Рано ще. Сонце тільки що схопилося, та таке пекуче, сердите, мов хто не дав йому виспатись. Аж душно піщанам. Стоять вони на цвинтарі, гомонять. Коли, трохи згодом, на шляху щось закуріло. зателенькав голосний дзвінок. Серце у кожного на хвилиночку стало, а далі — дужче затіпалось. Попритихали усі; послали очі на шлях. «Пру-у!» Коні спинились коло брами. Громада заворушилась, затовпилась. Кожен знав, хто то приїхав, і кожен посувався вперед своїми очима побачити.\nЗ повозки вискочив генерал, як слід генералові: у мундирі, в палєтах, срібний пояс з китицями стягував тонкий перехват. За генералом виліз з повозки якийсь панок — низенький, старенький, згорблений трохи, а за панком — Лейба, генеральський жид. Москалі вистроїлись недалеко за цвинтарем, на вигоні. Генерал перш усього підійшов до них, привітався. Москалі йому загелкали, мов індики. Далі послали Лейбу за батюшкою — молебень служити. Батюшка — як з землі виріс. Одправили й молебень. Тоді старенький панок, що з генералом приїхав, давай піщанам вичитувати: за які й за які послуги «пожалували» їх генералові та хто з них записаний в «козачий компут», а хто в генеральський «реєстр». Кожного хазяїна вичитував та викрикував… і не помилився! Козаків — тільки жменька; а генералових — повнісінькі Піски!\nЯк піднімуть тоді генералові баталію!. Де той і страх дівся?!\n— Ми все, усе покидаємо!. дочиста усе!. грунти й хати, й худобу. підемо шукати іншого краю. кращої сторони. волі!!\nКозаки тим часом стали одрізнятись. Повиходили з гурту та й потягли додому, жінкам хвалитись, що їх тепер ніхто не займе, бо вони й діти їх довіку вільні.\nЗосталися на цвинтарі одні генералові. Довго вони ґвалтували, кричали, що от зараз же таки все покидають та й підуть. Генерал давай їх утішати, що тепер вони йому не потрібні, що він їх не буде насильною роботою морити — на панщину ганяти.\n— Ви мені давайте отого й того, по скільки там, та платіть чинш за землю, а там — живіть собі, як самі знаєте! Мені з вами не жити: моє місце у столиці. Що слід, оддавайте Лейбі: він у мене на хазяйстві зостанеться.\n— Служилем ясновельможному пану, — увернув Лейба, перегинаючись, — з малих лят і бенде служіць до конця мжго жіця.\n— Вєм, Лейбо, вєм! ти єстесь шляхетни жид, — одказав генерал.\n— Щоб ми платили за свою землю?. Щоб ми давали?. За віщо?? Ні зроду-віку! — закричала громада.\n— Як знаєте. Коли не хочете платити, я вас пожену на панщину. Даю вам день — подумати: що для вас зручніше. Чуєте? Післязавтрього щоб я знав!\nТа й поїхав собі. На цвинтарі піднявся ґвалт ще більший. Усі викрикували, що покидають. З тим і розійшлися.\nПравда, деякі, гарячіші — душ, може, з десять — позабирали торби на плечі та й потягли шукати вільної сторони. А решта — зосталася. Куди його? як його? Воно б то тягу дати, п’ятами накивати, — та як глянуть вони на свої хати, садочками закрашені, на свої засіяні поля, що зеленіють навкруги села; як згадають, як біля них, мов біля дитини, свої руки ходили, як здумають прощатись з старим гніздом, де, мовляв, і вилупився, й вигодувався, зріс, і посивів, — з батьківськими могилами. Шкода їм стане рідної сторони; страшно невідомої, темної, як ніч, будущини. Та й зосталися — до слушного часу! Приїздить генерал.\n— Та ми вже вам, пане, дамо, чого там треба, — тільки не зачіпайте нас!\n— Добре, хлопці! добре! Так би давно. Покірливе телятко дві матки ссе. От вам на могоричі — вийняв золотого, подав крайньому.\n— Hex ясновельможни пан бенде ласкав, — жеби хлопі нє єдней горальні нє будовалі, не теж жадней карчми не тржималі!\nПіщани почухали потилиці. Вони догадалися, що це тільки почалось — ось що!\nПопрощався генерал з ними. Сідаючи у візок, гукнув: » Глядіть. бережіть мені Лейбу!» Та тільки його піщани й бачили.\nЛейба зостався на хазяйстві. Через місяць прикотила в Піски велика-велика буда, — піщани зроду такої не бачили; а в тій буді — Лейбова жінка й жиденят з десятеро, одно одного менше. Генерал одібрав Лейбі, на край села .гуляще місце; за літо зоп’яв Лейба на високих стовпах будиночок і став шинкувати.\nПішло усе по-старому та по-давньому. Козаки й генералові жили собі в миру, спокійно, тихо; орали землю, засівали, жали, косили, молотили; збирали добро, худобу; діток плодили — рід ширили. Прийшло у Піски ще кілька душ захожих та й оселилось між селянами. Генералові давали Лейбі — чи то пак генералові — одсипного трохи, платили невеликий чинш, та самі собі й порядкували, як знали.\nЗвикли піщани до Лейби. Привик Лейба до піщан. Стали вони до Лейби в шинок ходити — могоричу пити. Козачі шинки обминали, бо в Лейби горілка дешевша. Став Лейба нужний чоловік на селі!\nІ Лейбі — нівроку! З довгополого, засмальцьованого, демикотонового балахону убрався Лейба в чорний ластиковий; і Сурка Лейбова ходила не такою зайолзаною, як приїхала; і Лейбові діти — не такі миршаві та шолудиві. в Лейби — не знать, де він й узяв її, — і коза з козенятком; біля Лейбової корови ходить уже наймичка Гапка; завів Лейба й пару шкапійок. Зажив Лейба з піщанами. сказав би: як у Христа за пазухою, — коли б Лейба у Христа вірив. А то Лейба — «невіра»; Лейбові предки над Христом знущались. Було іноді за те Лейбі, як підоп’ють піщани! Та не так Лейбі, як Лейбовим дітям. Не раз ґвалтував Лейба, що хлопці його дітям повиривали пейсики, понамазували салом губи, що — аби де встріли — зараз і насядуть, як шуліка курчат! Та сількісь! Пейсики знову одростали, сало на губах обмивала Сурка, — жиденята росли, гладшали, стали аж вилискуватись, як ситі поросята, котрими їх дражнили хлопці. Гаразд Лейбі!\nНепогано й піщанам. Піски піднялися, розкоренилися, розрослися. Весело кидались в вічі серед широкополого степу квітучі огороди з вишневими садочками. Чорні, понурі землянки час од часу все злазили. Натомість, поміж зеленою гущавиною колючих груш, плакучих верб, темно-зеленої вишнини, біліли чепурні мазанки, з трьома вікнами, з підведеною червоною глиною приспою, всередині — з присінками, з хижею, а часом і з кімнатою. І тини скрізь калачиком позаплетені, де-где й з острішком; і ворота — там і там дощані; а коло воріт, мов сторожі, виглядали на шлях довгошиї журавлі.\nМиронові нічого того не довелось бачити. Як косою, скосила його думка про неволю. Захирів старий, згорбився, скарлючився. та й умер останній січовик без одного року ста літ.\nПіщани спершу не вірили. Чого вона сюди приїде? Що вона тут забула? Чого тут не бачила?. Та тоді тільки пойняли віри, та й то ще не зовсім, як понаїздили в Піски бородаті кацапи. Генеральша, перш ніж сама приїхала, заздалегідь понасилала з батьківщини прикажчиків. Лейба тоді, одпасшись на панському добрі, пішов на підніжний корм.\nПонаїздили нові прикажчики та зараз кинулись одбирати місце для панських покоїв. Дивились, обдивлялись, міряли, розміряли, — та звеліли Бліщенкові та Мотузці виселитись аж на вигін. Ті, як почули — руками й ногами! Та трохи не наложили головами. Так вони мусили все своє добро покидати, кинули сім’ю та й змандрували.\nПіщани таке побачили та й зажурилися. Встала перед їх очима їх будуща доля — сумна, заплакана, без волі, без радості. з батогом у руках!\nДожидати страшного страшніше, ніж його переживати. «Що буде? Що завтра буде?.» — кожен думав, лягаючи. А тим часом на сьогодні роботи було доволі: розкидали Бліщенкову та Мотузчину хату. Назавтра — заложили натомість палац. Десь понабували й дерева: такого понавертали, що піщани аж жахалися. На післязавтрього загадали чоловікам теє дерево обтісувати. Забрали чоловіки сокири — пішли обтісувати.\n— Ой, горенько! що ж то тепер буде?. — питали крізь сльози чоловіків жінки.\n— Не що. Треба йти, щоб не було, бува, того, що Мотузці. — раяли чоловіки.\nНазавтра рано-рано, чуть зоря, жінки, заливаючись слізьми, прощалися з дітками, мов виходили у далеку дорогу, — перший раз потягли на панщину.\nШвидко той палац й обмазали. А тим часом будували кухні, комори, сараї, стайню. Не тільки треба панам десь жити, — треба десь челядь містити, провізію складати, коней ставити. Треба поспішати, щоб довгобородому Потаповичу превосходительна й спасибі сказала!\nТа й ганявся ж Потапович за тим спасибі! Кидався сюди й туди, сам бігав за тим і за другим, скрізь устрявав, всюди вештався, придивлявся, над робітниками крячкою висів. Здається, піщани не дбали так за своїм добром, як Потапович за генеральським. Таке йому смачне те генеральське спасибі!!\nЩе генеральша в дорозі, а вже Потапович цілі Піски зганяє: муштрує «хохліков», як треба «гаспажу» зустрічати.\nАж ось — і сама приїхала…\nЗбіглись піщанії — козаки й генералові — дивитись на неї, мов на яке диво. [.] Козаків геть попрогонили. А генералових — чоловіків вистроїли у одну лаву; жінок — у другу; парубків — у третю; дівчат — у четверту, а малих діток — у п’яту. Сивих дідів вислали назустріч з хлібом-сіллю. Ось, мов, вельможна, — усе твоє добро припадає. Потапович так і вчив, щоб сказали. «припадає до твоїх превосходительних ніг!»\nВийшли діди сиві без шапок, з хлібом-сіллю. Так батько та мати стрічають молодих, як ті вертаються з церкви. Генеральша за дорогу дуже втомилася, — сказала, що недужа, не прийняла ні хліба, ні солі. навіть не глянула на кумедію. Так і пішов заряд даром! Піщани тільки забачили свою «молоду» ззаду — високу, суху, як в’ялу тараню, — коли вона вилазила з пишного ридвану та сунула у горниці, злягаючи на руки двох хороше зодягнених дівок.\nДіти — два хлопчики: старшенькому літ, може, дванадцять, а меншому з десять, — повискакували за матір’ю з ридвану та й побігли між народ. Не глянули вони на старих дідів, минули чоловіків, жінок, парубків. Панські оченята зразу забігали по цвітучому садочку різних квіток, що виглядали з-за чорнявих дівочих голів.\nОглядівши дівчат, перебігли вони до хлоп’ячої лави. Хлоп’ята стояли без шапок, з низенько постриженими головами, з невеличкими оселедцями. Паничі запитали, що то, полапали рученятами, поскубли злегенька. Нарізно од піщан, неподалеку, стояли кацапи — у червоних сорочках, у широких бородах — і сміялися з паничівської вигадки.\n— Вишь, Афоня, — на што эфти хохлики!. Знатна, баря, дери!. Ану, вот таво хахленка!\n— Какова? — пита старшенький, поглядаючи то на хлоп’ят, то на кацапів.\n— Ты. ты.ы!. — заричали на його бородаті заступники, зціпивши кулаки й зуби.\nСтаренька, згорблена бабуся, пов’язана білою хусткою з наміткою, висунулась з-за других жінок. Бліда, як крейда, вона крізь сльози ледве промовила:\n— За віщо ви, паниченьки, знущаєтесь з хлоп’ят!. А грішка!\nПаничі весело зареготались та й побігли у горниці. Незабаром прийшов приказ розходитись: бариня з дороги спочивати хочуть! Лави перемішалися. Потягли піщани по домівках, носи повісивши, понесли неодрадні думки в похнюпленій голові, невеселе почування в серці.\nДоброго, кажуть, дожидати треба, а лихе — само прийде. На другий же таки день прийшла загадка: зносити Омелькову й Стецькову хату, що прилягали городами до панського двору: нігде було саду заводити! Знесли хату Омелькову й Стецькову, насадили садок, ставок викопали і риби напустили. Трохи згодом — улиця узька. Треба розширити, — треба урізати людських городів! Урізали й городів, — розчистили не вулицю, а майдан. Уп’ять велено: позносити насупроти палацу усі хатки, бо за тими кривобокими хатками немає ніякого виду з панських вікон! Позносили й супротивні хатки, насадили перед двором високих та тонких тополь.\nОтак що день — усе новий та й новий приказ, нова та й нова вигадка! Щодня камінець по камінчику вибивали з людської волі. Кожен час вкорочувався уривок, на котрім були піщани прив’язані до генеральші, — поки не вкоротили так, що вже можна було безпечно за чуби брати.\nПіщани довго не подавалися, а все-таки генеральської сили не подужали. Тоді вони кинулись до того, до чого кидається немічний. Вони налягли на ноги, — давай тікати! Зніметься оце чоловік, майне на вільні степи Катеринославські або Херсонські, або й на Дін, оселиться, де знає, а через рік жінку з дітками викраде — переведе туди. Багато тоді накивало п’ятами і одиноких і цілими сім’ями. Тоді й поговірку зложили: мандрівочка — наша тіточка!\nТакі щоденні безперестанні мандри дуже ображали генеральшине серце. Вона усім й усюди жалілася на невдячність «хахлацкава мужичья», на його грубу, звірячу натуру. Де ж пак? Прокляті «хахли», гречкосії не хотіли пахати ланів милостивої, великородної панії Польської, по батюшці — Дирюгиної!! У неї в Бородаєві усе народ «руський» — і той слухав, а ці «мазепи» — тікали!!!\nОже як не мандрували «мазепи», а все-таки більше сотні сімей зосталося на розвід панам Польським, на послугу їх примхам та вигадливим примусам. Генеральський приказ, з нагайкою в руках, зробив до ладу своє діло. Він розім’яв грубу звірячу натуру; оббілував її, як овечку; причесав, пригладив; натворив цілу ватагу двірні; а з завзятих степовиків понаробив покірних волів, котрі вздовж і впоперек переорювали тепер уже панське нив’я та засівали зерном — на прибуток панській кишені.\n— Слушай, Потапич! Вере Семеновне нужно горничную.\n— Выбери красивую девушку.\n— Как прикажете, ваше превосходитство!\n— Маладую. лет эдак — шестнадцати. Только паскарее!\n— Завтра, што ли.\nНа другий рік приїздить друга дочка, на третій — третя. Хто ж буде вичісувати, заплітати їх довгі чорні коси? Хто стягатиме дівоцькі керсети? Хто буде вишивати спідниці, комірчики, рукавці?.\nНе минула панського хліба Омелькова дочка Олеся; ходила за меншою баришнею невеличка дівчинка — сирота Уляна, дочка того самого хрещеника, що генерал, — нехай царствує! — похрестив. В дівочій за п’яльцями сиділи Стеха, Маруся; ткала килими Гапка. На другім кінці палацу, у лакейській, нудили світом без роботи Петро, Вареників син, та Йван Шкляр; а перед самою залою, на стільчику, сидів, у лівреї з золотими позументами, Степан Пугач — молодий, вродливий камердинер генеральшин. А в кухнях скільки!!\nТреба подумати, чим ту юрбу голодних ротів нагодувати; треба ж їх і зодягти чимсь. А своя сім’я? Три дочки — як голубочки!! Простому чоловікові треба розумом розкинути, щоб дочці скриню придбати. А що ж то за дума морочила генеральшину голову, щоб надбати добра аж трьом генеральським дочкам? Та чи одна у матері думка! Не держати ж дочок на висадки: треба й про зятів подумати. Дівчата — не розсада, щоб їх ховати геть од світу. Дівчатам треба світу — багато світу. Треба, щоб і їх побачили; треба, щоб і вони бачили. Треба, щоб було чим згадати молодий дівоцький вік!\nЗаклекотав генеральський палац. Музика, аж струни рве — грає; у вікнах світла-світла — здалека здається: горить усередині палац! Саме великий наїзд. Ціле чорне подвір’я каретами, колясами та повозками заставлено; під каретами, позасвічувавши ліхтарі, грають кучери у хвильки, у трилисника або в джгута; у стайні хрумають коні смачне степове сіно.\nА в горницях гостей — нігде просунутись! Наїхали з Гетьманського гусари; завернув старий Кривинський з цілою меткою старих дочок; не забула й Шведчиха — і, вона тут з своєю дочкою-кралею; а коло неї вертиться сотниченко Саєнко, молодий, чорнявий, веселий, танцюристий; тут же й гетьманського колись полковника Кряжа син походжає з сином полковника Кармазином, що приїхав на бенкет з молодою жінкою, аж з самого Ромна. Не тільки з Гетьманського, наїздили іноді до генеральші гості й з сусідніх повітів.\nГенеральша — привітна хазяйка-хлібосолка. Кожному вкаже ласкаве слово; до одного обернеться з усміхом, до другого — з повагою; кожному годить, коло кожного ходить. Гостям — привілля! Хто в карти грає, хто дивиться, інші балакають то се, то те; там зібралась купка — розказує, які тепер ледацюги кріпаки поробилися, уверне й генеральша своє слово про своїх «мазеп». А в гостинній — панійки скрекотять, як ті сороки: без сорома кожного на зубах перетирають. У залу двері розчинені, у них натовпилась ціла юрба теж панійок — ніяк пройти. Підмічаючи, хто коло якої дівчини залицяється, моторні цокотухи шепочуть одна другій свої думки про любощі, надії — про шлюби. А в залі розвернулись танці на всі боки — аж поміст ходором ходить. Тільки — круть та верть, круть та верть! Гусари недаром наїхали. По танцях — туди вже к світу, як прокричать другі півні, — вечеря. Світом тільки роз’їжджаються.\nТа так справляють не одні іменини (а й тож-то чотири рази на рік!): справляють на різдво бенкет, бенкетують на масниці, на великодних святках. Це великі, прохані бенкети. А так гості — не минає дня, щоб за столом не сиділо душ три або чотири чужих.\nВесело, розкішно жила генеральша. Не сумували й генеральські дочки, бо ніколи було. Та й чого його журитися панночці — молодій, непоганій, з великородної сім’ї та й не з порожніми руками? Правда, чи порожні в генеральських дочок руки, чи не порожні, — про те самі вони ніколи не думали, не гадали. За них думала мати, а справджували її думку — бородаївці та пішани. Бородаївці привозили їй по два рази на рік «оброки», а піщани, як ті воли, робили на неї по чотири дні в тиждень та зносили у двір курей, гусей, яйця. Чому не гуляти?!\nГуло отак генеральське подвір’я щось, мабуть, років з п’ять. У старшої дочки почали вже в куточках коло очей складатись ледве примітні брижики, похмурнішав трохи вид. Коли це — приїхав здалека, аж з-за Бородаєва, сусіда панок та й оженився на старшій. Одгуляли весілля. Піски зроду-віку не бачили, не чули такого весілля! Палац аж ревів, аж стогнав.\nПочин, кажуть, великий чоловік. Як побачили гусари, з-перед носа таке добро упливає, та ще дужче зачастили в Піски.Через півроку оддали другу дочку — за старого гусарського полковника. Осталася на утіху матері сама менша. Так же утіхи з неї — ніякої! Меншої дочки генеральша недолюблювала.\nНе раз, бувало, свариться і зодягала її бідніше, неж старших. Розказували, що менша дочка прогнівила була матір: у себе в хаті раз переховала горничну Уляну, котра — капосна дівчина! — тільки те й робила, що сердила генеральшу. Скаже грубо, гляне якось дуже вільно, мов дивиться у вічі своїй рівні. «Яка сама, така у тебе горнишна!» — докоряє, було, розгнівавшись на дочку, генеральша. А дочка, на лихо собі, гаряча вдалася, ніколи, було, не змовчить. Піде в них спірка та змажка . Не раз материне серце щеміло від її гіркого слова.\nЯк на те ж: устряв за меншою дочкою «чумазий хахол» отой самий хороший сотниченко Саенко. Устряв та устряв!\n— Незвичайно зробили. Саєнко — чоловік як слід.\n— Мазепи! обливанці. а не люди!\n— А хоч би й так. Чим не чоловік?\n— Що це з тобою?! чи він тобі рівня? Твого батька сама цариця вітала, приймала, Пісками жалувала. А він — що? Може, його батько у гайдамаках був!. Харциза! дігтяр!! П-ху-у!\n— Яке мені діло до його батька, — одказувала дочка, вже йдучи до себе в хатину. Через день Саєнко знову у Пісках.\n— І стида, й сорома немає, й честі! Я йому спину показую, а він щодня. Сказано: з хама не буде пана! — каже розгнівана генеральша.\nОже хам таки свого доїздився. Раз дочка призналась матері, що вона хама покохала, а хам її покохав, і обоє разом просять у матері «благословенія».\n— З ким? з ким?? — закричала генеральша, мов хто шилом шпигонув її. — З дігтярем?!! Та рука б мені одсохла!\n— Ну, як знаєте. Не хочете — ми й так поберемося. Бог з вами: ви не моя мати, я — не ваша дочка!\nЯк почула таке генеральша, як заллється сльозами.\n— Чи я ж гадала, чи я дожидала, щоб моя рідна дитина так моє серце вразила?!\nВесілля не справляли: генеральша нездужала.\nПовіз Саєнко свою молоду жінку до себе в Китайку, — та не повіз посагу.\nЗосталася генеральша сама собі на хазяйстві. Недавно була сім’я велика, було так весело, гарно; а тепер — нікому ні розважити, ні розігнати суму. Старша дочка — десь далеко в Московщині; середня — тягається по всіх усюдах за полком, а менша хоч і недалеко, так же краще її не бачити! Не так її, як її «мазепи», без котрого вона ступня не ступить. Генеральша довіку не простила дігтяреві того, як він осмілився зневажити «честь» її старинного роду — побратись з її дочкою!\nДовелося генеральші на старості літ самотою світом нудити. А й старість же її уподобала! То була суха, а то ще дужче висохла; аж згорбилась, аж мов понижчала; голова — сивим сріблом блищала.\nБудинок великий — а нікого нема! Йдеш на однім кінці — на другім ступні одгукуються. Аж сум бере! Обняв сум та нудьга й генеральшину голову. Від суму й генеральські голови не заховаються. Сама не знає вельможна — що робити. Хоч би чим трохи одвести свою самотню душу, погріти одиноке серце. Старе серце завжди шукає, де б його погрітися, кому б його посвітити на прощання споїм погаслим світом. Генеральша до людей давно охолола. Люди самі шукають тепла та світу. Де світ, там і тепло. А тепла в старім серці на макове зерно. Кому ж його оддати?\nГенеральша недовго задумувалась: взяла та й оддала його котам. Лакеї й горничні скрізь ходили по селу та зносили у горниці хвостатих мишодавів. Генеральша вибрала, яких сама знала. Завелось у палаці ціле кошаче царство: коти, й кішки, і котенята. Для послуги царству генеральша нарошне взяла у двір бездітну вдову Мокрину. Мокрина за ними дивиться: Мокрина їх завжди годує, вичісує, стеле їм постіль. То вони за Мокриною слідом. Іде якось раз Мокрина, а за нею котятко. Вона й не догляділа, придавила якось дверима. Котятко запища ло. Генеральша як почула — наче їй пальця одрубали! На другий день котятко здохло. Що ж, так те Мокрині й минулося? Так їй те й подарувати?. Генеральша була не з тих, що посердяться та й забудуть. Не подарувала вона й Мокрині котячої смерті. На другий день Мокрина серед села, прилюдно, цілий день мазала панські кухні зокола, а на шиї в Мокрини — за її щирі послуги — на червоній стьожечці теліпалося здохле котятко!!\nТа доставалось тоді не одній Мокрині й не за одні котятка. Було всім добре! Дочку, кажуть, дай та й за дочкою оддай. Повидавала генеральша дочок: за старшою далекий Бородаїв ддала — нікому «оброків» тепер платити; за середньою — уплили ті «оброки», що наскладала давніше; тільки одна «мазепиха» не поживилася. А все ж таки, що генеральша придбала, те й уплило за дочками. Треба, значить, знову складати, своє убожество полатати. Піщани роблять тільки чотири дні на тиждень. Щоб уже їм і п’ятий робити?! Загадали п’ятий. Піщани послухали: пішли на панщину й на п’ятий день. сподівалися незабаром ще й шостого. Шостий загаявся. Шостого генеральша не вспіла накинути.\n— Через цю Ульку життя мені нема! Що не зробить — все не по-людській; що не скаже — то збреше!\nПодруги в Уляні душі не чули. Любили Уляну в дворі й за двором, старе й мале. Любили в Уляні щиру душу, добре серце, а найбільше — веселу натуру. Хто кого покохає — Уляна перша знає; зажурився хто — Уляна розважить. Уляна не знає горя! Вона справді ніколи не журилася; а може, й журилася, та ніхто того не знав, не бачив. Бачили Уляну — весела; чули Уляну — співає; слухали — які Уляна вигадки вигадує, квітки пришиває. Сказано: нежур-дівка!\nОдно тільки лишенько: немає генеральші життя через дівку Уляну! Не доспала превосходительна: «чи то можна заснути за тією зіпакою?» А Уляни цілий ранок і в горницях не було: в кухні людей смішила, поки генеральша спить. Не дошила Стеха урочної роботи — рукавчиків, — Уляна винна: вона своїми реготамн та теревенями не дає дівчатам діла робити! Не швидко прибіг лакей на генеральшин клик. Не де ж він був — як не лупив зуби з Уляною! Сказано: нема життя генеральші через ту Уляну!!\nОдного дня — чує генеральша — у дівочій тихо. «Мабуть, уже кудись майнула, побігайка!» — подумала генеральша та й вийшла довідатись. Уляни в дівочій не було.\n— Де ти була?. — заглядаючи в вічі, питає генеральша і на кожному слові придавлює. «Поганий знак!» — подумали дівчата.\n— В кухню ходила. води пити. — одказує Уляна.\n— Хіба тут тобі води немає? — показує на графин з водою.\n— Це вже давня. Я ходила свіжої напитись, — каже Уляна.\n— Свіжої?. Брешеш!. Ти з бахурами знюхалась. Ти з Стьопкою. Стьопка! Стьопка! — гукнула генеральша.\nЧерез увесь будинок, мов несамовитий, летів камердинер Стьопка. Генеральша Стьопку вподобала за те, що він моторний і красивий з себе. На великдень одного Стьопку підпускала до руки похристосатись. Гапка-ткаля слебезувала в кухні, що очевидячки бачила, як генеральша гладила Стьопку по підборіддю своєю сухою, кістлявою рукою. Чи правду Гапка казала, чи видумувала, — ніхто не скаже. Людям, а надто горничним, ротів не позав’язуєш!\n— Ти де був? — стріла Стьопку генеральша і прямо глянула йому в вічі.\n— Брешеші Ти був у кухні. Признавайся; був у кухні?\n— Бач, ш…! бач!. Не я ж казала. Аж так і э!! Так ти здумала бариню обдурювати? Так ти злигалась з лакеями?. з Стьопкою?? Так ти у моїм генеральськім домі осмілилась бахурів позаводити??! Постой же!\n— Петре! Йване!\n— Принесіть берьозки! — сказала генеральша поважно, тихо, мов звеліла хустку або води подати, — тільки очима засвітила хижо.\nЛакеї побігли назад. Дівчата нижче попригинались до п’ялиць. У тій тихій говірці їм почулася грізна буря. Усе притихло, притаїлося. Так затихає чорна хмара перед тим, як має грім загуркати. У хаті зробилось душно, важко, мов стеля вниз опустилася і нагнічувала дівчатам голови. Ні одна з них не ворушилася. їм страшно було подумати; що, не дай боже, як стрінуться їхні мутні від страху та жалю очі з її очима?! Вони боялися глянути й на Уляну. щоб не скрикнути!\nА Уляна стояла по один бік хати, коло одних дверей. Лиця на ній не знать! По другий бік хати, коло других дверей — Стьопка. Вій якось смутно дивився униз, на поміст, мов забув: де він, що він, — забув і про генеральшу, і про Уляну, думав щось друге. своє. А посеред хати, між двома винуватими, стояла генеральша. Випрямилась — висока, суха, мура, аж зелена; а очі — як у її любимчиків — жовті-жовті. Вона ними грізно поводила то на Стьопку, то на Уляну.\nВернулися лакеї з пучками у руках.\n— А нуте, провчіть її. щоб знала, як бариню обдурю.\n— Не буду!. Я не бачилася з Стьопкою. Ой, не буду!. Я не була в кухні. Ря-ту-уй-те!. Я бігала до дядини. Ой, ря-ту-у-уйте!. Ря-ту-у-у-й. хто в бога вірує!!!\nДівчата ще нижче, до самого шитва, понагинали голови. На п’яльці закапали сльози.\nСтьопка — за двері.\nНасилу підвели Уляну.\nДо Стьопки — як його лизь злизав. Що вже було Петрові та Йванові, що випустили Стьопку! Пропав Стьопка, як у воду впав. Нема та й нема, та й по сей день нема!\nПеретривожилась генеральша. Де Стьопка? Де він дівся?. Чого він утік? Чому він, дурний, не схотів обновити старої на нову шкуру?! А все не через кого, як через неї. через ту дівку Уляну! Сказано: не дасть Уляна генеральші віку дожити!\nЗнемоглася генеральша. Увечері спать лягла стривожена, не попрощалась навіть і з котами; уночі посилали Дмитра-кучера в Гетьманське за лікарем; вранці верховий бігав у Китайку до «мазепихи». Біда! А на третій день товстопузий Потапович сам підтюпцем пер до отця Юхима, щоб збирав «собор» — робити маслосвятіє. Пособорували генеральшу у обідню годину, а на ранок і по душі продзвонили.


➤ Фільтр зворотного осмосу Pallas Enjoy Smart Digital з помпою купити в Києві і Україні ≡ інтернет-магазин eDOBRO.com.ua\nФільтри для води Для питної води Зворотній осмос Фільтр зворотного осмосу Pallas Enjoy Smart Digital з помпою\nФільтри із зворотним осмосом розроблені для очищення питної води. Системи акуратно та компактно розміщуються у підмийному просторі, а окремий кран для чистої води виводиться на мийку або стільницю. Очищену воду таким методом можна пити без кип'ятіння та напою, а страви стають більш насиченими до смаку. Більше інформації про принцип роботи у статті “Головне про фільтри зворотного осмосу”, також консультанти нашого магазину дадуть відповіді на Ваші запитання в телефонному режимі або в чаті.\nГоловне про фільтр зворотного осмосу Pallas Enjoy Smart Digital з помпою\nФільтр для води Pallas Enjoy Smart Digital - це європейський фільтр, який поєднує чудовий дизайн, якість, а також конкурентну ціну. Він виконаний у компактному корпусі із якісного пластику. Завдяки такому дизайну фільтр можна розташовувати як під мийкою, так і на поверхні кухні.\nПеревага даного фільтра – наявність насоса. Завдяки йому фільтр може працювати і при низькому тиску, що часто зустрічається у приватних будинках та квартирах, які знаходяться на останніх поверхах. Насос працює безшумно і займає трохи місця, що вимагає підключення до електрики. Картриджі використовуються закритого типу, швидкознімні, що унеможливлює попадання в них вірусів, бактерій та іншого, а також спрощує обслуговування фільтра, тому що їх можна замінити самостійно. Внизу корпусу, під накопичувальною ємністю, розміщений датчик контролю протікання води, який блокує подачу води при виявленні проблеми, завдяки цьому фільтр надійно захищений від затоплення. Система очищає до 12 л води за годину. Накопичувальна ємність може зберігати близько 7 літрів відфільтрованої води. У комплектації фільтра є все необхідне для його підключення до водопроводу, у тому числі стильний кран для очищеної води!\nPallas Enjoy Smart Digital оснащена електронною панеллю, яка може інформувати користувача про:\nрежими роботи системи;\nресурс картриджів - повідомляє, коли приходить час заміни фільтрів;\nЕтапи очищення фільтра Pallas Enjoy Smart Digital\nФільтр зворотного осмосу Pallas Enjoy Smart Digital складається з п'яти фільтруючих елементів:\nПри необхідності фільтр можна укомплектувати додатковими картриджами, які зроблять воду не лише чистою, а й корисною!\nФільтр Pallas Enjoy Smart Digital можна замовити в інтернет магазині eDOBRO зручним для Вас способом! За потреби консультанти допоможуть підібрати той товар, який підійде саме Вам! Доставка здійснюється по всій Україні зручний для Вас перевізником. Монтаж можливий у місті Київ, а також в інших регіонах країни!\nдатчик протікання води, автопромивка мембрани, датчик якості води, працює від 1 атм.\n0 відгуків на Фільтр зворотного осмосу Pallas Enjoy Smart Digital з помпою


Релігія чи Христос? - Церква Преображення\nРелігія чи Христос?\nДомашня / Релігія чи Христос?\nВ Religion, Ісус Христос, Християнське життя\nTags релігія, християнство, християнське життя\nЯку роль у житті виконує релігія? Чому люди стають релігійними? Чи дійсно релігія дає відповіді на усі запитання життя? Релігія дуже схожа до диячої соски-пустушки. Пустушка не вирішує проблеми, вона лише імітує її вирішення. Релігія не дає відповідей, вона лише їх імітує.\nКоли у наше життя приходять якісь проблеми, або ж навіть трагедії, люди стають дуже релігійними. Але часто ця релігійність триває рівно стільки скільки тривають проблеми.\nЧи є щось, що дійсно дає відповіді на питання на які релігія дати не може? Як цього досягнути?\n33 Вони ж відказали Йому: Учні Івана часто постять і моляться, учні фарисеїв також, а Твої їдять і п’ють!\n34 Він промовив до них: Чи можете ви змусити постити весільних гостей, доки молодий з ними?\n35 Але прийдуть дні, коли молодого заберуть від них, тоді в ті дні й поститимуть!\n36 І Він розповів їм притчу, що ніхто, відірвавши кусок нового одягу, не пришиває до старого одягу, бо і нове порве, і до старого не згодиться латка з нового.\n37 І ніхто не вливає молодого вина в старі бурдюки, бо молоде вино прорве бурдюки — і само виллється, і бурдюки пропадуть.\n38 Але молоде вино треба вливати до нових бурдюків, [тоді те і друге збережеться].\n39 І ніхто, покуштувавши старого, не схоче молодого, бо скаже: Старе краще!\nМи з вами уже кілька місяців вірш за віршем подорожуємо по Євангелії Луки. Сьогодні ми продовжуємо іти далі, і щоб краще зрозуміти те, що тут написано, важливо зрозуміти контекст. Контекст – це написане перед цим і після цього.\nЦей сюжет є реакцією на подію, яка відбулася вище. Про неї ми детально говорили минулого разу. Ісус кличе людину, яка мала не те, що погану репутацію стати своїм учнем, а була ненависною для більшості суспільства того часу. Це був зрадник, який перейшов на бік ворога і непогано від того жив. Йдеться про митника Левія. Але стається неординарна подія. Ісус не те, що нехтує всі суспільні настрої і починає розмову з цим типом, Ісус кличе стати його Своїм учнем, апостолом. Після цього Він іде до нього в дім, у якому зібралися усі такі як Левій. Будь хто, хто хоч трохи був патріотом був глибоко обурений. А релігійні фарисеї не зупинилися на обуренні, вони висунули звинувачення Христу, що той їсть і п’є з грішниками. Іншими словами Ісус сам є грішником, адже розділяє з ними свій час і їжу. Більше того, фарисеї висунули претензію до учнів Ісуса, звинувативши їх і не духовності, через те, що ті не виконують традицій і не дотримуються посту.\nЧи направду віруючими є ті, які ретельно виконують різні релігійні правила і традиції?\nХристиянське життя – це свято, а не релігійні традиції\nБільшість людей вважають, що дуже добре розуміють, що таке релігія. Більшість вважає що це йдеться про людей, які не роблять зла і роблять добро. Людина перестає красти, грішити з чужими жінками, випивати. Людина силою волі долає свої звички і починає ходити до церкви, робити добрі вчинки, займатися благодійністю, читати Біблію.\nМи не відрізняємося від людей часів Ісуса Христа, бо вони так само думали. Вони спостерігали за Христом і Його учнями, вони побачили, що вони добрі люди. Вони не пиячили, не обманювали жінок, не крали. Вони завжди були по суботах в синагозі. Вони багато говорили про Бога, і тому вони були дуже релігійними людьми.\nАле було, щось, що відрізняло їх від інших дійсно релігійних людей. Учні Ісуса не постилися. Тоді, якщо ти серйозно ставився до релігії то неодмінно мав поститися. Усі бачили, як це потрібно робити. Фарисеї посипали голову попелом, і робили це дуже публічно, щоб усі бачили їхню побожність. Більше того, вони прийняли рішення поститися двічі на тиждень у понеділок і четвер, хоча Бог наказав посту лише один день у рік на свято Йом Кіппур – День Очищення, але фарисеї перегнули цю вимогу у сто разів, лише заради того, щоб продемонструвати свою релігіність. Піст був одним з трьох найважливіших релігійних обов’язків, поруч з молитвою і милостинею.\nЗапитання фарисеїв, яке вони поставили Ісусу насправді означали трохи інше: Вони запитували:\nЧому твої учні щасливі, у той час коли вони мають бути релігійними?\nФарисеї розуміли релігійність як серйозність і смуток. Фарисей не міг бути духовним, якщо він не практикував піст і не був з похмурим обличчям.\nВони думали що для того, щоб бути духовними потрібно робити те чого не хочеться і утримуватися від того чого хочеться.\nДесь два чи три роки тому мені вдалося побувати в Почаївській Лаврі. Те що я побачив мене дуже вразило. Я був разом з групою у якій були дівчата в штанах. Для того, щоб потрапити на територію Лаври, їм запропонували якісь рядна, щоб ті поробили собі довжелезні спідниці.\nДехто обурювався але все ж таки натягнув на себе цю одежу. Коли ми зайшли в якийсь з храмів, то там були люди, які спостерігали за тим, щоб ніхто не сміявся, якщо раптом таке ставалося, то відразу лунало зауваження…\nБільшість людей думаючи про релігію, про церкву мають саме таку уяву. Але чи це правильно? Чи саме про такі відчуття і саме до такого закликав Ісус?\nДаючи відповідь про справжню релігійність або побожність Ісус приводить приклад весілля, на якому усі радіють і святкують.\nЄврейське весілля було дуже веселим святом. Таке свято тривало не кілька годин, а кілька днів, а навіть тижнів. Протягом тижня найближчі друзі, розділяли радість одруження. На весіллі могли бути багато людей, бідних простих. Для декого така можливість випадала раз на все життя. Радість, свято, велика кількість людей. Спілкування, ситість…\nУчні Ісуса зрозуміли, що життя по Божому – це життя радості, а не скорботи.\nХристиянство це не кисла побожність\nІсус каже, що у них буде час на смуток а зараз час для радості. Дійсно незабаром прийшов важкий час для учнів, коли Ісуса схопили, побили і розп’яли. Але Він вийшов з могили і горе поступилося радості Воскресіння.\nНажаль, Біблія багатьма сприймається як Книга безвиході, правил і норм і дуже серйозних богословських питань. Бог розглядається як сидячий на небі поліцейський, який е хоче, щоб люди веселилися. Бог похмурий, вкрай серйозний і служити Йому – це важка праця – правильно? Це не точна картина Біблії або Бога, який надихнув на її написання.\nОдин чоловік відомий у минулому Джон Уеслі сказав:\n«Кисла побожність – це релігія сатани… вона виникла серед невдоволених напіврелігійних людей, у яких було достатньо релігії, щоб зробити себе нещасними, але недостатньо, щоб принести якусь користь».\nБіблія про радість\nСлова «щасливий, задоволений, радісний, веселий, життєрадісний, підбадьорювати, сміятися, не занепадати духом зустрічається у Біблії більше 700 разів. Той хто думає, що бути християнином нудно і сумно, не знає ні Біблії ні Бога.\nБог часто застосовує своє тонке відчуття гумору. Чого лише вартує історія початку народу Ізраїлю. Коли Аврааму виповнюється 100 років а безплідній Саррі 90, Бог дає їм сина і каже щоб назвали його Ісааком. Ісак – означає буде сміятися. Коли з людської точки зору народження було не можливим, Бог робить неможливе і дає Ісаака, відновлює радість і сміх у їхньому житті.\nСправжня радість не є плодом речей або обставин. Радість – це не відсутність неприємностей, а присутність Христа.\nІсус не обіцяє життя без проблем. Навпаки Він обіцяє скорботу, гоніння, але коли це з Христом і заради Нього, то це наповнює нас Його радістю\nКлайв Льюіс сказав:\n«Не дозволяйте своєму щастю залежати від чогось такого, що ви можете втратити»\nСправжнє християнське життя пов’язане не з матеріальними речами, але з живими відносинами з Тим, Хто і є джерелом радості.\nХристиянське життя – це повне радості свято, а не похмура релігійність.\nХристиянське життя – це не покращення , а повністю нове життя\nДалі Ісус розповідає дві притчі у яких розповідає, що Його прихід це не покращення єврейських релігійних традицій і ритуалів, а повністю нове одкровення.\nІсус не прийшов, щоб латати юдаїзм, але щоб відкрити нове життя. Ісус цими історіями каже, що пришивання нового до старого юдаїзму матиме шкідливі наслідки:\nНе зможе зберегти старого\nІсус бере звичайні приклади, які були відомі кожному, щоб навчити нас духовних істин. Більшість людей розуміють у чому суть цього прикладу. Він розповідає, що не доцільно нову тканину пришивати до старої. Бо після прання, проблема знову з’явиться. Люди того часу вважали, що Ісус навчає того самого, і його мета оновити єврейську релігійність, але це було не так.\nІсус прийшов, щоб оновити життя, а не релігію.\nДруга притча розповідає про відомий для слухачів факт. Йдеться про виноробство, або зберігання вина. Тоді вино зберігали не в діжках, не в скляних пляшках, а у бурдюках. Бурдюк – це вичинена козяча шкіра, яка була зашита так, щоб можна було залити рідину. Старі бурдюки втрачали еластичність і не змогли б втримати нове вино, яке продовжує процес бродіння.\nЩо ілюструє ця притча?\nВчення Євангелії, вчення Ісуса не може поміститися у старих формах Закону, воно має проявлятися новим способом. Єврей не міг прийняти принципи і заповіді Ісуса і прилаштувати їх до старих форм юдаїзму. Бо Ісус не пропонував залатати порваний старий одяг релігійності – Він приніс нове життя.\nБагато людей називають себе християнами, але направду такими ніколи і не були. Бо не зрозуміли головної суті християнства.\nВи можете закрити злочинця у в’язниці, і він не буде продовжувати свою злочинну діяльність, але у серці він залишився тим самим. Коли у нього буде можливість, він обов’язково повернеться до свого старого життя.\n«Людська природа дуже далеко зайшла, щоб її можна було виправити. Це не будинок, який потребує косметичного ремонту. Ні, цей будинок розвалився, фундамент підірваний, немає жодної дошки, яку б не поїв черв, він не стійкий, він повністю гнилий і вже готовий впасти. Бог не пробує його виправити, Він не укріплює стіни і не перефарбовує двері, Він вирішує знести його і відбудувати новий».\nКоли Ісус приходить у життя людини, воно стає новим з середини. Релігія як в’язниця, просто на певний час може утримати злочинця від злочину, а не може змінити життя. Релігія керує розумом. Що думаємо, як ми думаємо і так далі.Християнство керує серцем. Центром уваги серця завжди стоїть Бог, а не традиції і ритуали.\nБути християнином – це мати Бога у собі.\nЄвангеліє малює чітку картину того, що відбувається з тим, хто належить Ісусу, або тим у кому Бог живе. Старе відходить і починається нове життя. Життя далеко не одноманітне, а цікаве, повне радості Божої турботи і опіки.\nХристиянське життя – це не опір змінам – це постійні переміни.\nІсус каже, що більшість людей, задоволені собою і не хочуть перемін. Релігійність опирається перемінам, вона протистоїть чомусь новому. Засуджує і не приймає.\nЄвангеліє Ісуса Христа завжди несе оновлення. Там де смерть приходить життя. Там де темрява приходить світло, там де провина приходить прощення. Там де смуток приходить радість. Там де є Ісус, там є постійні переміни.\nОдного разу до Ісуса прийшов один з тих, хто двічі на тиждень дотримувався посту. Він захоплювався Ісусом. В розмові з цим чоловіком Ісус йому не пропонує п’ять кроків, щоб вдосконалити релігію Никодима. Ісус пропонує Никодиму почати все з початку. Почати з нуля. Никодим був старим одягом і старим бурдюком. Він був високоморальною людиною. Але для того, щоб бути віруючим, йому потрібно було народитися знову.\nЧому? Бо вся його релігія та поведінка були лише оболонкою. В середині він був старим, мертвим, твердим і грішним, віддаленим від Бога. Никодиму потрібні були зміни. Йому потрібне було нове серце, нова природа, нове народження, новий початок, новий бурдюк.\nСьогодні багато хто каже: «Ви не можете змінити людину». Це правда. Ви не можете змінити людську природу, але Бог може. Думка про те, що людина не може змінитися – є великим обманом сучасності. Людина має бути змінена, якщо ми хочемо бути справжніми християнами.\nЄвангеліє Ісуса Христа – єдина сила у цьому світі, яка змінює людей назавжди. Це єдина сила у світі, яка може дати правильні мотиви і бажання робити те, що хоче Бог. Все, що потрібне для цього – це щире бажання і готовність покаятися.\nПокаятися – це не просто вчергове посповідатися. У нашій культурі покаятися – це розказати Богу про гріхи, але це не Біблійне розуміння. Покаятися – це визнати що жив не правильно, жив у гріху, і тепер хочеш жити по-новому. Коли ми каємося, і просимо прощення у Бога, ми починаємо себе бачити так, як нас Бачить Бог, і тоді починаються чудеса.\nУ твоєму домі може з’явитися зовсім інша атмосфера, інший настрій, нове щастя, яке ти думав вже пішло назавжди… Коли ти стаєш новою людиною, з’являється надія для всіх твоїх проблем, які б вони не були. З’являється надія полагодити напружені стосунки на роботі, знайти розуміння і відкрити нову любов до дружини чи чоловіка.\nНе здавайся, надія є. Бог не відмовився від Свого світу. Бог не відмовився від цієї країни. Бог не відмовився від тебе. Він сьогодні може зробити дивні речі. Бог може, Бог готовий і чекає. Крок за тобою!\nСекрет перемін не в силі волі. Це не таблетка. Це навіть не рішення. Не клятва, яку ви даєте. Секрет змін в собі – не в тому, що ви робите і говорите. Секретом змін є те, що ви знаєте. Ви знаєте істину. Коли змінюється ваше мислення, змінюються ваші почуття. Коли змінюються почуття – змінюються вчинки.\nХристиянське життя – це не похмура релігійність, а радісне свято\nХристиянське життя – це не покращення старого, а повністю нове життя\nХристиянське життя – це не опір змінам – а постійні переміни.\nОдин з найвідоміших байкарів світу у одній зі своїх байок розповів:\nКоли між птахами і звірами розгорілася війна кажану хотілося належати до обох сторін.\nКоли птахи перемагали, він обертався навколо і розповідав, що він птах; коли звірі вигравали, він ходив навколо і запевняв, що він звір.\nНезабаром його лицемірство було викрите, і його відкинули і звірі і птахи. Йому довелося сховатися, і тепер він може з’явитися відкрито лише вночі.\nВи не можете бути одночасно релігійним і християнином. Якщо ви будете десь посередині, не матимете ні одного ні іншого.\nПревю Проповідь ПосиланняЯким має бути ставлення до грішниківНаступна Проповідь ПосиланняТри принципи хорошого відпочинку


» БІБЛІОТЕКА » До Дня Європи\nДата: 15.05.2020 10:04\nУ 1997-1998 роках до святкування Дня Європи залучилися держави-кандидати на вступ до ЄС. У цих країнах святкування набуло певного політичного забарвлення і було спрямоване на формування громадської думки стосовно підтримки вступу до Євросоюзу.\nВже тринадцять років поспіль в Україні, відповідно до Указу Президента України від 19 квітня 2003 року №339/2003 "Про День Європи" у 3-тю суботу травня відзначається День Європи.\nВперше в Україні відзначили День Європи у 2003 році.\nЦей день, на відміну від міжнародних днів, запроваджених ООН та ЮНЕСКО, або державних і релігійних свят, не покликаний захищати когось від чогось або вшановувати чиюсь пам'ять.\nДень Європи починався в Україні як день, коли іноземці з європейських спільнот, які мешкають або тимчасово перебувають в України, розповідали про життя у Європі, про історію та культуру інших держав. Ясна річ, у 2020 році через пандемію коронавірусу та карантин День Європи не буде таким гучним та людним, як раніше.\nДля України, як для держави, що з самого початку свого існування була "вписана" у євразійський континент та у європейську геополітичну площину, це знаковий день. Він є приводом, аби засвідчити прагнення України існувати у мирі та розвивати свою силу нарівні з країнами об’єднаної Європи.\nУ Чернігівській районній бібліотеці для дітей організовано тематичну виставку.


Михайло Юдовський | Палисадник\nГлавная > Авторы > Михайло Юдовський\nМихайло Юдовський народився 13 березня 1966 року в Києві. Навчався в художньо-промисловому технікумі та інституті іноземних мов. Два роки відслужив у армії, на Далекому Сході. З 1989 року – вільний художник. Першу книгу («Пригоди Торпа і Турпа») написав у співавторстві з Михайлом Валігурою. Книгу було видано в 1992 році у видавництві «Есе».\nУ тому ж 1992 році переїхав до Німеччини (місто Франкенталь). Довгий час писав для себе, не беручи участь в літературному житті, не намагаючись публікуватися і виставляючи свої живописні роботи – в країнах СНД, Європи та Америки.\nУ 2009 році в Україні вийшла книга М. Юдовського «Поеми і вірші». Поезію і прозу автора опублікували літературні журнали і альманахи в Україні, Росії, Німеччині, Великобританії, Фінляндії, Ізраїлі, Австралії та США. У 2013 році видавництво АСТ (Москва) випустило книгу прози М. Юдовського «Повітряна кулька з вагою свинцевою», у квітні того ж року американське видавництво «POEZIA.US» опублікувало поетичну збірку автора «Тіла і тіні», а в 2014 році у видавництві «Петіт» (Латвія) вийшла книга віршів «Напівсередні віки».\nВлітку 2016 року в харківському видавництві «Фабула» вийшли російською та українською мовами прозові книги «Наволоч» і «Богиня».\nЮдовський є лауреатом кількох літературних премій, його живописні роботи знаходяться в музеях, а також приватних колекціях п'ятнадцяти країн світу. Пише як російською, так і українською мовою. У 2015 році закінчив роботу над перекладом на російську та українську мови всіх сонетів Шекспіра.\nФото: Тетяна Давіденко\n№1 2014 (1) - «Три яблока, один стакан с вишневой...»\n№3 2016 (9) - «Я той, який я є…» (переклади сонетів Вільяма Шекспіра)


ДТП Шевченка і Алієва: як все було насправді - 0352.ua\nДТП Шевченка і Алієва: як все було насправді\n22:00, 17 квітня 2012 р.\nУ ЗМІ з'явилася інформація, що в центрі Києва, на вулиці Грушевського, Range Rover, який належить Андрію Шевченку, "наздогнав" ззаду BMW Олександра Алієва.\nАлієв спростував "Сегодня" дану інформацію, сказавши, що це "повна маячня", а ми з'ясували, як усе було.\nЯк нам стало відомо від джерела в клубі, Андрій вийшов зі своєї машини до співробітника ДАІ (за попередньою інформацією, авто нападника зупинив інспектор), а Олександр, що їхав за ним, вирішив з'ясувати, у чому причина, також пригальмував і приєднався до бесіди чоловіків.\nЧим закінчилася розмова - невідомо, проте незабаром футболісти приєдналися до одноклубників, які вітали дітей з Великоднем, правда, трохи запізнившись.


Як змінилися ціни на продукти за рік та скільки на даний час українці витрачають на їжу Новини ННС\nСитуація з цінами в попередньому 2017 р не відрізнялася стабільністю через низку причин. Експерти пояснювали, що в минулому році стрибок цін, спровокував зростання цін на продовольчі товари на зовнішніх ринках. А істотне подорожчання м'яса викликали масові смерті свиней від африканської чуми.\nЯкщо порівняти ціни на основні продукти харчування за грудень 2017 р і листопад 2018 р то вийде, що, батон виріс в ціні з 10,34 грн до 12,36 грн, кілограм рису подорожчав з 23,09 грн до 24,11 грн, ціни на борошно зросли з 9,44 грн до 11, 24 грн, а ось вартість цукру трохи знизилася - з 15,78 грн до 14, 24 грн. Також впали ціни і на гречку, якщо в кінці минулого року крупа коштував 22,54 грн, то зараз середня ціна складає 16,63 грн.\nЩо стосується м'яса, то яловичина подорожчала на 13 грн і тепер стоїть 127,43 грн, свинина замість 109,47 грн тепер коштує 115,86 грн, а найбільше ціна піднялися на куряче філе - з 89, 51 грн до 103, 56 грн. Варена ковбаса подорожчала на 10 грн і тепер стоїть 92,2 грн, а заморожену рибу можна купити за 72,9 грн, замість 65,93 грн.\nТак, найбільше виросла у ціні цибуля, якщо в грудні 2017 року кілограм коштував 5,46 грн, то зараз її вартість зросла в 2,5 рази і становить 12,87 грн. Не далеко пішла і морква, додавши 50% вартості, зараз кілограм овоча коштує 11,14 грн, замість 6,72 грн. А ось картопля не сильно подорожчала - з 6 до 6,76 грн.\nЗгідно з даними Державної служби статистики, найбільша частина витрат українців припадає саме на харчування. Так, за перший квартал цього року українці в середньому витратили на їжу 42,1% своїх доходів - майже 212 млрд грн.\nЗа результатами досліджень середньомісячний сукупний дохід на одне домогосподарство в першому кварталі 2018 р склав 9 165 грн. Так, домогосподарство в місті отримувало 9: 481 грн, а в селі - 8 513 грн.\nВ середньому, щомісяця українці витрачають по 8 456 грн, причому на харчування припадає половина всіх витрат - 47,5%, тобто 4 016 грн. Вартість харчування для однієї людини обходиться в 63 грн на добу.\nВарто зазначити, що витрати на їжу сільських домогосподарств перевищують витрати міських - 51% проти 46%. При цьому, сільські жителі споживають майже в 2 рази більше картоплі, в 1,2 рази хліба і цукру, а в 1,3 рази овочів.


Внесено зміни до обласної програми розвитку регіональної вищої освіти — ПроЗахід новини\nВнесено зміни до обласної програми розвитку регіональної вищої освіти\nОпубліковано: 11:22, 10.07.2014\nВ обласну “Програму розвитку регіональної вищої освіти на 2013 – 2017 роки” депутати облради внесли зміни. Про це “Про Заходу” повідомола прес-служба облради\nНеобхідність прийняття рішення про внесення змін і доповнень до обласної програми розвитку регіональної вищої освіти на 2013 – 2017 роки обумовлено потребами регіонального ринку праці. Протягом останніх років відкрито ряд спеціальностей як технічного, так і гуманітарного спрямування, а це в свою чергу потребує належно обладнаного аудиторного фонду.\nУ 1989 році в УжНУ розпочато будівництво навчально-лабораторного корпусу загальною площею 11 900 кв.м. Нині готовність об'єкта становить 70%. У корпусі крім аудиторного фонду планують облаштувати приміщення для перенесення понад 530 тис.екземплятів книг, з яких 20 тис. унікальних стародруків бібліотеки УжНУ, що зараз знаходиться в будівлі Мукачівської греко-католицької єпархії по вул. Капітульній. Для завершення будівництва та вводу корпусу в експлуатацію пропонується залучити кошти і міжнародних фінансових установ, зокрема, Вишеградського фонду та інших джерел та обласного бюджету. Зазначений проект обговорювався і був схвально сприйнятий представниками Міністерств закордонних справ Словаччини, Угорщини, Чехії та Польщі під час їх недавніх візитів на Закарпаття.\nДепутати внесли зміни до освітянської програми. Так, цьогоріч планується виділити з обласного бюджету півтора мільйона гривень на статтю видатків “забезпечення проведення капітального ремонту, реконструкції, виготовлення проектної документації, придбання будівельних матеріалів, обладнання”. Ще півтора мільйона буде залучено з інших джерел фінансування.


У Харкові суд через відмову прокурора закрив справу за обвинуваченням експерта МВС у вимагання хабара в начальника поліції – undefined\nУ Харкові суд через відмову прокурора закрив справу за обвинуваченням експерта МВС у вимагання хабара в начальника поліції\nХарківський суд через відмову прокурора підтримувати державне обвинувачення закрив кримінальне провадження проти директора експертної установи, якого упіймали на хабарі\nПро це йдеться в ухвалі Київського райсуду Харкова, передає Depo.Харків.\nСуд розглянув обвинувальний акт за ч. 3 ст. 368 КК України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою). Підозрюваний – уродженець Харкова, що працював директором Сумського НДЕКЦ МВС України.\nЗгідно матеріалів справи, директор експертного центру в Сумах у квітні 2016 року мав намір отримати від начальника Сумського відділу поліції ГУНП України в Сумській області хабар.\nЗ метою створення умов, за яких поліцейський буде вимушений передати неправомірну вигоду, посадовець, використовуючи своє службове становище, з 18 квітня 2016 року забезпечив припинення видачі висновків судових експертиз до Сумського відділу поліції.\n27 квітня 2016 року експерт подзвонив поліцейському та заявив, що йому потрібно придбати подарунок, який – він повідомить окремо. Того ж дня о 17:26 у Viber на мобільний телефон поліцейського від підсудного надійшло повідомлення із текстом "Планшет Samsung Galaxy Tab S2 8,0 (цвет черный)", а о 17:43 інше повідомлення із текстом "Нужно до 4.05".\n5 травня 2016 року о 12:35 у власному кабінеті директор Сумського НДЕКЦ одержав від начальника Сумського ВП для себе неправомірну вигоду – планшетний комп`ютер Samsung Galaxy Tab S2 вартістю 11985 грн.\nПід час судового розгляду, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, на стадії доповнень прокурор відмовився від обвинувачення, подавши відповідну постанову, яка погоджена з прокурором вищого рівня.\nРозглянувши матеріали, суд ухвалив кримінальне провадження за обвинуваченням керівника експертної установи закрити у зв`язку із відмовою прокурора від обвинувачення.\nРечовий доказ (планшетний комп`ютер "Samsung Galaxy Tab S2", чохол для планшету), що вилучені у ході обшуку в службовому кабінеті директора Сумського НДЕКЦ МВС України – повернути в Управління СБУ в Сумській області.


Золота Орда: найцікавіші факти | Цікаво і корисно знати\nВи тут:Цікаві факти » Цікаві факти про Золоту Орду\nБагато хто думає, що Золота Орда – це те ж саме, що і Монгольська імперія. Це не зовсім так. Золота Орда входила до складу Монгольської імперії і була, грубо кажучи, європейською частиною Монгольської імперії.\nПочинаючи з 1227 року, після приходу до влади онука Чингісхана Батия, Золота Орда почала стрімко розвиватися. Вона захопила частину Середньої Азії і частини Східної Європи.\nІ сьогодні ми вирішили побільше розповісти вам про цю велику імперію. У публікації ми зібрали найцікавіші факти про Золоту Орду, які повинні сподобатися не тільки дорослим, але й дітям.\nТОП цікавих фактів про Золоту Орду\nФакт 1. Золота Орда з’явилася вже після того, як завойовник Чингісхан розділив створену ним імперію між своїми нащадками. Монгольська імперія досі залишається найбільшою державою, яка коли-небудь існували на Землі. Їй належала практично вся Євразія, і навіть займана СРСР площа була значно менше. При цьому сама назва “Золота Орда” з’явилося через століття після її розпаду, а самі кочівники називали її “Улус Джучі”.\nФакт 2. У степовиків здавна була своя релігія, і в першу чергу вони поклонялися небу. Але на початку XIV століття у Золотій Орді став поширюватися іслам – хан Узбек, той самий, що видав князя Івана Калиті безстроковий ярлик на князювання, прийняв іслам, а також зробив його державною релігією.\nФакт 3. Хан, який очолював Золоту Орду мав велику владу, але вона далеко не завжди передавалася у спадщину. Новими правителями зазвичай ставали сини померлого правителя, але їх все одно вибирали інші хани, які очолювали улуси подрібніше. Це рідкісний приклад виборної монархії, коли верховного правителя саме вибирають. У сучасному світі подібна форма правління збереглася в Малайзії, де короля час від часу вибирають з числа султанів.\nФакт 4. Останній етап існування Золотої Орди, як єдиної держави, ознаменувався великою смутою – за 21 рік на престолі встигло побувати цілих 25 ханів. Незважаючи на те, що в результаті політична ситуація заспокоїлася, Орда почала поступово розпадатися на окремі незалежні держави. Саме так з’явилися Казанське, Сибірське, Казахське, Кримське, Узбецьке і інші ханства.\nФакт 5. Слов’янські землі до складу Золотої Орди ніколи не входили. Незважаючи на те, що Монгольська імперія поширювала свій вплив в тому числі і на заселені слов’янськими народами території, після її розпаду Золота Орда втратила частину могутності. Довгий час князі платили хану дань, але офіційно вони при цьому не підпорядковувалися Орді, будучи її васалами.\nФакт 6. Термін “татаро-монголи” був придуманий істориками тільки в XIX столітті. Насправді Золота Орда була надзвичайно багатонаціональною державою, що увібрала в себе безліч тюркських народів. Якщо поглянути в глибину історії, то виявиться, що у ханів Орди практично не зустрічаються чисто монгольські імена ще з часів Чингісхана.\nФакт 7. Всупереч поширеному міфу, далеко не всі “громадяни” Золотої Орди були кочівниками. До її складу входили і землі, населені хліборобами, наприклад, болгарами, аланами і удмуртами. Хоча більша частина Орди зберігала мобільність, так що образ лютих степових воїнів, які все життя проводили в сідлі, виправданий.\nФакт 8. У Золотій Орді навіть після затвердження офіційної релігії зберігалася віротерпимість. Що складалася з різних народів, вона увібрала в себе послідовників ісламу, християнства, буддизму і різних племінних вірувань. До XIV століття навіть існувала сараєвська єпархія православної церкви, заснована з благословення хана. Розташовувалася вона в місті Сараї, що знаходився на річці Волга.\nФакт 9. Ще один популярний міф свідчить, що Золота Орда була державою кочівників, далеких будь-якій культурі. Це далеко не так – хани опікувалися розвитком торгівлі, а тому наводили порядок на своїй території, щоб зробити свої землі безпечними. Дороги будувалися і підтримувалися в хорошому стані, існувала розвинена фінансова система. При цьому брехня вважалася одним з найтяжчих гріхів, і будь-хто, в ній викритий, втрачав довіру, вплив, а іноді і життя.\nФакт 10. У Золотій Орді хан не володів абсолютною владою. Його накази виконувалися беззаперечно, але лише до тих пір, поки він користувався повагою інших ханів. Якщо щось йшло не так, верховного правителя могли швидко змістити і замінити іншим, більш благонадійним.\nКладненко Сергій 20.11.2021 Історія Коментарів немає\n← Цікаві факти про Майкла Джексона\nЦікаві факти про сон →


Українські заробітчани творять осередки культури @ Закарпаття онлайн\nКандидат філософських наук, політолог Сергій Грабовський: У Португалії, наприклад, було створено першу організацію українських заробітчан, тепер там є 10 осередків, один - навіть на острові Мадера. Опікуються вони гуманітарними питаннями. Українська суботня школа в Лісабоні – найбільша в Європі, тут навчається майже 2 сотні учнів, а фінансуються такі проекти урядом Португалії.\nРозповідає Олена Єкименко – координаторка акції: «Про що пишуть? Звичайно, сумують за Ніжином, згадують: для нас Ніжин – це ЩОСЬ! Ми його любимо, тому що це наше місто».


Боротьба зі студентською нудьгою і нова обробка післяопераційних ран\n03 грудня 2020, Київ 07:15\n24 червня 2012, 13:00\nБританський журнал New Scientist повідомляє про нову автоматичну систему, яка під час уроків і лекцій вистежує неуважних чи нудьгуючих школярів і студентів, а потім за допомогою різних трюків підвищує їхню увагу.\nМи добре пам’ятаємо, як нерідко куняли під час нудних уроків чи лекцій. Група науковців створила робота-вчителя, який стежить за увагою студентської аудиторії та імітує техніку професійних учителів, щоб підтримати цю увагу на необхідному рівні.\nРобот особливо успішний, коли лекції чи уроки відбуваються в режимі online. Комп’ютерно-навчальна система використовує віртуальних учителів і завдяки інтерактивним завданням допомагає студентам не втрачати зацікавленості.\nСистема копіює реальних професіоналів-лекторів, які для утримання уваги аудиторії застосовують допоміжні трюки, а саме: змінюють голос, використовують жести, тощо. Американські учені спробували перевести ці трюки на озброєння робота.\nНовостворений робот має назву Wakamaru humanоid robot. Він викладає і потім також тестує студентів стосовно того, що вони в принципі запам’ятали з проведеної лекції.\nЯк долати інфекцію?\nЗаживання ран після операції не завжди проходить гладко. Якщо в рану потрапляє інфекція, це може призвести до ускладнень, включно з фатальними наслідками.\nНайбільшу проблему мають люди з ожирінням і діабетики, в яких процес заживання сповільнюється. Медики вважають, що на ускладнення наражаються також пацієнти із судинними захворюваннями, як і ті, хто не покидає цигарок.\nХірургічний центр шпиталю імені Рузвельта в Нью-Йорку розробив нову технологію, яка захищає пацієнтів від ускладнень після операцій. Про новий винахід повідомляє американська телемережа Fox News.\nЦя технологія пропонує новий підхід до обробки ран і їхнього очищення від післяопераційної рідини. Згідно з новим методом, рану покривають спеціальною силіконовою тканиною, яка власне витягає рідину як із рубців рани, так і з її поверхні.\nНовий перев’язувальний матеріал істотно поліпшує заживання і запобігає негативним процесам, які часто виникають внаслідок інфекційного забруднення ран.


У 2019 РОЦІ МВС ТА ЗСУ ЗАМОВИЛИ 11 ГЕЛІКОПТЕРІВ МІ-8МСБ (ВІДЕО)\nМіністерство внутрішніх справ та Міністерство оборони України у 2019 році замовили в АТ «Мотор Січ», що входить до складу «Ліги оборонних підприємств», 11 модернізованих гелікоптерів Мі-8МСБ.\nТаку інформацію оприлюднили журналісти «Факти ICTV», повідомляє Defense Express.\nНовина по темі: БРИГАДА МОРСЬКОЇ АВІАЦІЇ ОТРИМАЛА ЩЕ ОДИН ГЕЛІКОПТЕР МІ-8МСБ-В (ФОТО)\n«Серед клієнтів підприємства Міністерство Оборони та Нацгвардія. Цьогоріч вони замовили 11 машин», - розповіли у відеосюжеті українського каналу.\nІнженери вітчизняного підприємства кажуть, що від попереднього радянського гелікоптера лишається лише фюзеляж, цілісність та міць якого ретельно перевіряють. Усе начиння Мі-8МСБ, завдяки власному Конструкторському бюро – сучасне.\nНовина по темі: "СКЛЯНА КАБІНА" ДЛЯ МІ-8: ТОТАЛЬНИЙ ПЕРЕХІД НА ЦИФРУ (ВІДЕО)\n«У нас вже не тільки заміна двигунів йде, модернізація, а й заміна повністю бортової кабельної мережі, заміна редуктора, і ось дійшли до повністю модернізації так званої «скляної кабіни», - повідомив заступник директора з виробництва АТ «Мотор Січ» Павло Касай.\nДва нових гелікоптери Мі-8МСБ-В у 10 бригаді морської авіації / Фото: Дмитро Удовицький\nНагадаємо, перша інформація про створення в Україні «скляної кабіни» для Мі-8 з'явилася на початку цього року. У жовтні ц.р. перший гелікоптер Мі-8МСБ-В, оснащений такою системою, був представлений на Міжнародній виставці «Зброя та Безпека-2019».\nНаразі завершується сертифікація цієї машини. Відзначається, що вартість «кабіни» становить близько 1 млн доларів, що в 10-15 разів менше за іноземні аналоги. За потреби українське підприємство може випускати до 20 таких гелікоптерів на рік.\nНовина по темі: НА ЧЕРНІГІВЩИНІ ПРОХОДЯТЬ ВИПРОБУВАННЯ ПТРК «БАР’ЄР-В» ТА КОМПЛЕКСІВ Б8В8МСБ НА ГЕЛІКОПТЕРАХ МІ-8МСБ-В ТА МІ-2МСБ (ВІДЕО)


Бориспіль - сайт міста :: 5 млн грн на забезпечення Борисполя протигазами\nБлизько 5 млн грн потрібно для того, щоб забезпечити 60 тис. осіб протигазами. Про це під час планової наради повідомив міський голова Анатолій Федорчук. Він додав, що один протигаз коштує 800-1000 грн. За його підрахунками, на те, щоб забезпечити Бориспіль, потрібно близько 4,8-5 млн грн. Проте таких коштів у бюджеті нема.\nОднак, міський голова закликав не нагнітати обстановку.


Безкоштовно реферат на тему: Художні виставки в Україні у 2006 році\nГоловна Реферати українською Культура Безкоштовно реферат на тему: Художні виставки в Україні у 2006 році\nХудожні виставки в Україні у 2006 році / сторінка 11\nУ столичній галереї "Срібні дзвони" працювала виставка кераміки Ю. Яковенко та В. Тузинського, яку художники назвали "Весь світ мені дім". Майже усе в експозиції – спільні роботи, підписані двома іменами. Ці роботи – вишукані, красиві за технікою, формою, декором. Для митців не має якоїсь "творчої" різниці між маленьким блюдцем і великою керамічною скульптурою – кожна робота була передовсім віртуозно реалізованим задумом, завжди цікавим і часто незвичайним ("Народження планет", "Русалка", "Скарабеї", "Дельфіни"). Критики відзначали, що на виставці не було випадкових, прохідних робіт. Кожна ваза, кожна чашка потребували ретельного споглядання. Проте найефектнішими виявилися все ж великі керамічні скульптури ("Страж, що спить", "Таємний радник", "Нічний гість") .\nУвагу преси привернула і виставка живопису молодих київських художників М. Орлової і Л. Павленка, що експонувалася у столичній галереї "Грифон". Звертаючись до однакових жанрів (натюрморт, пейзаж), вони особливо яскраво демонструють відмінність творчих манер. Леонід Павленко монументальний і грандіозний. Його храми, гори та велетенські рослини піднімаються до самого неба ("Лавра", "Білий день", "Мальви", "Ромашки"). Одночасно світ художника надзвичайно декоративний, це поєднання чистих та яскравих фарб, взятих головним чином із холодної частини спектру, і приведених у струнку та логічну систему ("Інкрустовані тіні", "Біле мереживо"). Пейзажі Марини Орлової дуже поетичні, їхні фарби ніжні та прозорі, а композиції властива особлива вишуканість, що певним чином відбилася навіть у назвах картин ("Молочний ранок", "Срібляста тиша", "Ранкова роса"). Краса світу трактується як чудова казка ("Сині гори. Карпати", "Казковий день"), а найвеличнішим природним мотивам, виявляється, властиві обжитість, навіть затишність, забарвлена радісною гармонією ("Скельний монастир") .\nШирокого розголосу набула персональна виставка Н. Мартиненко, що теж експонувалася у галереї "Грифон". Чернігівська художниця звертається до багатьох жанрів: створює портрети ("Дама"), натюрморти ("Іриси"), сюжетні композиції ("Інь і Янь"). Проте всім картинам Н. Мартиненко, незалежно від їхнього зовнішнього змісту, незмінно властиві особлива увага до колористичного рішення, тонкий ліризм і легкий смуток. А особливо помітні й виразні ці особливості в пейзажах. Пейзажі на виставці явно переважали. Тут було і медитативне споглядання природи ("Осінній пейзаж", "Місячне світло"), й акомпанемент до історії любові ("Прогулянка під місяцем"), і міські сценки ("Люблю блакитне", "Вечоріє"), й демонстрація майстерності, коли виключно колористична віртуозність перетворює дві схожі композиції в "Холодний день" і "Жаркий день" .\nУ столичній галереї "Печерська" відбулася виставка живопису, графіки та сценографії черкаської художниці Н. Нікіфорової, творчість якої тісно пов’язана з театром. Вона представила ескізи до вистав ("Лісова пісня", "Гайдамаки", "За двома зайцями", "Снігуронька"), живописні портрети, пейзажі, натюрморти, сюжетні композиції ("Автопортрет", "Осіннє проміння", "Натюрморт із апельсинами", "Літні квіти", "Пісня" та ін.), графічні замальовки. У деяких творах було застосовано особливу авторську техніку – з аплікацією, рельєфною фактурою ("Золоті дерева", "Озеро"). Увагу глядачів привертав і оригінальний портрет Т. Шевченка у вигляді мозаїки з виконаних на невеликих шматочках полотна сюжетів за творами поета .\nВідкриттям назвали критики виставку у галереї "Мистець" з 27 робіт двох молодих київських художниць – Т. Ягодкіної та О. Гордієць – на теми давньоруської культури. У пресі відзначалося, що звернення творчої молоді до витоків національної культури свідчить про зростання інтересу до історичних основ українського суспільства, бажання осягнути архетипічну символіку народного мистецтва .\nРезонансною стала виставка миколаївських художників у столичній галереї "Імена". Середовище миколаївських художників надійно стабільне з ознакою якісного випробування. Це – А. Антонюк, В. Бахтов, Т. Бахтова, М. Бережний, І. Булавицький, Ю. Корнюков та ін. Стилістично миколаївці різнорідні, і ота багатоякість є привабливим аргументом для вияснення ідентичного волевиявлення кожного з учасників творчого процесу. Живопис миколаївців наповнений життям, у ньому людське буття і світ реалій є носіями такої умови. Він щоразу заново відкриває необжитий чуттєво простір для цієї гармонії, того порядку, який зберігає ясність внутрішнього зору. Природа, небо, земля, люди, намальовані миколаївцями, становлять підмурівок їхнього художнього досвіду .


В Україні кількість осіб, що одужали від коронавірусу перевищила кількість хворих\nЛАН » Новини » В Україні кількість осіб, що одужали від коронавірусу перевищила кількість хворих\n15 тра 2020, 13:30 Новини / Суспільство / Здоров’я / В країні\nТеги: МОЗ України COVID-19 коронавірус пандемія Максим Степанов ПЛР\nПозитивна тенденція станом на ранок 14 травня. 427 людей в Україні побороло коронавірусну інфекцію. Це на 5 осіб більше ніж тих хто все ж захворів за минулу добу. Такі показники медики зафіксували вперше за час пандемії.\nВперше за весь перебіг коронавірусної хвороби в Україні кількість осіб, які одужали, перевищила кількість осіб, які захворіли. Це приємна новина! - Максим Степанов, міністр охорони здоров’я України.\nЗа минулу добу також була здійснена рекордна кількість ПЛР-тестувань на виявлення коронавірусної інфекції. Впродовж доби 13 травня було проведено 8 069 досліджень методом ПЛР, йдеться на сайті Урядовий портал.


При відступу з Харківщини окупант губить черевики та шапки-вушанки. Фото - Голос українською - Україна|ЄС|NATO\nГоловна/ЄС|NATO/Війна РФ проти України/При відступу з Харківщини окупант губить черевики та шапки-вушанки. Фото\nЦей факт може свідчити про те, що армія РФ не навчала свій особовий склад, як слід діяти в екстремальних ситуаціях. Тому і має настільки катастрофічні втрати\nЗараз уся увага України прикута до ситуацію на фронті поблизу Ізюма. Для орків взяти Ізюм важливо, щоб отримати “ключ” для продовження кампанії на Сході України. Тому рашисти намагаються наступати в цьому напрямку.\nВтім, на інших ділянках фронту на Харківщині ворог відступає під натиском частин Збройних Сил України. Зокрема, як пише Генеральний штаб ЗСУ на своїй сторінці у Facebook, орки відступають настільки стрімко та бояглузливо, що буквально гублять свої черевики та шапки-вушанки.\nНа цих фото знятий розгром колони рашистів у декілька танків, МТ-ЛБ, і головне – один знищений бензовоз. Нескладно здогадатись – як тільки наші бійці знищили рашистський бензовоз, танк та МТ-ЛБ, екіпажі інших бойових машин безладно покидали свою техніку та почали тікати.\nАрмія РФ не навчала свій особовий склад, як діяти в екстремальних ситуаціях. За що справедливо платить своєю кров’ю.\nДо речі, нові актуальні дані про втрати ворога – в інфографіці Defece Express:\nАктуальні дані про втрати ворога станом на 3 квітня 2022 року


Субота, 18 червня 2022 — РІО Бердичів\nСубота, 18 червня 2022 20:46\nНавіщо потрібен перфоратор та як його вибрати\nПерфоратор – незамінна річ в господарстві. Він знадобиться при потребі повісити на стіну полицю, карниз, врізати новий вимикач, розетку, зробити ремонт у приміщенні або у дворі. Краще, коли він є під рукою.\nНа що звертати увагу при виборі перфоратора, – читайте далі.\nРобимо вибір з урахуванням фронту робіт\nПерш за все потрібно визначитись, як часто та з якою метою буде використовуватись інструмент. Переплачувати за професійний агрегат не завжди є потреба, адже більшість ніколи не використовує його наворочені опції.\nВикористовуючи перфоратор, можна робити наступні речі:\nдовбати на зразок відбійного молотка;\nодночасно свердлити й довбати.\nВиробники пропонують споживачам побутові та професійні електроінструменти:\nПобутові призначені для періодичного використання. Їх безперервна робота не може перевищувати 25 хвилин, а протягом зміни з ними можна працювати до 4 годин.\nПрофесійні моделі дозволяють проводити регулярні роботи у великих обсягах. Вони важчі, потужніші та дорожчі, мають певні відмінності в конструкції.\nОтже, якщо ви збираєтесь придбати в Тернополі перфоратор для капітального ремонту будинку або квартири, побутова модель може не витримати навантаження. А от для незначних робіт достатньо простішого варіанту.\nВ маркуванні виробу можна знайти різні літерні та цифрові позначення, наприклад:\nG – професійний інструмент;\nP – пристрій для домашнього використання;\nd – в пристрої наявний режим довбання;\nf – в комплекті є змінний патрон під бур/свердло;\n2–26 – цифри вказують на вагу (в кг) та максимальний діаметр свердління в бетоні (в мм).\nДля нечастих робіт по дому достатньо інструменту потужністю від 300 до 700 Вт та вагою до 4 кг. Сила його удару може становити від 1,2 до 3 Дж. Не тільки для побуту, але вже й для промислового використання служить інструмент вагою до 8 кг і з потужністю від 800 до 1200 Вт, сила удару якого становить від 3 до 8 Дж.\nЧи потрібні в перфораторі додаткові функції\nВиробники наділяють електротехніку різними опціями. Певні з них досить корисні, а без деяких можна цілком обійтись.\nДо корисних додаткових можливостей перфоратора належать:\nРеверс валу, що дозволяє свердлу вийти «на волю».\nЛінійка-обмежувач, яка міститься на корпусі та впирається в стіну, як тільки свердло занурилося в задану глибину.\nПлавний пуск, що дозволяє електронній схемі плавно збільшити напругу двигуна і не дає перевантажити мережу.\nРозчеплююча муфта, що запобігає перегріву обмотки колекторного двигуна при застряганні бура в камені, механічно відключаючи його від валу двигуна.\nВіброзахист рук завдяки ізоляції рукоятки інструменту від корпусу спеціальною пружиною.\nМайже всі сучасні перфоратори оснащені SDS-патроном. Щоб замінити свердло, його достатньо потягнути на себе. Такі моделі дозволяють використання великої кількості насадок, свердл, зубил, бурів. Але, купуючи перфоратор, слід знайти оптимальне співвідношення між його вартістю та функціональністю, щоб не придбати дорогий інструмент, в якому немає потреби.


Погуляли на славу: вечірка поліцейських у Херсоні закінчилась побиттям та падінням гостей із 5-го поверху (відео) | УНІАН\nПогуляли на славу: вечірка поліцейських у Херсоні закінчилась побиттям та падінням гостей із 5-го поверху (відео)\n02:03, 24 січня 2018\nСусіди по будинку розповідають, що того вечора святкували разом із десяток патрульних і троє цивільних\nУ Херсоні працівники патрульної поліції так завзято святкували день народження колеги, що один гість вилетів із балкона, а інший дістав струс мозку.\nНа галасливу вечірку наскаржилися сусіди, однак навіть колеги, котрі прибули не виклик, не зуміли вгамувати нетверезе товариство, йдеться в сюжеті ТСН.\nПотерпілий Олександр Андрєєв твердить, що прийшов привітати патрульного – односельця свого друга. Однак у розпал вечірки в когось із гостей зник телефон – і розпочалася п’яна бійка. "Я опинився на вулиці, а мій товариш прилетів із вікна", - каже Олександр. У нього самого забиття, струс мозку і вивих щелепи, а от у друга справи значно гірші – він у тяжкому стані в лікарні. "Множинні переломи ребер, значні травми хребта", - розповів нейрохірург обласної лікарні Ігор Селедець. Такими виявилися наслідки падіння з 5-го поверху – Андрєєв твердить, що друга скинули вниз приятелі іменинника.\nЧитайте такожНа Дніпропетровщині співробітниця поліції для затримання грабіжника призначила йому побачення\nЖиття чоловікові, котрий летів із 5-го поверху, врятував балкон квартири двома поверхами нижче – там постраждалий перечепився та змінив траєкторію падіння з прямої вертикальної на значно м’якшу. Сусіди по будинку розповідають, що того вечора святкували разом з десяток патрульних і троє цивільних. Вони так дошкуляли всім, що жителі будинку викликали наряд тверезих копів. Ті приїхали, однак замість вгамувати нетверезих колег, почали опитувати свідків на вулиці – і вже тоді сталося падіння людини з 5-го поверху. Слідчі наразі не кажуть, чи самостійно випав із вікна постраждалий. "Патрульні поліцейські, які прибули на виклик, почули удар, а саме падіння особи, яка випала з 5-го поверху. Відповідно, вони одразу підійшли, надали першу медичну допомогу, викликали швидку допомогу", - пояснив начальник патрульної поліції міста Максим Єрмаков.\nТеги: #поліцейські у Херсоні#Вечірка поліцейських у Херсоні


Як приготувати рулет з лаваша з червоною рибою по покроковому рецептом з фото | Кулінарія\nЯк приготувати рулет з лаваша з червоною рибою по покроковому рецептом з фото\nЗдивуйте гостей незвичайною закускою – рулет з лаваша з червоною рибою! Приготуйте його по нашому простому рецептом з покроковими фото і детальним відео готування. 4 15 хв 194.2 ккал 5/5 (2)\nПокроковий рецепт рулету з лаваша з червоною рибою з фото\nСекрети закусок з лаваша\nВідеорецепт рулету з лаваша з червоною рибою\nІноді хочеться здивувати своїх гостей незвичайною закускою, але брак часу не дає можливості загрузнути в кулінарній рутині. І тоді всім нам на виручку приходить містер Лаваш, закуски з якого готуються так само швидко, як і з’їдаються. Один з парадних варіантів такої закуски – це рулет з лаваша з червоною рибою.\nЧас приготування 1 годину в холодильникеКухонная техніка\nОсобливу чарівність цієї закуски полягає в тому, що її приготування не вимагає ніяких особливих пристосувань – треба тільки ваше бажання побалувати себе і своїх близьких нової смакотою.\nТонкий лаваш 1 шт. Філе (червоної риби) 200 г Плавлений сирок 200 г Зелень 1 пучок\nВибираючи червону рибу, прослідкуйте, щоб це було філе без кісток: буде дуже прикро, якщо враження про цієї смачної закуски зіпсує гостра несподіванка, що застрягла в улюбленій пломбі.\nЯкщо ви не любите слабосолену рибу, не поспішайте відмовлятися від цього рецепту: копчена рибка буде виглядати тут не гірше. З усіх видів червоної риби для цієї закуски найкраще підійде кета або горбуша, хоча рулет з лаваша з сьомгою та сиром вийде теж обалденным: тут ви можете спокійно покластися на свій власний смак.\nПлавлений сир варто вибрати м’який, адже його набагато зручніше буде рівномірно розподілити по лавашу.\nПостарайтеся вибрати лаваш без дріжджів у складі, інакше він швидко псується і пліснявіє.\nРозстеліть лаваш на робочій поверхні і щедро намажте його плавленим сирком – в даному випадку економити не варто.\nЗверху посипте подрібненою зеленню – це може бути петрушка, кріп і все, що росте у вашої бабусі на грядці. До речі, чудово поєднується з солоною рибкою молодий зелений цибулька.\nФіле червоної риби наріжте нетовстими скибочками і акуратно викладіть на лаваш.\nПоверніть лаваш в щільний рулет, загорніть в харчову плівку або звичайний целофановий пакет і відправте в холодильник на 1 годину.\nПісля закінчення години розріжте рулет на невеликі порційні шматки, викладіть на тарілку і прикрасьте по своєму смаку. Якщо хочете шиканути, викладіть поверх кожного шматочка по чайній ложечці червоної ікри, якщо хочете поекспериментувати зі смаком – прикрасьте ваші самодіяльні «роли» дольками лимона, а якщо вам до душі ще більш бюджетний варіант, у вас у запасі завжди є залишки зелені – ось вам і декор!\nЗакуска з лаваша з червоною рибою стане прикрасою вашого святкового столу, хоча, звичайно, ніхто вам не заборонить побалувати себе і своїх близьких і без приводу.\nТакий рулет може послужити смачною імітацією традиційних японських ролів і відмінно підійде для тематичної рибної вечірки. Цю закуску можна подавати до гарнірів з картоплі і рису.\nЯкщо хочете справити на гостей незабутнє враження, прикрасьте цю закуску чорними оливками: в поєднанні з червоною рибою вони зроблять справжній фурор навіть серед справжніх гурманів.\nЯкщо ви віддаєте перевагу гарячі закуски холодним, поставте рулет з лаваша в розігріту духовку хвилин на 10-15 (втім, про готовність вам повідомить зарумянившаяся скоринка). Хоча особисто я волію вживати червону рибу в холодному вигляді, але, як відомо, на смак і колір товаришів немає!\nЯкщо тонкий вірменський лаваш трохи підсох, не поспішайте його викидати: злегка змочіть його теплою водою, трохи почекайте, і він знову стане м’яким.\nДуже приємно, коли приготування такої прекрасної закуски як лаваш з червоною рибою і плавленим сиром вимагає так мало часу і зусиль. Подивіться чудовий відеорецепт, і у вас відпадуть всі сумніви з приводу того, чим здивувати гостей на найближчих посиденьках.\nЯкщо ви завзятий любитель суші, спробуйте приготувати лаваш з сьомгою і сирним сиром – такий собі «русифікований» варіант ролів. До речі, з інгредієнтами таких закусок можна досить вільно експериментувати. Наприклад, лаваш з червоною рибою і огірком порадує вас своєю соковитістю.\nТематику —Закусок з лаваша— з морепродуктів можуть продовжити рулет з лаваша з консервованою рибою, а також рулет з лаваша з крабовими паличками – просто, дешево і смачно! Якщо ж ви віддаєте перевагу м’ясо, то перед вами відкривається величезне поле для кулінарної діяльності: рулет з лаваша з куркою обов’язково доведеться вам до смаку, а вже домашня шаурма з куркою в лаваші взагалі стане хітом сезону. Ах, м’ясо вам вже набридло? Ну нічого, у нас знайдеться, чим вас здивувати: тут і соковитий —Лаваш з сиром і зеленню, і пікантний —Лаваш з сиром і зеленню, і солоно-гостренький рулет з лаваша з корейською морквою – ціла палітра!\nДуша просить кулінарних експериментів? І тут вам не обійтися без лаваша! Тільки уявіть, які різноманітні можна придумати бутерброди з лаваша собі або коханою в дорогу. Лазанья з лаваша вийде не гірше своєї італійської прародительки, а лаваш в духовці з начинкою, як і пиріг з лаваша, виручить вас в тому випадку, коли стояти над тестом не хочеться, а випічки все ж хочеться. І дітлахам, і дорослим сподобаються чіпси з лаваша з натуральними прянощами. Лаваш з сиром на сковороді, як і ачма з лаваша, давно прославився серед місцевих кулінарів, як «ледачі хачапурі».\nВибирайте собі рецепт за смаком, готуйте із задоволенням на радість своїм близьким та діліться з нами своїми побажань у коментарях! Приємного апетиту і гарного настрою всім!


Американські санкції продовжено ще на рік\n6 березня 2019 29\nПрезидент США Дональд Трамп продовжив на рік термін дії санкцій, запроваджених проти Росії у зв’язку з початком у 2014-му її неприхованої агресії проти України.\nПрезидент США Дональд Трамп продовжив на рік термін дії санкцій, запроваджених проти Росії у зв’язку з початком у 2014-му її неприхованої агресії проти України, повідомляє прес-служба Білого дому. Йдеться, зокрема, про кілька пакетів, які було запроваджено ще адміністрацією Барака Обами та є наслідком анексії Криму Російською Федерацією. Продовжено також дію заходів, введених адміністрацією Трампа у вересні минулого року. В Білому домі наголосили, що передумови появи документів не змінилися, а політика Москви продовжує «створювати надзвичайну загрозу національним інтересам і зовнішній політиці Сполучених Штатів», тому заходи реагування має бути продовжено.\nАмериканські санкції стосуються, зокрема, громадян Росії, в тому числі офіційних осіб, а також посадових осіб уряду колишнього президента України Віктора Януковича. Окрім того, ці заходи стосуються бізнесменів із РФ, кількох компаній і керівництва угруповань «ДНР» та «ЛНР».\nДнями і ЄС продовжив санкції проти В. Януковича і 11 його соратників, повідомляє прес-служба Ради Євросоюзу. «Рада продовжила до 6 березня 2020 року заморожування активів 12 осіб, визнаних відповідальними за привласнення українських державних коштів або зловживання службовим становищем, що призвело до втрати українських громадських коштів. Обмежувальні заходи щодо однієї особи не було продовжено», — йдеться у повідомленні. Як відомо, посли ЄС раніше вирішили виключити із санкційного списку екс-главу адміністрації президента Януковича Андрія Клюєва.\nПідтримка Вашингтоном нашої країни продовжує проявлятися і в формі візитів високопосадовців. Зокрема, в Києві з 5 по 7 березня перебуває заступник держсекретаря США Девід Гейл. До української столиці він прибув із Лондона, де обговорював питання Сирії, Венесуели та Росії у роковини авантюрного використання Москвою нервово-паралітичної речовини в Солсбері. У Києві, за інформацією прес-служби Посольства США в Україні, Д. Гейл зустрінеться з високопосадовцями та політичними лідерами, щоб запевнити у незмінній підтримці США суверенітету й територіальної цілісності України і засудити тривалу російську агресію, зокрема напад у листопаді в Керченській протоці. Серед тем перемовин також майбутні вибори, антикорупційні заходи і питання дотримання прав людини. Завершить європейське турне Д. Гейл візитами до Белграда та Приштини 8 та 9 березня відповідно.


Doba24 - квартири подобово - Стаханов | Луганська область\nКвартири подобово - Стаханов, Луганська область\nСьогодні все більш затребувана можливість зняти квартиру на добу і вирішити, таким чином, питання тимчасового проживання. Особливо це актуально для середніх і малих міських поселень. Так, наприклад, зняти житло подобово в Стаханові може будь-який приїжджий. Всі організаційні питання швидкого отримання квартири від власника вирішуються в найшвидшому порядку.\nСучасна квартира подобово досить зручна відрядженим особам. Особливо це оптимально для тих випадків, коли ціла група співробітників повинна оселитися разом. Можливість зняти будинок або просту багатокімнатну квартиру дозволяє людям обговорити всі робочі питання і обмінятися думками. При цьому, кожен з них має свій окремий особистий простір для відпочинку.\nКрім того, квартири подобово Стаханов можуть стати прекрасним варіантом для приїжджих в особистих цілях. Дуже часто доводиться чути скарги людей на недостатньо якісні умови проживання в готелях. Це, як правило, стосується тих осіб, які потребують самостійному приготуванні їжі і не бажають харчуватися в кафе або в ресторанах. Також це питання майже завжди актуальне для подорожуючих з дітьми сімей. Пропоноване житло подобово завжди включає наявність кухні, що дозволяє готувати необхідну їжу.\nКогось це може здивувати, але оренда квартир подобово в місті Стаханов може бути затребувана і місцевими жителями. У житті можуть виникнути різні ситуації. Одним із прикладів можна вважати необхідність здійснення певної роботи, яка повинна бути зроблена в спокійній обстановці. Якщо вами використана така послуга, як оренда квартир без посередників, то ви можете бути впевнені в наявності максимально зручною для вашого випадку квартири, де ви зможете вирішити всі поставлені завдання.\nЗвертаючись за житлом до нас, ви можете буди впевненими, що звертаєтесь за якістю. В нас житло в Стаханові відповідає великим стандартам якості. Воно комфортабельне, підтримується у чистоті, затишне та охайне. Таке житло буде приємно знімати, а жити у ньому стане для вас справжньою насолодою. Замовити в нас житло досить просто. Впишіть у рядку замовлення житло подобово та оберіть те, що сподобалось. Потім відправте нам цю заявку, і чекайте нашого дзвіночка. Чи зробіть практичніше, одразу подзвоніть нам, та зясуйте усі деталі. Наші фахівці відповідально підходять до своєї роботи. Тому ви можете розраховувати на допомогу та консультацію наших спеціалістів. На нашому сайті надається величезний вибір квартир та будинків. Кожен зможе підібрати собі житло, розраховуючи та різноманітний інтерєр та доступні ціни.


Бібліографічне посилання: Панашенко В.В. МИРГОРОДСЬКИЙ ПОЛК [Електронний ресурс] // Енциклопедія історії України: Т. 6: Ла-Мі / Редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. НАН України. Інститут історії України. - К.: В-во "Наукова думка", 2009. - 790 с.: іл.. – Режим доступу: http://www.history.org.ua/?termin=Myrgorodsky_polk (останній перегляд: 13.11.2019)


Не впав перед Тайсоном: 5 оскарів 14 туру УПЛ - чемпіонат України - УПЛ - Шахтар Динамо - Динамо Шахтар - Класико - українське дербі - Фонсека Хацкевич - Шахтар обіграв Динамо - Динамо програло Шахтареві - Чорноморець зіграв без глядачів - Коваленко красивий гол - бійка Шахтар Динамо - український футбол - новини футбол | Спорт Обозреватель 5 листопада\nНе впав перед Тайсоном: 5 оскарів 14-го туру УПЛ\nДербі "Шахтаря" і "Динамо" завжди було головною родзинкою чемпіонату України, але на цьому етапі трохи приїлося уболівальникам. Це довели напівпорожні трибуни "Металіста" в Харкові (на гру прийшло всього 17 тис. глядачів), і загальний, дещо притуплений інтерес...\nПроте, цього разу принципові суперники видали відмінний футбол, таки прикрасивши тур і подарувавши вболівальникам свято. Але чи залишається після цього матчу сенс у всій чемпіонській гонці?\nГерой туру: Віталій Миколенко ("Динамо")\nТак, кияни програли дуже важливе дербі на останніх хвилинах, а Миколенко не вирізнявся чимось знаменним. Але вже сама поява молодого захисника в такому матчі та наступні його впевнені дії - по-своєму подвиг для 19-річного хлопця.\nМиколенко з'явився в першій команді "біло-синіх" лише в кінці минулого сезону та поки ще частенько грає за "дубль". Але зараз Олександр Хацкевич все більше довіряє молодому захиснику, випускаючи в основі навіть у єврокубках. Тут же Миколенко вийшов на незвичній для себе позиції центрального захисника (замінив дискваліфікованого Кадара) і жодного разу не знітився перед Тайсоном і компанією донецьких бразильців. Віталій добре виходив з-під пресингу, впевнено давав дальні передачі та спокійно грав на високому рівні. І в чомусь Миколенка можна назвати навіть "відкриттям" українського дербі.\nНевдаха туру: клуб "Чорноморець"\nКоли всі українські клуби буквально борються за кожного вболівальника і стараються заманити всіх на трибуни, "Чорноморець" вирішив відмовитися від фанів на стадіоні. Так, всього на один матч - із "Зорею", але тим не менше. "Моряки" за особистою ініціативою закрили стадіон на гру цього туру, побажавши зіграти при порожніх трибунах.\nПричина - поліція і силові структури не змогли надати гарантій безпеки на цей матч, з урахуванням порушень вболівальниками правил поведінки на трибунах. Але справа не в цьому конкретному рішенні (яке виглядало цілком брутальним по відношенню до одеських уболівальників). Проблема в тому, що сам клуб має проблеми у відносинах зі своїми фанатами і не може врегулювати їх поведінку, щоб вболівальники не переступали межу.\nУ "Чорноморці" зараз далеко не все добре в різних напрямках. Але замість того, щоб шукати рішення і працювати, в клубі вирішують "відрубати" проблему методом закриття трибун. Цікаво, а що буде в наступних іграх в Одесі (адже проблема нікуди не поділася)?\nГол туру: Віктор Коваленко ("Шахтар")\nПереможний м'яч у принциповому матчі на останніх хвилинах відмінним ударом у дальній кут - які ще питання?\nКлючовий момент туру: "Шахтар" перериває серію та істотно вбиває гонку за чемпіонство\nХоча тут з якого боку подивитися. До кінця сезону УПЛ ще більша частина, і говорити "з чемпіонством все зрозуміло" ще не можна. Після перемоги над "Динамо" у "Шахтаря" вже 8 очок переваги, а в очних зустрічах (яких у чемпіонаті буде ще дві) кияни грають успішніше.\nАле тут треба дивитися на хід дальньою дистанцією. І тут уже "Динамо" явно слабкіше. "Шахтар" може хоч двічі програти в дербі, але майже не втрачає очки в інших матчах. Команда ж Хацкевича грає більш нестабільно, може в будь-який момент програти умовному "Львову", а сам ресурс колективу досить скромніший, ніж у донеччан. І поки немає передумов для того, щоб впевнено говорити "Динамо" зміцниться, припинить втрачати очки і наздожене "Шахтар". До проходження дальньої дистанції поки набагато краще готові "гірники", і з перевагою в 8 очок їм треба добре "постаратися", щоб упустити перше місце.\nКартина туру: вперше матч УПЛ обслуговувала жіноча бригада арбітрів\nІсторична подія, приправлена жіночим шармом, відбулася в цьому турі у Полтаві. Матч ФК "Львів" і "Ворскли" було довірено повністю жіночій бригаді арбітрів, двоє з яких повністю дебютували в УПЛ.\nСам матч завершився перемогою полтавчан 2:0 і пройшов без спірних моментів, а дівчата-рефері залишили приємне враження у вболівальників.\nПрем'єр-ліга УкраїниДинамо - ШахтарФК Динамо КиївФК ШахтарФК ВорсклаФК ЛьвівФК Чорноморецьстадіон ЧорноморецьФК ЗоряТайсонВіктор КоваленкоПаулу ФонсекаОлександр ХацкевичВіталій МиколенкоТомаш КендзьораТамаш Кадар


Дієта на кашах для схуднення. Відгуки. Дієта 6 каш, 5 каш. Ячна каша дієта. Меню.\nДієта 6 каш, 5 каш. Ячна каша дієта. Меню.\nНе смійтеся: для любительок каш теж створені дієти. Будемо, далі, умовно називати їх «кашными» або «кашевыми» дієтами. Ці слова характеризують те, що є найголовнішим елементом дієт з цієї «серії».\nДієта на кашах для схуднення.\nЕсть варіантик – дієта шість (6) каш:\nДень перший – пшеничний.\nДень другий – пшенный.\nДень третій – вівсяний.\nДень четвертий – рисовий.\nДень п’ятий – гарбузовий.\nДень шостий – перловий.\nЕсть варіантик – дієта п’ять (5) каш:\nДень перший – вівсяний.\nДень другий – рисовий.\nДень третій – гречаний.\nДень четвертий – рисовий (повторно).\nДень п’ятий – вівсяний (повторно).\nКашки (абсолютно будь-які) приготувати не так і важко. Наприклад, ось яким чином. Беріть три стаканчика води. Кидайте в них один стакан крупи. Доведіть кашу до кипіння. Кипіння – не останній етап в приготуванні страв, про які йде, зараз, мова. Поле того, як закипить кашка, її потрібно ще проварювати п’ять хвилин. Після – укутати і залишити на всю ніч.\nЗа тридцять хвилин до «планування» сніданку, вам необхідно випити гарячу кип’ячену воду (не багато: один повний стакан). Не додавайте в кашу ні солі, ні цукру, ні масла.\nБлюду, «їстівні» та «неїстівні» в період дієти:\nКефір (знежирений) – можна.\nКава – можна.\nЧай – можна.\nЯйця – можна.\nМ’ясо – можна.\nРиба – можна.\nАлкогольні напої – не можна.\nХлібобулочні вироби – не можна.\nСолодощі – не можна.\nВироби молочні – не можна.\nЯчна дієта для схуднення. Меню дієти на ячної каші:\nСалат з різноманітних овочів.\nПорція кашки ячної.\n«Незвідане» про дієти на ячної каші:\nПовтор – не раніше, ніж через тридцять днів.\nПотрібно пити склянку кип’яченої води за тридцять хвилин до «харчування» кашею.\nСкинути, при такій дієті, можна таку кількість кілограмів: від трьох до чотирьох.\nМожна пити і їсти: сік, каву, фрукти, кефір (знежирений), овочі, чай.\n«Правильна» тривалість дієти – один тиждень.\nНе можна поєднувати дієту з будь-якими хлібобулочними виробами, з молоком, з алкогольними напоями, з м’ясом, з солодкими стравами, з рибою, з продуктами з молока.\nДієта на кашах для схуднення. – Відгуки цілеспрямованих жінок:\nКашка – це краса. Приємно худнути, коли їси, що, з апетитом, не вталківая, в себе, щось насильницькими методами. В дитячі роки, мама, з ремінцем стояла біля столу: змушувала з’їдати все, що було на тарілочці. А мені здавалося тоді, що їжі, в посудині, було на чотирьох осіб, а не на одного чоловічка. Взагалі, я мало їла. Тепер, коли подорослішала, подорослішав і апетит. Разом з ним, і кілограми почали рости, як гриби під сильним дощем. Каша – моя рятівниця. Якби не вона, не було б у мене, зараз, такої фігури…. Була схожа на колобочка. І росточком я невисока.\nВід дієти на кашах, у мене, підскочила температура. Злякалася. Але продовжувала дієту. Фігура – здоров’я дорожче. Мені подобається, коли все в мене так, як потрібно. Те, що я модно одягаюся – ще не все. Для мене важливо, щоб, з-під гламурненькой одягу, не стирчали жири і килограммчики. Якщо стирчать – одяг втрачає всякий вид. Загалом, схуднути, на кишках, мені вдалося, але більше я не буду вибирати таку дієту: у мене самопочуття, від неї, недобре.\nЛегке меню таке! Клас! Вперше таке зустрічаю, взагалі. Більше і немає, напевно, диеточек з такими меню. Унікально, смачно, оригінально. Правда, звикати, довгий час, доводиться. Але – нічого не поробиш. Дієта – відмінна (по кожному з параметрів, яких – море). Раджу всім. Перевіряйте її на собі, щоб ділитися враженнями і «передавати» естафету схуднення іншим.\nЦікаво, а чоловіків, на такі дієти, садять? У мене чоловік, за останній час, дуже погладшав. Чи То, тому що зараз у відпустці, чи то тому, що менше, з-за ліні, почав рухатися. Але худнути йому потрібно! Він і на сердечко, вже, скаржиться. Правильно: нема стільки їсти! Виправдання: «Дуже смачно». Нічого собі! Якщо б я так сказала – неправильно зрозумів би. Так, чоловіча психологія – нонсенс (прямо кажучи). Їм, розумієте, можна їсти все без розбору і в будь-якій кількості), а нам, жінкам, потрібно підлаштовуватися під їх «примхливі» уподобання, відмовляючись від багатьох смачних речей. Як несправедливо! Дівчата, кидайте дієти! Нехай, наші чоловіки, полюблять нас такими, які ми є. Хочуть моделей – шлях вільний!\nВибачте…. Не знаю вашого імені…. Як ви «загнули» про чоловіків! Якщо вони це читають – сидять, в даний момент, шоковані. Так відверто і прямо ви відгукуєтеся від них. Сміливо! Похвально! Де в чому, звичайно ж, я згодна з вами. Але не всі чоловіки однакові. Не треба їх «кидати під одну лінієчку». Будьте собою! Решта – не так важливо. Важливо, але не так (вчитуйтесь уважніше, щоб не заплутатися).\nМінус п’ять! За шість! Це я про дні і кілограми. Як мені добре зараз. Ось, і я вирішила поділитися з вами. Сподіваюся, що ви відчуєте те ж почуття, що і я. Може – набагато краще. Буду тільки рада. Прошу вас, діліться враженнями, відгуками, думками. Так – простіше й цікавіше. Я вже не перший рік експериментую з дієтами. Буду продовжувати свої експерименти. Раджу спочатку звернутися за консультацією до дієтолога, щоб не прогадати мс корисністю дієти. Не губіть себе – бережіть молоді роки. Роки, до речі, летять так швидко, що й оглянутися не встигнете…..\nУ мене – мінус два (поки що). Сиджу третій день. Мамі порекомендувала, але вона відкладає «на завтра». Мене це так допікає! Але терплю: мама! Хочу, як краще, а вона не розуміє…. Шкода, дуже шкода. Але я не буду, насильно, її просити. Вона – доросла і досвідчена жінка. І зі мною своїм досвідом, ділитися. І радить багато, коли необхідність, в радах, відчувається. Я люблю свою маму. Вона – найкраща!


Канада проведе власне розслідування катастрофи МАУ біля Тегерану - Главком\n4 Жовтня, 07:09\nПісля перевірки слідча група проконсультує уряд Канади щодо достовірності наданих іранською стороною висновків щодо катастрофи МАУ\nКанадська група систематизує та проаналізує всю доступну інформацію, докази та розвідувальні дані щодо авіакатастрофи\nКанада формує власну слідчу групу для вивчення доказів та інформації наданої Іраном у справі про катастрофу літака української авіакомпанії МАУ.\nПро це агентству Associated Press повідомили в міністерстві закордонних справ Канади.\nЗазначається, що канадська група збере, систематизує та проаналізує всю доступну інформацію, докази та розвідувальні дані.\n«Це ще один крок до розкриття правди, притягнення Ірану до відповідальності та пошуку справедливості для родин жертв. Ми не пошкодуємо зусиль, щоб домогтися справедливості та розкриття правди», – заявили у МЗС Канади.\nНагадаємо, вранці 8 січні 2020 року іранські військові збили біля Тегерану літак авіакомпанії МАУ. На борту літака перебували 167 пасажирів, серед них громадяни Канади, і 9 членів екіпажу, ніхто з них не вижив. Іран стверджує, що літак був уражений ракетами через людську помилку та технічні несправності системи протиповітряної оборони.\nРаніше Іран запропонував Україні у період з 18 до 21 жовтня провести у Тегерані другий тур перемовин щодо компенсацій за збиття літака «Міжнародних авіаліній України».\nНагадаємо, що Україна вимагатиме від Ірану «гарантій неповторення» катастрофи МАУ.\nРаніше Іран оприлюднив дані «чорних скриньок» зі збитого літака МАУ.\nТакож Іран висловив готовність до переговорів про компенсацію за збиття літака МАУ.\nСума компенсацій з боку Ірану сім’ям загиблих в авіакатастрофі літака МАУ буде розрахована після остаточних результатів розслідування.\nДо слова, на розслідування збиття літака МАУ в Ірані може піти п’ять років.\nТеги: МЗС Канада Іран авіакатастрофа літак МАУ розслідування\nНа Харківщині вшанували загиблих у трагедії Ан-26 (фото)