Міністерство з фізичної культури, спорту і туризму\nАдміністрації Ростовської області\nРостовське обласне середнє спеціалізоване\nвиконавець: Груздєв А.В.\nстудент 3-В курсу\nнауковий керівник: Кожин В.І.\n1.1. Фізична підготовка спортсмена\n1.1.1 Принцип єдності загальної та спеціальної фізичної підготовки\n1.3. Тактична підготовка спортсмена\n2.1.Физические (рухові) якості. Засоби і методи і розвитку.\n2.1.1. Методи розвитку силових здібностей\n2.1.2. Метод розвитку динамічної сили\n2.1.3. Метод розвитку силової витривалості\n2.1.4. Методи розвитку витривалості.\n2.1.4.1. Методика розвитку витривалості.\n2.1.5. Гнучкість як фізична якість. Розвиток гнучкості.\n2.1.5.1. Методика і методи розвитку гнучкості.\n2.1.6. Поняття спритності, її види.\n2.1.7. Поняття стрибучості\n2.1.7.1. Методи виховання стрибучості\n2.2. Взаємозв'язок взаємозалежність між фізичними якостями.\n2.3. Спортивна форма\n3.1. Список використаної літератури\nМета спортивного тренування - реалізувати можливості оптимального фізичного розвитку людей, всебічного вдосконалення властивих кожній людині фізичних якостей і пов'язаних з ними здібностей в єдності з вихованням духовних і моральних якостей, що характеризують суспільно активну особистість: забезпечити на цій основі підготовленість кожного члена суспільства до плідної трудової та іншим суспільно важливим видам діяльність.\nАле існують більш конкретні завдання, які формують це за мету. Їх можна розділити на групи: фізична (спеціальна та загальна), технічна, тактична, теоретична, психологічна і морально-вольова.\nСучасну фізичну підготовку слід розглядати як багаторівневу систему. Кожен рівень якої має свою структуру і свої специфічні особливості.\nНайнижчий рівень характеризується оздоровчої спрямованістю і будується на основі загальної (кондиційної) фізичної підготовки. У міру підвищення рівня фізичної підготовки збільшується її складність і спортивна спрямованість, а найвищий рівень будуватися вже на основі принципів спортивного тренування з метою збільшення функціональних резервів організму, необхідних для професійної діяльності. Одним з найважливіших умов здійснення фізичної підготовки є її раціональне побудову на досить тривалих відрізках часу. Тому що ні за день, ні за тиждень, місяць, а іноді й рік неможливо підготуватися до трудової діяльності. Це тривалий процес формування рухових умінь і навичок, систематичного вдосконалення фізичних (рухових) якостей, психічної підготовки, підтримання рівня працездатності, збереження і зміцнення здоров'я. Побудова занять з фізичної підготовки полягає в закономірності фізичного виховання і спортивного тренування.\nВ якості засобів загальної фізичної підготовки (ОФП) майже в усіх видах спорту використовують кросовий біг, вправи з обтяженнями, загально-гімнастичні вправи і спортивні ігри. Часто включають лижний біг (для веслярів, плавців), їзду на велосипеді (для лижників, ковзанярів). Таким чином, в процесі загальної фізичної підготовки необхідно переважний розвиток тих фізичних якостей і здібностей, які більшою мірою впливають на результативність професійної діяльності.\nСпеціальна фізична підготовка (СФП) - це процес, який забезпечує розвиток фізичних якостей і формування рухових умінь і навичок, специфічних тільки для конкретних видів спорту, або конкретних професій, забезпечує виборче розвиток окремих груп м'язів, що несуть основне навантаження під час спеціалізованих вправ. Основними засобами спеціальної фізичної підготовки є змагальні вправи в "своєму" виді спорту. Співвідношення засобів і методів ОФП і СФП залежить від індивідуальних особливостей спортсмена, його спортивного стажу, періоду тренувань і розв'язуваних завдань. Принцип єдності грунтується на тому, що пристосувальні реакції організму на навантаження носять виборчий характер і не можуть забезпечити розвиток усіх необхідних для показу високого спортивного результату якостей. Кожне якість залежно від біологічної структури використовуваних рухів, від інтенсивності навантаження розвивається специфічно. Відхилення в ту або іншу сторону при використанні або специфічних засобів, або загальнорозвиваючих фізичних вправ, не дає необхідного ефекту. Рівень розвитку фізичних якостей неоднаковий у представників різних видів спорту.\nЄдино правильне рішення питання про використання загальної та спеціальної фізичної підготовки полягає в їх розумному поєднанні на різних етапах навчально-тренувального процесу.\nНа початковому етапі підготовки повинна переважати базова ОФП незалежно від виду спорту Використання коштів ОФП для різнобічної підготовки необхідна і спортсменам високого класу В різних видах спорту для ОФП використовуються різні засоби, специфічні для даного виду спорту. Але при цьому не можна впадати в іншу дойность - використовувати переважно спеціалізовані вправи, тим більше одні й ті ж. Це емоційно збіднює процес підготовки і, по-друге, організм адаптується до них - результат - неефективність тренувального процесу.\nВизначимо поняття "технічна підготовка спортсмена" як процес, спрямований на свідоме зміна поведінки спортсмена, відповідно до завдань його спортивної діяльності. Так як рішення стоять перед спортсменом завдань відбувається за допомогою виконання певних рухів, то в даному випадку йдеться про процес, пов'язаний з практичним здійсненням довільних рухових дій (і способами їх використання), що виконуються відповідно до завдань та правилами змагань. Об'єктом теорії технічної підготовки є програми (образи) теоретичних уявлень і моторних реалізації цілеспрямованих рухових дій у вищих відділах головного мозку. Наявність і кількісна оцінка ступеня їх досконалості виявляються в ході рухової діяльності. Предметом теорії технічної підготовки слід визнати закономірності формування рухових умінь і навичок. Відповідно до визначених вище об'єктом і предметом, а також з логікою розвитку теоретичного дослідження основними завданнями теорії технічної підготовки є наступні:\n- Розробка умоглядних і математичних моделей опорно-рухового апарату та центральної нервової системи;\n- Розробка методів формування довільних програм рухових дій;\n- Розробка методів перебудови програм довільного управління моделями опорно-рухового апарату спортсмена;\n- Розробка методів контролю за рівнем технічної підготовленості, а також за змістом технічної підготовки;\n- Планування технічної підготовки.\nСутність (основне завдання) технічної підготовки спортсмена (процес управління) полягає у виробленні методики (відповідних планів) тренування з урахуванням заданих цілей, критеріїв та інформації про будову організму, закони його функціонування і розвитку. При цьому необхідним є забезпечення стабільного, збалансованого по ресурсах і термінах (при заданих обмеженнях) функціонування об'єкта при прагненні досягти поставленої ним мети. Суб'єкти управління (на що спрямовано вплив) - основні морфоструктури організму спортсмена, ефективне управління яким неможливо без широкої всебічної оцінки всіх можливих і планованих результатів його діяльності.\nПитання теорії технічної підготовки пов'язані з дослідженнями змін або стабільністю виконання так званих моторних програм. Можна припустити, що при виконанні спортсменом певних рухів або переміщень працюють якісь програми дій, кожна з яких базується на моторному програмі. Програма дії - це модель того, що станеться з організмом в майбутньому, її можна розглядати як формування логіки, алгоритму, функціональної структури в майбутньому руховому дії. Така функціональна структура спирається на минулий досвід, записаний у пам'яті з ймовірністю, що дорівнює одиниці, і актуальне сьогодення, куди входить не тільки мінлива навколишнє середовище, але і організм з його потребами. У результаті планується майбутній поведінковий акт, в якому необхідно з тією чи іншою ймовірністю передбачити можливі зміни в непередбачувано мінливому середовищі. Можливість здійснювати усвідомлені руху передбачає, що людина має можливість керувати, з більшою або меншою точністю, цілеспрямованими рухами всього тіла або окремих його частин. Імовірно поняття "биомеханизм" та положення теорії нейронних мереж можуть бути основою для теоретичного обгрунтування процесу технічної підготовки в спорті.\nБіомеханізми назвемо таку сукупність рухів частин тіла, незалежну від рухів інших його частин, що перетворюють один вид енергії в інший, в результаті чого змінюється положення і швидкість загального центру мас тіла спортсмена при вирішенні певної рухової задачі.\nПобудувати рух (техніку) це означає:\n- Сформулювати мету руху;\n- Задати початкові умови, тобто позу і кінетичні показники;\n- Визначити біомеханізми, тобто способи перетворення енергії м'язів у доцільну рухову діяльність;\n- Розподілити реалізацію біомеханізма у часі;\n- Реалізувати теоретичну розробку рухової дії.\nВисловлено припущення, що мета руху, яка вирішується при дії будь-якого біомеханізма, сприймається свідомістю, отже, можливе управління і свідома зміна цих явищ.\nУ сучасному спорті, коли зустрічаються рівні під силу суперники і часто переможець визначається з мінімальною перевагою, тактичні вміння спортсменів стають особливо актуальними. У спортивних іграх та єдиноборствах, де існує безпосередній контакт між суперниками, тактичну майстерність має вирішальне значення для перемоги.\nМожливість випереджати супротивника в його рішеннях і діях знаходиться в прямій залежності від точності оцінки очікуваної і виникає ситуації. Така оцінка здійснюється на основі аналізу багатьох факторів: умов змагання, рівня підготовленості суперників, смислової спрямованості боротьби, ліміту часу та інших. Уміння спортсмена виділяти в надходить інформації принципово важливі моменти дозволяє йому успішно прогнозувати подальший розвиток подій і тим самим знаходити правильні тактичні рішення.\nАналіз змагальних взаємодій незмінно призводить до необхідності моделювання спортсменом поведінки суперника і різних варіантів розвитку подій. Актуальність такого моделювання в тактичній діяльності спортсменів підкреслюється багатьма фахівцями. Діяльність спортсмена в змагальній ситуації визначається його уявним відображенням передбачуваної поведінки противника.\nТактичне поведінка спортсменів в єдиноборствах і спортивних іграх базується на аналогічній інтелектуальної діяльності, що зумовлено загальними особливостями змагання: активно протидіє суперник, ліміт часу на прийняття рішення, рефлективність мислення та інші. Це дозволяє розглядати багато психічні процеси як універсальні механізми тактичного поведінки в єдиноборствах і спортивних іграх. Результат інтелектуальної діяльності - це прийняте спортсменом рішення, яке практично реалізується у його діях.\nАналіз літературних джерел показав провідну роль процесу прийняття рішення в тактичній діяльності спортсменів. Цей процес здійснюється на двох рівнях: сенсорно-перцептивної і прогностичному. Для моделювання ситуацій прийняття рішення в залежності від ступеня абстрагування умов використовують специфічну і неспецифічну форми. Перехід від сенсорно-перцептивного рівня до прогностическому здійснюється за допомогою неспецифічної форми, як це показано в таблиці 1.\nМоделювання ситуацій прийняття рішення\nТpенажеpи, мішені, манекени\nСенсомотоpние pеагірованія на абстpактний подразник\nЛогічні завдання, імовірнісний прогноз, рефлексивні ігри\nПрогнозування подій на базі досвіду та аналізу поточної ситуації\nТабл.1. Моделювання ситуацій прийняття рішення\nСпецифічну форму сенсорно-перцептивного рівня відрізняє прагнення до максимального подібності з реальністю, облік і реалізація в моделі як можна більшої кількості чинників, складових змагальну ситуацію. При цьому використовуються різні макети, здатні виконувати певні дії, що імітують поведінку реального суперника. Головним завданням таких макетів є несподіване для спортсмена зміна ситуації, яка вимагає прийняття рішення в екстремальних умовах. Можливості моделювання на цьому рівні детермінуються технічною складністю використовуваних пристроїв, яка, у свою чергу, обумовлена потребою в такому влаштуванні на різних етапах підготовки.\nПри неспецифічної формі моделювання ситуацій прийняття рішення на сенсорно-перцептивної рівні створюються умови для прояву особливостей простого й складного реагування, перцептивної і рецепторній антиципації. Але в процесі моделювання необхідно враховувати основні особливості модельованої діяльності, наприклад: поява об'єкта або зміна його, рівномірний чи прискорений рух, послідовне або дискретне пред'явлення і т.п.\nПрояви інтелектуальної діяльності людини дуже різноманітні і багатогранні, тому виділення окремих якостей, що обумовлюють прийняття рішення у тактичних взаємодіях, має велике значення. Як зазначають багато фахівців, для єдиноборств і спортивних ігор найбільш актуальними є оперативне мислення, стійкість і переключення уваги, здатність до імовірнісного прогнозу і рефлексії.\nВнутрішня психологічна готовність до змагальних дій - це результат індивідуальної інтелектуально-психологічної діяльності спортсмена-особистості. На цей результат, правда, впливають також і зовнішні впливи, що носять, як правило, тимчасовий або разовий характер.\nВнутрішня психологічна неготовність - це невіра в свої сили, боязнь суперників (звичайно, своїх суперників, так як у кожного спортсмена вони свої - відповідають рівню його майстерності і результатів). Спортсмен розуміє, що при суперництві щодо рівних всі можуть вирішити одна - дві помилки. Постійне відчуття своїх поточних можливостей має сприяти формуванню психологічної впевненості в здатності реалізувати саме ці свої можливості. Творча емоційність плюс холодна розсудливість можуть дати максимально можливий надійний результат.\nПравильне відчуття поточного рівня майстерності, тобто справжніх можливостей, а так само межі між емоційними і розважливими діями забезпечить потрібний психологічний настрій і відповідно сформує оптимальне внутрішнє психологічний стан для надійного виступу. Правильна постановка реально досяжних цілей - вирішальний момент психологічної підготовки. При неправильному відчутті свого стану спортсмен, завищуючи або занижуючи його, невблаганно створює підстави для подальших смикань убік то знецінення своїх можливостей, то вираженні зайвого зарозумілості, в результаті чого перед стартом у спортсмена може виникнути або стартова лихоманка або апатія.\nСпортсмену необхідно регулювати свої емоції, тому що від цього залежить результат на змаганнях. Чим більш психологічно стійкий спортсмен тим менше він зробить помилок на дистанції.\nСприятливий вплив на емоції надає виконання звичних техніко-тактичних вправ перед змаганнями. Ці вправи повинні бути досить складними, вимагати багато уваги і тим самим відволікати від несприятливих думок.\nВелике значення має іноді спеціальна психологічна "настройка" на майбутнє дію - змагання, тренування або окрему вправу. Чітка постановка цілей, достатня інформація і розроблений план дій знижують тривожність.\nУ розминку перед змаганнями корисно включати так звані ідеомоторні вправи - уявне представлення своїх дій під час змагань. Потрібно прагнути до можливо більш докладного поданням. Щоб передстартове порушення не "змазати" уявній картини, варто тренуватися у виконанні ідеомоторних вправах на тренуваннях.\nЧемпіонка світу Лійса Вейялайнен вважає, що велику увагу необхідно приділяти психом'язового тренуванні і вольовій підготовці.\nЩе один основний шлях регуляції емоційних станів - саморегуляція. Тренуватися в цьому має кожен спортсмен, та і в сучасній насиченою нервовими напругами життя навички саморегуляції корисні кожному. Однак слід зауважити що їх використання повинне бути індивідуальним, так як оптимальним для кожного спортсмена буде свій рівень емоційного збудження.\nОсь декілька прийомів, описаних О. А. Черепанової в книзі "Суперництво, ризик, самовладання в спорті":\n1. Навмисна затримка прояви чи зміни виразних рухів. Стримуючи сміх або усмішку можна придушити порив веселощів, а посміхнувшись підняти настрій. Навчившись довільно керувати тонусом лицьових мімічних м'язів, людина набуває в якійсь мірі вміння володіти своїми емоціями.\n2. Спеціальні рухові вправи. При підвищеному збудженні використовуються вправи на розслаблення різних груп м'язів, рухи з широкою амплітудою, ритмічні рухи в уповільненому темпі. Енергійні, швидкі вправи збуджують.\n3. Дихальні вправи. Вправи з повільним поступовим видихом є заспокійливими. Важливе значення має зосередження на виконуваному русі.\n4. Спеціальні види самомасажу. Від енергійності рухів залежить характер впливу самомасажу.\n5. Розвиток довільної уваги. Необхідно свідомо перемикати свої думки, спрямовуючи їх з переживань в ділове русло, активізувати почуття впевненості.\n6. Вправи на розслаблення і напруження різних груп м'язів впливає на емоційний стан.\n7. Самонакази і самонавіювання. За допомогою внутрішнього мовлення можна викликати почуття впевненості або ті емоції, які будуть сприяти боротьбі.\nЗавдання морально-вольової підготовки полягає в цілеспрямованому формуванні моральних і вольових якостей, рис характеру спортсмена, які дозволили б йому з одного боку гармонійно поєднувати заняття спортом з іншими заняттями, а з іншого - успішно реалізувати свої спеціальні навички та вміння під час змагань.\nВ умовах занять спортом постійно виникають труднощі і проблеми, подолання і вирішення яких загартовує характер, зміцнює волю. Сама суть спортивного вдосконалення потребує не обходу, а свідомого подолання великими труднощами і зусиллям волі виникаючих труднощів. У числі основних вольових якостей можна виділити цілеспрямованість, ініціативність, рішучість, самовладання, стійкість, наполегливість і сміливість. Як вже зазначалося, заняття спортом надають необмежені можливості виховання волі. Наприклад, цілеспрямованість і рішучість розвиваються в процесі освоєння нових вправ. Стійкість і наполегливість - результат регулярного подолання стомлення при виконанні тренувальних занять і в змаганнях, особливо в несприятливих умовах. Самовладання виховується в обстановці жорстокого суперництва на відповідальних змаганнях, при необхідності терміново виправити зроблені помилки.\nДіяльність людини на виробництві, у побуті, спорті вимагає певного рівня розвитку фізичних (рухових) якостей. Рівень можливостей людини відображає якості, що представляють собою поєднання вроджених психологічних і морфологічних можливостей з придбаними в процесі життя і тренування досвідом у використанні цих можливостей. Чим більше розвинуті фізичні якості, тим вище працездатність людини. Під фізичними (руховими) якостями прийнято розуміти окремо якісні сторони рухових можливостей людини і окремих дій. Рівень їх розвитку визначається не тільки фізичними факторами, але і психічними факторами зокрема ступенем розвитку інтелектуальних і вольових якостей. Фізичні якості необхідно розвивати своєчасно і всебічно. Фізичні (рухові якості пов'язані з типологічними особливостями прояву властивостей нервової системи (силою-слаботью, рухливістю-інертністю і т.д.), які виступають у структурі якостей у вигляді природних задатків. Кожне якість зумовлює кілька різних можливостей особливостей. Наприклад швидкодія забезпечується слабкою нервовою системою, рухливістю порушення і врівноваженістю. Такі зв'язки характерні тільки для швидкості. Наявність різних типологічних особливостей у різних людей частково обумовлюється тим, що в одних людей краще розвинені одні якості (або їх компоненти), в інших інші. Виграючи в прояві одних двигун якостей, людина програє в інших. Фізичні (рухові) якості можна розділити залежно від їх структури на прості і складні. Чим більше число анатомо-фізіологічних і психічних чинників зумовлює явище якості, тим воно складніше. Але складні якості, такі, наприклад, як спритність, влучність стрибучість, не. є сумою простих. Складне якість - це інтегрована міжаналізаторні якісна особливість рухової дії.\nСила як фізична якість, форми прояву силових якостей. Методи розвитку сили.\nСкорочення м'яза при постійному напруженні або зовнішньої навантаженні називається ізотонічним. Цей режим має місце у силових вправах (штанга, гирі, гантелі).\nРежим роботи м'язів на тренажерах, де задається швидкість переміщення ланок тіла називається изокинетическим (плавання, веслування).\n· Ізометричному - без зміни довжини м'язів;\n· Миометрическом - зменшується довжина м'яза (в циклічних рухах);\n· Плиометрическом - збільшення довжини м'язи під час її розтягування. Цей режим пов'язаний з присіданням, з замахами при кидках м'яча і т.д.\n· При педагогічної характеристиці силових якостей людини виділяють такі різновиди:\n· Максимальна ізометрична (статична сила)\n· (Показник сили, що проявляється при утриманні протягом певного часу граничних обтяжень),\n· Повільна динамічна (жимовая сила), що проявляється під час переміщення предметів великої маси, коли швидкість переміщення практично не має значення.\n· Швидкісна динамічна сила характеризується здатністю людини до переміщень в обмежений час великих обтяжень з прискоренням нижче максимального.\n· "Вибухова" сила - здатність долати сопрртивление_с максимальним м'язовою напругою в найкоротший час. У цьому випадку сила і швидкість рухів поєднуються, тобто ступають як інтегральне специфічне якість.\n· У спортивній практиці вибухова сила, виявляється в різних рухах і має різну назву:\n· Стрибучість (при відштовхуванні від статі), точність зображення (при ударах по м'ячу).\n· Амортизаційна cилa характеризується розвитком зусилля швидко в уступающем режимі роботи м'язів, наприклад, при приземленні на опору в різного виду стрибках.\n· Силова витривалість визначається здатністю тривалий час підтримувати необхідні силові характеристики рухів.\nЗасоби розвитку сили.\nЗасобами виховання сили м'язів є різні нескладні за структурою загально розвиваючі силові вправи, серед яких можна виділити три їх основні види:\n· Вправи із зовнішнім опором;\n· Вправи з подоланням ваги власного тіла;\n· Ізометричні вправи.\nа) Перші вправи, є найбільш ефективними для розвитку сили і поділяються на:\nвправи з вагами, у тому числі і на тренажерах\n1. вправи з опором партнера. Ці вправи роблять благотворний не нервово-емоційний стан займаються;\n2. вправи з опором зовнішнього середовища (біг вгору, біг по піску чи снігу, біг у воді і т.д.);\n+ Вправи з опором пружних предметів (стрибки на батуті, еспандер, гума).\nб) вправи з подоланням власної ваги широко застосовуються у всіх формах занять з фізичного виховання (підготовці). Вони поділяються на:\n· Гімнастичні силові вправи (віджимання в упорі лежачи, віджимання на брусах, підтягування ніг до перекладини і т.п.);\n· Легкоатлетичні стрибкові вправи одноразові і "короткі" стрибкові вправи;\n+ Вправи з подоланням перешкод (рів, паркан т.д.)\nЦі вправи є ефективним засобом базової підготовки спортсменів, військовослужбовців і д.р. професій.\nЕфект, що тренує стрибків у глибину (ударний метод) спрямований переважно на розвиток "абсолютної", стартовою і "вибуховий" "сили,, потужності зусилля, а як і здібності м'язів до швидкого переключення від поступався до перетинає режиму роботи. Так, наприклад, подолання людиною опору пружини динамометра, характеризується величиною "абсолютної сили" "Відносна сила" це сила розвивається м'язом в розрахунку на площу поперечного перерізу, м'язового волокна і дорівнює абсолютну силу на 1 кг маси (ваги} тіла.\nЗі збільшенням ваги тіла відносна сила знижується. Для метальників, штангістів важкої ваги важливе значення має абсолютна сила. У видах спорту, пов'язаних з переміщенням свого тіла, основне значення має відносна сила.\nІзометричні вправи, як ніякі інші, сприяють одночасному (синхронному) напрузі максимально можливої кількості рухових одиниць,\nЗа своїм характером всі вправи, що сприяють розвитку сили, поділяються на основні групи: загального, регіонального і локального впливу на м'язові масиви.\nДо вправ загального впливу належать ті, при виконанні яких у роботі беруть участь не менше 2 / 3 загального обсягу м'язів, регіонального від 1 / 3 до 2 / 3, локального менше 1 / 3 всіх м'язів.\nСпрямованість впливів силових вправ в основному визначається:\n· Видом і характером вправ;\n· Величиною обтяження або опору;\n· Кількістю повторення вправ;\n· Швидкістю виконання долають чи поступаються рухів;\n· Темпом виконання вправ;\n· Характером і тривалістю інтервалів відпочинку між підходами.\nМетод максимальних зусиль, використовується в основним для виховання сили у спортсмен. При практичній реалізації методу звертається увага на швидкість виконання цих вправ і передбачається використання отягощении вагою 90-95% від максимально можливого використав кількох методичних, прийомів: рівномірність, "піраміди" і т. д.: з повтореннями в одному підході 1-2 при інтервалах відпочинку між підходами 4-8 хвилин.\nОсновним методом розвитку сили є метод повторних зусиль - повторний метод.\nВажливим тренувальним чинником у цьому методі є кількість повторень вправи. Метод передбачає виконання вправи в середньому темпі з обтяженнями околопредельного і граничної ваги. Велика увага приділяється силових вправ, що дозволяє вибірково впливати на розвиток окремих груп м'язів, що несуть найбільше навантаження при виконанні змагальних вправ\nМетод ізометричних. зусиль характеризується максимальною напругою м'язів в статичному режимі. При виконанні таких, вправ сила прикладається до нерухомого предмету і довжина м'язів не змінюється. Кожна вправа виконується з максимальною напругою м'язів протягом 4-5 секунд по 3-5 разів.\n"Ударний" метод застосовується для розвитку "амортизаційної" і "вибухової сили" (згинання-розгинання рук в упорі лежачи з відштовхуванням від статі, вистрибування із глибокого присіду).\nПри швидких рухах проти відносно невеликого опору проявляється швидкісна сила. Для розвитку швидкісної сили застосовують вправи з обтяженнями, стрибкові вправи. При використанні отягощении застосовують два діапазони отягощении:\n· З вагою до 30% від максимальної ваги (який може підняти спортсмен);\n· З вагою від 30 до 70% від максимуму.\nВправи застосовують повторно в різних варіаціях (2-3 серії по 2-3 підходи з інтервалом відпочинку між підходами 3-4 хвилини, а між серіями - 6-8 хвилин.)\nСтрибкові вправи в будь-якому варіанті повинні виконуватись із встановленням на швидкість відштовхування, а не на потужність стрибка.\nПравильно організовані заняття з розвитку сили благотворно впливають на здоров'я і фізичний розвиток не тільки дорослих чоловіків, але і підлітків, дівчат і жінок, людей похилого віку. Міфи про шкоду силових вправ для них абсолютно не обгрунтовані. Шкода може бути завдано лише сверхмерно, неправильно спланованими навантаженнями. Головний стимул зростання сили в чоловіків є тестостерон - чоловічий статевий гормон (особливо в період статевого дозрівання в 13-15 років), у дівчаток 11-13 років (у період посилення статевого дозрівання) - позитивно впливає на розвиток сили.\nМетодики розвитку сили у чоловіків і жінок збігається в загальних рисах, але рівень сили жінок складає 60-70% від чоловічої.\n· Жінки в середньому менше і легше чоловіків;\n· Гормональна структура жіночого організму обмежує зростання м'язової маси;\n· Частка м'язів в загальній масі тіла 30-35%;\n· Центр маси тіла знаходиться нижче у жінок, тому в них більш довгий тулуб і більш короткі ноги;\n· У жінок характерним є збільшення жирових відкладень на стегнах і сідницях ("груша"), у чоловіків на животі ("яблуко");\n· Жінки мають більш високий больовий поріг ("терплячі")\nОснови розвитку швидкісних здібностей. Поняття швидкості, форми її прояву, Методи розвитку швидкості.\n1. Швидкість простої і складної рухової реакції;\n2. Швидкість одиночного руху (темп руху);\n3. Швидкість складного (багаторівневого руху пов'язаного зі зміною положення тіла, наприклад у баскетболі, плаванні, бігу і т.д.);\n4. Частота не навантажених рухів.\nПоказники швидкості в природних умовах залежать від развиваемого прискорення, а воно визначається силою м'язів, і через неї масою тіла, або його ланок, довжиною важеля, загальною довжиною тіла і т.д.\n· Швидкістю збудження рецептора і посилки імпульсу в сенсорні центри;\n· Швидкістю переробки сигналу в ЦНС;\n· Швидкістю ухвалення рішення про реагування на сигнал;\n· Швидкістю посилки сигналу до початку дії;\n· Швидкістю розвитку порушення у виконавчому органі (м'язи).\nМетоди і засоби швидкісної підготовки.\nПри вдосконаленні швидкісних якостей важливо мати на увазі, що швидкість, яку спортсмен може проявити у конкретному русі, залежить від ряду факторів і головним чином від рівня фізичних кондицій.\nРозвиток швидкості спортсмена тісно пов'язане з розвитком здатності м'язів до розслаблення (від ступеня їх еластичності). Тому великий резерв збільшення швидкості криється в поліпшенні техніки руху.\nПри розвитку і вдосконалення швидкісних якостей доцільно дотримуватися комплексного підходу, суть якого полягає у використанні в рамках одного і того ж заняття різних швидкісних вправ.\nДля цілеспрямованого розвитку швидкості простої рухової реакції з великою ефективністю використовуються різні методи:\n- Провідним методом розвитку швидкості як фізичної якості є метод багаторазового повторення швидкісних вправ з граничною і близько граничної інтенсивність. Кількість повторень в одному занятті 3-6 повторень у 2-х серіях. Якщо в повторних спробах швидкість знижується, то робота над розвитком швидкості закінчується, тому що при цьому починається вже розвиток витривалості, а не швидкості.\nПовторний метод дозволяє виявити граничні швидкісні можливості на сприятливому емоційному тлі. При розвитку швидкості необхідно бути зосередженим і максимально зібраним, виконувати вправи чітко і точно.\nНайбільше значення при розвитку швидкості має швидкість виконання цілісних рухових дій - переміщень, змін положення тіла (атак, захистів в поєдинку і т.д.). Мінімальна швидкість рухів залежить від швидкісних нервових процесів та швидкості рухової реакції і від інших-здібностей людини (динамічної сили, гнучкості, координат тощо) Тому швидкісні здібності - це складне комплексне рухова якість. Поряд з повторним методом велику цінність для розвитку швидкості представляє ігровий метод, тому що дає можливість комплексного розвитку швидкісних якостей, оскільки має місце впливу на швидкість рухової реакції, на швидкість рухів та інші дії, пов'язані з оперативним мисленням.\nВластивий ігор високий емоційний фон і колективні взаємодії сприяють прояву cкopocтниx можливостей.\nОдна з провідних ролей у процесі виховання швидкості рухів належить методу динамічних зусиль, який спрямований на розвиток здібностей до прояву більшої сили в умовах швидких рухів (динамічна сила). При його застосуванні використовують обтяження (від 10 до 15 кг) у поєднанні з вправами, які за своєю структурою - відповідають основному спортивного навику. Це дозволяє одночасно вдосконалювати спортивну техніку і розвивати необхідне для обраного виду спорту фізична якість. Іноді носить назву метод пов'язаних впливів.\nМетод полегшених зовнішніх зусиль який при виконанні швидкісних вправ дозволяє опановувати умінням виконувати гранично швидкі рухи (зменшення дистанції, висоти і т.д.)\nДля попередження виникнення "швидкісного бар'єру" при вихованні швидкості рекомендується систематично чергувати методи, поєднуючи їх в рамках одного заняття. Наприклад вправу в скрутних умовах - 3е 4 прискорення в гору, по сходах, на тирсі; повторний біг з близько граничною швидкістю; короткочасні прискорення в полегшених умови під гору і т.д.\nЗмагальний метод - стимулює прояв граничних швидкісних якостей і високої вольової мобілізації. Метод можна застосовувати у двох формах:\n· При груповому виконанні вправи. Після кожної команди вибуває останній;\n· Виконання вправи в парах. Визначаються переможці пар і так до фіналу.\nДля розвитку швидкісних здібностей використовують вправи, які повинні відповідати трьом основним умовам:\n· Можливість виконання з максимальною швидкістю, вправа повинна бути добре засвоєна, щоб концентрувати увагу лише на швидкість;\n· Під час тренування не повинне відбуватися зниження швидкості при виконанні вправи.\nЗасоби для розвитку швидкості можуть бути найрізноманітнішими - це і легка атлетика, бокс, фехтування, східні єдиноборства, вільна боротьба, всі види спортивних ігор. У самостійних заняттях можна застосовувати вправи з партнером і без нього, групові вправи.\nПри вихованні швидкісних якостей, у міру зростання спортивної кваліфікації, доцільно звертати увагу на розвиток м'язової сили і швидкісно-силових якостей, пов'язаних з економічністю рухів. У тренувальному процесі розвиток швидкості краще тренувати перший або другий день після відпочинку.\nПоняття про витривалості. Види і показники витривалості. Методика розвитку.\nВитривалість - найважливіше фізична якість, що виявляється в професійній, спортивній практиці (у тій чи іншій мірі в кожному виді спорту) та повсякденному житті. Вона відображає загальний рівень працездатності людини. У теорії фізичного виховання під витривалістю розуміють здатність людини значітел'ное час виконувати роботу без зниження потужності навантаження її інтенсивності або як здатність організму протистояти втомі. Витривалість - багатофункціональне властивість людського організму і інтегрує в собі велику кількість процесів, що відбуваються на різних рівнях: від клітинного до цілісного організму. Однак, як показують результати сучасних наукових досліджень, провідна роль у прояві витривалості належить чинникам енергетичного обміну речовин і вегетативним системам, які його забезпечують, а саме серцево-судинної, дихальної, а також ЦНС.\n· В тривалості роботи без ознак втоми на даному рівні потужності;\n· У швидкості зниження працездатності при настанні стомлення.\n· Аеробними можливостями організму (фізіологічна основа загальної витривалості);\n· Ступенем економізації техніки рухів;\nУ залежності від інтенсивності роботи і виконуваних вправ витривалість розрізняють як: силову, швидкісну, швидкісно-силову, координаційну та витривалість до статичних зусиль.\n· Загальної витривалості;\n· Швидкісних можливостей спортсмена;\n· (Швидкості та гнучкості працюючих м'язів)\n· Силових якостей спортсмена;\n· Техніко-тактичної майстерності і вольових якостей спортсмена.\nРівень розвитку витривалості залежить від функціональних можливостей всіх органів і систем організму, особливо центральної нервової системи, серцево-судинної, дихальної та ендокринної систем, а також стану обміну речовин та нервово-м'язового апарату. Деякі види витривалості можуть некорельованої один з Друть. Можна мати високу витривалість в динамічної роботи і малої в утриманні статичного зусилля. Це обумовлено відмінностями в біохімічних механізмах забезпечення робіт і в особливостях розвитку гальмування в ЦНС. Чим більше інтенсивність, тим менше витривалість.\nРівномірний безперервний метод. Цим методом розвивають аеробні здібності різних видах спорту, в яких виконуються циклічні одноразово-рівномірні вправи малої та помірної потужності (тривалість 15-30 хв, ЧСС - 130-160 уд / хв.).\nЗмінний безперервний метод. Полягає в безперервному русі, але зі зміною швидкості на окремих ділянках руху. Іноді цей метод називається метод гри швидкостей або "фартлек". Призначений для розвитку як спеціальної, так і загальної витривалості.\nПриступаючи до розвитку витривалості необхідно дотримуватися певної логіки побудови тренувального процесу, тому що нераціональне поєднання в заняттях навантаження різної функціональної спрямованості може призвести не до поліпшення, а, навпаки, до зниження рівня тренованості.\nНа початковому етапі розвитку витривалості необхідно зосередити увагу на розвитку аеробних можливостей з одночасним удосконаленням функції серцево-судинної і дихальної систем, зміцненням опорно-рухового апарату, тобто на розвиток загальної витривалості.\nНа другому етапі необхідно збільшити обсяг навантаження в змішаному аеробно-анаеробному режимі енергозабезпечення, застосовуючи безперервну рівномірну роботу у формі темпового бігу, кросу, плавання і т.д. у формі кругового тренування.\nНа третьому етапі необхідно збільшити обсяги тренувальних навантажень за рахунок застосування більш інтенсивних вправ, виконуваних методом інтервальної і повторної робіт змішаному аеробно-анаеробному і анаеробному режимах. Навантаження підвищувати поступово.\n· Активну, що характеризується величиною амплітуди рухів при самостійному виконанні вправ завдяки власним м'язовим зусиллям;\n· Пасивну, що характеризується максимальною величиною амплітуди русі, що досягається вплив зовнішніх сил, наприклад, за допомогою партнера, або обтяження і т.п.\nВправи, спрямовані на розвиток гнучкості засновані на виконанні різноманітних рухів: згинання-розгинання, нахилів і поворотів, обертанні і махів. Такі вправи можуть вполняться лежачи самостійно або з партнером, з обтяженнями та тренажерами, біля гімнастичної стінки, з гімнастичними палицями, скакалками.\nРозвитку активної гнучкості сприяють самостійно виконувані вправи.\nВиконання вправ на розтягування з відносно великими вагами збільшує пасивну гнучкість. Пасивна гнучкість в 1.5 - 2.0 рази швидше розвивається, ніж активна.\nЯкщо перед нами стоїть завдання збільшення гнучкості, то вправи на розтягування необхідно виконувати щодня.\nВправи на гнучкість повинні виконуватися в усіх частинах тренувального заняття. Небажане зниження скорочувальної здатності м'язів від силових вправ можна подолати трьома методичними прийомами:\n1. Послідовне використання вправ на силу і гнучкість, (сила + гнучкість).\n2. Почерговим використанням вправ на силу і гнучкість (сила + гнучкість + сила) протягом одного тренувального заняття.\n3. Одночасним (поєднаним) розвитком сили і гнучкості в процесі виконання силових вправ.\nСлід завжди пам'ятати, що розтягуватися можна лише після хорошої розминки і при цьому у Вас не повинно бути ніяких сильних больових відчуттів.\nОдним з найбільш прийнятих методів розвитку гнучкості, є метод багаторазового розтягування. Цей метод заснований на властивості м'язів розтягуватися більше при багаторазових повтореннях, вправи з поступовим збільшенням розмаху рухів.\nКількість повторень вправ змінюється, залежно від характеру та спрямованості вправи на розвиток рухливості в тому чи іншому суглобі, темпу рухів, віку та статі займаються.\nМежею оптимального числа повторень вправи є початок зменшення маха рухів або виникнення больових відчуттів.\nМірою виміру гнучкості слугує максимально можлива амплітуда. Одиницями вимірювання можуть бути сантиметри або кутові градуси.\n1. координаційна складність рухового завдання;\n2. точність виконання (тимчасова, просторова, силова) завдання;\n3. час, необхідний для оволодіння належним рівнем точності, або мінімальний час від моменту зміни обстановки до початку відповідного руху.\nРозрізняють загальну і спеціальну спритність. Між різними видами спритності немає достатньо вираженої зв'язку. Разом з тим спритність має самі різноманітні зв'язки з іншими фізичними якостями, тісно пов'язана з руховими навичками, сприяючи їхньому розвитку, вони у свою чергу, покращують спритність. Рухові навички, як відомо, купуються в перші п'ять років життя (близько 30% загального фонду рухів)., А до 12 років - вже 90% рухів дорослі людини. Рівень м'язової чутливості, досягнутий в молоді роки, зберігається довше, ніж здатність до засвоєння нових рухів. Серед факторів, що обумовлюють розвиток прояв спритності, велике значення мають координаційні здібності.\nВправи для розвитку спритності повинні включати елементи новизни, повинні 6ить пов'язані з миттєвим реагуванням на раптово мінливу обстановку.\nОцінка спритності спортсменів здійснюється головним чином педагогічними методами, виходячи з координаційної складності вправи, точності і часу їх виконання (звичайно в першій половині занять). Ефективність та надійність виконання технічних прийомів у різних видах спорту в ході тренувальної та особливо соревновательской діяльності, також можуть характеризувати спритність.\nЗа характером м'язової діяльності стрибок відноситься до групи швидкісно-силових вправ з ациклической структурою рухів, в якій в головному ланці поштовху розвивається м'язове зусилля максимальної потужності, що мають реактивно-вибуховий характер. Таким oбразом, стрибучість є одним з головних специфічних рухових якостей определяющимся швидкістю руху в заключній фазі відштовхування. Чим швидше відштовхування, вище початкова швидкість зльоту.\nЯкими б ми не володіли природними задатками, високої стрибучості ми можемо досягти лише при ретельно продуманою і систематично здійснюваної тренування.\nОсновною умовою виховання стрибучості за будь-якої кваліфікації спортсмена є здійснення на всіх етапах тренувань різнобічної суворо спеціалізованої фізичної підготовки (робота над такими фізичними якостями як сила, швидкість, витривалість).\nВсі методи виховання стрибучості повинні сприяти розвитку комплексу фізичних якостей, які, в кінцевому рахунку, сприяли б можливості більшого підвищення потужності поштовху, спеціальних рухових навичок.\nОсновними методами виховання стрибучості є:\n· Метод повторного виконання вправи, що характеризується виконанням вправи через певні інтервали відпочинку, протягом яких відбувається достатнє відновлення працездатності.\n· Тривалість інтервалів відпочинку визначається двома фізіологічними процесами:\n§ зміною збудливості ЦНС;\n§ відновленням показників вегетативних функцій, пов'язаних з відновленням дихання оплатою кисневого боргу).\n· Інтервали відпочинку мають бути з одного боку досить короткими, щоб збудливість ЦНС не встигала істотно знизитися, а з іншого боку досить довгими, щоб більш-менш повно відновитися.\n· При застосуванні повторно цього методу тренувальних дій на організм забезпечує тільки в період втоми після кожного повторення. Повторний метод дозволяє точно дозувати навантаження, удосконалює опорно-м'язовий апарат, впливає на серцево-судинну і дихальну систему. При такому методі рівень стрибучості підвищується на 29-30%.\n· Інтервальний метод. Зовні схожий з повторним методом. Але, якщо при повторному методі характер впливу навантаження визначається виключно самим вправою, то при інтервал'ном методі великим тренувальним впливом володіють і інтервали відпочинку.\n· Ігровий метод виховання стрибучості. Однак цей метод володіє істотним недоліком - обмежена дозування навантаження.\nВ останні час знайшов застосування метод виховання стрибучості, що отримав назву - метод кругового тренування, який можна проводити за методом повторення вправ.\nВсі методи виховання стрибучості слід застосовувати не в стандартних ситуаціях, а в варіативних, змінюються ситуаціях (метод пов'язаних впливів) наближених до ігрових. Як показує практика виховання стрибучості можна здійснювати в принципі йдучи двома шляхами:\n§ за рахунок збільшення максимальної швидкості;\n§ за рахунок збільшення максимальної сили.\nВпливаючи, в процесі виховання на одне з фізичних якостей, ми впливаємо на інші. Характер і величина цього впливу залежить від двох причин: особливостей застосовуваних навантажень і рівня фізичної підготовленості. У людей з низьким рівнем фізичної підготовленості при переважному прояві однієї фізичної якості значні вимоги пред'являються і до інших. Наприклад, для новачків біг на 100м є випробуванням не тільки їх швидкості, але значною мірою і сили, і витривалості, і спритності.\nРозвиток однієї з фізичних якостей на початкових етапах тренувань призводить до coвершенствованію та інших. Проте розвиток якості припиняється. При цьому вправи, які раніше надавали вплив на розвиток всіх фізичних якостей, тепер будуть надавати тренувальних дій лише на деякі з них. У подальшому можуть навіть проявитися негативні взаємини між окремими якостями. Так, виявляються несумісними завдання одночасно досягнення максимальних показників сили (піднімання великої ваги) і максимальних показників - витривалості (біг, марафон). Проте слід враховувати, що найвища ступінь прояву однієї з фізичних якостей може бути досягнута лише при певній мірі розвитку інших.\nВ останні роки ведуться серйозні дискусії, що стосуються спортивної форми, в яких зустрічаються досить формальні, часом чисто інтуїтивні, судження і мотиви, позбавлені доказового матеріалу. Існують, однак, і принципові питання, які неминуче виникають з розвитком теорії і практики спорту і які чекають свого поглибленого тлумачення та пояснення. Слід зазначити, що більша частина питань, пов'язаних зі спортивною формою, не оскаржуються фахівцями, а саме:\n- Стан "спортивної форми" - закономірний результат тренувальних впливів і пов'язаних з цим адаптаційних змін в організмі;\n- Ці зміни мають фазовий характер, зі своїми кількісними та якісними параметрами;\n- Спортивна форма може виникнути тільки при стійкому стані загальної та спеціальної працездатності, визначеному як тренованість організму;\n- Обидва стану - тренованість і спортивну форму - якісно різні, незалежно від їх загальної природи;\n- Спортивна форма - не статичне, а розвивається в часі стан, який поряд із загальними рисами має і свою специфіку для різних видів спорту;\n- Спортивна форма - головний постійно діючий фактор для досягнення високих спортивних результатів.\nПри з'ясуванні та систематизації цих питань не оспорюються також і пріоритетні вклади Л.П. Матвєєва, що отримали всесвітнє визнання. Але, як він і сам підкреслює, "логіка нескінченного пізнання" ставить нові питання і шукає на них відповіді.\nРозглянемо лише деякі з дискусійних питань, пов'язані з основною дефініцією Л.П. Матвєєва, наприклад, що становлення, збереження і тимчасова втрата спортивної форми можливі лише у рамках великого тренувального циклу (макроциклу). Опоненти наводять чимало прикладів дуже частого придбання і втрати спортивної форми в залежності від спортивного календаря. Ці приклади, однак, не мають міцної основи, бо недостатньо аналітично простежується, наскільки у відповідному змаганні реалізований спортивний результат близький до їх максимальному досягненню. Отже, ставиться питання про те, чи може спортивне досягнення бути критерієм спортивної форми, і якщо відповідь позитивна, то за яких умов.\nІнше принципове питання стосується онтологічної сутності відомих трьох фаз спортивної форми. Якщо прийняти, що тренованість і спортивну форму - два. якісно різних стану, то тоді можна припускати, що фази в розвитку спортивної форми (яка грунтується лише на високого рівня тренованості), мабуть, мають інші, більш приватні та обмежені в часі, параметри (більш динамічні і адаптивні). Ці проблеми можуть бути з'ясовані тільки з позицій системного підходу, який дозволяє розкрити деякі з характеристик сутності спортивної форми.\nСпортивна форма - багатофакторне явище зі складною ієрархічною структурою. У якості інтегральної, найбільш узагальненої моделі готовності спортсмена реалізувати свої можливості в спортивному досягненні найчастіше приймається єдність між основними сторонами підготовки - фізичної, технічної, тактичної та психічної. Проте ці основні компоненти спортивної форми (чинники спортивного досягнення) мають свої ієрархічні рівні, які зумовлюють складні взаємозв'язки і відносини, що виникають між ними в різних фазах адаптаційного процесу.\nКомпоненти спортивної форми мають різну ступінь стійкості. Деякі з них відносно стабільні, переважно вегетативні функції та основні (специфічні для даного виду спорту) рухові стереотипи, як функція міцних (кумулятивних) ефектів тренувальних впливів. Інші - порівняно більш мобільні - відбивають оперативне і поточне стану організму - можливості його адаптації до динамічних змін зовнішнього середовища.\nЗв'язки між компонентами спортивної форми мультиколінеарності, тобто безліч і складно (прямо і опосередковано) пов'язані між собою. Відомо, що деякі з них відрізняються своїми позитивними корелятивну залежність. Між іншими, наприклад між аеробними і анаеробними процесами тощо, існують конкурентні відносини.\nВідносини між компонентами спортивної форми мають специфічний характер в залежності від особливостей рухової діяльності. Це визначає особливості факторної структури спортивної форми для окремих видів спорту та дисциплін і об'єктивні межі для її перебудови на різних етапах спортивної підготовки.\nСпортивна форма - строго індивідуальне адаптивне стан організму, яке відрізняється динамікою своїх генотипних і фенотипно характеристик у процесі спортивного вдосконалення. З підвищенням спортивної майстерності ця динаміка набуває більш стійкий характер і створює об'єктивні передумови для цілеспрямованого виборчого управління спортивною формою як головною передумовою до досягнення високих і стабільних спортивних результатів.\nОтже, спортивна форма - це стан, який відображає генералізований процес біосоціальної адаптації: перехід від більш низьких детермінованих станів до більш високим імовірнісним (стохастичним) рівням поведінки всієї системи - "спортсмен". Для першого рівня характерні адаптивні реакції організму, які формують довгострокові і стійкі показники тренованості як природної і єдино можливою бази для досягнення спортивної форми. Для другого рівня характерні реакції в поведінці індивіда, які формують оперативні (набагато більш мобільні) компоненти адаптаційного процесу, безпосередньо пов'язані з факторами соціально-психологічного характеру. У своїй єдності вони визначають допустимі межі цілеспрямованих тренувальних навантажень і активного виборчого пристосування системи в рамках її адаптаційних можливостей. На основі цієї постановки приходимо, природно, до проблеми онтологічної сутності трьох фаз у розвитку спортивної форми як стану оптимальної готовності організму до досягнення високих спортивних результатів. Дефініція, дана їм Л.П. Матвєєвим (1965), в принципі не відрізняється від відомих трьох фаз у розвитку тренованості (С. Літунів, 1952; Л. Прокоп, 1959). Тоді виникає закономірне питання: що є загальним і що різним (специфічним) в цих двох станах організму - тренованості та спортивної форми?\nЗагальне полягає в тому, що вони мають однакову характеристику сутності як стану стійких адаптаційних змін в організмі і що тренованість - це первинний стан, яке формується і є природною, матеріальною основою спортивної форми.\nСпецифічне полягає в тому, що незалежно від їх загальної природи вони представляють собою два якісно різних стану організму відносно ступеня його оптимальної готовності до досягнення високих спортивних результатів.\nОтже, спортивна форма може формуватися як якісно новий стан тільки і єдино на основі високого рівня тренованості. Подібна можливість виключена нижче цього рівня, наприклад, протягом першої стадії тренованості, коли вона ще в процесі становлення, а ще менше - в останній її стадії, коли вона починає знижуватися з відомих закономірностей адаптаційного процесу.\nЦя постановка не стикується з твердженням Л.П. Матвєєва, що перша фаза у розвитку спортивної форми включає два етапи: "Формування і розвиток передумов спортивної форми" (що є визнанням того, що вона тут відсутня; "безпосереднє формування спортивної форми", при якому зміни набувають більш спеціалізований і синхронний характер. За Очевидно, мова йде про першу фазі у розвитку загальної та спеціальної тренованості як передумові до вступу в спортивну форму на наступних етапах підготовки.\nОтже, твердження Л.П. Матвєєва про трьох фазах у розвитку спортивної форми умовно можна прийняти тільки щодо її базисних, відносно стійких компонентів, які дійсно формуються тривалий час у великих циклах підготовки і в той же час є іманентними характеристиками тренованості як стійкого стану високої специфічної працездатності організму. Це, однак, не вичерпує питання про спортивній формі в її цілості. Відсутні ще два виключно важливих компоненти, які найбільшою мірою надають їй відповідну специфіку і якісно відрізняють від високої тренованості. У першу чергу це її оперативні компоненти, що відображають (як підкреслює і Л. П. Матвєєв, 1991) поточний стан оперативної працездатності, актуальною мотивації і інтуїтивної настройки для конкретного змагання або спортивного результату, пов'язаних переважно з біосоціальних природою спортсмена. Саме ці компоненти набагато динамічніші і в жодному разі не можуть мати ту ж фазову структуру, типову для стабільних, переважно морфофункціональних компонентів.\nДругим і найбільш істотним критерієм спортивної форми, який дає інтегральну характеристику її сутності як якісно нового стану тренованості, є так звана конкордантность (оптимальна узгодженість) всіх її компонентів на системному рівні. По суті, це фактори спортивного досягнення, які, крім того що досягли високого ступеня розвитку (що характерно і для тренованості), тут знаходяться у своїх оптимальних кількісних і якісних відносинах. Це додає всій системі якісно нові властивості (так звану емерджентність), які відсутні у окремо взятих її компонентів. При цьому положенні можемо визначити спортивну форму як такий стан специфічної працездатності спортсмена, при якому всі чинники спортивного досягнення перебувають у своїх оптимальних значеннях і співвідношеннях (так званої конкордантності), що забезпечують максимальну реалізацію його моторного потенціалу у відповідній рухової діяльності (спортивний результат).\nСтан "спортивної форми" відрізняється відносною стійкістю в часі і залежить від ряду факторів:\nспецифіки виду спорту, індивідуального морфофункціонального статусу спортсмена, його кваліфікації, стану в даний момент і режиму тренувальних впливів. Виборче ставлення до цих чинників створює необхідні умови і передумови для цілеспрямованого управління спортивною формою з метою максимальної реалізації спортсменом у майбутніх змаганнях. Їх впорядкування в часі (спортивний календар) - також одна з умов для пошуку найбільш вдалої моделі становлення і збереження спортивної форми на даний період часу.\nДосвід кращих фахівців та їх вихованців показує, що чим вища кваліфікація спортсмена, тим менше часу їй необхідно для переходу зі стану високої тренованості у стан спортивної форми. Об'єктивні межі, в рамках яких можливе досягнення спортивної форми та її збереження, визначаються специфікою змагальної дисципліни, величиною і характером вкладеного зусилля, ступенем втоми, а також динамікою процесів відновлення і сверхвосстановления організму. Мабуть, мова йде не стільки про ємнісних можливості стійких (базисних) компонентів спортивної форми, скільки про оперативні. Немає ніякого сумніву, що об'єктивні умови і передумови для більшої динаміки спортивної форми будуть існувати в короткочасних по зусиллю видах спорту: стрибках, метаннях, спринті та інших, тоді як у видах спорту, пов'язаних з величезними витратами речовини, енергії та інформації, періоди досягнення спортивної форми та її збереження будуть більш тривалими.\nЦей приклад переконливо доводить, що у видах спорту першої групи (стрибки, метання, штовхання, спринт) спортсмени високої кваліфікації, коли вони знаходяться в стані стабільної тренованості, можуть вибірково, на певні інтервали (у відповідності зі своїми особистими інтересами до спортивного календарем), входити в спортивну форму, приблизно на 7-10 днів, зосередивши ці свої зусилля в 3 - 4 етапи річного циклу. Ця "вибірковість" на перший погляд здається довільною, але для досвідчених тренерів і спортсменів вона суворо запрограмована і співвіднесена з об'єктивними закономірностями адаптаційного процесу і поточним адаптаційним резервом спортсменів.\nНезалежно від специфіки тренувальних програм варто відзначити зростаюче значення оперативних компонентів для управління спортивною формою у великому спорті. Його престижні функції і посилився проникнення комерціалізації випробовують не тільки біоенергетичний потенціал великих спортсменів, але і їхні інтелектуальні, моральні і особливо вольові та емоційні якості. Найчастіше "зриви" спортивної форми виникають через стресового впливу середовища на ці оперативні компоненти, тоді як цього майже не відбувається з її стабільними компонентами. Вони можуть тільки тимчасово (в даний момент) піддатися впливу лабільних компонентів спортивної форми на псіхорегулятівной основі. Саме цим пояснюється той факт, що лише протягом 3-4 днів або максимум тижні даний спортсмен показує виключно високі або ж вельми скромні результати. Це виводить на передній план значення позитивних емоцій, усвідомленої мотивації і передстартової налаштування спортсменів та вміння тренера (досить часто його інтуїції) направляти їх самим правильним чином. Тільки за цих умов можна прийняти установку, що головним критерієм спортивної форми є високі і стабільні результати, досягнуті у відповідальних змаганнях; Ось чому прав Л.П. Матвєєв (1991), який стверджує, що для оцінки спортивної форми за результатами спортивних змагань необхідний не тільки поглиблений статистичний, а й змістовно-логічний аналіз. Тільки в такому випадку індивідуальна динаміка спортивних результатів перетворюється на основний інтегральний показник динаміки спортивної форми.\n3.1. Список використаної літератури:\n1. Селуянов В.М., Шестаков М. П. Фізіологія активності Н. А. Бернштейна як основа теорії технічної підготовки в спорті / / ТіПФК. № 11,1996 .- С.58-62.\n2. Малиновський С.В. Тактична підготовка в спортивних іграх .- М.: Фізкультура і спорт, 1986 .- 167 с.\n3. Родіонов А.В. Психологічні основи тактичної діяльності у спорті / / Теорія і практика фізичної культури .- 1993 .- N 2 .- с. 7-9\n4. Пуні А. Ц. Психологічна підготовка до змагання у спорті. - М.: ФиС, 1969.\n5. Біологічні та педагогічні аспекти витривалості / / Матер, всесоюзн. симп. / / Теорія і практика фізичної культури, 1972, № 8, с. 29-33.\n6. Зациорский В. М. Виховання фізичних якостей: Навч. ТіМФВ для ІФК. - М.: ФиС, 1967, с. 168-236\n7. Озолин Н. Г. Розвиток витривалості спортсмена. - М.: ФиС, 1959, 128 с\n8. Найгоф Р. Деякі принципи і критерії збільшення навантажень при вихованні загальної та спеціальної витривалості. Досвід наших друзів. - М.: Спорткомітет СРСР, 1982, 31 с.\n9. Коробков А.В., Головін В.А., Масляков В.А. Фізичне виховання. -М.: Вищ. школа,\n158.1кб. | скачати\nОснови туристської підготовки та тренування\nСуб`єктивні і об`єктивні дані самоконтролю Основи спортивного масажу


Геломиртол - Инструкция, Применение, Дозировка, Показания, Противопоказания, Аналоги, Состав, Побочные действия, Производитель, Отзывы\nВиробник: Г. Поль-Боскамп ГмбХ & Ко. KГ./G.Pohl-Boskamp GmbH & Co. KG.\nАТ Код: АТХ R05С\nКлінико-фармакологічна група: Відхаркувальні засоби, за винятком комбінованих препаратів, що містять протикашльові засоби.\nФорма випуску: Капсули кишковорозчинні\nдіюча речовина: 1 капсула містить 120 мг миртолу стандартизованого;\nдопоміжні речовини: середньоланцюгові тригліцериди;\nсклад капсульної оболонки: желатин, гліцерин; сорбіту розчин що не кристалізується (Е 420); кислота хлористоводнева 13 % (отримана з кислоти хлористоводневої 25 % і води очищеної); гіпромелози ацетату сукцинат; триетилцитрат; натрію лаурилсульфат; тальк; декстрин; амонію гліциризат.\nУ складі комплексної терапії гострого і хронічного бронхіту, при запаленні придаткових пазух носа (синуситах).\nПідвищена чутливість до компонентів препарату; запальні захворювання шлунка, кишечнику та жовчовивідних шляхів; тяжкі порушення функції печінки.\nКапсули Геломиртолу рекомендовано приймати за 30 хвилин до їди, запивати великою кількістю прохолодної води або іншими напоями.\nДорослим та дітям віком від 10 років рекомендовано приймати по 2 капсули 4-5 разів на добу при клінічній картині гострого запалення. При хронічному процесі приймати по 2 капсули 3 рази на добу. Таке ж дозування рекомендоване при довготривалій терапії. Для полегшення ранкового відходження мокротиння при хронічному бронхіті рекомендовано приймати додатково 2 капсули Геломиртолу ввечері, перед сном.\nДітям віком від 3 до 10 років (даний препарат призначати дітям у той період, коли вони можуть самостійно ковтати капсулу):\nпри клінічній картині гострого запалення дітям рекомендовано приймати по 1 капсулі 4-5 разів на добу. З метою створення умов для поліпшення сну останню дозу потрібно приймати перед сном;\nпри хронічному процесі приймати по 1 капсули 3 рази на добу. Таке ж дозування рекомендоване при довготривалій терапії;\nдля полегшення ранкового відходження мокротиння при хронічному бронхіті рекомендовано приймати додатково 1 капсулу Геломиртолу ввечері, перед сном.\nПрепарат застосовувати у період проявів симптомів захворювання та протягом 2-4 днів після їх зникнення.\nРідко (від 1 до 10 випадків на 1000) можуть виникати больові явища і дискомфорт у шлунково-кишковому тракті. Дуже рідко (від 1 до 10 випадків на 10000) може виникати нудота, блювання, діарея. Також спостерігаються поодинокі випадки алергічних реакцій, у тому числі висипи на шкірі, свербіж, почервоніння, набряк обличчя, задишка, циркуляторні порушення. В 1 випадку на 10000 може виникати загострення жовчокам’яної і сечокам’яної хвороби.\nНа даний час взаємодія Геломиртолу з іншими лікарськими засобами невідома.\nпрозора м’яка желатинова капсула (витягнутої форми) з природним жовтуватого кольору забарвленням. Вміст капсул: прозора рідина з характерним запахом.\nЯкщо симптоми захворювання не зникають або стан хворого погіршується, якщо з’являється задишка, підвищується температура, з’являється кров або гній у мокротинні, необхідно негайно проконсультуватися з лікарем.\nХворим на бронхіальну астму, коклюш перед застосуванням лікарського засобу потрібно проконсультуватися з лікарем.\nНемає даних щодо впливу лікарського засобу на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або роботі з іншими механізмами.\nХоча немає відомостей про шкідливу дію препарату Геломиртол на плід, у період вагітності або годування груддю приймати препарат тільки під контролем лікаря, особливо у I триместрі.\nПо 10 капсул у блістері, по 2 блістери у картонній коробці.


Чим більше опір, тим більше сили – Моя наука\n9 Лютого 2014 | TetjanaDrevytska\nТеги: серце, фізіологія, феномен Анрепа\nабо Один із прикладів пристосувального сигнального значення вільних радикалів\n«Для чого нам потрібне Серце?»\n«Для того, щоб дихати і кохати»\nОлександр, 4 роки.\nЛюдина все своє життя опирається труднощам і негараздам, щоб іти вперед. Відступає, спочиває – і знову в бій. Але серце перемагає опір крові кожну секунду і не має жодної миті на перепочинок. Кардіологи більш як сто років вивчали, як це йому вдається. Нещодавно виявилося, що серцю у цій непростій боротьбі допомагають вільні радикали.\nУ 1912 році молодий хлопець на ім’я Гліб Анреп, студент 2-го курсу Санкт-Петербурзької Військово-медичної академії за рекомендацією Івана Петровича Павлова поїхав до Лондону. І не куди-небудь, а до лабораторії, в якій сумлінно займалися фізіологічними дослідженнями видатні фізіологи Ернст Старлінг і Вільям Бейліс. Студент дуже вдало долучився до пізнання дивовижних подій, що відбуваються у серці. Відкриття, яке так натхненно та влучно зробив хлопець того ж року, вже понад століття носить його ім’я – ефект Анрепа. Суть цього ефекту полягає в тому, що серце починає скорочуватися сильніше при збільшенні тиску крові в аорті.\nГліб Анреп встановив, що в кінці скорочення лівого шлуночка, коли кров викидається до аорти і створює там все вищий тиск, м’язового напруження стінок шлуночку стає недостатньо для продовження витискання крові в аорту. Тому крові з серця виходить менше, що мало б знизити кровопостачання організму. Проте через лічені мілісекунди ситуація виправляється: міокард напружується і долає опір аорти. Як же клітини серця (кардіоміоцити) «знають», що саме зараз треба пересилити тиск крові й зберегти кількісні показники – ударний і хвилинний об’єм крові – на потрібному рівні?\nПодальші дослідження ефекту Анрепа були продовжені самим Ернстом Старлінгом і багатьма іншими відомими фізіологами. Пізніше вчені назвали це «гомеометричним механізмом» (без зміни розміру камер серця) регуляції діяльності серця, сенс якого полягає у забезпеченні адекватного хвилинного об’єму крові за будь-яких умов, наприклад при виконанні фізичного навантаження. Дослідники, які намагалися пояснити механізми такого збільшення сили назвали його «феноменом», адже кожна запропонована версія ставила більше запитань, ніж давала відповідей.\nІ ось, нарешті, майже сто років потому ми можемо сказати, що феномен перестає бути загадкою. Вийшли узагальнюючі роботи на кшталт «The Anrep effect: 100 years later», яка була надрукована на початку 2013 року у журналі American Journal of Physiology — Heart and Circulatory Physiology, де з окремих досліджень було зібрано картину молекулярно-біохімічних подій, які відбуваються в кожній клітині серця, починаючи від збільшення тривалості напруження серцевого м’яза без зміни довжини (так зване ізометричне скорочення) до збільшення сили його скорочення.\nУ нормальних умовах серце виштовхує кров до аорти при тиску в ній близько 80 мм.рт.ст. (так званий діастолічний тиск, після розслаблення шлуночків серця). Коли ж в аорті зростає тиск, скажімо, з 80 мм.рт.ст. до 100 мм.рт.ст. (післянавантаження на серце), зростає і час,необхідний для досягнення цієї величини тиску в шлуночку. Ясно, що інакше кров зі шлуночка в судини просто не надійде, оскільки рух крові, як і будь-якої рідини, забезпечується різницею тисків: з об’єму з вищим тиском до об’єму з нижчим. У цей час, а саме фази ізометричного скорочення серцевого циклу, зростаєнапруження еластичних регіонів молекули тітіну, до якої кріпляться актинові і міозинові філаменти.\nЦі механічні зміни активують низку протеїн-кіназ, які фосфорилюють білки кардіоміоцитів, що здійснюють екзоцитоз. З везикул назовні виходять гранули з ангіотензином II та ендотеліном – біологічно активними речовинами. До цих молекул на клітинах серця є мінералокортикоїдні рецептори й рецептори епідермального фактору росту. Активовані рецептори запускають каскад подій, що починається з фосфорилювання NADPH-оксидази 4 (NOX4) – ферменту, який збільшує рівень вільних радикалів в клітині. На збільшення кількості радикалів реагують спеціальні редокс-чутливікінази, однією з задач яких є активація Na+/H+ обміннику (NHE1) клітинної мембрани. Цей насос виганяє з кардіоміоциту іони водню, натомість запускає всередину іони Na+. Коли натрію в клітині багато, то це, звісно, ненормально. Навіть натрій-кальцієвий насос, основною метою якого є виведення кальцію з кардіоміоциту, в таких умовах стає воротами для вхідного кальцієвого струму і несе кальцій всередину клітини. І тут клітина досягає необхідної умови для розвинення більшої сили – вона збільшила концентрацію Ca2+ в своїй цитоплазмі! Оскільки разом цих кардіоміоцитів багато, разом вони стають сильніше і можуть подолати опір, а отже виконати своє призначення – виштовхнути потрібний об’єм крові до аорти!\nМи бачимо, що маленький кардіоміоцит вже має запрограмовані ендогенні механізми спротиву збільшенню зовнішнього тиску і залучає сусідні клітинки у важливу справу. Залишається побажати всім нам успішної реалізації власних можливостей і запрограмованих механізмів спротиву і збільшення сили духу для спільного подолання зовнішнього тиску 🙂\nHoracio E. Cingolani , Néstor G. Pérez , Oscar H. Cingolani , Irene L. Ennis\n23 Березня 2017, 21:13\nЗалишити відповідь до alexhometa@gmail.com Скасувати відповідь


У всі часи золото символізувало статусність власника, високо цінувалося, служило обмінним еквівалентом і засобом накопичення багатств. Воно вважалося металом Сонця, тобто царственности і сили. Прикраси, особливо золоті, ще в Стародавньому Вавилоні і Єгипті використовували для відводу «лихого ока». Золоті прикраси є символом забезпеченого майбутнього, свого роду подушкою безпеки. Раз це так, чому б не поворожити, використовуючи їх?\nДізнатися те, що приховано\nЗнадобиться шнурок і кілька золотих прикрас різних видів. Надягаємо їх на шнурок і скріплюємо кінці вузлом. Чітко формулюємо питання. Наприклад, ви хочете знати, що принесуть вам взаємини з якоюсь людиною. Чи замислювалися будь-яке число і відраховуєте прикраси. Якщо їх на шнурі 5, а ви задумали 10, дораховуємо до кінця шнурка і починаєте спочатку. Десяте за рахунком прикраса і стане відповіддю на питання. Тепер почніть аналізувати.\nНаприклад, «відповіддю» виявився широкий браслет з рожевого і білого золота. Сенс може бути таким: відносини з задуманим людиною внесуть у ваше життя контраст романтики і практичності (рожеве і біле золото). Введуть вас в коло, де обранець, можливо, є лідером (широкий браслет). Ймовірно, спілкування буде непростим, але воно дозволить вам завести корисні контакти.\nЯкщо відповіддю виявилася товста коротка ланцюг з кулоном, можна зробити висновок, що у вашого приятеля немає далекосяжних планів, але «за горло візьме» і тримати четверте буде сильне, намагаючись нав’язати свою опіку. Пробуйте, фантазуйте, набирайтеся досвіду. Китайська мудрість говорить: «Дія, яке повторили в тисячний раз, стає майстерністю».\nСимволіка золотих прикрас\nЗолоті сережки свідчать про приналежність до певного соціального кола. Чим більше сережки, тим більшим терпінням володіє їх власниця. Маленькі і дуже дорогі сережки означають консерватизм. Великі, прикрашені великою кількістю каменів сережки видають деяка зарозумілість. Довгі і великі сережки, в яких перевага віддається ювелірної роботи, а не популярності бренду, розкажуть про індивідуалізм і замкнутість.\nЗолоті намисто, кольє або ланцюг з кулоном є символами високого поста і відповідальності, пов’язаної з ним. Самостійні пані вважають за краще ланцюга з кулонами. Матері сімейств або дами, що знаходяться під опікою чоловіка, частіше носять кольє. Жінки самостійні, але готові прийняти владу чоловіка над собою, часто вибирають намиста або намиста.\nЗолотий браслет символізує вміння захищатися. А також ступінь відповідальності перед людьми, товариськість, вміння налагоджувати зв’язки і організовувати коло однодумців. Багато браслетів — багато кіл спілкування, тонкі браслети — менше зобов’язань по відношенню до свого кола. Широкі, масивні браслети — серйозне ставлення до свого оточення.\nЗолоті каблучки вказують на особисту силу, авторитет або прагнення до завоювання поваги серед людей.\nЗолоті брошки говорять про родзинку в характері, яскравою межах, щось особливе і загадкове, сексуальному маячки.\nВорожіння | Ворожіння на золотих прикрасах


Житомир.info | Студенти Житомирського національного агроекологічного університету примножують спортивну славу країни\nУ ЖНАЕУ повністю відремонтували і обладнали новою сантехнікою допоміжні приміщення, роздягальні, душові, вбиральні. У 2018 році було спроєктовано та збудовано відкритий комплекс силових тренажерів, де одночасно можуть займатися майже 100 студентів. У березні вручили баскетбольні, волейбольні, футбольні та тенісні м’ячі збірним командам університету, а до цього вони отримували нову форму.\nСтуденти ЖНАЕУ - переможці не лише обласних та всеукраїнських змагань, але й гідно представляють країну на міжнародній арені, здобуваючи найвищі нагороди.\n«З кожним роком у нас збільшується кількість титулованих спортсменів: маємо ким пишатися і на кого рівнятися. Ми постійно маємо унікальну можливість наблизитися до справжніх зірок спорту, адже вони серед нас, – продовжує ректор. – Намагаємося підтримувати таких студентів, адже вони поєднують навчання із тренуваннями та змаганнями, виборюючи призові місця. Безпосередньо в університеті ми також плекаємо спортивний запал наших студентів, викладачів та співробітників, влаштовуючи спартакіади. Зокрема, вже традиційними є загальна Спартакіада серед факультетів (12 видів спорту), Спартакіада першокурсників (11 видів спорту), Спартакіада «Здоров’я» серед викладачів та співробітників університету (5 видів спорту) та спортивні ігри між гуртожитками, переможців яких нагороджуємо перехідними кубками, грамотами і подяками під час «Вечора спортивної слави» наприкінці року. Загалом у нас працює 18 секцій з різних видів спорту, де підвищують свою спортивну майстерність майже півтисячі студентів. У Житомирському національному агроекологічному університету навчаються студенти, які займаються різноманітними командними та індивідуальними видами спорту. Я щиро дякую кафедрі фізичного виховання, усьому колективу викладачів і тренерів, за те, що усі ці роки плекають нове покоління спортсменів. Це дійсно велика робота. Ми з радістю слідкуємо і за спортивними успіхами наших випускників. Більше півсотні студентів стали майстрами спорту, а 13 студентів – майстрами спорту міжнародного класу. Під час нещодавнього візиту в Житомир президент Національного олімпійського комітету України, олімпійський чемпіон, Герой України Сергій Бубка відзначив кращих спортсменів області, серед яких й представники ЖНАЕУ: Калаєв Адам, Домбровська Василина, Кирилович Денис, Фролов Єгор, Волощук Іван, Река Єлизавета, Тимчишин Іван, Сайкевич Антон, Данилюк Артем, Єлісеєва Анастасія».\n- Студент факультету екології і права Іван Тичишин – Володар Кубку світу з рукопашного бою Dragon World Cup.\n- Студентка факультету ветеринарної медицини Василина Домбровська у складі команди області на чемпіонаті України з естафетного бігу в естафеті 4 х 400 м серед дорослих зайняла ІІ місце, 4 х 100 м серед дорослих – ІІІ місце, 4 х 400 м (мікс) серед молоді – ІІІ місце.\n- На чемпіонат України з триатлону студент факультету інженерії та енергетики Денис Кирилович у складі команди області в естафеті став бронзовим призером.\n- На Кубку світу з кікбоксингу WAKO "BESTFIGHTER-2019" серед доросли студент агрономічного факультету Єгор Фролов став бронзовим призером.\n- На чемпіонаті України з триатлону в естафетах студент факультету інженерії та енергетики Денис Кирилович у складі команди області Денис став срібним призером.\n- На чемпіонат України з пауерліфтингу та окремих вправ серед аматорів та професіоналів студент факультету економіки та менеджменту Артем Данилюк став чемпіоном.\n-На чіемпіонаті України з гирьового спорту студент технологічного факультету Микола Мосійчук став чемпіоном і вперше виконав норматив майстра спорту України.\n- На міжнародному турнірі зі змішаних бойових мистецтв «Road to WWFC» відзначився студент технологічного факультету Іван Волощук.\n-На чемпіонаті України з кікбоксингу WAKO серед дорослих у складі команди області студент агрономічного факультету Єгор Фролов став чемпіоном України серед дорослих.\n- На чемпіонаті України з пара-карате студент факультету екології і права Данило Зелінський виборов І місце в особистому кате та ІІ місце в особистому куміте.\n- На Кубку України з боротьби самбо студента факультету екології і права Альона Зибалова стала бронзовим призером серед юніорок.\n- На чемпіонаті України з легкої атлетики у приміщеннях студентка факультету ветеринарної медицини Василина Домбровська у складі команди області в естафеті 4 х 400 м стала бронзовим призером серед молоді.\n- Студент агрономічного факультету Єгор Фролов виборов золоту нагороду на Кубку Європи з кікбоксингу WАKО.\n- Анастасія Філон, студентка факультету екології і права, у складі національної збірної стала срібним призерам міжнародних змагань з волейболу сидячи "Pajulahti Games"\n- На чемпіонат міста з волейболу серед студентських жіночих команд 2018 року. Перемогла команда Житомирського національного агроекологічного університету.\n- На Кубку України з армспорту серед спортсменів з ураженням опорно-рухового апарату та вадами зору в складі команди області студент факультету обліку та фінансів Дмитро Луцишин в особистій першост іпосів ІІ місце, а у командній - І місце.\n- На ХVII міжнародному турнірі з баскетболу ім. С. П.Корольова серед команд ветеранів у складі команди міста старший викладач кафедри фізичного виховання ЖНАЕУ Олександр Єловець став переможцем.\n- Представники ЖНАЕУ стали лауреатами щорічного обласного конкурсу кращих спортсменів. Зокрема, у номінації «Сила духу» нагороди отримали студенти Філон Анастасія і Зелінський Данило. Переможцем у номінації «Краща команда з ігрових видів спорту» стала команда з волейболу «Житичі», у складі якої грає студент агрономічного факультету ЖНАЕУ Андрій Михальчук.\n- У ІІ Відкритому обласному турнірі з волейболу серед чоловічих команд, присвяченого Дню місцевого самоврядування, ВК «ЖНАЕУ»здобула ІІІ місце.\n- На чемпіонаті міста з волейболу серед чоловічих студентських команді І місце виборола команда ЖНАЕУ.\n- На Кубку України з греко-римської боротьби студент факультету економіки і менеджменту Адам Калаєв виборов бронзову нагороду.\n- На чемпіонаті світу з пауерліфтингу серед учасників до 20 років студент факультету інженерії та енергетики Антон Сайкевич виборов перше місце, став чемпіоном світу і виконав норматив майстра спорту.\n- Чемпіонкою Європи з максібаскетболу у складі збірної команди України стала старший викладач кафедри фізичного виховання Тетяна Курило.\n- Студент технологічного факультету Іван Волощук на чемпіонаті Європи зі змішаних єдиноборств виборов бронзову медаль, а також став володарем Кубку України серед юнаків.\n- Член збірної команди України з волейболу сидячи, призерка міжнародного турніру з волейболу у Китаї, учасниця чемпіонату світу – Анастасія Філон, факультет екології і права.\n- Чемпіонами України стали: Єгор Фролов – кікбоксинг, Дмитро Луцишин – армреслінг, Денис Кирилович – триатлон, Данило Зелінський – карате.\n- Денис Кирилович виконав норматив майстра спорту з триатлону.\n- Чемпіонка України з естафетного бігу 4 по 100 м – Василина Домбровська, факультет ветеринарної медицини.\n- Срібний призер Кубку України з боротьби самбо – Аліна Богачук, агрономічний факультет.\n- Срібний призер Кубку України з гирьового спорту – Микола Мосійчук, технологічний факультет.\n- Срібний призер чемпіонату світу з пауерліфтингу серед аматорів та професіоналів – Артем Данилюк, факультет економіки та менеджменту.\n- Чемпіонка України з волейболу серед команд І ліги – Анастасія Цимбалюк, агрономічний факультет.\n- Чемпіон України з волейболу серед команд І ліги – Андрій Михальчук, агрономічний факультет.\n- Река Єлизавета – КМС, бронзова призерка чемпіонату студентської ліги України.\n- Єлісеєва Анастасія – майстер спорту України зі спортивної аеробіки.\nТеги: ЖНАЕУ спорт


Створити інтер'єр в квартирі, як в номері готелю класу люкс - Різне\nЯк зробити квартиру схожою на номер в готелі класу люкс\n21.02.2020 admin Різне 0\nЯкщо ви багато часу проводите в подорожах, то напевно помічали, наскільки затишним виглядає номер в готелі класу люкс. Деяким людям навіть здається, що вони відчувають себе там комфортніше, ніж у себе вдома. Але ж можна спробувати відтворити в інтер’єрі своєї квартири основні прикмети готельного номера класу люкс. Для цього тільки потрібно буде внести в оформлення приміщень кілька невеликих нововведень.\nЯкщо вам доводилося зупинятися в дорогих готелях, ви напевно помітили, що стіни в номері обов’язково бувають оформлені картинами або іншим настінним декором. Наприклад, в празьких готелях часто можна бачити на стінах репродукції відомих картин з видами міста.\nЦе робиться для того, щоб надати приміщенню обжитий і більш затишний вигляд. Адже кімната з голими стінами виглядає непривабливо, а тому, постояльці чи зможуть відчути себе там комфортно.\nДане правило спрацьовує при оформленні інтер’єрів не тільки готельних номерів, а й звичайних типових квартир. Картини на стінах також додадуть приміщенню індивідуальність і підкреслять смаки господарів житла.\nЗовсім не обов’язково дотримуватися єдиного стилю при оформленні настінним декором або підбирати картини однакового розміру і вішати їх в строго паралельному порядку. Навпаки декор різного розміру і форм привнесе в інтер’єр відтінок жвавості і зробить його більш різноманітним і цікавим.\nПри бажанні можна прикрасити стіни фотографіями в красивих рамах лаконічного класичного дизайну.\nГоловне, що ви повинні запам’ятати: хоч на одній стіні в кімнаті обов’язково повинні висіти картина або хоча б постер. Голі стіни справляють гнітюче враження, а тому домогтися відчуття домашнього затишку в такому приміщенні виявляється майже неможливо.\nМеблі нейтральних відтінків\nВи напевно помічали, що при оформленні номерів класу люкс в готелях використовується класична меблі нейтральних, переважно світлих відтінків.\nВ першу чергу це пов’язано з тим, що її простіше вписати в будь-який інтер’єр і навіть якщо доведеться робити в приміщенні ремонт, то меблі можна буде при цьому не замінювати.\nДо того ж великі предмети нейтральних відтінків, розставлені в кімнаті, створюють відчуття комфорту, заспокоюють і допомагають розслабитися.\nПровідні дизайнери радять і для будинку вибирати меблі класичних форм і обов’язково нейтральних кольорів.\nОднак потрібно пам’ятати про те, що бажано не купувати меблі сірих тонів, так як, займаючи значну частину простору в приміщенні, вона може нагнітати своїм виглядом зневіру і поганий настрій, а, крім того, виглядати бруднуватої, що не сприяє створенню відчуття затишку в домі.\nЛіжко – центральне місце спальні\nВирішивши зробити свою квартиру схожою на номер в готелі класу люкс, не можна економити на якості матраца і постільної білизни.\nВони повинні бути виконаними з натуральних матеріалів, таких, як бавовна, шовк, сатин і, особливо, льон. При цьому при використанні лляних тканин зовсім не обов’язково домагатися їх ідеальною розгладженими. Знамениті дизайнери стверджують, що льон і так досконалий за своєю природою і тому, невеликий вада у вигляді однієї-двох неглибоких складок на постільній білизні тільки підкреслять його натуральність.\nТакож не слід купувати занадто дешевий матрац: краще віддати перевагу ортопедичним виробам.\nЩо ж стосується ліжка, яка є центральним місцем у будь-якій спальні, то вона повинна бути виконаною з масиву натурального дерева, бажано, цінних порід, а її ширина і довжина – достатніми, щоб забезпечити здоровий повноцінний сон.\nПравильно розставлені світлові акценти – ще одна важлива складова інтер’єрів в готельних номерах.\nСвітильників в готелі буває багато, причому, всі вони розосереджені так, щоб підсвічувати найбільш важливі частини номера, так як основний упор при цьому робиться саме на роль світла.\nУ багатьох елітних європейських і американських готелях давно вже відмовилися від верхнього освітлення, так, що номери в них часто висвітлюються тільки за допомогою торшерів, бра і настільних ламп.\nПри оформленні інтер’єру квартири від люстр все ж відмовлятися на стоїть. Але при цьому необхідно не забувати і про локальні джерелах світла, розміщуючи їх не тільки на стелі, але і на стінах і навіть на підлозі. До речі, можна запозичити і ще одну особливість оформлення елітних готелів: замінити люстри стельовими слотами.\nЛюди, які проводять в подорожах багато часу, настільки звикають до готельних номерів, що нерідко свідомо намагаються зробити інтер’єр квартири схожим на готель класу люкс. І це рішення багато дизайнерів вважають правильним. Адже власники елітних готелів навмисно намагаються створювати в своїх закладах обстановку підвищеної комфортності, щоб відвідувачі почували себе там затишно і хотіли знову туди повернутися.\nВикористовуючи перераховані вище поради ви зробите свою квартиру такою ж комфортною, як і номер в готелі класу люкс, але не позбавите її при цьому домашнього тепла і затишку.\nКольоровий і білий плінтус в інтер’єрі


Ціна за проїзд у черкаських маршрутках таки, ймовірно, зросте до 1 грн. 50 коп., як вимагали від влади приватні перевізники. Минулої п'ятниці виконком погодив граничний рівень вартості проїзду. Тепер слово за облдержадміністрацією.\nНещодавно черкаські перевізники звернулися до міського голови з проханням підвищити тарифи у маршрутних таксі до 1 грн. 25 коп. — 1 грн. 50 коп., оскільки, судячи з їхніх нарікань, всі вони працюють собі у збиток. »»»\nНаталія ДАНИЛЮК#48, 05.12.2007\nУ селі Тубільці Черкаського району назріла неабияка проблема — немає де ховати померлих. Сільський цвинтар вже давно вийшов за свої межі, тож могили поступово підбираються до житлових будинків.\nДо речі, централізованого водопостачання в селі немає, люди п'ють воду з колодязів. Цікаво, хто з високопосадовців ризикнув би попити водиці з наближеного до цвинтаря джерела? Навряд чи хтось би зважився, а у тубільчан просто немає іншого виходу. »»»\nОсь уже кілька місяців Україна живе під гаслом — "Вшануємо жертви Голодомору 1932–1933 років". Президент із завзяттям, гідним більш плідного застосування, збурює суспільство цією до краю болючою темою, намагаючись, за його словами, відшукати істинні причини тієї вселенської трагедії. Та чи справді це так, чи дійсно він хоче знати, що тоді відбувалося не лише в Україні, а й в інших хлібодарних районах Радянського Союзу? »»»\nВолодимир МАМАЛИГА#48, 05.12.2007\nСесія не відбулася. Бо не домовилися про дерибан?\nУ вівторок, 27 листопада, депутати Черкаської міської ради мали зібратися на чергове засідання четвертої сесії. Однак не зібралися.\nПленарне засідання сесії міської ради, якби воно відбулося, мало б бути доволі плідним. На розгляд депутатів планувалося винести величезний перелік земельних питань — аж 103 та 34 галузеві питання, серед яких, зокрема, й такі важливі, як передача стаціонарних відділень Черкаського пологового будинку №2 із майном на баланс області, реорганізація системи надання швидкої та невідкладної допомоги тощо. »»»\nОльга МАЛЬОВАНА#48, 05.12.2007\nЧЕРКАЩИНА, ЯК І ВСЯ УКРАЇНА, ВПЕРШЕ ПО-ЛЮДСЬКИ ВШАНУВАЛА ПАМ'ЯТЬ ЖЕРТВ ГОЛОДОМОРУ 1932–1933 РОКІВ\n21 листопада у селі Боярка, що на Черкащині, відкрито памятник жертвам Голодомору. Із довколишніх сіл та районів зїхалися кілька тисяч людей, аби вклонитися тим, кого тоталітарний більшовицький режим жорстоко позбавив життя. Від сільської церкви більш як на кілометр простягнувся мовчазний піший хресний хід, люди йшли до пам'ятного знака — кам'яного хреста, що стоїть на пагорбі за селом.\nВідбувся мітинг-реквієм, присвячений пам'яті невинно убієнних жертв Великого голодного мору. На ньому виступили керівник Черкаської обласної парторганізації блоку "Народний Союз "Наша Україна" та голова облдержадміністрації Олександр Черевко. »»»\nШахраям закон не писаний\nУ Країні Рад фабрики належали робочим, а земля, відповідно, селянам, і проблем з власниками не виникало. Років п'ятнадцять тому в колишніх республіках СРСР почалися демократичні перетворення і з'явилися нові власники, нові тенденції і явища, наприклад — рейдерство. При цьому рейдерство у нас — не просто недружнє поглинання або захоплення підприємств. Рейдерство суцільно пронизало всю вертикаль влади в країні. Адже влада сьогодні, як це не дивно, — самий прибутковий бізнес. А найбільші, скажімо так, представницькі витрати на рішення питань у владних структурах закладаються в кошториси саме рейдерських схем. Якщо на Заході рейдерські схеми розробляють з урахуванням чинного законодавства, то у нас на Закон, як правило, плюють з високої дзвіниці. »»»\nУкрав — не потикайся на дорогу\nІнспектори ДПС ДАІ допомогли розкрити крадіжку у сільському клубі\nБлизько 11-ї дня до чергової частини Золотоніського МРВ надійшов тривожний дзвінок із села Хвильово-Сорочин. Стурбований голос сповістив: щойно у сільському клубі виявлено крадіжку музичного центру та DVD-програвача. Скоріше за все, їх поцупили ще вночі після дискотеки. »»»\nВячеслав ХАРЧЕНКО#48, 05.12.2007\n"Прошу передати подяку..."\nЗ кожним роком кількість подяк працівникам Державтоінспекції Черкащини зростає. Практично щодня в кореспонденції начальника обласної ДАІ є листи, в яких люди висловлюють подяку окремим її працівникам за професійні та вмілі дії, небайдужість до проблем інших.\nІмідж недолугого, охочого до чужих грошей "сержанта Петренка" аж ніяк не асоціюється з інспекторами ДАІ Черкащини. Глибоко помиляється і той, хто вважає, що у працівників ДАІ лише й обов'язку, що виявляти порушення Правил дорожнього руху. Стражі наших вулиць і доріг неодноразово доводили, що вони будь-якої миті готові стати на захист людини, допомогти в біді. Трапляються випадки, коли інспекторам ДАІ доводиться виконувати зовсім не притаманні їм функції. »»»\nПоліпи та профілактика раку товстого кишківника\nУ всьому світі до п'ятірки найбільш розповсюджених злоякісних новоутворень входить рак товстого кишківника. У половині випадків останній розвивається із поліпів. Слово "поліп" походить від давньогрецького "багатоногий", що зумовлене наявністю у ніжці множинних долей. Поліпи можуть бути як поодинокими, так і виявлятися у кількості 2, 3 і більше. У таких випадках кажуть про поліпоз кишківника. Частота виникнення поліпів корелює з віком — у віці 50-80 років вони виявляються у 23–41% цілком здорових людей. »»»\n"Круг" очолив турнірну таблицю\nІгорь СЛАВИН#48, 05.12.2007Спорт\nНеувядаемый талант Бабенко\nПалимо й палаємо\nВіта Кириченко#48, 05.12.2007Пригоди\nНе роз'їхалися миром\nОбернулися в попіл\nпосетителей: 179 хитов: 1655\nвремя генерации: 0.41284203529358; SQL запросов: 12


Савченко у листі Джемільову відмовилася їсти - ЗНАЙ ЮА\nСавченко у листі Джемільову відмовилася їсти\nНадія Савченко відповіла на звернення лідера кримських татар Мустафи Джемільова, в якому він закликав її припинити голодування. Відповідь льотчиці виклали на його офіційній сторінці в соцмережі.\n"Уважаемый Мустафа! В свое время Вы совершили подвиг для своего народа, проголодав в тюрьме 303 дня. Если бы не Ваш поступок, возможно, Ваш народ никогда бы не смог вернуться на свою землю. Я еще не так долго голодаю и выдержу столько, сколько нужно, чтобы и мой народ имел право быть украинцами на украинской земле", - написала Надія.\nЛьотчиця голодує 76 днів. 15 днів тому вона відмовилася від ін'єкцій глюкози, з якими отримувала енергію. Через це у неї почалися проблеми із роботою нирок та жовчного міхура.\n25 лютого відбувся суд, який продовжив утримання Савченко в СІЗО до травня. На засіданні льотчиця часто клала голову на руки, виглядала знесиленою.\nАдвокат Ілля Новіков написав 26 лютого: "Якщо Савченко помре, це буде за наслідками "другий Боїнг"Тільки вони цього ще не зрозуміли".\nРосійська телеведуча та правозахисниця Олена Масюк закликала колег звернутися до влади з проханням перевести льотчицю під домашній арешт в українське посольство. Зазначила, що Надія Савченко може померти у найближчі дні.\nУчора Європейський Союз закликав Росію терміново звільнити Савченко. Раніше з такими самими вимогами виступали США та Канада.


Гнів та істерики у дитини | Книжкове видавництво "Каламар"\nУсі батьки – рано чи пізно – стикаються з таким популярним явищем, як істерики у дитини. Найчастіше, зазначають експерти, прояви гніву та інших малоконтрольованих емоцій у дитини виникають у віці від 2 до 7 років. Це цілком логічно, адже саме у цьому віці діти вчаться проявляти емоції та справлятися з ними.\nТут важливо розуміти, що такі істерики – цілком природна річ, яка зовсім не означає, що батьки щось роблять не правильно. Іноді сльози та крики – такий самий прояв комунікації, як і слова.\nОдразу хочемо закцентувати на тому, коли батьків мають насторожити істерики.\nДитячі істерики та капризи – коли це ненормально?\nПрояви гніву у дітей – як справлятися?\nДитина не просто кричить та плаче, а й б’є – себе або ж тих, хто її оточує.\nВи помічаєте, що ваша дитина блідне або задихається.\nПлач триває більше, аніж пів години.\nКількість істерик збільшується кожного дня.\nЯкщо ви помічаєте щось подібне, то радимо звернутися до відповідного спеціаліста, бо ж у будь-якому випадку краще перестрахуватися.\nУ всіх інших випадках істерики, капризи, сльози та прояви інших емоцій – це явища скоріше правило, ніж виключення.\nОднак, навіть не дивлячись на те, що усі діти проходять через істерики, батьки мають розуміти: потрібно навчити дитину управляти своїм гнівом.\nГоворіть з дитиною. Один із найдієвіших та найкращих способів утихомирити дитину – обговорити з нею її проблеми. Це стосується дітей будь-якого віку. Попросіть ваших сина або доньку висловити свою точку зору, а потім – поділіться своєю.\nЗапропонуйте конструктивні шляхи вирішення проблеми. Поясніть, що сльози – не метод та спробуйте відокремити її від того триггеру, який провокує істерику. Дитина має зрозуміти, що саме її злить і що вона конкретно може зробити, аби уникнути цієї емоції. Підкресліть, що істерика не допоможе вирішити проблему.\nУстановіть певні обмеження. Дитина має керувати гнівом – до прикладу, не дозволяйте їй кидатись речами чи завдавати шкоду собі або оточуючим. У спокійній формі поясніть, чому так не можна робити і чому ви вимушені будете це припинити, якщо дитина вас не послухається. Після того, як вона заспокоїться, проговоріть цей момент ще раз – у спокійній – підкреслюємо – формі.\nЗаохочуйте дитину до фізичної активності. Саме вона допомагає спрямуватиенергію у потрібне русло. Заохочуйте дитину гуляти на свіжому повітрі або брати участь у різноманітних спортивних заходах. Це корисно і для фізичного, і для ментального здоров’я.\nОбов’язково хваліть дітей за гарну поведінку. Тобто, важливо не просто критикувати, але й хвалити. Якщо дитині вартує неабияких зусиль стримувати свій гнів і вести себе пристойно, помічайте це – обійміть її або погладьте.\nПрищепіть навички самоконтролю. Кожен із нас – у певні моменти – може сердитися, кричати і гніватися. Це нормально. Однак зрілу та розвинену особистість вирізняє саме те, що вона може свої емоції контролювати. Вчити цьому слід із самого малечку. Якщо дитина не зможе тримати себе в руках, то у подальшому вона стикнеться із труднощами.\nІснує цілий пласт літератури, котра направлена на розвиток навичок управління власними емоціями. Ми маємо на увазі книги про емоційний інтелект.\nНа сайті видавництва «Каламар» ви знайдете цілий розділ, присвячений цьому.\nОдин із яскравих представників літератури про емоційний інтелект – серія книг про Монстрика.\nМи детальніше поговоримо про розмальовку «Монстрик і його кольори» Анни Льєнас. Розмальовка базується на одноіменній книзі цієї ж авторки.\nВидання має на меті допомогти дитині зрозуміти свої почуття і висловити їх, потрапляючи в різні ситуації, пов’язані із Монстриком. Як він сьогодні почувається? Який колір пасує до його настрою?\nЯк Монстрик себе почуває, коли обіймає свого друга? А коли бачить, як у небі вибухають феєрверки?\nПоряд із чудовими ілюстраціями, створеними, до речі, самою авторкою, є коротенькі фрази. Вони і допоможуть дитині визначитися із кольором настрою Монстрика.\nРазом з тим, Анна Льєнас коротко розповідає про основні емоції, які відчуває людина та кожній дає свій колір.\n«Монстрик і його кольори» стала першою книжкою авторки, де вона сама виступила і у ролі письменниці, і у ролі ілюстраторки.\nЗамовити книги про емоційний інтелект ви можете безпосередньо на сайті видавництва «Каламар» – просто оберіть зручний спосіб оплати та доставки.\nІ замість висновку додамо дещо штамповане, однак дуже правильне: показуйте дітям власний гарний приклад. Бо ж якщо ви самі не можете втримати себе в руках, то чого тоді чекати від дитини?


Зоряні Війни Повстанці українською\nЗоряни Війни Повстанці усі серії\nГалактика в небезпеці, настали важкі часи, викликані переворотом і зміною влади. Республіка стала імперією, прийшов час неспокійної епохи, переповненої бунтівниками і жорстокими володарями.\nПалпатін стає єдиним правителем, в чиїх руках зосереджена вся влада і немає жодної істоти, здатної не послухатися його наказів у Зоряні Війни: Повстанці всі серії. В руках правителя зосереджена колосальна влада. Він один власник цілої імперії, його авторитет і могутність дають повну свободу дій. Підступний володар повільно і вірно руйнує планету, встановлюючи деспотичний лад, де будуть лише безвольні раби, що покірливо виконують будь-які доручення.\nДжедаї, єдина сила, яка могла порушити плани нового імператора, але вони практично всі знищені, а ті, хто залишилися в живих поховалися, лікуючи свої рани. Виявляється, залишилася невелика група людей готових спробувати повернути на свою планету мир. Затяті заколотники, рвуться помститися імператору за вчинене руйнування. Горді люди воліють смерть від меча ворога, замість життя в рабстві.\nВсе почалося в момент появи гостя в групі бунтівників у Зоряні Війни: Повстанці онлайн. Хлопчик на ім'я Езра, бідний сирота, який виживає, крадучи на вулицях імперії. Він усією душею ненавидить новий уряд, через них він позбувся всього і готовий на все, щоб поквитатися з кривдниками. Для нього зустріч стала знаковою, унікальною можливістю заявити про себе на всю планету. Об'єднані однією ідеєю люди, незгодні з гнітом, накладеним деспотом на планету. Самі вони мало що зможуть, але напевно знайдуться ще люди, незадоволені ситуацією в країні і нудьгуючі за минулими часами.\nЕкіпаж корабля «Привид» і маленький хлопчик стали початком величезного бунтівного війська, його чисельність стрімко збільшувалася. Чи вдасться простому народу розтрощити володаря імперії і повернути вкрадене їм щастя і спокій. Ми радимо Вам дивитися Зоряні війни повстанці всі серії підряд онлайн\nМультсеріал Зоряні Війни: Повстанці онлайн українською безкоштовно дивитись в хорошій якості ви можете у нас - приємного перегляду!\nНазва: Зоряні Війни: Повстанці\nОригінальна назва: Star Wars Rebels\nЖанр: фантастика, пригоди, анімація, мультсеріал\nРолі озвучують: Юлія Шаповал, Роман Чорний, Сергій Солопай, Михайло Федорченко, Антоніна Хажняк, Володимир Паляниця, Михайло Кукуюк, Кирило Нікітенко, Дмитро Вікулов, Андрій Мостренко, Володимир Жогло\nСкачати торрент Зоряні Війни: Повстанці\nРозмір: 44,22 Kb\nРозмір: 50,78 Kb\nСмотреть Зоряні Війни: Повстанці на украинском языке\nмультфильм гарный, раджу переглянути


Як грати на гітарі по табулатура |ЯкПросто\nЯк почистити світлу шубу\nЯк вивести домашніх клопів\nЯк викупити земельну ділянку\nЯк змусити себе вставати вранці\nЯк скопіювати фільм на диск\nЯк зібрати сучасний комп’ютер\nЯк тримати себе у формі\nЯк виготовити самому підводне рушницю\nЯк фотографувати одяг\nЯк побудувати будиночок із сірників без клею\nЯк грати на гітарі по табулатура\nТабулатура — система графічного запису нот, дуже нагадує класичну п’ятилінійну: в ній використовуються такі ж штилі і ребра для позначення тривалостей нот, такі ж символи для пауз, та й лінійки вкрай нагадують звичайний нотоносець. Але кількість лінійок варіюється від чотирьох до дванадцяти. Чому така система для гітаристів набагато зручніше і як читати такий нотний текст?\nТривалості нот і пауз на табулатура відзначаються таким же чином, як у класичній системі. Винятком може стати пара тривалостей звуків (НЕ пауз) — чверть і половинна. Обидві вони мають штиль, але в класичній системі чверть зафарбована, а в табулатурі доводиться вгадувати або домислювати по контексту. В іншому окремих роз’яснень система не вимагає.\nКількість лінійок на «стані» відповідає кількості струн. Всі ноти, відмічені на верхній лінійці, виконуються на першій (найвищій по звучанню) струні. Решта лінійки відповідають другої, третьої, четвертої та іншим струнах. Залежно від інструменту (бас-гітара, шестиструнна гітара, семи-і дванадцятиструнну гітара) кількість лінійок змінюється.\nЦифри від 0 до 20 відповідають номеру затиснутого лада (0 — відкрита струна). Наприклад, цифра 3 на другій лінійці означає, що потрібно затиснути третій лад на другій струні. У класичній системі це була б нота сіль.\nПри виконанні двухголосних творів верхній голос пишеться штилями вгору, а нижній — штилями вниз. Розташовані строго один під одним три або чотири цифри означають, що потрібно затиснути їх одночасно і витягти звук з усіх струн.\nТабулатурная запис зручна для гітаристів, оскільки не вимагає часу для пошуку найбільш зручною аплікатури, тому рок-гітаристи активно використовують її. Але для запису партій клавішних, духових та інших інструментів ця система непридатна. У табулатурной записи відсутні за непотрібністю такі елементи, як ключ, знаки альтерації та інше (тональність визначна, але не зафіксована на початку нотного стану).