Консульської Конвенції між Україною і Російською Федерацією від 15 січня 1993 року, на які посилається російська сторона, можуть застосовуватися до міждержавних відносин стосовно суден виключно акредитуючої держави.\nСтаном на 4 квітня, на судно «НОРД» накладено арешт. Члени суднокоманди перебувають в статусі не пропущених через державний кордон України. В той же час українська сторона докладає усіх зусиль, аби забезпечити екіпаж усім необхідним. Зокрема, судно «НОРД» підключено до промислового електроживлення Бердянського МТП, забезпечено доступ адвокатів до членів суднокоманди та право на захист екіпажу, а також надано продукти харчування, медикаменти та інші необхідні речі.\nЯк запевнив Уповноважену у підсумку Петро Цигикало, українська сторона у ситуації з судном «Норд» і надалі робитиме усе можливе, аби забезпечити дотримання гарантованих прав та свобод для екіпажу судна, а також неухильне виконання вимог вітчизняного та міжнародного законодавства в контексті незаконно анексованої території півострову Крим.\nКрім цього, під час зустрічі Омбудсмен та Голова Державної прикордонної служби домовились про обмін інформації і співпрацю щодо дотримання прав і свобод людини. Наразі є випадки порушення прикордонниками інших держав прав і свобод українців, що перетинають кордон. Тому прикордонна служба сприятиме оперативному процесу передачі інформації Уповноваженому щодо держав, з якими виникають проблеми під час перетину кордону українцями.


Луцька мерія виселить художників, щоб продати приміщення | ВолиньPost\nІз молотка на аукціоні пропонують пустити два приміщення на вулиці Лесі Українки в Луцьку. Як розповіли фінансисти, донедавна ці об'єкти були «загубленими».\nПро це йшлося під час засідання постійної комісії Луцької міської ради з питань торгівлі, послуг та розвитку підприємництва 20 червня, - пишуть Волинські Новини.\nЗі слів начальника відділу управління майном міської комунальної власності міськради Алли Грабко, там зараз незаконно знаходяться художники.\n«На вулиці Лесі Українки, 37 є два маленьких мансардних приміщення, там зараз самовільно знаходяться художники. Ми побачили ці два об’єкти, коли підрахували загальну площу будинку й приміщень, які там вже орендують. Тому пропонуємо їх подати на аукціон, охочих вже багато», - розповідає Грабко.\nІз цього приводу голова комісії Олександр Козлюк додав, що раніше ці приміщення були під зачиненими дверима, що ввело в оману депутатів, які подумали, що квадратні метри вже приватизовані.\nТак, члени засідання одностайно підтримали рішення рекомендувати депутатам міськради включити нежитлові приміщення площами 16,6 кв.м та 23,3 кв.м до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом проведення аукціону.\nТеги: художники, приміщення, аукціон, Луцьк\nлучанка 20 червень, 2017, 16:53\nНе художників треба виселяти,а сморід в Луцьку ліквідовувати.Хоча,що можна взяти з бідних художників....\nполіщук 20 червень, 2017, 17:40\nЦі виселять кого хочеш і все що хочеш продадуть з аукціону. Тільки потім грошей ніхто не знайде. До виборів ще 100 рублів так і націрюють.


Вадим Кожевников - Сторінка 22\nПеребування в льоху-льодовні не минулося для Йоганна безслідно: він захворів на запалення легенів. Але від госпіталю рішуче відмовився. Лежав у себе в кімнаті у розташуванні «штабу Валі». І нагороджував себе спочинком. Лансдорф кілька разів провідав його під час хвороби. Першого разу він тільки обережно пробував з'ясувати, як розцінює Вайс усе те, що сталося. Мимрив щось про честь мундира. Казав, що сумна слабина Хакке — це пляма на мундирі абверу, що Синиця, який так добре зарекомендував себе, виявився нездатним витримати найделікатніший спосіб перевірки. І все це дуже неприємно, бо служби СС і гестапо постараються роздути цей випадок, аби тільки дошкулити Канарісу. Але Вайсу нічого турбуватися: уже підписано наказ про присвоєння йому унтер-офіцерського звання й про нагороду його залізним хрестом другого класу за участь в операції по знищенню радянського десанту. І, ніби між іншим, Лансдорф розповів повчальний епізод з практики першої світової війни, коли один із співробітників розвідки, якою тоді керував полковник Вальтер Ніколаї, теж, як і Вайс, був нагороджений залізним хрестом за виняткову сміливість і відданість рейху. Цей співробітник продав жінкам кількох старших офіцерів генерального штабу противника ювелірні вироби із справжніх брильянтів, видавши їх за фальшиві. Потім він допоміг ворожій контррозвідці заарештувати себе, і в нього виявили список тих, кому він продав дорогоцінності. Офіцери дали зізнання, що жінки їхні купили дешеві дрібнички, що це жалюгідна імітація. А коли експертиза встановила, що брильянти справжні і величезної цінності, долю цих офіцерів було вирішено. — Тому, багатозначно промовив Лансдорф, — героїзм, доблесть — це все фейєрверк. Я прихильник операцій вишуканих, безшумних, але більш руйнівних, ніж навіть прицільно бомбометання. Йоганн не зрозумів: чи то Лансдорф хоче применшити значення його «подвигу», чи то пробує наштовхнути його на думку пошукати застосування своїх сил в зовсім іншому стилі роботи. Штейнгліц щиро радів успіху Вайса. Але так само, як і Лансдорф, скептично розмірковував про те, що в їхній професії сміливість — це наче солдатська доблесть. Нагороджують нижчих, а платять вищим. І розповів про те, як на догоду німецькому генералітету Гейдріх вдало скомпрометував фельдмаршала Бломберга, підсунувши фюреру незаперечні докази того, що дружина Бломберга — колишня проститутка. — От за таку роботу, — сказав Штейнгліц, — звичайно, не нагороджують. Але платять. І платять стільки, що однієї такої операції досить, щоб забезпечити собі старість. Вайс, усміхнувшись, сказав: — Та я ще не думаю про старість. — Даремно, — дорікнув Штейнгліц. — Молодість — це тільки засіб, щоб забезпечити старість. І більш нічого. З Дітріхом Йоганн тримався холодно, стримано, всіляко підкреслюючи, що не може змиритися з образою, якої той завдав йому, вирішивши випробувати його перевірною комбінацією. Нагадав, що під час історії з курсантом Фазою він, по суті, врятував Дітріха й випробування перевіркою пояснює нічим іншим, як тільки бажанням капітана спекатися свідка своєї службової ганьби. І рішуче заявив, що більш не хоче зберігати все це в таємниці… Така наступальна тактика вплинула. Дітріх злякався. На довершення всього Вайс сказав, що вважає Дітріха, який придумав безглузду перевірну комбінацію, прямим винуватцем безславної загибелі доблесних співробітників СС і солдатів комендатури. Це можна розглядати як зумисне вбивство, і за такий службовий злочин рейхсфюрер Гіммлер, мабуть, накаже, не розстріляти навіть, а ганебно повісити. 1 зараз Вайс почуває себе так, ніби переховує злочинця. Добре знаючи, з ким він має справу, Вайс попередив Дітріха, що, відчувши вже один раз на собі його підступність, він тепер подбає про свою безпеку. Виклав усе це на папері й відіслав одному другові, який в разі нещастя з Вайсом негайно передасть пакет в СД. Усе це Вайс говорив пошепки, і Дітріх відповідав йому теж пошепки. І обидва вони змовкали, коли кінчалася чергова пластинка, покладена на патефонний диск. Дітріх був жалюгідний. Він навіть почав радитися з Вайсом, чи не застрелитися йому, рятуючи фамільну честь. Але скоро Йоганнові набридло бути безжальним, та й противно було весь час бачити це вологе, тремтяче обличчя, що пахло пудрою. Він промовив владно: — Гаразд. Але пам'ятайте, Дітріх: ви мені зобов'язані всім, а я вам нічим. — І зловісно попередив: — І коли ви хоч на мить це забудете, я не забуду зробити те, про що я вам казав. Хакке до приїзду слідчої комісії тримали и карцері при розташуванні «штабу Валі».\nКурсанта з кличкою Фінік, який прибув до школи з експериментального табору за рекомендацією в'язня № 740014, Йоганн додатково перевірив через Центр. В групі радистів новачок одразу виділився своїми знаннями і чудовою підготовкою, і Йоганн, мимохідь сказавши Дітріху, що, очевидно, цей Фінік — підхожа кандидатура, зовсім не здивувався, коли через кілька днів дізнався, що курсант зарахований на посаду інструктора. Чого Йоганн, навіть з якимсь домішком поваги, не міг не оцінити, то це того бундючного самовладання і пихатої великонімецької офіцерської амбітності, з якими його абверівські колеги мовчки сприйняли катастрофічну поразку армій вермахту під Москвою. Ніхто в розташуванні «штабу Валі» не зронив про це ні слова. Здавалося, всі тут змагалися один перед одним в бездоганній майстерності прикидатися. Але коли раніше тут немовби витав дух дружнього потурання, породжений зневагою до противника і непохитного впевненістю в швидкому й переможному завершенні Східної кампанії, то тепер його замінила крайня підозріливість, нещадна дисципліна й бездоганно точна ретельність, будь-яке відхилення від якої негайно каралося. Якби Йоганн в цих умовах почав своє просування по службових щаблях абверу, навряд чи він стільки добився б. Відбір курсантів у розвідувально-диверсійні школи провадився тепер багатоступінчато, з витонченою старанністю. Кандидатів піддавали такій підступній перевірці, що витримували її тільки справжні покидьки, і чимало людей, підготовлених підпільними табірними організаціями, гинуло при цих перевірках — мети досягали одиниці. Режим у школах посилився, і за найменший відступ від правил розпорядку шмагали, а інколи й розстрілювали. Але становище Йоганна Вайса було вже зовсім інше, ніж напочатку. В школі у нього були свої люди. Він розставив їх, і по ланцюжку вони керували один одним. Тільки один з них знав Вайса, приймав од нього вказівки, а для інших він лишався ворогом, німцем. Штейнгліц, зайшовши провідати хворого Йоганна, пригнічено сказав, що тепер Гіммлер і Гейдріх, мабуть, спробують причини тимчасових невдач на Східному фронті звалити на абвер, який не зумів розвідати справжніх сил противника. Канаріс, не розуміючи небезпеки, що загрожувала йому, цілком віддався маневрам таємної дипломатії, зв'язався з англійцями. Але тепер пізно. Якщо до розгрому вермахту під Москвою Черчілль ще вагався, чи слід укласти сепаратний мир з Німеччиною, щоб спільними зусиллями продовжити війну з більшовиками, то тепер усьому кінець. — Дурниці, — сказав Вайс, — просто ти (він тепер був на дружній нозі із Штейнгліцом) ображений на те, що Берлін знову відмовився використовувати тебе як спеціаліста по західних країнах, хоч ти посилаєш уже не перше прохання про це. — А як же я можу не ображатись? — пожвавішав Штейнгліц. — Я знаю своїх колишніх хлопців, які зараз роблять кар'єру і гроші, давно беручи участь у всій цій тяганині з англійцями. — Поробилися дипломатами! — всміхнувся Вайс. — Ні, чого ж, працюють по спеціальності. Стежать за тими, хто таємно виконує дипломатичні місії або грає роль посередників у переговорах. — Запитав: — Ти пам'ятаєш тих двох глухонімих? Йоганн кивнув. — Навіть ці каліки непогано заробляли в Швейцарії. — Додав зловтішно: — Та їм не довелося одержати готівкою. — Чому? — Молодці Гіммлера ліквідували їх. — Зітхнув. — Очевидно, рейхсфюреру не подобається, що Канаріс надто багато на себе бере в переговорах з англійцями. — Але фюрер знає? Це ж зрада. — Ти дурень чи прикидаєшся? — розсердився Штейнгліц. — Ти що ж думаєш, Гесс, бувши першим заступником фюрера, без його дозволу, сторч головою кинувся на англійців з парашутом? Та кожному солдатові відомо, що фюрер зупинив Гудеріаиа перед Дюнкерком тільки для того, щоб той не знищив дощенту англійські експедиційні війська. Їм дали змогу перенести ноги й душі через затоку з тим, щоб англійський уряд на прикладі цього дружнього з боку фюрера акту переконався, що є ще можливість спілкування з нами проти головного противника — Росії. В цьому виявився геній фюрера. А те, що зараз Гіммлер, Герінг, Ріббентроп, наш Канаріс і ще дехто, кожен окремо, крутять з англійцями, то це не проти політики фюрера, а відповідно до його надій. Тільки кожен з них зацікавлений у тому, щоб краще взнати, про що розмовляють з англійцями його суперники. І тут для справжнього професіонала — такого, скажімо, як я, — виняткові можливості вискочити у велику політику. І дають не нагороди, а чеки: будь-який банк у будь-якій валюті… Вайс спитав, яка доля розвідувально-диверсійної групи, куди входив курсант Гвіздок. Штейнгліц сказав, що, хоч літак, який закидав групу в радянський тил, не повернувся на базу і двоє — старший групи і радист — загинули під час невдалого приземлення, керівництво над іншими трьома взяв на себе радист Варшавської школи Гвіздок. Він передав цінну інформацію, а зовсім недавно його група здійснила диверсійний акт, підірвавши військовий ешелон. Штейнгліц сповістив про успішну роботу групи без будь-якого натхнення. Може, тому, що це був для нього звичайнісінький, рядовий факт агентурної діяльності, а може, тому, що останнім часом надто був заклопотаний. Йому не давала спокою думка про те, чому ще в червні 1940 року адмірал Канаріс наказав знищити його, Штейнгліца, доповідну записку про надзвичайну слабість англійських збройних сил, що цілком відповідало дійсності, і наказав скласти інше донесення, в якому сили англійців брехливо перебільшувалися. А в Канаріса ж були найточніші статистичні дані про англійські збройні сили: шифрувальник американського посольства в Лондоні Тейлор Кеит передав абверу понад 1500 кодованих повідомлень, знятих на мікроплівку. Якщо за цим крилася якась політична комбінація, то Канаріс мав би, як це годиться, заплатити Штейнгліцу за послугу. А може, Канаріс примусив його написати брехливу доповідну, щоб потім тримати на гачку? Але навіщо? І так над ним висить постійна небезпека: Гейдріх знає, що він загнав агента гестапо в лапи Інтеллідженс Сервіс. І нікому нема діла, що він зробив так через незнання. Штейнгліца мучила також одна ганебна згадка. Через твого агента він дістав інформацію про те, що в березні 1940 року Герделер і Шахт, зустрівшись в Швейцарії з особою, близькою англійському і французькому урядам, сповістили йому, що Гітлер має намір рушити далі Данціга і Варшави, на Схід, і захопити чорноземну Україну і нафтові джерела Румунії і Кавказу. Штейнгліц вирішив, що до його рук потрапив найсвіжіший матеріал, який викривав двох високопоставлених осіб у шпигунстві на користь іноземних держав. І цей матеріал дасть йому можливість здійснити стрибок в раніш недосяжні сфери. Канаріс, одержавши його рапорт, зім'яв папір і навіть не знищив на спиртівці — кинув у кошик. Спитав: — Які прикмети у віслюка? — І пильно подивився на вуха Штейнгліца. — Ви гадаєте… — І торкнувся свого вуха. Всміхнувся. Тицьнув пальцем у кошик. — Ось вони, ослячі ваші прикмети. Тільки через кілька місяців після цього Штейнгліц довідався, що таким методом Герделер і Шахт за завданням фюрера вивідали, що Англія і Франція прихильно ставляться до німецької агресії на Схід. Ось вищий клас розвідки тих, хто належить до вищих правлячих класів рейху. А Штейнгліц їхній чорнороб. Тому його й не радувало, що одна з диверсійних груп, засланих у Росію, успішно виконує завдання. Не ті це масштаби, не ті. Песимістичний настрій не залишав Штейнгліца. Ротмістр Герд останнім часом був також заглиблений у самого себе і заклопотаний. Річ у тім, що він і його тесть були пайовиками акціонерного товариства «Дейч-амеріканіше петролеум АГ», капітал якого на 95 процентів належав американській компанії «Стандарт ойл», що постачала Німеччині половину всієї необхідної для країни нафти. На початок війни вона самого тільки авіаційного бензину дала на суму в 20 мільйонів доларів. Крім того, вона ж побудувала в Гамбурзі найбільший у світі нафтоперегінний завод і фінансувала будівництво заводів синтетичного бензину. І Герд мав терміново з'ясувати, чи згодяться американські фірми на те, щоб британські повітряні сили бомбили на німецькій території їхню власність, включаючи сюди підприємства автомобільної і танкової промисловості, що перебувають під фінансовим контролем Форда і «Дженерал моторс», чи не згодяться. І якщо згодяться, то тоді слід негайно продумати, в яке діло найрентабельніше вкласти свої страхові премії. Наприклад, у кавказьку чи румунську нафту. Кавказька, безперечно, перспективніша в розумінні колосальних дивідендів. Але хто переконає фюрера в тому, що розгром Москви зараз не такий істотний, як захоплення території України і нафтоносних районів Кавказу? Слід було б бути зараз у Берліні, де робиться політика. А він, Герд, змушений сидіти в передмісті Варшави і готувати агентів для засилання з тил Червоної Армії, коли головне і вирішальне зараз зовсім не тут. Розмисливши, Герд написав листа герцогу Карлу-Едуарду Саксен Кобург Готському, адже він — онук королеви Вікторії, носій титулу англійського герцога Олбаиі, і він же — групенфюрер СА. Доклавши до свого послання чек на пред'явника, Герд просив герцога групенфюрера СА Карла-Едуарда про дружню послугу: дати комерційну ділову консультацію з хвилюючого його фірму питання. Заклопотаний всіма цими надзвичайно важливими справами, ротмістр Герд схилявся до того, що капітали все-таки слід вкласти в кавказьку нафту. І хвилювався, коли б англійці під час наступу армій вермахту на Кавказ не переправили туди своїх агентів для проведення диверсій на нафтопромислах. Він пам'ятав, що ще до укладення договору з Румунією абвер заспав у її нафтоносні райони спеціальні групи для охорони промислів від диверсійних акцій англійців. І зараз Герд серйозно подумував, чи не слід йому наштовхнути керівництво абверу на думку про засилання таких груп і на Кавказ, щоб перед захопленням нафтоносних районів забезпечити їх від диверсій з боку противника. Герд так поринув у всі ці вищі стратегічні міркування, що в справах управління школою цілком поклався на Штейнгліца, обіцяючи йому за цю люб'язність яку-небудь добре оплачувану посаду після війни у фірмі свого тестя. Про все це Штейнгліц одверто розповів Вайсу. Інформацію про всі міркування Герда Йоганн передав у Центр.\nНавіть хворіючи, Йоганн Вайс не марнував часу, а працював, збираючи за допомогою своїх колег, котрі провідували його, інформацію, щоб бути в курсі подій, які становили для нього істотний інтерес. Так, він довідався, що остання радіограма, одержана «штабом Валі» від Гвіздка, мала трагічний характер: «Групу накрили радянські органи контррозвідки. Рацію знищуємо. Якщо вдасться втекти від переслідування, намагатимемося перейти лінію фронту». Значить, з Гвіздком все гаразд. Дітріх, спираючись на свій досвід, якого він набув під час допитів у таборах, відбираючи кандидатури для шкіл, прийшов до висновку, що в росіян надзвичайно розвинене почуття братерської взаємодопомоги, активного співчуття до тих, хто цього потребує. Крім того, в радянських доктринах є офіційні вказівки, які вимагають від громадян чуйності одне до одного. І головне, визначальне: радянське цивільне населення — фанатично патріотичне, і кожен радянський солдат чи офіцер, що став інвалідом після поранення, користується глибокою повагою співвітчизників, піклуванням і покровительством властей. В зв'язку з цим Дітріх вважав більш ніж доцільним розпочати пошуки в таборах інвалідів. А втім, він мало сподівався на успіх, оскільки завжди табірна адміністрація із суто економічних міркувань в першу чергу ліквідовувала військовополонених, що лишилися каліками, або створювала їм такі умови, за яких вони досить швидко гинули природним шляхом. Дітріх уже дав абвергрупам команду розпочати в таборах пошуки військовополонених без однієї кінцівки. А коли таких не виявиться, то намітити підхожі кандидатури, щоб після перевірки їхньої благонадійності під тим чи іншим приводом відправити «на лікування» в госпіталь. Там досвідчені медики у відповідності з одержаними вказівками ампутують їм руку або ногу. Та поки такий контингент надійде в школу, чи не слід намітити кілька кандидатур із підготовлених уже курсантів, які перебувають у незрівнянно кращому фізичному стані, ніж в'язні в таборах, і їхнє зцілення після операції забере значно менше часу? На думку Дітріха, найкраще ампутовувати нижню кінцівку. Це різко впадає в око, примітно й дає засланому в тил противника агентові можливість вимагати, оскільки руки в нього цілі, щоб його прийняли на роботу на яке-небудь оборонне радянське підприємство. Наявність рук дає змогу працювати, а відсутність ноги (природно, втраченої на фронті) — найкраща гарантія того, що агент, вступаючи на оборонне підприємство, не буде надто старанно перевірятися. Штейнгліц високо оцінив цю пропозицію Дітріха. Лансдорф, вислухавши обох офіцерів із нудно-гидливим виразом обличчя, процідив: — Щось схоже проробляли компрачікоси. Штейнгліц не знав, хто такі компрачікоси, і замислено кліпав. Дітріх, протестуючи, вигукнув: — Але військовополонені не діти! — Тонке спостереження для контррозвідника, — іронічно зазначив Лансдорф. Йому було водночас і прикро, і сумно, він тільки зараз відчув, що з віком поступово слабшає пам'ять і він починає забувати багато чого з своєї багатющої і колись досить витонченої практики. Ще в роки першої світової війни, під час боїв під Верденом, він придумав летючі розвідгрупи, які спішно інструктували окремих, легко поранених німецьких солдатів, переодягали у французькі мундири й витягували вночі на поле бою. Тут цих диверсантів підбирали французькі санітари й на своїх плечах приносили у фортецю. Під час війни в Іспанії один з колег Лансдорфа, що займав посаду радника при Франко, згадав про цей метод. Легко поранених франкістів переодягали в комбінезони республіканців, і ночами вони досить успішно орудували пістолетами й вибухівкою на вулицях Мадріда, а вдень виставляли напоказ свої товсто перебинтовані кінцівки, й, жваво шкутильгаючи на милицях по Ріо-де-Гранде, викликали захоплене поклоніння городян. Але для Лансдорфа це було б нижче його гідності — чванитись своїм блискучим минулим і нагадувати про свої заслуги так, немовби вони були недооцінені. Тому, віддаючи честь задумові Дітріха, він поблажливо згодився з ним. — Ваша пропозиція в своїй основі дотепна і психологічно невідпорна. Але… — Лансдорф склав перед собою долоні й, розглядаючи старанно відполіровані, з синюватим відтінком нігті (не те вже серце: з віком воно б'ється дедалі повільніше й повільніше), холодно заявив: — Але я рішучий противник, — помовчав, — екстравагантностей, як оце насильне оперування. Дітріх жваво перебив: — Ніякого насильства. Об'єкт потрапляє в госпіталь. Там його переконують в необхідності хірургічного втручання. При сучасних анестезуючих засобах у нього навіть не виникає больових відчуттів. Прокинеться і… Лансдорф скривився. Дітріх, помітивши це, сказав квапливо: — Зрештою нашим хірургам дозволено проводити деякі медичні експерименти на табірному матеріалі. Я сам бачив, буваючи у спецблоках, як… — Ви бачили, а я не хочу знати про це, — роздратовано перебив Лансдорф. — Але все це в ім'я високої загальнолюдської мети, — нагадав Дітріх. — Зараз не середньовіччя, коли лікарів засуджували до спалення на вогнищі тільки за те, що для проникнення в таємниці людського організму вони розтинали трупи. — Саме не слід забувати, що зараз не середньовіччя, а епоха цивілізації, яку ми несемо людству. — Цю фразу Лансдорф вимовив майже механічно, згадуючи про свою недавню поїздку до Берліна. Там він був на інтимному обіді у Геббельса, цієї всемогутньої нікчеми, заляканої скандальними нападами ревнощів своєї дружини Магди, — вона навіть фюрерові вибовкує про всі сластолюбні забаганки свого чоловіка і провісника нової німецької культури. Так от, після обіду Геббельс повів Лансдорфа в свою картинну галерею, де були розвішані полотна, викрадені з прославлених музеїв різних європейських країн. Багато з цих картин Лансдорф пам'ятав ще відтоді, коли їздив по Європі, виконуючи різні спеціальні місії, але, як людина освічена, знаходив час відвідувати пантеони мистецтва. Він поділився з Геббельсом своїми спогадами. Той сказав заклопотано: — Ви маєте рацію. Існує звичай розглядати ці вироби як національні цінності, своєрідну власність держави. Але я на особисте прохання фюрера, Герінга, Гіммлера, Ріббентропа та інших високих осіб імперії зібрав невеликий консиліум з найвидатніших юристів. І вони запевнили мене — про це я інформував зацікавлених осіб, — що міжнародні закони передбачають лише двадцятирічний строк давності, після якого особа, що вчинила будь-який злочин, кримінально не карається, а власникові цінностей потерпіла сторона не може пред'явити позову. — Чи варто було турбувати юристів? — спитав Лансдорф. — А чому ж? — і собі спитав Геббельс. І лукаво поцікавився: — Ви помітили, дорогий друже, що в наших колекціях відчувається сумна відсутність предметів з національних галерей Лондона, Нью-Йорка і, що найбільш прикро, поки що нічого немає з Москви, Ленінграда? Так от, — сказав він багатозначно, — якщо стіни моєї галереї не будуть прикрашені кремлівськими іконами і картинами з ленінградського Ермітажу, консультація юристів виявиться зовсім не зайвою. Як колекціонер, я виявляю далекоглядність вибачливу для колекціонера, і не тільки для колекціонера, хіба не так? Ця розмова з Геббельсом спливла зараз у пам'яті Лансдорфа не випадково. І, роблячи з неї такий самий далекоглядний висновок, Лансдорф сказав Дітріху офіційним тоном: — Як ваш начальник, я забороняю вам будь-які дії, що можуть суперечити принципам гуманності. — Перевів погляд на Штейнгліца, спитав: — Сподіваюсь, у вас добра пам'ять і ви за будь-яких умов зумієте згадати цю мою рішучу вказівку? — Замислився. Потім, дивлячись насмішкувато на видовжені, розчаровані обличчя офіцерів, повторив: — Так от, я забороняю всякі насильні дії. І якщо хтось із курсантів, скажімо, під час ознайомлення з новими вибуховими речовинами чи через недбале поводження із зброєю дістане травматичні пошкодження, як часто буває із солдатами під час бойової підготовки, я, безперечно, найсуворіше покараю того офіцера, який провадитиме ці заняття. Та коли потерпілий після одужання виявиться фізично придатним і висловить добровільне побажання продовжити свою агентурну службу, — така людина гідна всілякого заохочення. — Додав переконливим тоном: — А взагалі ваш намір використати інвалідів після поранення на фронті має гуманну мету: дати їм можливість набути професії і бути корисними рейху. До речі, звичайні каліки відчувають свою неповноцінність, їх мучить безперспективність у майбутньому, і тому вони найпіддатливіший матеріал для вербування. Не тільки абвер, але й інші наші розвідувальні й контррозвідувальні органи не раз переконувалися в цьому. Тут уже набуто багатого і плодотворного досвіду. Так, наприклад, майор Штейнгліц, очевидно, гадає, що одна високопоставлена особа з англійського міністерства іноземних справ робила нам послуги тому, що стала раптом прихильником ідей фюрера? Де там! Ми впливали на нього не ідеологічними, а методичними способами. Запропонували нашому співвітчизникові, знаменитому лондонському медикові, внушити своєму пацієнту, що він невиліковно хворий на рак, і навіть точно визначити термін його недовгого перебування на цьому світі. Природно, той у стані крайнього пригнічення турбувався тільки про те, щоб забезпечити сім'ю після своєї смерті. Ми й допомогли йому це зробити, високо платячи йому за послуги. Про те, що він постачав нас документами з вогнетривких шаф «Форейн-оффіс», ви знаєте. — Позіхнув, потягнувся. — Як бачите, панове, квіти нових ідей виростають з насіння, зібраного нами, стариками. Все-таки Лансдорф не втримався й задовольнив своє зачеплене самолюбство, давши Дітріху зрозуміти, що його пропозиція не така вже й нова, як він думав.\nВайс був у курсі ідеї, з якою носився Дітріх. Лишалося тільки дізнатися, кого з курсантів намічено перетворити на інвалідів, а також з'ясувати, на якому підприємстві намічається диверсія. Вайс перш за все вирішив ознайомитися із заявкою на відбір відповідної радянської кінохроніки. Він уже неодноразово користувався цим способом, щоб збирати інформацію для Центру. Досі агентурі «штабу Валі» не вдавалося пробратися на жодне радянське оборонне підприємство. Незважаючи на гнівні вимоги Канаріса, майже всі операції, спрямовані на це, незмінно зривалися. Тепер диверсії стали готувати в атмосфері виняткової секретності. При, «штабі Валі» було створено особливий табір, куди мали допуск тільки вищі офіцери. А тим абверівцям, котрі працювали з групами, що готувалися в таборі, заборонялося виходити за його межі. Вайс не мав туди доступу. Створення цього секретного табору свідчило про новий етап діяльності «штабу Валі», про те, що перед ним поставлено серйозні завдання, про те, що зараз він, як ніколи раніше, являє велику небезпеку для Радянської країни. Найсуворіша дисципліна посилювалася ще й тим, що чекали приїзду Канаріса, котрий вирішив зробити інспекційну поїздку по всіх частинах абверу, спрямованих на Схід. За цих умов Йоганн мусив бути надзвичайно обережним, гнучким, вдумливо неквапливим навіть тоді, коли кожен день затримки в розкритті ворожих задумів наближав грізну небезпеку.


Чим поїти малюка у спеку | Питання? Ми знаЄмо! - Тести, обзори, поради.\nЧим поїти малюка у спеку\nОдними з найбільш доречних в спеку напоїв для дітей вважаються соки, компоти і морси.\nМаленька дитина може пити як спеціальні дитячі соки, так і домашні. Як правило, соки промислового виробництва вважаються найбільш безпечними для малюків. Це пояснюється тим, що фрукти та ягоди для них вирощуються в екологічно чистих районах і піддаються строгому контролю. Однак традиційні 100%-і соки є не зовсім відповідним напоєм для втамування спраги. Вживання соку навіть у малих дозах може перевантажити нирки малюка і привести до збоїв в роботі шлунково-кишкового тракту. У літній час такі соки рекомендується розводити питною водою (1:1).\nКомпот можна приготувати практично з будь-яких плодів. Ягоди і фрукти прискорюють травні процеси, забезпечують дітей мінеральними речовинами і стимулюють апетит. Це особливо важливо в жарку погоду, коли сповільнюється вироблення травних ферментів. Для того, щоб приготувати компот, ягоди і фрукти необхідно залити окропом, додати трохи цукру і довести до кипіння. Після цього напій необхідно зняти з вогню і дати йому настоятися. Така техніка приготування дозволяє зберегти всі корисні властивості ягід і фруктів. У готовий компот можна додати ще цукру, але головне не перестаратися, адже такий солодкий напій не вгамує спрагу.\nДля приготування морсу використовується свіжий ягідний сік. Для цього спочатку з ретельно вимитих ягід потрібно вичавити сік. Решту вичавки залити водою і поставити кип'ятити. У рідину необхідно додати цукор, після чого остудити і змішати з соком.


Бліц-Інфо - В Івано-Франківську розпочався опалювальний сезон\nВ Івано-Франківську розпочався опалювальний сезон\n8 Жовтня 2019, 09:19\nУ вівторок, 8 жовтня в Івано-Франківську стартував опалювальний сезон.\nПро це на щотижневій оперативній нараді у міського голови розповів заступник міського голови Руслан Гайда, інформує кореспондентка Бліц-Інфо.\nЗа його словами, до початку опалювального сезону підготовлені всі котельні.\nЗокрема, сьогодні Теплококомуненерго запустить 14 котелень. Вони забезпечать теплом 324 будинки, 13 закладів освіти та декілька медичні заклади. Завтра ТКЕ запустить ще 9. Також з сьогоднішнього дня запускає свою котельню СТЕК.\n«У нас сформовані дві аварійні бригади, які обслуговуватимуть будинки у разі поривів», - зауважив Гайда.\nНагадаємо, 4 жовтня запустили опалення в Геріатричному пансіонаті та в міській клінічній лікарні на Матейки.\nДо теми: Стало відомо, коли у Франківську розпочнеться опалювальний сезон\nОпалення і сніг: У мерії на зиму створять два оперативні штаби


Архиєпископ УПЦ КП пропонує змінити текст гімну «Ще не вмерла Україна» - РІСУ\nАрхиєпископ УПЦ КП пропонує змінити текст гімну «Ще не вмерла Україна»...\nАрхиєпископ УПЦ КП пропонує змінити текст гімну «Ще не вмерла Україна»\nАрхиєпископ Чернігівський і Ніжинський УПЦ КП Євстратій (Зоря) пропонує внести зміни до тексту національного гімну «Ще не вмерла Україна». На його думку, нинішній варіант не зовсім відповідає історичним реаліям.\nТаку думку він висловив на своїй Фейсбук-сторінці.\n«При всій надзвичайній повазі до нього у мене давно виникала думка, що це гімн народу, який добивається своєї державності, а не народу, який має свою державу», - пише єрарх.\nЯк стверджує архиєпископ, слова, що віднесені до майбутнього часу, як то «усміхнеться доля, згинуть вороженьки, запануємо у своїй сторонці», «з одного боку надихають на боротьбу, але з іншого - опосередковано стверджують, що зараз у нас нема долі, ми не пануємо в своїй державі, бо вороженьки не згинули».\n«Так було 150 років тому, коли писався гімн. Але з 1991 р. є незалежна Україна, тому слова головної пісні мають утверджувати нову реалію, бути стверджувальними, а не як раніше, у час бездержавності – очікувальними», - аргументує він свою думку.\n«Мені можуть заперечувати, що «це - не наша держава, ми в ній не пануємо» тощо, але ці твердження - політичні, тому за своєю суттю - мінливі. А гімн має утверджувати, що Україна є державою, в якій панує український народ і це принцип, вищий за будь-який сучасний політичний стан», - пояснює владика Євстратій.\nАрхиєпископ вважає, що дискусію на цю тему варто продовжити і водночас пропонує «свій варіант - складений з максимальним наближенням по звучанню до нинішнього тексту:\nВже (І) нам, браття-українці, усміхнулась доля.\nГинуть наші воріженьки, як роса на сонці.\nТа пануємо ми, браття, у своїй сторонці.\nП.С. Або, якщо підходити радикально і повністю змінювати гімн, що пропонується у коментарях, то єдиним прийнятним варіантом вважаю "Боже Великий, Єдиний…"\nСлова національного гімну “Ще не вмерла Україна ” написав на початку 60-х років ХІХ століття відомий український поет, етнограф, фольклорист Павло Чубинський (1839-1884 рр.). Вірш уперше надрукований 1863 року. Того ж року музику на слова вірша написав композитор і диригент о. Михайло Вербицький (1815-1870 рр.).\nНині український гімн «Ще не вмерла Україна” є чи не найчастіше виконуваним твором у нашій державі. Його щогодини співають мітингувальники на Майдані Незалежності у Києві. А за кілька хвилин до настання 2014 року його виконали кількасот тисяч українців. Під час співу "Ще не вмерла" люди ввімкнули ліхтарики та мобільні телефони.\nЯк вже повідомляла РІСУ, відомий композитор та піаніст Валентин Сильвестров, характеризуючи мелодику українського гімну, заявив, що цьому твору притаманні ознаки літургійного початку.\n«Це унікальний твір: це — гімн України, але в ньому є ознаки літургійного початку. У цьому гімні затонула якась пам’ять про Літургію, про всеношну. У цьому простому наспіві немов дме вітер, немов гілки дерев співають», - сказав композитор.\nТеги: #Євстратій (Зоря) #Євромайдан - Революція гідності #Гімн України


Врятований (2013) - Кінобаза\n16+ • 2 год 1 хв • 20 лютого 2014 (Україна)\nекшн біографія драма трилер\n26 796 $ (238 734 UAH) топ #1985\nКіноБаза: 7.3 (58) IMDb: 7.5 (270506)\nАфґаністан, 2005 рік. Американських спецзагін отримує завдання знешкодити відомого лідера талібів Амада Шаха. Потрапивши у пастку, солдати починають нерівний кровопролитний бій, і всі вони гинуть. Усі, крім одного. Для уцілілого Маркуса Латтрела бій тільки починається: він за будь-яку ціну повинен вижити і пробратися до «своїх». Коли майже усе втрачено, йому вирішується допомогти Ґулаб — миролюбна людина, що ненавидить війну.\nМісія Військові Боротьба Солдат Виживання Гора Мужність Менше, ніж Афганістан Талібан Вибухають вертоліт Біноклі Перестрілка вистрілив кілька разів зламаною ногою Біографія аварії вертольота небезпечна місія soldiers засновано на романі або книзі\nUniversal Pictures, Weed Road Pictures, Leverage Management, Closest to the Hole Productions, Emmett/Furla Films, Envision Entertainment, Envision Entertainment Corporation, Foresight Unlimited, Herrick Entertainment, Film 44, Hollywood Studios International, Spikings Entertainment, Leverage, Single Berry, EFO Films\nСценаристи: Пітер Берґ, Marcus Luttrell, Patrick Robinson\nКомпозитори: Explosions in the Sky, Стів Яблонскі\nwww.lonesurvivorfilm.com Уцілілий (фільм) Lone Survivor LoneSurvivorUSA


Робочий візит першого заступника голови Полтавської облдержадміністрації Дмитра Луніна в Горішні Плавні\n07 липня згідно з програмою робочого візиту перший заступник голови Полтавської облдержадміністрації Дмитро Лунін відвідав місто Горішні Плавні, побував у приймальному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області. Дмитра Луніна супроводжували міський голова Дмитро Биков, його заступники Олександр Чуприна й Надія Угнічева. Дмитро Лунін ознайомився з проєктом реконструкції й оснащенням приймального відділення міської лікарні. Міський голова розповів, що сьогодні розроблено проєкт створення нового приймального відділення, що вже пройшов відповідну експертизу. Головне завдання проєкту – створити в приймальному відділенні всі необхідні умови для комплексного обстеження пацієнта в найкоротші терміни, щоб на підставі отриманих даних лікар міг визначити, у яке відділення слід направити хворого. Тут встановлюють комп’ютерний томограф Neusoft, який дозволяє замінити безліч досліджень, зокрема УЗ-діагностику і рентгенографію. Уже встановлена відеоендоскопічних система PENTAX (Японія) для діагностики патології шлунково-кишкового тракту. У лікарні є рентгенологічний кабінет, оснащений системою Calypso, сучасний кабінет УЗД. «Цей проєкт дороговартісний, і ми сподіваємося отримати фінансову підтримку з області», – повідомив Дмитро Биков.\nТакож Дмитро Лунін оглянув реконструйоване приміщення жіночої консультації, оснащене сучасним медичним обладнанням, кабінети якого обладнані універсальними меблями. Тут працює школа усвідомленого батьківства, де проводяться спеціальні тренінги для майбутніх батьків. «Приміщення жіночої консультації відремонтовані, комфортні, оснащені сучасним медичним обладнанням. Тут можна отримувати якісні медичні послуги», – підсумував Дмитро Лунін. Перший заступник голови Полтавської ОДА підкреслив, що з 1 березня в Україні стартувала програма Президента України «Велике будівництво», у рамках якої розпочалося масштабне будівництво й капітальний ремонт шкіл, дитячих садків, приймальних відділень лікарень, стадіонів і доріг на території всієї країни. Мета Президентської програми – забезпечити реалізацію державної політики щодо економічного зростання та інвестиційної привабливості територій, поліпшення надання соціальних послуг. Керівництво кожної облдержадміністрації має конкретний план області з переліком всіх об'єктів для будівництва та капремонту, основним джерелом фінансування яких є Державний фонд розвитку регіонів. Дмитро Лунін зазначив, що в рамках програми «Велике будівництво» в Україні протягом поточного року має з’явиться 200 нових прийомних відділень лікарень, а в Полтавській області – вісім. Одне приймальне відділення буде створено за європейськими стандартами в лікарні Горішніх Плавнів. «У нас заплановано на реалізацію цього проєкту у вашій лікарні понад 14 млн грн. До 15 липня Міністерство розвитку громад і територій України має затвердити бюджетний розпис, і близько 10 млн грн буде виділено на будівництво саме цієї лікарні. Крім того, Міністерство охорони здоров'я планує закупівлю дорогого устаткування. Реконструкція приймального відділення площею близько 650 м² повинна бути сучасною. У нас проблема – пацієнти не доїжджають до лікарні. Цього року область отримала близько 150 сучасних автомобілів швидкої медичної допомоги. Наступний крок – це створення сучасних приймальних відділень», – розповів Дмитро Лунін, підкресливши, що обласне керівництво тісно співпрацює з міським головою Дмитром Биковим за багатьма напрямками з питань реалізації проєктів. «Усі питання, які виникають, ми вирішуємо своєчасно й оперативно, зокрема й з протидії поширення коронавірусної інфекції та лікування хворих на COVID-19. У Горішніх Плавнях одна з кращих ситуацій з цього питання», – додав перший заступник голови Полтавської ОДА.\nМіський голова Дмитро Биков зазначив, що за останні роки в медичних установах міста виконані капітальні ремонти, реконструкції, модернізована матеріально-технічна база, закуплено нове сучасне медобладнання для діагностики та лікування пацієнтів. «Ми показали першому заступнику голови Полтавської ОДА Дмитру Луніну наші кращі напрацювання щодо створення сучасного приймального відділення міської лікарні згідно з європейськими стандартами. Наш проєкт передбачає абсолютно новий підхід до прийому пацієнтів. Перед тим, як направити хворого до профільного спеціалізованого відділення лікувального закладу, він проходить комплексне обстеження із застосуванням новітніх медичних технологій і сучасного медичного обладнання», – підсумував міський голова. «Частину коштів ми повинні отримати з державної скарбниці в рамках Президентської програми. Певне обладнання сподіваємося придбати за кошти державного бюджету, більшу частину медичної апаратури закупили за гроші з міської скарбниці. Ми вийшли з ініціативою, щоб створення нового приймального відділення міської лікарні включили в Президентську програму «Велике будівництво». Мені приємно повідомити, що нашу ініціативу підтримали, – зауважив міський голова. – Ми перші в області подали пакет документів в повному обсязі на участь в програмі. Крім того, управління по інвестиціях і будівництву вже оголосило торги на визначення виконавця робіт, передбачених проєктом. У цьому році за умови співфінансування будуть розпочаті будівельні роботи, а в наступному – завершені. Створення нового приймального відділення в лікарні – ще один крок на шляху реформування системи охорони здоров’я країни», – зазначив міський голова.\nЩодо питання об’єднання сільських територіальних громад з територіальною громадою Горішніх Плавнів Дмитро Лунін зазначив, що реформа децентралізації в Україні триває з 2014 року. Вона проходила досить складно по всій території країни і в Полтавщині також. «Для нас головне завдання полягало в тому, щоб міста могли розвиватися за рахунок територій сільських рад, розташованих поруч. Я задоволений, що цей процес у вас не зупинився», - підкреслив Дмитро Лунін. Міський голова Дмитро Биков зазначив, що для об’єднання з Дмитрівською та Григоро-Бригадирівською сільськими радами було відведено дуже мало часу. Голова Полтавської ОДА Олег Синєгубов дав завдання завершити цей процес до проведення виборів до місцевих рад, щоб узгодити на законодавчому рівні всі питання, пов’язані з децентралізацією. Горішньоплавнівська міська об’єднана територіальна громада з центром в Горішніх Плавнях вважається офіційно створеною з 1 серпня.\nПісля огляду лікарні Дмитро Лунін відвідав фізкультурно-оздоровчий комплекс по вул.Добровольського, 30, де тривають роботи за програмою «Велике будівництво» На сьогодні тут повністю встановлені «сендвіч-панелі», бетонна підлога викладена паркетом з деревини канадського клена. «Спортивний паркет створений спеціально під високі навантаження. Не деформується, має оптимальні параметри амортизації, поглинання звуку і стійкості до дії вологи», – розповів міський голова. Щоб збільшити природну освітленість спортивного приміщення, встановлено значно більше, ніж раніше, віконних блоків. Також тривають роботи з влаштування роздягалень, тренерських і душових, туалетних кімнат для спортсменів і глядачів. Тут встановлять 100 пластикових сидінь на трибуни. Усі роботи з реконструкції спорткомплексу планують завершити до початку навчального року.\nДмитро Лунін поспілкувався з директором ДЮСШ №1, майстром спорту України з боксу Віктором Чирочкою з питань перспектив розвитку боксу на Полтавщині, пообіцяв підтримувати горішньоплавнівських боксерів. У ході відвідування фізкультурно-оздоровчого комплексу Дмитро Биков вніс пропозицію внести Горішні Плавні в обласну програму розвитку фізкультури і спорту на наступний рік, щоб отримати фінансування для будівництва спортивного майданчика для мініфутболу зі штучним покриттям на території ЗОШ № 2.


У Добропіллі відбувся ІІ відкритий турнір з волейболу серед чоловічих команд - Доброполье Online - сайт міста Добропілля\n24, Четвер - 00:31:49\nПереглядів: 417 0 19.02.2020 в 08:30:33 Новини спорту\n15 лютого у спортивній залі Палацу спорту Добропілля відбувся турнір з волейболу серед чоловічих команд, у якому приймали участь спортсмени з міст: Покровськ, Добропілля (2 команди), Новодонецьке, Шахове та Краматорськ.\nІгри проводилися по коловій системі. Команди виявились підготовленими до турніру, боролись на рівних, за кожен м'яч та атаку. Ігри були насичені напруженими та досить цікавими моментами, також емоційними були реакції небайдужих вболівальників,\nщо прийшли підтримати свої улюблені команди.\nНайкращих гравців нагороджено грамотами та статуетками за звання: «Кращий нападник» – ЛІПЧАНСЬКИЙ Влад з м. Покровськ, «Кращий зв’язуючий» – БОНДАР Давид з команди Добропілля– 2, «Кращий захисник» – ПОКРОВСЬКИЙ Олександр з команди краматорської команди.\nМітки: турнир, спорт, соревнования, волейбол


Сплата податків – соціальна відповідальність бізнесу | Зоря Полтавщини. Громадсько-політична газета\nСплата податків – соціальна відповідальність бізнесу\nВ Україні триває кампанія декларування доходів, отриманих громадянами протягом 2013 року. В рамках проведення цьогорічної кампанії органи Міндоходів нашої області намагаються створювати сприятливі умови для подання громадянами податкових декларацій, а в центрах обслуговування платників фахівці органів доходів і зборів надають необхідну допомогу щодо їх заповнення.\nВідповіді на найбільш поширені запитання платників податків стосовно цьогорічної кампанії декларування надала заступник начальника головного управління Міндоходів у Полтавській області Людмила ГОЛУБ.\n– Людмило Олексіївно, хто зобов’язаний подавати декларацію про майновий стан і доходи, отримані у 2013 році?\n– Законом передбачено обов’язкове подання декларації громадянами, які одержували доходи, зокрема: дохід від успадкованого або подарованого майна у межах, що підлягає оподаткуванню; дохід від надання нерухомого та рухомого майна в оренду, якщо орендар є фізичною особою – не суб’єктом господарювання; дохід від операцій з продажу (обміну) нерухомого, рухомого майна у межах, що підлягає оподаткуванню; іноземні доходи; інвестиційний дохід; дохід від двох і більше податкових агентів у формі заробітної плати, інших винагород у зв’язку з трудовими відносинами, якщо загальна сума таких доходів протягом року перевищувала 120 розмірів мінімальної заробітної плати (у 2013 році – 137 тис. 640 грн); невикористані та неповернуті кошти благодійної допомоги; нецільова благодійна допомога понад встановлену норму (в 2013 році – 1610 грн); кошти або майно, отримані платником податку як хабар, викрадені чи знайдені як скарб, не зданий державі згідно із законом, у сумах, що визначені обвинувальним вироком, тощо.\n– З минулого року громадяни мають можливість подавати річну декларацію про майновий стан і доходи у режимі реального часу через “Електронний кабінет платника податків”, не з’являючись особисто до податкової інспекції. Для подання податкових декларацій у режимі on-line платнику податків необхідно отримати електронний цифровий підпис, що можна зробити у Державній податковій інспекції у місті Полтаві, Кременчуцькій об’єднаній державній податковій інспекції та Лубенській об’єднаній державній податковій інспекції. Послуга електронного цифрового підпису надається безкоштовно.\nФорма податкової декларації в електронному вигляді оприлюднена на офіційному порталі органів Міндоходів України за адресою: www.minrd.gov.ua в сервісі “Декларування он-лайн”.\n– У які терміни треба подати декларацію про доходи та коли сплатити податок на доходи фізичних осіб?\n– У 2014 році граничний термін подання декларації про майновий стан і доходи – 30 квітня. А до\n1 серпня громадяни зобов’язані самостійно сплатити суму податку на доходи фізичних осіб, зазначену в поданій ними податковій декларації.\n– Розкажіть про випадки, в яких не подається декларація про майновий стан і доходи.\n– Податкова декларація не подається, якщо платник податку отримував доходи: від податкових агентів, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу; виключно від одного податкового агента незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, передбачених розділом ІV Податкового кодексу України; від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів, за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу; у вигляді об’єктів спадщини, що відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку або з яких сплачено податок, тощо.\n– Людмило Олексіївно, розкажіть про податкову знижку, до яких витрат вона застосовується?\n– Податкова знижка – це сума витрат платника податку в зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), на суму яких дозволяється зменшення суми загального річного оподатковуваного доходу. До таких витрат належать: сума коштів, витрачених на здобуття середньої професійної або вищої освіти платника податку та/або члена його сім’ї першого ступеня споріднення, який не одержує заробітної плати; частина суми процентів, сплачена платником податку за користування іпотечним житловим кредитом; витрати на будівництво (придбання) доступного житла, у тому числі на погашення пільгового іпотечного кредиту, наданого на такі цілі, та процентів за ним; сума коштів, сплачених платником податку в зв’язку із переобладнанням його транспортного засобу для біоетанолу, біодизелю, стиснутого або скрапленого газу, інших видів біопалива; сума витрат на сплату страхових платежів (страхових премій, страхових внесків) та пенсійних внесків платника податку та/або члена його сім’ї першого ступеня споріднення; сума коштів або вартість майна, переданих платником податку як пожертви або благодійні внески неприбутковим організаціям у розмірі, що не перевищує 4 відсотків суми його загального оподатковуваного доходу звітного року; витрати на оплату допоміжних репродуктивних технологій; сума витрат на оплату вартості державних послуг, пов’язаних із усиновленням дитини, включаючи сплату державного мита та інші витрати відповідно до статті 166 Податкового кодексу України.\n– Чи є обмеження в нарахуваннях податкової знижки?\n– Так. Податкова знижка може бути надана виключно резиденту, який має реєстраційний номер облікової картки платника податку, а також резиденту – фізичній особі, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків й офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті; податкова знижка може застосовуватися виключно до доходу, отриманого платником податку протягом звітного 2013 року у вигляді заробітної плати, зменшеної на суму єдиного соціального внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, – обов’язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду.\n– Якщо громадянин бажає отримати податкову знижку, в який термін він повинен подати декларацію?\n– Для отримання податкової знижки за 2013 рік необхідно до\n31 грудня 2014 року включно подати до органу Міндоходів за місцем податкової адреси річну податкову декларацію про майновий стан і доходи та мати документи, що підтверджують витрати.\nЯкщо до кінця 2014 року платник не скористався правом на нарахування податкової знижки за наслідками 2013 року, таке право на наступні роки не переноситься.\nГоловне управління Міндоходів у Полтавській області нагадує, що детальні консультації з питань деклараційної кампанії можна отримати в Інформаційно-довідковому департаменті Міндоходів за телефоном 0-800-501-007 з 8.00 до 20.00, крім суботи та неділі (всі дзвінки зі стаціонарних телефонів безкоштовні).\nПідготовлено інформаційно-комунікаційним відділом головного управління Міндоходів у Полтавській області.\n« Відкрито денний центр пробації\nДе найчастіше траплялись ДТП »


Виходячи з будівлі жінка, яка мала сталевий характер, яка поховала колись і чоловіка, і сина, яка, щоб забутися, відбудувала притулок на двісті собак, щоб продовжувати жити. Вона плакала – Intermarium-Новини Міжмор'я\nYou are here: Home / Історії з життя / Виходячи з будівлі жінка, яка мала сталевий характер, яка поховала колись і чоловіка, і сина, яка, щоб забутися, відбудувала притулок на двісті собак, щоб продовжувати жити. Вона плакала\nСивий дідусь, приблизно сімдесяти років, ходив неподалік вольєрів і весь час, когось видивлявся. Працівниця притулку помітила це і підійшла до нього.\n– Вам щось потрібно? – запитала вона: – Ви когось шукаєте?\n– О ні! Ні! Ви не хвилюйтеся! Я тільки подивлюся. Можна, можливо? – відповів він.\n– Так звісно. Дивіться, заради бога! – здивовано відповіла вона.\nДідусь ще довго ходив і дивився на кожну собаку. Складалося враження, що ніби він знайомився з кожним жителем цього притулку. Він пройшовся кілька разів по колу і зупинився біля одного вольєра. Там в кутку, притулившись до стіни, сидів собака. Він був не такий як всі інші. Не виляв хвостом, не дивилася благальним поглядом. Він просто сидів і дивився кудись убік.\n– А що з ним? – запитав дідусь.\n– А, це Берта! Їй років шість напевно. Нещодавно у нас. Попала під колеса. Господиня відмовилася і сусідка привезла сюди. Зробили все можливе, але на жаль лапу врятувати не вдалося.\n– Чому ж?! Буде. Тільки вона відтоді не виходить з вольєру. Не знаю, може боїться?\n– А можна я його собі заберу? – благав дідусь.\nЖінка подивилася на нього і подумала: – Так, куди тобі діду!? Ти і сам однією ногою на тому світі, а потім ще й вона залишиться на вулиці.\nХвіртка зачинилися і дідусь повільним кроком пішов. На ранок, ще притулок був закритий, але він уже чекав біля хвіртки.\n– А, це знову ви! Доброго дня. Ми тут порадилися з директором. Ми не можемо вам віддати цього собаку. Він нездужає, йому догляд потрібен.\nДідусь засмутився. І навіть жінці здалося, що сплакнув. Він розвернувся і пішов.\nПісля обіду працівники пішли прибирати вольєри. А там, біля того ж вольєра, стояв той самий дідусь. І про щось розмовляв з собакою. Жінка підійшла і знову нагадала, що вони не зможуть віддати йому собаку.\n– Людо, а віддай ти йому його! Все одно не вийде з вольєра. Може тоді заспокоїться?\nПрацівниця підійшла і відкрила двері. Дідусь зайшов всередину, сів поруч з собакою і вже через секунду вони удвох вийшли звідти. Подиву не було меж на обличчях жінок. Дідусь і собака ходили по території притулку. Зупинялися, щоб віддихатися і знову вирушали на прогулянку. Так почалася дружба між Бертою і Володимиром Олександровичем (так звали старого)\nВолодимир Олександрович приходив кожен день. Берта визнавала тільки його. Вони гуляли, раділи, але більше мовчали. Сидячи біля якогось дерева вони сумно дивилися кудись в далечінь. Повертаючись назад до притулку вони довго прощалися дивлячись один одному в очі.\nЧерез кілька місяців директор запропонувала йому забрати Берту назавжди, але він відмовився. Жінка добряче здивувалася. Чому? Адже він так хотів цього. Володимир Олександрович не хотів відповідати на це питання і кожен раз відвертався, щоб його сльози ніхто не міг побачити. Жінка вирішила з’ясувати чому і одного разу простежила за дідусем.\nПісля притулку дідусь кульгаючи пішов в бік околиці міста. Жінка за ним. Вони йшли приблизно годину. Потім дідусь підійшов до будівлі і зник за дверима. Вона підійшла до дверей і тут же присіла. На дверях висіла табличка, а на ній напис ПНІ, в простолюдді – будинок престарілих. Вона не знала що й думати. Зайшла в будівлю і підійшла до завідуючої, щоб дізнатися про Володимира Олександровича. Там їй розповіли, що він тут уже більше десяти років. Що потрапив у автопригоду, ногу врятувати не вдалося і що донька привезла його сюди і більше її ніхто не бачив. Виходячи з будівлі жінка, яка мала сталевий характер, яка поховала колись і чоловіка, і сина, яка, щоб забутися, відбудувала притулок на двісті собак, щоб продовжувати жити. Вона плакала.\nВона багато разів бачила, як покидають собак привозячи їй в притулок, але щоб ось так людину. Та ще власного батька.\nВсю дорогу назад вона плакала.\nТоді, йдучи з цього будинку, вона прийняла єдино правильне рішення…\nМинув час і сьогодні вона прокинулася щасливою.\nПішла на кухню, включила чайник і вийшла на балкон.\n– Тату! Ви там з Бертою акуратніше по заметах скачіть! Не молоді вже. Гаразд Берті п’ятнадцять, а тобі то вісімдесят сьогодні.\n– Так, ладно тобі доню! Нам не більше вісімнадцяти…\nАвтор: Ігор Шiхов.


Особливості менталітету українців і русинів | SPADOK.ORG.UA\n06.04.2014 7792 Павло Леньо\nЩе в першій половині ХХ ст. на цій значній території спостерігалася етнокультурна єдність українців-русинів. Згадані слова літераторів-письменників підтверджуються значною кількістю наукових досліджень з етнічної історії, фізичної антропології, студій народного світогляду та традиційної матеріальної й духовної культури українців (В. Балушок, С. Сегеда, Л. Артюх, В. Наулко, В. Скуратівський, Т. Косміна, О. Воропай, М. Сумцов та багатьох інших авторів). Означена теза про єдність стосується й українського населення Закарпаття, попри те, що упродовж багатьох століть воно перебувало у складі інших держав у відриві від основного масиву українських земель. Політична історія і релігійна специфіка краю, географічне середовище і умови проживання (територіальна близькість до угорців, словаків, румун) вплинули на традиції місцевих українців. Результатом є численні запозичення та обмін елементами культури між різноетнічними сусідами, про що є чимало свідчень у працях істориків, етнографів та фольклористів (І. Сенько, П. Федака, Ф. Потушняк, М. Сополига, М. Тиводар і т.д.). Згадані обставини зумовили й своєрідність менталітету українців Закарпаття.\nОднак, на відміну від досліджень матеріальної та духовної культури, нам поки що бракує студій цієї проблеми. Одна з причин, – багатозначність поняття ментальності. Крім цього дослідження ускладнює уніфікуючий вплив сучасного світу; поширення системи західних цінностей; ЗМІ (особливо Інтернет з його можливостями спілкування з усім світом). Ці речі спричиняють з одного боку деформацію традиційного локального світогляду, а з іншого сприяють його зближенню в форматі всієї держави, зведення до спільного знаменника. Окремою проблемою є контроверзійне трактування архетипів, що є наслідком суперечливого менталітету українців-русинів, в якому уживаються цілком протилежні риси. Можна виділити кілька основних підходів, які використовують при вивченні етнопсихології русинів.\nЗокрема, І. Сенько в основу дослідження кладе фольклор та художню літературу. У першому випадку вчений порівнює фольклорні тексти. Його висновок, – усна народна творчість русинів Закарпаття, маючи локальні особливості, більшістю творів усіх жанрів вписується в загальноукраїнський контекст. Другий підхід базується на аналізі художньої літератури. У ній рефлектовано ментальність конкретного автора, як члена певної етноспільноти. В образах, подіях, словах та вчинках героїв відображається не тільки особистий світогляд автора літературного твору, але проявляється його менталітет як представника певного народу. Щоправда цей підхід вимагає підкріплення та перевірки результатів іншими даними, оскільки письменники являють собою своєрідну групу інтелектуальної еліти, а тому не можуть слугувати узагальненим еталоном для порівняння та висновків. Непогано засвідчили про себе традиційні методи опитування, анкетування, експерименту.\nЦікаві результати показали шкала соціальної дистанції Богардуса; методика Бохнера, яка вивчає ставлення до певної етнічної групи; кольорові тести Еткінда-Люшера; та інші, які використовувалися в етнографічних експедиціях, що були проведені в селах української та румунської Мараморощини. Незважаючи на результати досліджень попередників, порушена тема залишається відкритою. Вивчення і порівняння ментальності закарпатського українця та українця взагалі (в подальшому для зручності озвучимо їх як «русин» та «українець») є перспективним напрямком наукових студій. Але, оскільки вже є певні узагальнення, ми вирішили зробити компаративне дослідження, яке послужить основою подальших розробок. В якості порівнянь беруться найбільш загальні для українців етнопсихологічні характеристики, які співвідносяться із особливостями ментальності русинів.\nУ цілому, незважаючи на різні нюанси, дослідники виділяють позитивні та негативні риси етнічного характеру, які є спільними та типовими для всіх українців. Не вдаючись до надто детального аналізу (це зроблено багатьма авторами наведемо основні: 1) селянськість (любов до природи-землі, укорінення в неї) і як наслідок консерватизм, містицизм, провінційність, любов до природи, а також обережність, розважливість та неквапливість; 2) індивідуалізм (його прояви: волелюбність, анархічність, честолюбство, хатокрайництво, отаманство, інтровертизм). Як результат – непристосованість і малопридатність відповідати на виклики життя, що закріплено навіть у нашій мові (характерним є засилля слів іншомовного походження, які позначають нові явища); 3) гуманність (не войовничість, милосердя, щирість, гостинність, терпимість); 4) демократизм (рівноправність та високий ступінь свободи, традиційно висока роль жінки в житті українців, родинний матріархат); 5) кордоцентризм та ідеалізм, що означає перевагу духовного розвитку, поверхневе розуміння дійсності, відірваність від реальності (емоційність сприйняття, відсутність тверезості мислення, логіки, розрахунку, непослідовність, авантюризм); 6. гіпертрофія та атрофія національної психіки, що є результатом безелітності, бездержавного існування упродовж століть. Наслідком є дволикість, малоросійськість, занижена самооцінка, неповага до себе і інших; Згадані риси характерні для всіх українців, хоча робити узагальнення стосовно етнопсихологічних особливостей доволі складне та проблематичне завдання. Локальні відмінності регіонів країни накладають відбиток на менталітет їх мешканців. Як результат місцеві варіанти українського етнічного характеру часто суперечать усталеним стереотипам щодо українців. Багато неточностей та зауважень випливає із хибного трактування деяких архетипів. Зокрема варто усвідомлювати еволюцію «селянськості» упродовж ХХ ст.\nНе слід ототожнювати цю сучасну етнопсихологічну рису українства із тим, як її розуміли М. Грушевський чи В. Липинський. Це і не дивно, адже індустріалізація України призвела до зменшення сільських жителів країни (в містах проживає майже дві третини її населення), хоча ті, хто живуть при землі належать переважно до українців, а не до представників інших народів. Чимало дискусій викликають факти, які свідчать про наявність рис, які, по ідеї, взаємно виключають одна одну. Зокрема, українця вважають щирим, привітним, гостинним. Однак про ”щирого українця” відомо і те, що він думає одне, каже друге, а робить третє. Ця риса, як і переважна більшість інших, бере свій початок у часи, коли Україна становила кордон Європейської цивілізації, межуючи з Диким Полем (адже інакше українець не вижив би в умовах щоденної непевності цього прикордоння). У іншому випадку йдеться про обережність, неквапливість-розважливість українського селянина, але поряд дослідники відзначають у нього також відсутність логічного мислення.\nЄ й інші суперечності, однак вони насправді є цілком закономірними речами і являються двома сторонами однієї медалі. Наприклад, козацька хоробрість, звитяжність, безкомпромісність (пан або пропав) у результаті постійних воєн та винищення найбільш ініціативних особистостей призвели до появи своїх протилежностей – хатокрайництва, провінційності, коли людина прагне пересидіти-перечекати період соціальної негоди, але не втручатися в перебіг подій і не бути у центрі уваги. Але це не означає, що дух козаччини повністю витравився із народної душі українців – він просто дрімає до часу. Розглянемо основні характеристики ментальності русинів які наводяться у працях попередників: 1) містицизм та консерватизм; 2) колективізм; 3) волелюбство, сміливість; 4) приниженість, відсутність самоповаги та віра у свою приниженість; 5) недисциплінованість в організації праці; 6) велика прив’язаність до родини, однак у ставленні чоловіка до жінки типовою є грубість; 7) схильність до мудрування (розв’язання завдань методом аналогій, а не завдяки ерудиції); 8) романтизований ідеалізм; 9) раціоналізм переважає над емоційністю. У русина навіть релігійність має раціональний характер, а не являється соціально засвоєною нормою; 10) нерішучість; 11) вперта дріб’язковість сектанта; 12) міщанство.\nДля порівняння поділимо згадані архетипи (етноментальні чинники буття) на дві умовні групи: – спільні для всіх українців (у тому числі і русинів). – антагоністичні-протилежні риси українців та русинів. Окремо можна виділити третю групу – відмінні риси (не прямо протилежні, а характерні лише або русинам, або українцям). Але вони дрімають в латентному вигляді і можуть проявитися в певний момент несподіваним свідченням тотожності характеру українців та русинів. Серед них – міщанство русинів, яке мало знаходять прямих аналогій серед інших українців, хоча і тут можна полемізувати, оскільки вони прямо не суперечать, не являються цілком чужими українським етнопсихологічним характеристикам.\nТаким чином, до спільних (тотожних, схожих) етноментальних особливостей українців та русинів можна віднести наступні:\n1) Селянськість, консерватизм і містицизм. Звичайним явищем у житті українців є наявність багатьох архаїчних (язичницьких) пережитків. Вони проявляються у повсякденному і святковому бутті, відчувається також значний вплив релігійного чинника. Достатньо згадати масове відновлення та будівництво церков після проголошення незалежності України; іконки-образи святих в маршрутках, таксі, приватних автомобілях; забобони, які постійно присутні в нашому житті (не передавати нічого через поріг тощо); популярність гороскопів, передбачень, гадань.\n2) Романтизований ідеалізм, що серед іншого проявляється у бажанні жити в світі, де нема соціальної несправедливості. Однак тут виникає питання, а хто з народів такого не хоче? Ця риса не являється виключною лише для українців, варто лишень згадати утопістів пізнього середньовіччя – Т. Мора, Т. Кампанеллу. Але в українців вона не стала стимулом активної дії по реалізації своїх ідеалів. Зовсім навпаки – звичним для більшості є бажання уникати відповідальності за своє сучасне та майбутнє. Натомість краще дивитися на світ через скельця «рожевих» окулярів, згадувати як добре жилося раніше і як чудово там, де нас нема.\n3) Гуманність (не войовничість, миролюбність, милосердя, щирість). Незважаючи на участь в миротворчих воєнізованих акціях ООН та інших заходах, сучасні українці, як і їх предки, не претендують на чужу територію (згадаймо як Б. Хмельницький в 1648 р. зупинився на межі української етнографічної території). Більше того є випадки, що засвідчують надмірну поступливість територіальним претензіям сусідів (із відносно недавнього, – події пов’язані із о. Тузла, п-ом Зміїний тощо). Та і в Конституції України прямо вказано про позаблоковість держави, що засвідчує позицію титульного етносу держави. Щоправда, як виявляється з історії, українська гуманність має доволі умовний характер. «…зазвичай за миролюбність приймають бажання будь-якою ціною уникати лобового зіткнення з супротивником і здолати його, заскочивши збоку, що виробилося у нашого народу в умовах Дикого Поля. Українці – народ, що уникає прямої дії. Цього їх навчило Дике Поле, де виживає не той, хто йде в лобову, а той, хто маневрує. Родзинкою української політичної традиції є маневр, який полягає у вмінні ввести ворога в оману і несподівано поцілити його у найуразливіше місце».\n4) Терпимість, толерантність. Україна єдина країна на пострадянському просторі, де нема збройних міжнаціональних конфліктів, незважаючи на перманентні спроби певних кіл їх розбурхати. Закарпаття ж взагалі є взірцем релігійної та національної толерантності. Попри періодичну поляризацію на етнічному та релігійному ґрунті край являє собою приклад мирного співіснування різних національностей.\n5) Волелюбство, свобода. Прояви соціального протесту та боротьби були не тільки в часи козацьких повстань XVI – XVII ст., але і пізніше, що засвідчили події за участі У. Кармалюка, Л. Кобилиці, діяльність карпатських опришків, ОУН – УПА тощо. Однак «Vita maximum» козаків з часом нівелювалося до «Vita minimum» гречкосіїв, що призвело до теперішнього стану, коли основна маса українців терпляче зносить приниження, експерименти як від своїх, так і чужих політичних діячів.\n6) Провінційність українців (перегукується із нерішучістю, боязкістю русинів), як результат інтровертизму. Про це одним з перших гучно заявив Дмитро Донцов назвавши українське «провансальство» національною хворобою. До речі він жорстко критикував усталене і освячене М. Грушевським та його колегами гасла – «ми мирні хлібороби». За часи, які минули після Д. Донцова ситуація не стала кращою – недарма Україну навіть у період Л. Брежнєва називали «заповідником застою». У сучасності це також помітно, – більшість наших співвітчизників досягають успіху не вдома, а закордоном (артисти, художники, письменники, науковці).\n7) Безелітність та занижена самооцінка (приниженість, відсутність самоповаги та віра в приниженість свого становища). Всі ці речі часто мають свої антиподи – гіпертрофію націоналізму. Комплекс меншовартості, який формувався віками не може минутися безслідно. Виховати нову еліту також довготривалий процес. Навіть у Закарпатті встигла сформуватися мовна меншовартість по відношенню до російської мови, хоча радянська влада тут панувала менш як півстоліття. А слово (мова), за М. Хайдегерром, – це дім буття народу. І до поки цей дім буття потерпає від почуття меншовартості говорити про успіхи в державотворенні українців зарано.\n8) Слабка допитливість (слабка тяга до знань) українців. І схожа риса – мудрування (мислення методом аналогій) у русинів. Тут мова не йде про освіченість/грамотність. Традиційним для України було пошана до писемних людей, однак освіта, за невеликим винятком, була одноманітною за своїм рівнем на всій території етнічних українських земель. Звичним для більшості населення було здобуття початкової освіти (1 – 3 роки систематичного навчання), а вже далі функції просвіти для людей набували народна мудрість, традиції, прожиті роки, досвід. І це відповідало внутрішній потребі інтровертивних українців. Таким чином закономірно, що вони віддають перевагу такому методу пізнання, як споглядання. Не дивно, що необхідність активно пізнавати предмет дослідження не знаходило широкого відгуку. Чи не тому у нас фактично немає нобелівських лауреатів в різних галузях науки? Всього історія нараховує шестеро вихідців із України (з них четверо єврейського походження), які отримали цю премію при чому всі вони жили та працювали закордоном.\n9) Упертість (часто навіть твердолоба), як виявляється також характерна риса для всіх українців. Процитую відомого дослідника українського етногенезу – В. Балушка. «Слід згадати знамениту ”хохляцьку впертість”, якою українці часто доводять ”до сказу” багато кого, хто зазіхає на їхні землі та пробує їх переробити ”під себе”. Якби не вона, то українців, що навчилися вперто чіплятися за свою землю, давно знесло б численними міграційними та завойовницькими хвилями, що перекочувалися через відзначений Кордон (тобто Україну) то зі сходу на захід, то в зворотному напрямку».\nСтосовно русинів, то тут першим аналогічну рису помітив Ф. Потушняк, вказуючи, що у них їхня нерішучість уживається із «впертою дріб’язковістю сектанта», яка дозволяє досягати поставленої мети незважаючи ні на що.\nПротилежні (антагоністичні) риси\n1) Індивідуалізм українців і навпаки колективізм (прив’язаність до групи) у русинів. Повага до індивідуальності, значна роль жінки в суспільному житті, які вже у часи Київської Русі нерідко лідирували у сімейних відносинах лягли в основу демократизму українців. Протилежну ситуацію бачимо у русинів, де колективізм диктує пошану та повагу до глави (батька, ватага, старости тощо), який вирішує важливі питання. За висновком Ф. Потушняка індивідуалізм, як характерна риса русинів спостерігається лишень у тих населених пунктах, які знаходились поблизу поселень німців та угорців. Колективізм же є результатом життя в горах, де умови (неродюча земля, необхідність займатися скотарством) диктують людям вимогу триматися разом. На Закарпатті вже з часів середньовічної Європи основною ланкою суспільства була сім’я. Також від християнської традиції європейців взято за постулат, що її главою є чоловік. Типовим для русинів була принижена роль жінки, яка не стала предметом ліричної ідеалізації, що є характерним для українців. Зокрема, «…жінка щось нижче за чоловіка, чоловіку просто ганьба про щось серйозно говорити з жінкою, йти разом вулицею… Любов він розуміє як свого роду слабкість і пояснює її глупотою…». Щоправда говорити про це варто з певною долею умовності – у своєму ставленні до жінок жителі гір і долиняни Закарпаття дуже відрізняються. Тим більше тепер, коли багато закарпатців працюють на заробітках, а сім’ю та домашнє господарство тягнуть їхні «кращі половинки», так само як колись жінки козаків, котрі більшу частину життя проводили в походах.\n2) Кордоцентризм і як результат, – емоційність сприйняття, відсутність тверезості мислення, логіки, розрахунку в українців. Протилежна русинська риса – раціоналізм. Останній переважає над емоційністю, а сентиментальність є швидше винятком ніж нормою. У русинів навіть релігійність має практичний характер. Достатньо порівняти козаків, які боронили руську (православну віру) із місцевими опришками, чия діяльність керувалася мотивами соціальної та майнової справедливості (проблемами релігії чи оборони віри вони не переймалися). Вислови «пан або пропав», «гуляти до останнього», панування емоцій не типова для русинів, які поважають розум, і готові обрати старостою хоча б і чужинця, однак щоб був розумним. Дана теза підтверджується дослідженнями останніх років, які проводились в українських селах румунської Мараморощини.\n3) Недисциплінованість праці та її низька якість. Тут можна полемізувати. Вважається, що українці трудолюбива нація. Однак часто результати вітчизняного виробництва не відповідають елементарним вимогам. Щодо українців, то доволі чітко зрозуміло причину – родючі ґрунти-чорноземи ніколи не сприяли надмірному трудоголізму, так само як і кількасот річна кріпосна неволя, а відтак колгоспне минуле УРСР. Тож любов до праці не варто вважати типовою рисою сучасного українця (мова не йде про вихідців із України, які відродили-підняли сільське господарство в Канаді, Аргентині тощо). Однак на Закарпатті ґрунти малородючі і для того щоб вижити необхідно було працювати набагато активніше ніж «чорноземним» українцям. Можливо саме з цієї причини абсолютну першість серед сучасних заробітчан тримають вихідці із Закарпаття – близько 300 000 чол. Це становить фактично кожного четвертого мешканця області чиє населення складає 1 258 000 чол.\nТаким чином, видається хибним твердження Ф. Потушняка щодо нелюбові русинів до праці. Зовсім навпаки, – хоч земля і погана, але місцеві жителі її бережуть як найдорожче багатство. Саме через те, що землі в Закарпатті мало і вона не родюча з’явилися такі риси русинського характеру як прагматизм, ощадливість, раціоналізм. Ці риси тут цінуються на порядок вище ніж в українців, яким завжди щедро родили родючі ґрунти. Сприяло закріпленню раціоналізму та прагматизму русинів і близькість до Європи із їх розвиненим капіталізмом, протестантськими віруваннями тощо. Висновки. Загалом виділяють три основні компоненти, які складають систему ментальності: – емотивний (емоції, переживання) – когнітивний (пізнавальний) – конативний (поведінковий) Можемо помітити, що когнітивний елемент ментальності українців та русинів фактично тотожні. Наявна повага до мудрості, схильність до споглядального способу пізнання, слабка тяга до знань, а точніше до пошуку нового (натомість віддається перевага традиційному, успадкованому та набутому знанню).\nСпостерігається суттєва відмінність у емотивному компоненті. Русини прагматичні-раціональні, тоді як в українців домінує емоційна сторона. Наслідком цього є значні відмінності в поведінковому (конативному) компоненті ментальності, в мотивах вчинків та дій (серед них колективізм у русинів і індивідуалізм українців). Згадані відмінності з’явилася внаслідок умов у яких формувалися певні частини українського народу. Умови Дикого Поля сформували в українців хуторянський світогляд, тоді як географічне середовище закарпатців сприяло закріпленню рис колективізму, а геополітичне положення (близькість та вплив центральноєвропейських країн з їх розвинутими традиціями лібералізму) сформували перевагу раціональної риси характеру, що є своєрідним форматом протестантського (прагматичного) відношення до дійсності.\nНезважаючи на відмінності, все ж таки світогляд русинів вписується в межі етнопсихологічної характеристики українців. Це є наслідком єдності матеріальної і духовної культури, історичних умов формування частин українського етносу. Локальні варіації «народної душі» не суперечать теорії етнокультурної єдності українців від Закарпаття до Луганщини. Навіть за її межами на українських етнічних землях (румунська Мараморощина, Пряшівщина, Кубань тощо) місцеве населення все ще зберігають ментальні особливості, які є характерними для українців.\nАвтор: Павло Леньо (Ужгород)


Головна/Різні цікавинки/Використання граніту\n6 529 Час читання: 1 хвилина\nГраніт латинською мовою granum означає «зернистий». Граніт – це зерниста гірська порода, що володіє неабиякими експлуатаційними характеристиками. Він поширений по всій земній кулі і входить до складу кори Землі. Матеріалом для створення граніту є магма, яка остигає у внутрішніх шарах кори. Під тиском в процесі охолодження утворюється зерниста, кристалічна структура. Від швидкості охолодження і глибини залягання граніт може володіти дрібнозернистою (фракція менше 2мм), середньозернистою (фракція 2 – 10мм) і крупнозернистою структурою (більше 10 мм фракція). Щільний і однорідний граніт має підвищену вологостійкість. Залежно від глибини залягання кристалізуючої породи, розрізняють кілька видів граніту. При наявності невеликих просторів між зернами (кристалами) такий граніт називають мікролітовим. Породи зі значними порожнинами, порожніми або заповненими мінералами називають комірчастим або друзовим гранітом.\nЗерниста структура граніту складається з кристалів кварцу, слюди, польового шпату, які в різній пропорції надають граніту текстуру і колір, від чого колірна гамма гранітів безмежна. Наприклад, амазоніт, зелений польовий шпат надає блакитно-зелений колір граніту, а калієвий польовий шпат надає граніту зелений колір. Особливо цінують в граніті колірну стійкість матеріалу, яка не вицвіта з часом. Щільний граніт має підвищену міцність і зносостійкість, що дозволяє використовувати граніт в промислових цілях, в декоративно-прикладній галузі, при зовнішніх роботах в архітектурі. Також з граніту роблять ритуальні пам’ятники на http://pamjatnik.com.ua/, постаменти та меморіальні споруди.\nЗ граніту виготовляють різноманітні побутові вироби. Його повсюдно використовують для облицювання стін і підлоги. Використовуючи граніт різного кольору, створюють монументальні панно, всіляку меблі, а також окремі елементи інтер’єру. Внутрішнє облицювання гранітом застосовується в громадських місцях у кінотеатрах, музеях, метро, бібліотеках і т.д. Люди мистецтва використовують цей матеріал для створення скульптур, монументів, всіляких ансамблів, так як при обробці матеріал дозволяє отримувати фігури точних розмірів з необхідними пропорціями, аж до нанесення дрібних деталей, особливої ??текстури на поверхні граніту. Для організації особливих екстер’єрів з нього виготовляють парапети, всілякі клумби, облицьовують п’єдестали пам’ятників. Для створення інтер’єрів з граніту виготовляють сходи, сходи, колони, балясини і навіть кулі правильної форми.\nЗ нього викладають фундамент, цокольний поверх будівлі, а в деяких випадках і всю будівлю. Граніт у вигляді плит з різною фактурою, отриманої шляхом обробки лицьової поверхні, використовують для зовнішнього облицювання фасадів будівель, створення розкішних або строгих концепцій. Область застосування граніту безмежна. Граніт – вічний матеріал, що використовується людством багато тисяч років, як міцний матеріал в утилітарних цілях і як розкішний, гарний матеріал з естетичного боку.\nКомп'ютерні ігри і сучасний Інтернет\nОбмеження місць для куріння приносить користь здоров'ю громадян


ПУЛИНСЬКИЙ ЗАКЛАД ДОШКІЛЬНОЇ ОСВІТИ №2 – Сторінка 3\nОпубліковано 5 Листопада, 2019 9 Листопада, 2019\nУ теплій та затишній атмосфері пройшли осінні свята у Пулинському ЗДО №2 “Сонечко” в останній тиждень жовтня. Активну участь взяли вихованці молодшої, середньої та старшої груп. Святково вбраний зал, яскраві та оригінальні костюми, гарні сценарії зробили виховні заходи незабутніми. На святах, яке відвідали батьки, бабусі і дідусі, педагоги й усі охочі, вихованці закладу зустрілися зі щедрою Осінню. Співали пісні та виконували таночки, водили хороводи під керівництвом музичного керівника Северин С.П., читали вірші, розповіли про дари цієї золотої пори, розігрували сценки, а вихованці старшої групи “Ромашка” влаштували справжній ярмарок. Чудова атмосфера панувала протягом усіх свят. Проведені свята залишили гарні враження. Дуже приємно спостерігати, як дітки розкривають свої таланти.\nВиставка “Осінні фантазії”\nОпубліковано 1 Листопада, 2019 9 Листопада, 2019\nОсінь – це дуже гарна пора року. Все навкруги таке барвисте! Як гарно зливаються в одну мелодію її барви. Напередодні проведення свята Осені у Пулинському ЗДО №2 “Сонечко” пройшла виставка осінніх поробок з природного матеріалу “Осінні фантазії”. Батьки та вихованці груп “Ромашка”, “Веселка”, “Бджілка”, “Соняшник” активно взяли участь і доклали багато зусиль щоб створити свої композиції. З кожним роком композиції стають красивішими та цікавішими. Хочемо щиро подякувати батькам та діткам за активну участь у створенні „Осінніх фантазій”.\nСвято до Дня Незалежності\nОпубліковано 5 Вересня, 2019 5 Вересня, 2019\nЕкскурсія до Пулинського відділу поліції\nОпубліковано 1 Серпня, 2019 1 Серпня, 2019\nЕкскурсії в дитячому садочку — це захоплюючі заходи, які «на ура» сприймаються дітьми. З одного боку, вони мають безумовну пізнавальну цінність, з іншого — це можливість змінити обстановку, отримати нові захоплюючі враження.


Литва озвучила три варіанти допомоги з експортом українського зерна\n21.05.2022 09:49 «Агро Перспектива» (г. Киев) — Міністр транспорту та зв’язку Литви Марюс Скуодіс назвав три можливості допомогти Україні експортувати її зернову та іншу сільськогосподарську продукцію, від якої залежать багато країн. Про це міністр сказав під час Міжнародного транспортного форуму (ITF).\n«Протягом багатьох тижнів різні країни та міжнародні організації намагаються знайти альтернативні шляхи транспортування», — сказав Скуодіс.\nЗа його словами, є три опції рішення проблеми. Перший — транспортування в західному напрямку залізничними шляхами. Тут, визнав політик, є серйозні технічні бар’єри, зокрема, пов’язані з різною шириною колій. Тож може йтися про справді дуже лімітовані обсяги.\nДруга можливість — транспортування територією білорусі в порти у країнах Балтії, які мають потужності. Але всі знають, що робить білорусь, зробивши себе учасником війни. Тож ця опція не є життєздатною, зауважив Скуодіс.\nТретя альтернатива — розблокувати українські порти. Починати треба з Одеси, підкреслив він.\nУкраїна є одним найбільших експортером зерна та іншої агропродукції, потреба в яких відчувається на глобальному рівні. Майже половина всього продовольства для відповідної програми ООН надходить від України. Замістити цю продукцію неможливо, підкреслив очільник литовського Мінтрансу.\nЗ минулорічного врожаю в України залишилося ще 30 млн тонн зерна, які треба транспортувати, сказав політик. За його словами, попри війну, постійні бомбардування, нестачу робочих та інші виклики, цьогорічний урожай в Україні може сягнути 15 млн тонн.\nПолітик зауважив, що через російську війну вже відчувається значне підвищення цін на продукти харчування, дефіцит по деяких товарних позиціях і все це створює серйозну загрозу продовольчій безпеці на глобальному рівні.\nМіжнародний транспортний форум (ITF) відбувся 18–20 травня в німецькому Лейпцигу. Членами його є 64 країни.\n< Шмигаль закликає Святий Престол допомогти з безпечними коридорами для експорту українського зерна Все новости за\n21.05.2022 У Польщі вважають значним викликом зміну шляхів транспортування українського зерна >


Оксана Юринець заявила про свою участь у виборах мера Львова - ZAXID.NET\nОксана Юринець заявила про свою участь у виборах мера Львова\nСуспільство — Оксана Панчишин, 10 липня 20150\nНародний депутат від УДАРу Оксана Юринець змагатиметься восени, наприкінці жовтня, за посаду міського голови Львова.\nРішення про висунення кандидатури Юринець в четвер, 9 липня, було прийнято на засіданні політради Львівської обласної організації «УДАР Віталія Кличка», інформує прес-служба політсили.\n«Мої громадські приймальні як народного депутата працюють у Львові, і мої помічники фіксують масу проблем, з якими до нас звертаються мешканці міста. Звичайно ж, найефективніше вирішувати ці проблеми можна, обіймаючи посаду міського голови міста», – зазначила присутня на засіданні партії Оксана Юринець.\nНагадаємо, раніше про свою участь у виборах мера Львова уже заявляли Володимир Гірняк («Громадянська позиція») та Ігор Васюник («Народний фронт»).\nДодамо, 37-річна Оксана Юринець з 2005 року є влаcником однойменного виробника черепиці «ПП Юринець». У 2010 році стала депутатом Львівської облради за списком УДАРу. На позачергових виборах у 2014 році вона пройшла до Верховної Ради по 117-му округу від «Блоку Петра Порошенка».


Warcraft 3: Reforged перенесли до 2020 року | Сьогодні\nГру Warcraft 3: Reforged відклали до січня 2020 року\n17 грудня 2019, 14:55\nПредставники студії Blizzard повідомили про перенесення релізу Warcraft 3: Reforged до 29 січня 2020 року\nОчікуваний ремейк гри Warcraft 3: Reforged чекали гравці усього світу. Розробник в особі Blizzard до недавнього часу в даті релізу вказував 2019 рік. Але компанія не встигає за термінами. Сьогодні Blizzard повідомили сумну новину про те, що шанувальникам стратегії доведеться почекати до 2020 року.\nАнонс Warcraft 3: Reforged відбувся на BlizzCon 2018. Blizzard запевняли, що випустять гру в 2019 році, але не склалося – представники студії повідомили про перенесення релізу до 29 січня 2020 року. Чекати доведеться трохи більше місяця, але зате гра обзавелася точною датою релізу.\nВ Blizzard зізналися, що змушені були зірвати терміни, оскільки не встигають зробити все "добре і красиво" до кінця 2019 року, тому не хочуть випускати сирий продукт і беруть ще час на фінальне доопрацювання.\nПерероблена гра включає в себе повну кампанію Warcraft 3: Reign of Chaos і розширення The Frozen Throne c 60 місіями в семи одиночних кампаніях. Персонажі, структури, оточення, анімація та візуальні ефекти були покращені, але зі збереженням оригінальної озвучки для "справжнього досвіду Warcraft 3". Буде присутній і оновлений редактор карт з усіма можливостями Battle.net.\nWarcraft 3: Reforged доступний для попередньої покупки у Battle.net в двох випусках: стандартне видання за 30 доларів (700 гривень) або видання Spoils of War за 40 доларів (935 гривень), яке включає в себе скіни героїв для Тралла, Джайн Праудмур, Артаса і Кенар, а також кріплення Meat Wagon для World of Warcraft, різні речі для Overwatch, вихованця Мал'ганіс для Diablo 3, карти Third War для Hearthstone та іншиі внутрішньоігрові здобичі для Heroes of the Storm, StarCraft 2 і StarCraft: Remastered.\nНагадаємо, що раніше Sony розширила можливості PlayStation 4 новим аксесуаром. Також після недавнього виходу World of Warcraft Classic, тисячі гравців юрмилися в чергах.\nРозшифровано дату виходу GTA 6: виявлена підказка Sony показала першу гру для PlayStation 5: відео Microsoft анонсувала ігрову приставку Xbox Series X для 2020 року Detroit Become Human: розкриті "дикі" системні вимоги гри\nігри відеоігри комп'ютерні ігри Warcraft Blizzard


Свято, курс та погода на 8 вересня – SNS Contrast – територія креативу та вільного погляду\nСвято, курс та погода на 8 вересня\nСьогодні все прогресивне людство відзначає Міжнародний День солідарності журналістів.\nІніціатива проведення свята походить від Міжнародного об’єднання журналістів. Цього дня в Берліні в 1943 році був страчений літературний критик Юліус Фучик, діяльність якого небажаною Третьому Рейху. Під час перебування у в’язниці, літератор написав книгу “Репортаж із петлею на шиї”, за яку був удостоєний Премії миру (посмертно).\nСвято Різдва Божої Матері Діви Марії, що відзначається католицькою церквою щорічно 8 вересня, присвячене спогадам про народження Матері Ісуса Христа – Пресвятої Діви Марії.\nЦього дня пекли млинці і пригощали ними всіх членів сім’ї, запивали їх брусничним морсом або вівсяним киселем;\nОвес на столі – сить у животі;\nСтаном на 8 вересня, долар та євро послабили свої позиції. Днем раніше американська та європейська валюти коштували дорожче.\nТак, сьогодні $1 можна придбати за 26,73 грн, а €1 коштує 31,70 грн. Вчора, 7 вересня, ціна одного долара становила 26,81 грн, а євро – 31,80 грн.\nЗа один день американська валюта здешевшала на 8 копійок, а європейська – на 10 копійок, що послабило їхні позиції на українському ринку.\nСьогодні, 8 вересня, один польський злотий коштує в Україні 7,02 грн, а ціна 10 російських рублів становить 3,64 грн.\nНа добу з 21 год. 07 вересня до 21 год. 08 вересня 2021 року\nпо Закарпатській області: Невелика хмарність, без опадів. Вночі та вранці подекуди туман. Вітер південно-східний 3-8 м/с. Температура повітря вночі 2-7° тепла, вдень 18-23°, в горах місцями 11-16° тепла.\nСвято, курс та погода на 9 вересня


Binance Futures запускає новий розіграш: отримайте свій бонусний ваучер для ф'ючерсів на 10 BUSD прямо зараз! | Binance Support\nBinance Futures з радістю повідомляє про новий розіграш, в якому розігрується 15 000 бонусних ваучерів для ф'ючерсів!\nПеріод промо-акції: з 03:00 23.05.2022 до 02:59 14.06.2022 (за Києвом)\nЦей розіграш доступний для нових користувачів ф'ючерсами та існуючих користувачів Binance Futures, які не торгували на Binance Futures з 03:00 22.02.2022 (за Києвом). Щоб успішно взяти участь у цій промо-акції, користувачам необхідно пройти KYC та створити акаунт Binance Futures.\nКористувачі, що виконали наступні завдання, матимуть право на отримання бонусного ваучера для ф'ючерсів на 10 BUSD за принципом "першим прийшов, першим обслужений".\nПідтвердьте свою реєстрацію в цій активності, заповнивши цю форму.\nНакопичте загальний об'єм торгів (включаючи покупки та продажі) в еквіваленті 500 USDT за будь-якими USDⓈ-M або COIN-M контрактами.\nЗареєструйтесь у Гранд турнірі з ф'ючерсів.\nВсі користувачі Binance повинні мати верифіковані акаунти, щоб мати право на винагороди. Будь ласка, зареєструйтеся тут, якщо у вас ще немає акаунту Binance.\nВинагороди обмежені та доступні за принципом "першим прийшов - першим обслужений".\nВинагороди будуть розподілені протягом 14 днів після закінчення промо-акції. Ви зможете увійти та перевірити свої винагороди через Акаунт > Центр винагород.\nТермін дії ваучера становить 14 днів з дня розподілу. Прочитайте, Як активувати бонусний ваучер для ф'ючерсів.


На конференції вперше презентували регіональний вимір бізнес-клімату в Україні. Експерт Програми USAID ЛЕВ та Інституту економічних досліджень та політичних консультацій Оксана Кузяків, розпочала презентацію з рейтингу Регіонального індексу ділового клімату України. За цим показником можна визначити в яких областях України найлегше та найважче вести бізнес. Вінницька, Львівська, Рівненська, Тернопільська та Закарпатська області - це топ-5 областей України за бізнес-кліматом.\nДослідження ABCA містить значну кількість інформації стосовно регуляторного клімату. За допомогою ABCA експерти Програми визначили топ-5 сфер регулювання у кожній з областей України, де виникають проблеми. Підприємці України, загалом, найбільше скаржаться на валютне регулювання, регулювання землекористування, цінове регулювання, митне оформлення та підключення до електромереж. За час проведення дослідження, Закарпатська область має найкращі тенденції спрощення регуляторних процедур. У 2016 році вартість дотримання регуляторних вимог в Україні дещо знизилася, в порівнянні з 2015 роком. Тим не менше, в перерахунку на 1 працівника, мікропідприємства (за умов дотримання законодавства) сплачують в рази більше від своїх колег з малих та середніх підприємства: 6853 грн. проти 1142 грн. та 264 грн. відповідно. При цьому сума, яку сплачували мікропідприємства, зросла майже на 1000 грн, в той час, коли сума для малих та середніх майже не змінилася.\nДослідження також містить рейтинг довіри до влади підприємців усіх областей України. В жодній із областей не було більшості підприємців, які б вважали владу партнером бізнесу. Тим не менше, у Вінницькій області тих, хто вважає державу партнером і тих, хто вважає її перешкодою - порівно. Крім Вінницької, найкращі за довірою Хмельницька, Миколаївська, Житомирська та Тернопільска області.\nПрезентація повного звіту "Щорічна оцінка ділового клімату 2016" from Інститут економічних досліджень та політичних консультацій