Главная База знаний "Allbest" Литература Засоби вираження експресії в романі Ю. Андруховича "12 обручів"\nЗасоби вираження експресії в романі Ю.Андруховича «12 обручів»\nРозділ 1. Експресія та загальновживана лексика в романі Ю.Андруховича «12 обручів»\n1.3 Іншомовні слова\n1.4 Мовні контрасти і мовленнєва експресія в романі Ю.Андруховича «12 обручів»\n1.5 Антонімічний контраст як експресивний засіб\n1.6 Лінгвостилістика синонімічних контрастів\n1.7 Комбіновані паронімічні контрасти як експресивні засоби\n1.9 Омоніми та каламбур як експресивний засіб\nРозділ 2. Експресивні функції пасивної лексики та лексики вузького стилістичного призначення в романі Ю.Андруховича «12 обручів»\n2.2 Застаріла лексика\n2.4 Професіоналізми і терміни\n2.5 Розмовно-просторічна лексика\nРозділ 3. Стилістичне забарвлення слова\n3.1 Експресивно-стилістичні можливості емоційної лексики роману Ю. Андруховича «12 обручів»\n3.2 Лінгвостилістика емоційно-експресивного словотворення в романі Ю. Андруховича «12 обручів»\n3.3 Засоби емотивної експресії\n3.4 Морфологічна варіантність як основа мовленнєвої експресії\n3.5 Семантико-граматичні засоби експресивного волевиявлення\nУкраїнська мова є національною мовою багатомільйонного українського народу. Вона належить до високорозвинених мов із давніми писемними традиціями. Сучасна українська літературна мова є вищою формою вияву української національної мови.\nОдним із важливих теоретичних завдань мовознавчої науки є дослідження і опис усіх сторін будови і життя національної мови як суспільного явища, як засобу багатоманітного спілкування в людському колективі, засобу людського пізнання, фактора розвитку і збагачення думки, свідомості кожного члена колективу - мовця.\nЮрій Ігорович Андрухович народився 12 березня 1960р. в Івано-Франківську, навчався на інженерно-економічному факультеті Українського поліграфічного інституту у Львові, на Вищих літературних курсах в Москві, в аспірантурі Інституту НАН України. На сьогоднішній день є кандидатом філологічних наук, упорядником кількох антологій, членом Асоціації українських письменників, редактором літературного часопису «Потяг 76». Мешкає в Івано-Франківську.\nОднією з цікавих особливостей української літератури ХХ ст. було те, що вона, притиснена і знищена в одному регіоні, з'являлася і розквітала в регіоні іншому. Друга половина вісімдесятих років - час поступового зростання свободи слова і назрівання кризи держави на ймення СРСР. Дедалі ширшими стають рамки офіційного літературного життя. Ю.Андрухович увійшов у літературу на першій хвилі.\nВідтворюючи у творах майстерну ілюзію постколоніальної дійсності, у першому своєму романі - “Рекреаціях” - Ю.Андрухович зобразив перетворення антиколоніального типу культури, у другому - “Московіаді” - показав агонію Імперії, яка, щоб вижити, намагається замаскувати себе під постколоніальну.\nЧетвертий роман автора - «12 обручів» - книга вельми-превельми глибока. “Хто пірне в неї аж до дна”, той опиниться в самісінькому епіцентрі чорнушного хаосу, такому собі пекельні, тимчасово ввіреному чорнушникам на самоврядування й госпрозрахунок.\nА з того пекельця, як на диво, чудово прозирається небо...\nВ романі письменника -- «Таємниця» -- умістилось майже все життя письменника. Це «замість-роман», по суті бесіда з самим собою.\nВсі, без перебільшення, публікації письменника викликають бурхливі дискусії в пресі. Дослідженням роману «12 обручів» займались Ключковська Я., Вега М., Перепадя В., Скиба Р., Калинська Л..\nБули в пресі й негативні відгуки на роман, як от Богдан Бойчук у статті «Перелом» Ю.Андруховича», висловлює невдоволення з приводу белетризації Ю.Андруховичем постаті Богдана-Ігоря Антонича--«Андрухович не тільки стягнув Антонича до свого рівня, а й обплював його»; а щодо виходу роману пише: «Признаюся, я з нетерпінням чекав на цей роман Ю.Андруховича, бо надіявся, що стане він переломним і виявить Андруховича як доброго письменника. Сталось навпаки».\n“Читач у прозі Андруховича прочитує лише сюжет і відчуває (не)смак соковитої не літературної мови - авторове криве дзеркало, в якому він і частину себе може ненароком уздріти, оскільки це аж надто сучасні твори”[1,10].\nКожен, хто ставить перед собою ту чи іншу наукову проблему, має перед усім чітко визначити теоретичні, методологічні засади, якими він буде керуватися при її розв'язанні. Проблема такого визначення стає ще очевиднішою, коли йдеться про всебічне дослідження експресивних засобів мови, оскільки в теорії і практиці сучасного лінгвостилістичного аналізу є цілий ряд спірних, недостатньо обґрунтованих, а то й зовсім не з'ясованих моментів.\nПершою передумовою комплексного вивчення експресивних засобів в романі Ю. Андруховича «12 обручів» є критичне осмислення й подолання існуючих розбіжностей у поглядах на суть мовленнєвої експресії.\nНа думку О.С.Ахманової, експресія - це «виражально -зображальні якості мовлення, що відрізняють його від звичайного і надають йому образності та емоційного забарвлення» [2, 524]. Приблизно так само експресію витлумачують Розенталь Д.Є. і Теленкова М.О. [10, 535], Ганич Д.І. та Олійник І.С.[,510]. За Григор'євим, експресія - це виразність, це те, що передбачає вираження нетривіального змісту [21, 137].\nЗа словниковими джерелами експресивний “від лат - exspressio - виразний, здатний відобразити емоційний стан” [7,405]; “наділений експресією” [12,576]. Експресивність визначається як “якість мовлення, що є виразно-зображувальною” [2,112]; “ піднесена виразність, така соціально й психологічно мотивована властивість мовного знаку, яка деавтоматизує його сприйняття, підтримує загострену увагу, активізує мислення, викликає почуттєву напругу слухача” [3,186].\nЕкспресія, на думку вчених О.Потебні, Г.І.Дідука - це якість мовлення, що притаманна в більшій мірі текстам художнього стилю. Експресія тлумачиться як “виражально-зображувальна якість мовлення, що відрізняє його від звичайного” [2,524]; “те, що передбачає вираження нетривіальністю (художнього) змісту” [48,189]; виразність (або зображувальність) мовлення, така його якість, завдяки якій воно набуває стилістичної маркованості (емоційності, образності) і стає спроможним передати певний нетривіальний зміст” [27,13]; За Г.І.Дідук експресія, це те “що породжується образністю, це збільшення вражаючої (діючої) сили вислову, надання йому особливої мотивованої піднесеності” [5,14].\nМовленнєва експресія, за твердженням вчених, це: “складна лінгвостилістична категорія, що спирається на цілий комплекс психічних, соціальних та внутрішньомовних факторів, зумовлена емотивною, волюнтативною та естетичною функціями мови” (Чабаненко В.А) [62,35]; “лінгвостилістична категорія, що виявляється як інтенсифікація виразності повідомлюваного, як збільшення впливової сили вислову” (Г.І.Дідук) [26,14].\nЗауважимо, що експресивність мовлення людини дуже тісно пов'язана з його образністю. Саме в тексті роману є вагомим додаткове значення слова, його стилістичні відтінки: експресивність, емоційна забарвленість” (Г.І. Дідук); що слугує емоційному забарвленню висловлювання і надає йому “урочистості і невимушеності” [2,360].\nПроаналізувавши наведені вище погляди, можемо надати таке визначення експресії - експресія - це виразність мовлення, це така якість мовлення, завдяки якій воно набуває стилістичної маркованості (емоційності, образності) і стає спроможним передати певний нетривіальний зміст.[61, 7]. Експресія породжується емоційністю, образністю, характерністю мовлення. Експресія - це не виразність, а інтенсифікація, підкреслення виразності, це збільшення вражаючої сили вислову, надання йому особливої психологічно мотивованої піднесеності. Експресія пов'язана не лише з емоційними та образним, а й іншими планами вислову - вольовим, естетичним, ситуативним і т.п.[57, 7].\nПредметом нашого дослідження є експресивно-забарвлена лексика в романі Ю.Андруховича «12 обручів»\nОсновний метод - описовий.\nОб'єктом нашого дослідження є творчий доробок Ю. Андруховича.\nМета дослідження: вивчення та аналіз засобів вираження експресії в романі Ю.Андруховича «12 обручів».\nвизначення важливості використання експресивно-забарвленої лексики в художній літературі;\nвизначення головного призначення використання засобів вираження експресії в художній літературі;\nсистематизація та класифікація експресивної лексики роману;\nСферою практичного застосування може бути використання цього дослідження при аналізі художніх творів або вивченні лексичної стилістки.\nНаукова новизна нашого дослідження полягає у тому, що тема використання експресивно забарвленої лексики в романі «12 обручів» є майже недослідженою.\nлексика експресія стилістичний\nРозділ 1. Експресія й загальновживана лексика в романі Ю. Андруховича «12 обручів»\nЛексична стилістика вивчає слова в усіх виявах їх семантики. Ю. Андрухович у романі вживає слова за різних умов і з неоднаковою метою, розгалуженою і неоднозначною стилістичною функцією. Адже теоретичне осмислення й практичне використання слів з властивою їм стилістичною функцією забезпечує високий рівень мовленнєвої культури автора.\nЗагальна експресивність тексту уявляється як інтегрований результат реалізації таких його властивостей, як емотивність, оцінка, образність, інтенсивність, стилістична маркованість, структурно-композиційні особливості тощо [2, 183]. Учені-лінгвісти розрізняють поняття “емоційність” та “емотивність”, визначаючи емоційність як психологічну характеристику комунікантів, а в емотивності вбачають лінгвістичну ознаку тексту, тобто сукупність мовних засобів, здатних викликати у реципієнта відповідні емоції [2, 185]. Уживаючи емоційно-експресивну лексику, адресант виявляє власне ставлення до висловленої інформації, а також предмета свого мовлення щодо адекватного сприйняття ним його комунікативних мотивів.\nНайбільш поширеним засобом вираження емоційного стану в романі Ю. Андруховича є експресиви, або емоційно забарвлена лексика, яка слугує для опису почуттів, а також передачі емоційних відтінків в оцінці явищ, подій, людей тощо.\nДеякі вчені (Л.І. Мацько, О.М. Сидоренко) [41, 97]. наголошують на відсутності у психології загальноприйнятої системи класифікації емоційних станів, і зазначають, що “експериментальні дослідження мовлення осіб, що перебували у різних емоційних станах, дали можливість дослідникам виділити 142 назви емоційних станів, які об'єднуються у 11 гіпотетичних зон: радість, переляк, ніжність, здивування, байдужість, гнів, печаль, зневага, повага, сором, образа. (Це є джерелом експресивних відтінків емотивних стилістичних значень)” [2, 197].\nЗастосування експресивів дає авторові змогу викликати у реципієнта адекватну реакцію, спричинити емоційний ефект, переживання, що відповідають його намірам і змушують вдаватися до вибору тих чи інших мовних одиниць. Найчастіше цим стилістичним лексичним засобом автор користується для характеристики мовлення героїв, наприклад: “Який дурень, дурень, Боже, який дурень!, - думала й собі пані Рома ” [1,88]; “…і комсюк, і бультер?єр, і відмінник і маніякуватий винахідник, і ліліпут-циркач, і старосвітська дама, і віртуоз-гакер, і хвойда, і шльондра, і качкодзьоба відьма-панночка, і вовчиця, й ворона, і змія, і навіть мрія… ” [1,236]; “паршивлюче, як воно нічо, га? Настрій перед празником? Нормально? Проблеми? Ну в кого тепер без проблем?” [1, 237] - у наведених уривках частіше використовуються експресиви, що містять негативну емотивну оцінку (слова на позначення незадоволення, осуду, роздратування, занепокоєння, побоювання, відчаю, зневіри, розпачу), співвідносну з внутрішніми емоціями та переживаннями героїв.\nСтилістична характеристика лексичних одиниць сучасної української мови, які Ю.Андрухович використовує в романі «12 обручів» (розшарування цих лексичних одиниць), і система функціональних стилів не збігаються. Пояснюється це насамперед специфікою слова як одиниці мови, багатофункціональністю його (у слові виділяються номінативна, термінологічна, субститутивна, службово-граматична, образно-характеризуюча і емотивна функції).\nЗ другого боку, в слові закладені такі компоненти його змісту, як інформація, яка ототожнює предмет, вказує на окрему ознаку його, інформація про приналежність предмета думки до певної категорії явищ - лексичної, лексико-граматичної, інформація про переважне вживання слова у певній сфері\n(«кубло»[1,138], «гранчак»[1,182], «шуруй»[1,210]), про емоційно-експресивні якості слова («хлоп'ята»[1,232], «хлопчисько»[1,140], «синочок»[1,93]), інформація про наявність образних, асоціативних зв'язків, про антонімічні особливості, про сполучуваність, кількість значень та ін.\nВ романі мають місце слова і звороти стилістично немарковані, вживані в усіх сферах мовного спілкування, і стилістично марковані, тобто такі, що мають більш або менш обмежену сферу вживання, а також чіткі ознаки належності до певного стилю.\nЦя особливість і покладена в основу поділу лексики на загальновживану, стилістично нейтральну і лексику вузького стилістичного призначення.\nЗагальновживана лексика є основою лексичного складу роману «12 обручів». Це слова, що називають загальновідомі предмети, явища, якості і дії, вони не викликають уявлення ні про вужчу сферу спілкування, ні про якусь історичну епоху, ні про певне професійне чи соціальне середовище.\nЮ. Андрухович використовує загальновживану лексику як засіб створення персоніфікації. При такому вживанні навіть нейтральні слова набувають експресивного забарвлення, не кажучи вже про слова емоційно-експресивного типу «ковтаючи вітер»[1,49], «заметіль накрила білим ковпаком»[1,227].\nЦілого ряду змін зазнають нейтральні загальновживані слова і в розмовній мові. Характерною рисою розмовної мови є те, що в ній широко вживаються слова з переносним образним значенням. Сфера вживання переносних значень таких слів надзвичайно різноманітна. Переносного значення набувають слова з різних галузей природознавства(«ріки пива, струмки горілки»[1,145], «нора непорозуміння й невизначеності»[1,181]), театру(«ватага актрис»[1,136], «бутафорія життя»[1,161]), військової справи («снайперівський зайчик» [1,188]) та ін.\nПевну групу слів з переносним значенням Ю. Андрухович використовує для оцінної характеристики осіб. Характеристика ця завжди емоційна й безпосередня. Вона може бути позитивною - «голубка»[1,119] і негативною--«звізда»[1,198], «нарцис»[1,80], «казьол»[1,165], «свиня» [1,251], «бик»[1,276].\nСлова загальновживаної лексики можуть поповнювати собою склад професіоналізмів і жаргонізмів: «цвірінькати»[1,258], «зона»[1,99].\nДо слів вузького стилістичного призначення належать терміни, професіоналізми, жаргонізми, розмовно-просторічні слова, застарілі, слова поетичні неологізми. Всі перераховані групи Ю.Андрухович використовує у романі «12 обручів».\nНа експресивну характеристику слова впливає постійне або переважне вживання його в певному функціональному стилі. Не менш важливі тут і додаткові експресивно-смислові та експресивно-емоційні відтінки значення, наявні у слові або створювані контекстом чи словотворчими засобами.\nУсе це дає підстави виділяти стилістичні опозиції в лексичній системі нашої мови за кількома параметрами [15,19]:\nу плані діахронічному виділяються такі категорії лексики, як неологізми, історизми, архаїзми;\nу плані функціонально-стильовому - лексика ситуативного вжитку (професіоналізми, терміни, лексика урочиста, нейтральна, знижена);\nу плані нормативно-регіональному виділяється розмовна, діалектна, жаргонна лексика;\nу плані семантично-формальному - антоніми, омоніми, пароніми.\nПоняття експресивної виразності тексту включає в себе вміння точно визначити стилістичну маркованість лексичної одиниці, а також точність словесного позначення предмета думки, що часто викликає появу образності, а значить і використання тропів. Крім того, виразність - ще й динамізм мовлення, плавна, логічна течія його за нормами літературної мови, яка посилюється психологічними паузами і вмотивованістю смислових наголосів.\nТут доречно наголосити на багатстві словника Ю.Андруховича. Його не можна визначити за кількістю повторюваних чи рідковживаних слів у мові письменника, а, скоріше, у зіставленні індивідуального словника зі словником епохи, в яку живе і творить письменник.\nАдже слово як елемент мовної системи характеризується зв'язками не лише на рівні лексики, а й на рівні стилістики. Експресивне забарвлення тексту виникає як результат взаємодії переважаючої кількості нейтральних елементів і порівняно незначної кількості маркованих елементів.\nЯкщо для звичайного побутового спілкування цілком достатнім є поєднання цих двох - нейтральної і експресивно-односпрямованої--лексичних груп, то для художнього мовлення ці рамки розсуваються: з одного боку, тут фіксуються розмовні ситуації зі значно більшою, ніж звичайна, конденсацією маркованих одиниць.\nБагатозначність слова - свідчення необмежених можливостей мови - дає Ю. Андруховичу простір для творчого використання експресивних запасів в художньому стилі.\nУсяке багатозначне слово може відігравати експресивну роль і незалежно від інших слів, а лише в залежності від авторської настанови і контексту. Амплітуда коливання семантики окремого слова від загального, абстрагованого до конкретного, окремого створює можливість для експресивних видозмін. Наприклад: очі дівчини--«очі семафорів»[1,50].\nОдним з найпоширеніших прийомів використання багатозначності є зведення в одному контексті двох значень одного й того ж слова або відтінків його значення: прямого й переносного, образного, трохеїчного, експресивного. Наприклад: «Сніг на деревах...,як сніг на скронях…» [1,256].\nТакі авторські інтерпретації письменником семантики слова в тексті - явище досить поширене. Потрапляючи у новий, незвичний контекст, слово наповнюється не лише новим відтінком, а й виразними емоційно-експресивними барвами: «несамовито-фатальний вітер»[1,85], «вологий запах пролісків» [1,129].\nБагатозначність слова дає можливість створювати у художньому тексті такі ситуації, коли пряме і переносне значення то сходяться у чомусь, то далеко розходяться, тримаючись тільки на асоціативному зв'язку. Наприклад: «…крапання тисячі дощів, крапання тисячі пульсів…»[1,272].\nЕстетична свідомість відбиває світ у формі естетично значущих образів. Засобами формування й передачі цих образів виступають елементи мови, які організуються в систему тропів.\nМовленнєва виразність, мовленнєва експресія. на думку низки вчених (М.І. Пентилюк, О.І. Федоров, В.П. Ковальов, А.П. Коваль, Л.М. Кулибчук, Л.І. Дідук) забезпечується застосуванням стилістичних фігур (еліпса, повтору, градації, антитези. [28,16]; використанням в мовленні виразників образності переважна більшість яких реалізується в літературознавчих категоріях.\nОбразність - здатність передавати загальне через одиничне - досягається цілим рядом мовних прийомів. Образ ставить перед нашим зором замість абстрактної суті її конкретну реальність і тому здатний збагачувати нашу свідомість і почуття, пробуджувати своєрідну ланцюгову реакцію асоціацій, роздумів і емоційних переживань.\nСловесний експресивний образ - це таке поєднання і вживання слів, при якому вони виражають більше, ніж безпосередньо означають. При цьому слова, які набувають образного значення, у романі «12 обручів» певною мірою втрачають свою номінативну функцію.\nЕкспресивність досягається не лише перенесенням значень слів, а й цілим рядом інших засобів (ритміка, мелодика, алітерація). Слова, вжиті в переносному значенні з метою створення образу, звуться тропами. Тропи в романі виконують естетичну функцію, вони тут особливо різноманітні, яскраві і численні.\nЮ.Андрухович використовує тропи у передачі розмовної мови. Образність виникає, коли в словах активізуються метафоричні значення. Наприклад: «рештки снігу сипалися з небесних резервуарів»[1,243].\nПорівняння - це троп, побудований на зіставленні певного предмета з іншим з метою художнього опису цього предмета. Вибір зіставлюваних предметів залежить від індивідуальних якостей письменника, світогляду та світосприймання, мовних традицій.\nПорівняння Ю. Андруховича характеризуються особливо широким діапазоном зіставлюваних понять, з одного боку, і свіжістю, неординарністю - з другого.\nЗа допомогою порівнянь відбувається зближення таких віддалених понять, як живе і неживе, фізичне і психічне, порівняння автора торкаються кольорів(«чорна як ворона, біла як голубка»[1,119]), емоції й експресії («голосила, мов на похороні»[1,249], «зупинився, мов укопаний»[1,252]), іншими словами, у порівнянні особливо виразно проявляє себе єдність процесів пізнання людиною світу ( «змахнув ними, мов крилами»[1,157]).\nУ романі письменник використовує об'єкти зіставлення з найрізноманітніших сфер: різноманітні культурні ремінісценції(прізвища героїв художніх творів, письменників, художників музикантів, діячів культури і науки). Наприклад: «... і тепер вони наввипередки вигавкували своє колись, ніби в кожного з них пролізло по Олегові Скрипці...»[1,281].\nПідставою для створення порівняння у Ю.Андруховича є явища світу науки, техніки: «зоряний пил, ніби сніг»[1,168].\nДодаткову експресивну барву вносить у цей троп зіставлення далеких понять, зведених в один образ явищ живого й неживого, матеріального й духовного, персоніфікація неживої природи і, навпаки, порівняння живого з неживим: «вуса, як достигла пшениця»[1,114].\nАвтор у романі «12 обручів»користується прийомом створення розгорнутих порівнянь. Які вказують на не на одну, а на цілий ряд спільних ознак у двох порівнюваних явищах. Наприклад: «ходив за нею, ніби побитий пес, і все випрошував би якісь чергові українські візи для чергових таємних побачень.»[1,252].\nВ образному мовленні роману спостерігаємо вживання кількох порівнянь, що розкривають різні сторони того самого предмета. Естетичне чуття Ю.Андруховича диктує вибір предметів для порівняння: «зупинився, мов укопаний» [1,252], «довгі, як струмки молока, ноги, про які б написали в середньовічному романі»[1,149].\nСеред композиційно-архітектонічних прийомів введення порівнянь у текст роману заслуговує на увагу прийом посилення образності за рахунок своєрідного розгортання одного з членів порівняння в окремий образ. Наприклад: «застрибав як китайський божок»[1,128].\nПорівняння в романі «12 обручів», подібно до інших засобів художнього увиразнення мовлення, не лише конкретизує уявлення про предмет, про який ідеться, а й відображає емоційне ставлення до нього автора.\nНайскладнішим тропом, найдієвішим засобом естетизації та експресивізації художнього мовлення є метафора. Вона являє собою універсальний семантичний закон, за яким мовець надає предметам, явищам та абстракціям рис, ознак і дій, властивим живим істотам. [56,222].\nМетафора традиційно визначається як троп, побудований на вживанні слів і словосполучень у непрямому значенні на основі подібності, аналогії (за кольором, формою, об'ємом, призначенням та ін.).\nЗа Л.І. Єфімовим, мовлення стає образним лише тоді, коли в словах активізується метафоричне значення. Образність мови, на думку вченого, передбачає не тільки експресивність, але й картинність, яскравість, наочність [41,14]. Основним засобом створення експресивності (образності низкою вчених (Л.І. Єфімов, О.І. Федоров) вважається метафоризація.\nСловник лінгвістичних термінів подає таке визначення метафори “від грецьк.metarhor - перенесення, вживання слова або виразу в переносному значені, тобто перенесення на предмет або явище назви іншого предмета, який має характером ознаки, що властиві й позначуваному предметові” [11,176]; “різновид тропа, який являє собою приховане уподібнення, образне зближення слів на основі їх переносного значення [12,306].\nВ основі метафори лежить порівняння, але метафора на відміну від нього називає те, з чим порівнюється даний предмет або явище, замість самого предмета чи явища.\nЗа Д.Є. Розенталем, метафори - це застосування слова в переносному значенні на основі схожості в якомусь відношенні двох предметів чи явищ [51,36]. На думку вченого існує кілька видів метафори, кожен з яких використовується автором у романі «12 обручів»:\n1. метафора проста - побудована на зближенні предметів чи явищ за однією загальною ознакою («сонце тікає» [1,144].);\n2. метафора розгорнута - метафора, що грунтується на різних асоціаціях за схожістю («навколо кружляє, вальсуючи, смерть» [1,81]);\nОскільки метафори належать до виразно індивідуалізованих, введення їх до тексту потребує вміння, такту і високого естетичного чуття.\nМетафора виникає як результат переносу прямого значення слова на об'єкт, якому «перенесена» дія або якість не властиву за узвичаєними нормами мовлення. Саме в цьому полягає новизна фігурального слововживання, стилістична її ефективність.\nЗагальномовні метафори, як правило, нездатні створювати виразний стилістичний ефект через свою стерту образність. Потрібен спеціально організований контекст, щоб оживити стерту, «погаслу» метафору.\nЗначно більший стилістичний ефект створюють індивідуально-авторські метафори: під пером Ю. Андруховича метафоризуються слова, які в цій ролі скоріше сприймаються як семантичні неологізми, бо вживання їх, як правило, одноразове, неповторюване. Несподівані асоціативні зв'язки між віддаленими поняттями і є найчастіше поетичною знахідкою автора, його авторським новотвором. Наприклад: «дійсність подарувала несподіванки»[1,23], «постать, вирвану живцем із надр ХІХ ст.»[1,25], «прочісуючи фарами»[1,41], «ковтаючи вітер»[1,49], «сходження до фінансових вершин»[1,51], «зірки продиралися»[1,59], «пташині крики носилися»[1,59], «весна дихає»[1,74], «весна дихає»[1,74], «залив піт»[1,79], «підкочування серця під горлянку»[1,79], «смерть вдирається туди, де не вистачає любові» [1,83], «облизувані язиками полум'я»[1,119], «вітер борсався у кущах»[1,125], « з мене лізуть викладацькі методи»[1,129], «весна дарує»[1,129], «брели їхні горлові голоси»[1,184], «зміїно пролізли вгору»[1,202], «крила уяви віднесли», «над ними схиляється таємничість цього світу»[1,236], «руки вели його крізь спалахи»[1,259], «надії було поховано»[1,277], «чорнота, що його ковтнула»[1,282]. На відміну від інших, авторські метафори - це метафори, в яких переносність значення сприймається як несподіванка, як новизна, внаслідок чого індивідуально-авторська метафора набуває ознак контекстуального неологізму.\nНа основі метафоричного перенесення значень у художньому мовленні роману створюються мовні образи, наприклад:«ревіння вітру»[1,60], «пасмо диму»[1,266].\nМетонімія - це троп, в якому перенесення назви з одного предмета на інший відбувається на підставі суміжності: замість назви одного предмета дається назва іншого, який перебуває з ним у стосунках досить широко визначуваної суміжності.\nНайсуттєвіша відмінність метонімії від метафори полягає в тому, що метонімія не передбачає схожості зіставлюваних предметів. Наприклад: «водій вискакує на лісову дорогу, що нею несеться»[1,41], «Гітлер приєднав чехів»[1,60], «театр миттєво відреагував»[1,152], «місто занурювалось у чорні глибини»[1,168], «пансіонат мовчав»[1,207], «Дрібні аристократичні товариства повагом сідали до тряских тарантасів»[1,309].\nОскільки тропи метонімічного типу досить щільно пов'язані з прямою семантикою слова, їх виражальні стилістичні властивості скромніші за ті, які дає метафора.\nСинекдоха - троп, який полягає у заміні множини одниною, у вживанні цілого замість частини або частини замість цілого, у заміні загального частковим (синекдоху ще визначають, як вид метонімії, в якій наявна кількісна заміна понять). Наприклад: «успіхи у гірських лижах»[1,65], «не хотів бути Флобером»[1,102].\nЗа Д.Є. Розенталем, синекдоха це “перенос значення з одного явища на інше за ознакою кількісних відношень між ними.” [11,378].\nСинекдоха, як вважав О.О.Потебня, є своєрідною словесною міні моделлю більш складного предметного образу - типу й типового в змісті цілого художнього твору, тобто той чи інший типовий образ у художньому творі може бути поясненим через прийом синекдохи [24, 152].\nПерсоніфікація --наділення неживих предметів рисами, ознаками, властивостями людини. Таке уособлення може бути частковим: певні явища природи, неживі предмети, стихійні сили, які оточують людину, в описах наділяються здатністю почувати, мислити, діяти. Наприклад: «Але цього разу чорнота, що його ковтнула, мала свою виразність»[1,282], «далеко вгорі чекав їхнього повернення всіяний сніговими плямами Дзиндзул з невиразною цяткою пансіонату на самому хребті»[1,294].\nПри повній персоніфікації автор наділяє предмети не окремими ознаками людини, вони набувають цілого комплексу ознак, мисляться як реальне уособлення, наприклад: «... і зірки так само продиралися з-поза хмар на рухомому нічному небі, і пташині крики так само неприкаянно носилися в навколишньому цупкому повітрі»[1,59].\nЕпітет - це троп, сутність якого полягає в тому, що предмет набирає образної характеристики, тобто він визначається за допомогою метафоричного або метонімічного означення а не через звичайне логічне означення.\nЕpitet - художнє означення, що виділяє і образно змальовує якусь характерну рису чи ознаку людини, предмета, явища, викликає певні емоційні ставлення до них [49,66]. Загальновідомим є поділ епітетів на прості, що виражаються словом («незабутній приятель» [1,116]), і складні, виражені словосполученнями («це не може бути переказ подій, які справді трапились сорок дев?ятого року…»[1,78]).\nВізьмемо для прикладу уривок з роману, де описується місцевість очима автора: «Я пишу цього листа в самому середохресті загубленої Європи, з пропахлих запустінням, холодом, пліснявою і безконечним фіктивним ремонтом легендарних приміщень готелю «Жорж», де типи з недвозначно напівзігнутою зовнішністю таємних поліційних інформаторів подають мені записки від знайомих, а розповзлі тілом заспані й немиті буфетниці - гидку пересолоджену каву, я змушений при цьому чути крикливу й порожню музику, бачити якісь безецні фізіономії, потилиці й зади...... я змушений провалюватися все глибше у цей трагікомічний антураж, у цю цинічну безвихідь - і вірити, що насправді вони є нащадками давніх єгиптян та етрусків...»[1,25].\nЕпітети додаються до звичайної назви предмета, щоб посилити її виразність, експресивність, підкреслити в предметі одну з ознак - саме ту, яку в даному випадку важливо висунути на перший план, свого роду привернути до неї особливу увагу читача.\nЕпітети в романі «12 обручів», як і інші тропи, дають змогу показати предмет зображення з несподіваного боку, знайти в ньому несподівані риси: «болісна, терпка невизначеність»[1,30], «сумнівний шлях»[1,41], «півсторінкова реклама»[1,43],«метафізичні локомотивні гудки»[1,50], «відверто курячий ніс»[1,63], «дебелий дядько»[1,66] «опущено-пшеничні вуса»[1,114].\nЦя свіжість досягається не лише відповідним добором лексики, а й способом введення цих лексем у текст - таким несподіваним, незвичним: «акулячий писок»[1,117], «білена гривка»[1,124], «саламандрова хода»[1,129], «безжально-безноса стриптизерка», «крива посмішка»[1,238].\nЕпітети дають змогу начебто розщепити одну ознаку на кілька, увиразнивши описуване явище: «запорошена хрустка жовклість»[1,282], «повсюдне стуготіння талих вод»[1,282].\nГіпербола і літота - образні вислови, у яких перебільшується (гіпербола) або применшується (літота) розмір, значення, сила, краса описуваного. При всій контрастності цих засобів образності. У них є спільна основа - відхід від якісної оцінки предметів (тому обидва ці тропи можуть вживатись в одній семантичній площині). Наприклад: «І саме тому, сраний старий пес, він усім виглядав зеленим парубком»[1,113].\nГіпербола, зокрема, має ту властивість що накладається на інші тропи, утворюючи гіперболізовані, відзначені рисами грандіозності метафори, епітети та ін. Наприклад: «істерика мотора»[1,225], «заметіль накрила білим ковпаком»[1,227].\nВ основі гіперболи завжди лежить елемент певної абсурдності, різкого протиставлення здоровому глузду або суспільному досвіду.\nВ романі «12 обручів» широкі експресивні можливості мають іншомовні слова - слова запозичені з інших мов. Найтиповіші і наймасовіші запозичення іншомовних слів, які нами було виявлено в романі - це ті лексеми, які українська мова в різний час переймала з неслов'янських мов, зокрема:\nз давньогрецької мови: монастир[1,35], монах[1,67], комедія[1,256], історія[1,185], ідея[1,205];\nз латинської мови: лекція[1,195], інстинкт[1,35], аспірин[1,165];\nз німецької мови: штраф[1,285], акція[1,154], агент[1,298], ендшпіль[1,175], капут[1,175];\nз французької мови: шантаж[1,53], балет[1,285], режим [1,254], прем'єр [1,86], пальто[1,234], візаві[1,266], парі[1,181];\nз англійської мови: трактор [1,244], бакси[1,305], бізнес[1,103], вестерн[1,38], екшн[1,38], модерн[1,36], гелікоптер[1,41], респект[1,142], шезлонг[1,164];\nз польської мови: кобіти[1,141], пантофлі[1,134];\nТака лексика в романі досить численна, тематично й структурно різноманітна. Вона значною мірою демонструє собою той чи інший стан, рівень розвитку мови письменника, її багатство.\nІншомовна лексика в романі не переобтяжує мовлення, посилює такі його якості, як сучасність, простота, зрозумілість, доречність.\n1.5 Мовні контрасти і мовленнєва експресія в романі Ю. Андруховича «12 обручів»\nВ українській мові понад мільйон лексичних одиниць. Кожне слово має свою неповторну стилістику, мовленнєве буття, функціонування.\nУ лексиці української мови найбільше відображається національно-самобутній характер українського народу, його минуле, сучасний стан і перспективи подальшого розвитку.\nПрирода матеріального світу така, що все в ньому має свій антипод, свою протилежність. Природно, що контрасти характерні й для мови, яка відбиває об'єктивну реальність і сама є складовою частиною цієї реальності. Наявність контрастних елементів у тій чи іншій мові спричинена її історичним розвитком, а головне - системністю мовних явищ.\nМовні контрасти існують об'єктивно, але мовцями вони використовуються суб'єктивно. Предмети, явища, ознаки чи дії сприймаються краще, виразніше, коли вони контрастують з іншими предметами, явищами, ознаками та діями. Відповідно до цього краще, виразніше сприймається й висловлена думка про ці реалії. Ще Марк Цицерон говорив, що різного роду мовні контрасти є «сильним прийомом впливу» на слухачів, що вони є «зблисками думки», які надають мовленню яскравості, витонченості «краси і сили» [, 247].\nПоєднання в складі одного структурного цілого різнопідсистемних елементів контрастування в романі Ю. Андруховича «12 обручів» створюють експресію потужної сили й виконують важливі стилістичні функції. Як правило, контрасти в романі використовуються для створення гумористичних, іронічних, сатиричних та інших ефектів. Стикатися можуть т.зв. «високостильові» і «низькостильові» елементи: слова зі словами, слова зі словосполученнями, словосполучення зі словосполученнями (переважно ідіоматичними). У контрастні відношення в романі вступають переважно:\nкнижно-термінологічні й розмовно-просторічні елементи: «І розмовляв такою довоєнною мовою з усіма тими фішками…»[1,139], «але замість гомеричного реготу всього товариства, на який він щойно розраховував, отримав лише Ромине «фе»»[1,138];\nпоетичні й розмовно-просторічні елементи: «Офеліє, за мене помолися, - побелькотів Артур…»[1,145];\nофіційно-ділові й розмовно-просторічні елементи: «Буле ще два типи з обслувуючого персоналу - звичайно коротко підстрижені, обидва в коротких гольфах і з мобільняками при поясі.» [1,130];\nпубліцистичні й розмовно-побутові елементи: «Вона ще чула, як посипалися з усіх полиць зачеплені нею ще по дорозі незліченні, переважно віденські флакони, аерозолі й тому подібні прибамбаси…»[1,92];\nЗіткнення різнорідних у стильовому відношенні одиниць дуже характерне для мовлення роману. Показовими щодо цього є репліки, внутрішні монологи і тиради: «Я вже не хочу цього слухати, сказала пані Рома, всоте відходячи від вікна. Крила уяви вмить віднесли її на берег Річки, й вона побачила Карла-Йозефа, що нетутешньо переступаючи через купи порожніх бляшанок, входить напівзігнувшись у закурену чорну халабуду, обліплений з усіх боків крикливими й верткими циганчуками.» [1,176].\nДобір різностильових контрастуючи елементів залежить від стилістичної заданості вислову. Заданість на іронію, гумор, фамільярність вимагає зіткнення «високих» стильових одиниць із «низькими», тобто зіткнення одиниць, у соціолінгвістичному відношенні не рівноправних («Виваляні в снігу з грязюкою, ніби клоуни в тирсі, вони таки приземлилися коло всіх тих зруйнованих і розчавлених «мерседесів» і «опелів»; носячись коридорами цього трохи лабіринту, а трохи цвинтаря, поміж усіх інших «фордів», «ситроенів та «волг», вони все-таки надибали щось більше й не настілки потрощене; можна було і в салон протиснутися, лише трохи прововтузитися з розладнаними дверима…»[1,194]).\nРізностильовий контраст стилістично і структурно цементує вислів, розширює його емоційну палітру, породжує його експресивну напругу, уможливлює насичення його лексико-семантичними відтінками, робить мовлення автора стилістично гнучким і поліфонічним.\nШироке застосування різностильових зіткнень у романі «12 обручів» свідчить про те, що в лексичних системах сучасної української мови відсутня внутрішня замкнутість і наявна тенденція до взаємопроникнення й синтезу, що названі функціональні різновиди мови активно взаємодіють на лексичному й фразеологічному рівнях.\n1.6 Антонімічний контраст як експресивний засіб\nСеред усіх типів мовних контрастів у романі «12 обручів» поширеним є контраст семантично корелятивних чи супротилежних одиниць, тобто антонімічний контраст.\nВживання семантично контрастних лексем сприяє яскравішому вираженню думки й завжди супроводжується певними емоційно-експресивними барвами мовлення.\nАнтоніми потрібні в мові для відтворення контрастів, для побудови антитез, альтернативних запитань, епітетів-оксиморонів та ін. у художньому стилі мови.\nЄдиної синтаксичної форми висловлення, в основі якої лежить протиставлення, не існує. Це може бути речення односкладне і двоскладне, просте і складне. Синтаксична форма не збільшує контрасту, а лише підкреслює його.\nАнтонімічні контрасти бувають різної семантичної і структурної складності так само, як різної складності бувають відношення між явищами матеріальної дійсності. З лінгвостилістичного погляду семантично найпрозорішим і структурно найпростішим є контраст, що реалізується зіставленням антонімів.\nПомірною експресивністю відзначаються контрасти, побудовані на зіставленні антонімів, що поєднуються в корелятивну пару сурядним зв'язком і оформлюються, як два поряд виступаючі однорідні члени речення. Антонімічні пари в романі становлять певну понятійну єдність і часто вживаються разом, у межах одного речення. Так створюється контраст на якому й будується антитеза як стилістична фігура: «світляна білість різонула її по темних очах»[1,116]\nВ основу антитези (стилістичної фігури, яка утворюється зіставленням слів або словосполучень, протилежних за своїм змістом) Ю.Андрухович загалом кладе загальномовні антонімічні пари, проте вони інтерпретуються автором досить своєрідно:« Усе це спліталося в досить нестерпний для Артура Пепи клубок: …засинання й прокидання в одному (й нудному) ліжку… ранкове й вечірнє позіхання, провалювання у свій власний, окремий сон…»[1,88].\nАнтонімічне контрастування дає широкий простір для індивідуальної експресивної мовотворчості. Йдеться про так звану контекстуальну антонімічність, яка «здебільшого пов'язується із різноманітними семантичними зсувами[,106]. Стилістична виразність при цьому породжується не стільки самим стилістичним прийомом, як несподіваністю зіткнення протиставлення чи зіставлення семантики контрастуючи одиниць, складністю асоціацій і новизною образів, наприклад: «Я навіть починаю думати про тимчасовий перехід з чорно-білого в кольорове - не заради краси, звичайно, а заради історії.»[1,22].\n1.7 Лінгвостилістика синонімічних контрастів\nСинонімічні контрасти також використовуються з різною лінгвостилістичною метою.\nІдеографічні синоніми у межах загальновживаних слів розрізняються тонкими смисловими відтінками і становлять один з найважливіших семантико-стилістичних засобів мови.\nСинонімічний ряд слів, що різняться відтінками значень, дає Ю. Андруховичу можливість вибрати кожного разу найточніше і найдоречніше слово - одне слово з ряду, щоб не застосовувати одразу увесь ряд.\nНайпоширенішими у романі є емоційно-експресивні синоніми. Вони відзначаються яскравими супровідними відтінками значень, вживаються обмежено -«розплутувати, розшнуровувати, розв'язувати, розпускати»[1,201], «стікання, гудіння, крапання»[1,272], «нерозуміння, недоговореність, невизначеність»[1,181]. Збагачення синоніміки йде в основному через зближення, сходження значень слів за рахунок запозичення слів з інших мов, добору їх з діалектів, професійних говірок та ін.\nЗавдання ряду таких синонімів у тексті - показати багатство явища, інтенсивність прояву дії, різноманітність ознак. Ось синонімічний ряд до слова неприродність: «несправжність, штучність, книжність»[1,92]; до слова неприємна: «болісна, терпка невизначеність»[1,30].\nДля уточнення предмета думки існує два шляхи використання синонімів: перерахування ряду близькозначних слів, які своєю семантикою начебто повністю покривають значеннєве «поле», проте не виділяють його центру(«агресивно і нахраписто»[1,64], «прибитість і покора»[1,64]) і відшукування найвідповіднішого слова з ряду, яке вже не потребуватиме уточнення(«хворовите і чахле створіння»[1,153]).\nІндивідуальна інтерпретація синонімів - один з виразних прийомів, яким користується Ю. Андрухович у романі. Наприклад: «поставити хрест»--«проститися»[1,23].\nКористуючись традиційними засобами, письменник з синонімічного ряду вибирає не однослівні синоніми, а цілі словосполучення (дієслівного типу): «перекинути часові мости навсібіч»[1,97] -- «закрутити в танці нащадків і предків»[1,97].\nСтворенню емоційно-експресивного ефекту сприяє градація семантично односпрямованих одиниць, які різняться ступенем вияву ознаки: «велетенська, шалено розгалужена, безмежна родина»[1,26], «повнота, необмеженість, всеосяжність»[1,63].\nДля уникнення повторів слова на короткому відрізку тексту використовується у романі значна кількість найрізноманітніших лексичних одиниць. Так у романі синонімізуються навіть термінологічні назви ( за рахунок родо-видових змін). «вищання, скрегіт, ревіння, гудіння мотору»[1,39].\nСиноніми до загальновживаних слів у розмовній мові відрізняються один від одного різним ступенем метафоричної виразності. Так загальновживане «хмиз» у романі конкретизується у романі такими експресивними синонімами, як «гілляччя, палюччя»[1,41], а до слова «гавкання»--«гарчання, гавкіт»[1,49].\nУміле використання в романі синонімів робить його мову багатшою, емоційно-насиченою, досконалішою.\nУ ролі синонімів до слів загальнонародної мови виступають також евфемізми і перифрастичні словосполучення, які є яскравим засобом вираження експресії в романі Ю. Андруховича «12 обручів».\nЕвфемізми --досить різноманітна за своїм складом група слів і словосполучень, які вживаються в мові для пом'якшення враження від сказаного.\nІснування евфемізмів пояснюється тим, що кожне слово чи словосполучення діє на нас з якоюсь силою і викликає певну, іноді небажану чи неприємну, реакцію. В таких випадках, коли враження від слова небажане, неприємне або неприйнятне, слово намагаються не вживати, а замінюють іншим. З часом евфемізм стає загальноприйнятим.\nУ романі вживаються евфемізми, що виникли з почуття сорому. Найчастіше почуття сорому викликають назви частин організму, деяких фізіологічних актів, захворювань, окремих видів одягу, назви понять, близько пов'язаних з попередніми. Наприклад: «перебування з «кращого боку» від сороківки»[1,44] - зріла людина, «сплетіння тіл»[1,59], «статевий контакт»[1,146], «підлеглість»[1,232] - секс, «вічний сон»[1,220]--смерть.\nАвторські евфемізми відрізняються від загальномовних тим, що поява їх зумовлюється художніми, естетичними завданнями, з одного боку, і значно більшими семантичними, емоційними й асоціативними можливостями,--з другого.\nПерифраз - описове позначення уже визначеного - також у романі виступає як засіб синонімічної заміни. при цьому, за словами Л.В. Щерби, у понятті виділяється якась одна його ознака а всі інші певною мірою затушовуються. Наприклад:.«мертва мова»[1,46] -- латинська, «газетний пролаза»[1,276] - журналіст, «урочище скам'янілих левів»[1,132] -- Львів.\nОскільки перифраз, як і метонімія, вказує на суміжні з означуваним поняттям ознаки, його часто розглядають як вид метонімії, а саме - так званої розгорнутої метонімії, в якій найменування предмета не обмежується вказівкою на одну ознаку й передбачає виділення цілого ряду ознак, що виступають прикметами означуваного предмета: «болгарська столиця»[1,48] --Софія, «державний муж»[1,55] - чиновник. В романі ми виявили певну групу перифразів, які є індивідуально-авторськими і можуть бути зрозумілими лише в контексті:\n«металевий гроб»[1,242] - авто,\n«велика зелена потвора»[1,212]--ліс.\nПерифрастичні словосполучення при неточному і надто частому вживанні швидко заштамповуються.\nВиразність перифраза полягає у тому, що в його художній структурі завжди має місце елемент певної загадки, яку читачеві необхідно відгадати для того, аби зрозуміти, про що йдеться в перифразі.\n1.8 Комбіновані паронімічні контрасти як експресивні засоби\nЗіставлення й протиставлення паронімів, як експресивний засіб в романі використовується для підкреслення семантичної різниці зіставлюваних та протиставлюваних лексем.\nПароніми - це слова, схожі за звучанням (вони можуть мати спільну морфему, а можуть бути просто співзвучні). Зіткнення паронімів у романі служить для створення каламбурних ситуацій. Іноді Ю.Андрухович використовує близько звучні слова для надання словам ширшої, а також незвичної характеристики. Наприклад: «і я гадаю, не тому, що їжа горілка тут значно дешевші, як у нас, а тому, що ці люди дійсно щиріші й щедріші душею»[1,26], «І коли через якихось десять хвилин вони уже йшли шукати своє шаманське шампанське...»[1,85], «Навіть прихильниці його пшенично-опушених і опущених вусів це визнавали»[1,86], «Що спонукало Рому зв'язати собі життя(ну так, зав'язати собі життя, саме той випадок!)»[1,86], «Така собі історія про чоловіка, що вбиває власну жінку - чи то в пориві, чи швидше у прориві роками накопичуваної втоми й ненависті»[1,90].\nКаламбур - це стилістична фігура, яка виділяється специфічністю своєї мовної форми: слово вживається в такому лексичному оточенні, яке примушує сприймати його в двох планах, з двома значеннями, що надає думці несподіваного комічного напрямку.\nСтворюючи каламбури, автор не лише емоційно впливає на читача, а й звертає його увагу на звукову форму слова, на семантику його, на такі зв'язки між явищами, які досі залишались непоміченими, наприклад: «”Маєте”,--врочисто вимовив Фурман, по-шевськи і трохи по-шефськи випльовуючи з вуст зайвого цвяха»[1,85].\nОмоніми - слова, що мають різне значення, але оформились як однакові звукові комплекси - не завжди мають високий стилістичний потенціал. Основною ж стилістичною функцією є досягнення жартівливого, іронічного ефекту на основі каламбура, тобто словесної гри гумористичного, пародійного спрямування. Ю.Андрухович вводить пароніми в текст із спеціальною метою виявлення дотепності, стилістичної витонченості й гострослів'я. «Він дійсно її кохав, кохав понад усе - ніде правди діти. Все зруйнував той побут, діти”,--Пепі аж самому сподобалось те, що він придумав»[1,187].\nРозділ 2. Експресивне використання пасивної лексики та лексики вузького стилістичного призначення в романі Ю. Андруховича «12 обручів»\nВплив науково-технічного прогресу на збагачення експресивних засобів української мови спостерігається перш за все в галузі лексики. За певних соціально-історичних обставин окремі поняття й реалії, пов'язані з науково-технічним прогресом, можуть набувати особливої значущості, а слова, що позначають ці поняття й реалії, - ставати інгерентно експресивними.\nЗагальномовні неологізми - слова, які ще не увійшли в активний словниковий запас - залишаються такими лише до того часу, поки остаточно не засвояться мовою і не втратять відтінку свіжості і незвичності. Розвиток виробництва, науки техніки, культури, громадського життя - все це стало причиною появи у словниковому складі української мови нового лексико-фразеологічного матеріалу. Так, у різні періоди розвитку мовив активний її словник вливались слова і словосполучення. Та не всі ці слова зараз сприймаються як неологізми; частина з них уже міцно засвоїлась нашою мовою.\n«Неологізми - це такі слова, які створює сам митець, сам поет, сам письменник не для того, щоб дати їм загальний ужиток, ввести їх до загальновживаної мови, а для того, щоб читач відчував у процесі сприйняття самого твору, як перед ним народжується нове слово.»\nПоділ неологізмів на загальномовні та індивідуальні є водночас і показником їх стилістичного навантаження та експресивної виразності. В той час як загальномовні номінативні неологізми дають назву новому, ще не названому поняттю («мультимедії»[1,34], «екшн»[1,38], «піар»[1,94], «вестерн»[1,38], «андеграунд»[1,165], «тренд»[1,166], «фотошоп»[1,120], «відеомейкер»[1,159]), стилістичні неологізми дають нову, експресивно-емоційну, образну назву поняттю, яке вже має позначення в мові. Наприклад, автор вживає в романі слово «резонність»[1,58], яке є відповідником загальновживаного слова «доречність»; «іміджмейкер»[1,94] (стиліст), «спіч»[1, 22] (промова), «нірвана»[1,177], (екстаз).\nкурсовая работа "Засоби вираження експресії в романі Ю. Андруховича "12 обручів"" скачать\nЛексика религиозной семантики и ее стилистические функции в поэтическом языке Константина Романова\nЯзык художественной литературы. Понятие "семантического поля", его использование в языке стихотворений. Формирование лексики, семантически восходящей к религии. Поэтический язык XIX–XX столетий. Классификация религиозной лексики в языке К. Романова.\nкурсовая работа [139,2 K], добавлен 22.05.2012\nДругие документы, подобные "Засоби вираження експресії в романі Ю. Андруховича "12 обручів""


April 2015 - Європейська Солідарність – Волинська територіальна організація\nКіверцівщина надіслала допомогу бійцям на Схід\nApril 29, 2015 admin-es 0\nВ понеділок, 27 квітня додому повернулися Ківерцівські волонтери з чергової поїздки на Схід. Чималу допомогу передали нашим бійцям. Волонтери та активісти їздили в зону АТО, […]\nApril 27, 2015 admin-es 0\nApril 23, 2015 admin-es 0\nПартійці «Солідарності» налагоджують діалог з Польщею\nApril 22, 2015 admin-es 0\nГолова Маневицького районного осередку Блок Петра Порошенка «Солідарність» Анатолій Мельник взяв участь в зустрічі з делегацією Лодзького воєводства республіки Польща, що відбулася В Центрі польсько-українського […]\nКіверцівська «Солідарність» передала Луцькому госпіталю інвалідів війни медикаменти\nЧлен партії Блоку Петра Порошенка «Солідарність» Віталій Ковальчук з початку створення координаційного центру при районній державній адміністрації є активним волонтером. Перед світлим святом Великодня він возив пасхальні […]\nВолинська «Солідарність» передала медикаменти для 14-ї бригади\nApril 21, 2015 admin-es 0\nЧлен партії Блок Петра Порошенка «Солідарність» Дмитро Василенко вже понад рік займається волонтерською діяльністю. З його ініціативи чимало допомоги було передано для наших військових. «Я […]\nУ Маневичах «Солідарність» опікується сиротами\nЗ нагоди Великодніх свят представник Маневицького районного осередку Блок Петра Порошенка «Солідарність» Ігор Дерлюк відвідав дитячий будинок «Сонечко» в місті Ківерці, де виховується чотирирічна дівчинка […]\nНа жаль, у багатьох мажоритарних округах так і не навчилися голосувати за справжніх законотворців, – Дмитро Лубінець на Волині\nОстаннім часом на Волині все частіше можна побачити народного депутата України, мажоритарника з Волновахи Дмитра Лубінця. Нещодавно цей населений пункт на Донеччині і Луцьк стали […]\nВ Іваничах створили «Солідарність»\nДнями в Іваничах відбулись установчі збори районні організації партії «Солідарність» – Блок Петра Порошенка. Чимало людей вирішили вступити до лав президентської партії. Голова Волинської обласної […]\nУ Затурцях вшанували видатного державо творця\nApril 18, 2015 admin-es 0\nУ Локачинському районі 17 квітня відбулись урочистості присвячені дню народженню видатного політолога, науковця, громадського діяча В’ячеслава Липинського. Волинська «Солідарність» вшанувала пам’ять відомого українця. При дорозі, […]


Олег Драч 5 липня 2013 р. о 19:17\nЛюдей стає все менше і менше. Паразитична матриця переформатовує нашу свідомість таким чином, що люди втрачають людську природу. Це зомбування нового типу. Усі ці "європейські цінності" відгонять психотропними програмами, піддержаними різноманітними хімічними компонентами, що додаються в їжу,напої,ліки. Вкупі з інформаціними вірусами (паразитичними нейропрограмами) трансльованими у мережі Інтернету та ТВ, у фільмах Голівуду і не тільки, у рекламних роліках, вітринах і головне різноманітних компютерних іграх. Усе це вкупі спричиняється до того, що людська інформаційна структура деформується і перероджується на сутнісно інакшу істоту. Людина наче все ще пам'ятає себе, свою біографію, своїх рідних і близьких, своїх друзів і справу якою займається і до чого прагне, для кого і для чого живе, АЛЕ!!! У цій композиції несподівано спрацьовує паразитична програма направлена на знищення божественної суті Людини і підміну такої на керовану прогамованими інстинктами, а то й абсолютно інакшими, новими, невластивими цій особистості якостями, що вже ніяк не корелюються з поняттями людськості і гуманності взагалі. Причина такого процесу в інформаційнім забрудненні навколішнього середовища. Переповненні інфосміттям інформаційного простору нашої цивілізації. Інформаційні конструкції (думка є матеріальною),внаслідок "перевантаження" спричинили неконтрольований процес мутації та перехресного перетворення у нові і незнані інформаційні віруси, збудники сучаних процесів деградації людства. Очевидно, що попередники нашої цивілізації знали про таку природу інформаційних полів і цей вплив на інформаційну структуру людського організму. Збереглися різноманітні попередження у міфах, притчах і писаннях. Але... Хто ЇХ ЗНАЄ? ХТО ЇХ ПАМ'ЯТАЄ? Кінець Світу полягає саме у цій інформаційній хворобі людської спільноти. І ТУТ ВАЖЛИВО НЕ ОЗЛОБИТИСЯ!!! А ПРАЦЮВАТИ СВІДОМІСТЮ ПО ОЧИЩЕННЮ НАШОГО ІНФОРМАЦІЙНОГО ПРОСТОРУ, ПРОБУЙМО КОЖЕН З НАС МИСЛИТИ ХОМ КІЛЬКА ХВИЛИН НА ДЕНЬ ПОЗИТИВНО. ПРИСЛУХАТИСЯ ДО ГОЛОСУ МУДРОСТІ. БУТИ ОБЕРЕЖНИМ З ВИСЛОВЛЮВАННЯМИ І НЕКОНТРОЛЬОВАНИМИ ЕМОЦІЙНИМИ ВИКИДАМИ. СТВОРЮЙМО ЗОНУ ТИШІ НАВКОЛО СЕБЕ. ЧАСТІШЕ СЛУХАЙМО ГАРМОНІЮ В СЕРЦІ СВОЄМУ. ЗАРАЗ НАШЕ МАЙБУТНЄ ЗАЛЕЖИТЬ ВІД КОЖНОГО З НАС. ТИ АБО ВИЗДОРОВЛЮЄШ, АБО ТЕБЕ ПОЖИРАЄ "НОВА ЧУМА" - ПАРАЗИТИЧНА ІНФОРМАЦІЙНА ДЕСТРУКТУРИЗАЦІЯ. ТРИМАЙМОСЯ РАЗОМ ЛЮДИ!!!!!\nЩОДЕННІ ОЧИСНІ МЕДИТАЦІЇ ПРОПОНУЮ ПРОВОДИТИ СПІЛЬНО. ПО 10 ХВИЛИН ЩОДНЯ УВЕЧОРІ З 22:00 та з 23:00 і ранком з 07:00, 08:00,09:00. В ОБІД з 13:00 14:00 15:00.\nСТВОРІТЬ ТИШУ, І ПОДУМКИ СФОРМУЛЮЙТЕ МИСЛЕФОРМУ - ОБРАЗ; ЯСКРАВЕ СВІТЛО ПРОМИВАЄ НАШЕ ТІЛО ВІД МАКІВКИ ГОЛОВИ АЖ ДО П'ЯТ ВІДНОВЛЮЄ РОБОТУ ЕНЕРГЕТИЧНИХ ЦЕНТРІВ (чакр)НОРМАЛІЗОВУЄ БІОПОЛЕ І РОЗШИРЮЄТЬСЯ У ВСІ БОКИ ВІД ЦЕНТРУ УСЬОГО ХРЕБТА. СВІТЛО ПРОШТРИКУЄ УСІ ШТУЧНІ І ПРИРОДНІ ПЕРЕШКОДИ І ПРОСВІЧУЄ УСІХ ІНШИХ ЛЮДЕЙ НА ВСІЙ ПЛАНЕТІ І У ВСЬОМУ ВСЕСВІТІ.\nЦЕ ПРОСТО! ЦЕ ДАНО КОЖНОМУ З НАС!!! ПИТАННЯ ЛИШЕНЬ ТІЛЬКИ У СВІДОМОМУ ВЧИНКУ!!!\nПАМ'ЯТАЙМО ЩО СВІТ У НАШИХ РУКАХ!!!\nЗ ПОВАГОЮ ДО КОЖНОГО, ОЛЕГ ДРАЧ.


Мелодія двох сердець. Сценарій | Методичний портал ®\nОпубліковано: Косяк Людмила Нд, 2012-08-12 09:23\nвихователь Київського обласного ліцею-інтернату фізичної культури і спорту;\nМета: формування у ліцеїстів добрих, теплих стосунків, взаєморозуміння та взаємоповаги. Виховувати почуття прекрасного.\nМи щиро раді вас вітати у цій залі на святкуванні Дня Св. Валентина, Дня всіх закоханих!\nВітаємо всіх, хто завітав сьогодні на свято, яке в нашому ліцеї уже стало традиційним, - День Святого Валентина. Сьогодні на Вас чекає незвичайний вечір, який і назву має досить символічну – «Мелодія двох сердець».\nВи знаєте, що про історію цього свята розповідається в багатьох легендах. Згідно з однією із них ще в ІІІ ст. нашої ери у римському місті Терн жив священник Валентин за часів правління імператора Клавдія ІІ, який понад усе цінував військову наснагу, та християн не жалував.\nВійськовий дух легіонів правитель вирішив підтримати за допомогою оригінального засобу – він заборонив легіонерам одружуватися, щоб вони думали тільки про битви. Валентин пішов проти Клавдія ІІ. Він почав таємно вінчати закоханих.\nТа рано чи пізно все таємне випливає на поверхню. Наприкінці 260 року нашої ери Валентина заарештували.\nЗгідно з легендою, в нього закохалась сліпа донька тюремщика. Він як священник, що присягнув перед Богом в самоті, не міг відповісти на її почуття. В ніч перед стратою написав їй жалісного листа і підписався «Твій Валентин».\nУ пам'ять про це тепер у День Св. Валентина заведено дарувати одне одному «валентинки» - вітальні листівки у вигляді сердечок, з добрими побажаннями, словами кохання, пропозиціями руки та серця чи просто жартами, які не підписують, і той, хто отримує, повинен сам здогадуватись, від кого вони…\nСимволом дня св. Валентина традиційно вважаються червоні, алі троянди, які з’явилися завдяки грецькій богині кохання та краси. Поспішаючи на побачення до Адоніса, Афродіта вступила в кущ білих троянд, і її кров освятила квіти, примусивши їх сяяти червоним кольором. Також у цей день дарують цукерки-сердечка, інші сувеніри у вигляді сердечок, купідончиків, пташок, що цілуються.\n14 лютого люди радіють, посміхаються, кохають, святкують, обмінюються листівками, квітами, ласощами, стають добрішими. Але для закоханих по-справжньому людей що не день – то свято. Перед світлим почуттям відходять на другий план усі прикрощі та негаразди. Від усієї душі хочемо побажати всім тільки гарного настрою та позитивних емоцій.\nНехай сьогодні за вікном і сніг, і холод, але кохання не має віку і розцвітає будь-якої пори року.\nЯ сподіваюся, що наше свято допоможе наблизити весну, що ваші серця розтануть і ви по іншому поглянете на світ, а особливо на наших дівчаток.\nЗараз ми розповімо вам одну легенду. Давним-давно Бог створив першого чоловіка Адама і поселив його в раю. Через деякий час Адам засумував. Йому було дуже самотньо і він попросив Бога створити йому подругу. Для цього він взяв кілька яскравих променів сонця, всі чарівні фарби зорі, задумливий смуток місяця, красу лебедя, грайливість кошеняти, ласкаве тепло хутра.\nАле поки Бог відвернувся, Сатана додав туди холодного мерехтіння зірок, в’їдливості мухи, впертості осла, отруйності змії, мстивості пантери.\nБог оформив постать, вдихнув у неї і віддав Адамові.\nЗвичайно, ця легенда жарт, але в ній є доля істини. Жінка – це одвічна загадка природи. Як у кожній квітці, у кожній дівчині є своя чарівність, привабливість, неповторність. Немає некрасивих дівчат, кожна дівчина красива по-своєму. Треба тільки вміти розпізнати цю красу.\nЖіночність – що це???\nА що ж таке жіночність? Якими, на вашу думку, рисами повинна володіти жінка, дівчина?\nКращими жіночими якостями усіх часів і народів були ніжність і чистота.\nА давайте дізнаємося у наших хлопців про те, які дівчата подобаються їм?\n(Красиві, ніжні, охайні, чемні, розумні, господарочки…).\nА може, й дівчата хочуть висловитися щодо хлопців. Яким хлопцям ви віддаєте перевагу?\n(Красивим, сміливим, щедрим, розумним, кмітливим, веселим…).\nОтже, спільними зусиллями ми з вами з’ясували, якими рисами повинні володіти хлопчики та дівчатка.\nА зараз ще один конкурс. Ми запрошуємо три пари. Умови конкурсу: станьте напроти один одного. Уважно подивіться один на одного. А тепер поверніться спинами. Перевіримо наскільки ви уважні?\n- якого кольору очі в …\n- якого кольору сорочка…\n- чи є годинник на руці…\n- якого кольору волосся? Яка зачіска…\n- чи є каблучка, сережки…\nМолодці! Отримуйте приз!!!\nА ми продовжуємо наш вечір. Доречі, а чи знаєте ви , що не у всіх країнах День Св. Валентина святкують однаково.\nНаприклад, італійці у День Св. Валентина вважають своїм обов’язком дарувати коханим солодощі. В Італії цей день так і називають «солодкий».\nПоляки в цей день відвідують Познань. Там, за повір’ям, лежать мощі Св. Валентина, а над головним престолом висить його чудодійна ікона. Поляки вірять, що молитва перед нею допомагає в любовних справах.\nНімці вважають Валентина покровителем психічно хворих, прикрашаючи в цей день всі лікарні червоними стрічками. В давнину у Німеччині дівчата писали на цибулинах тюльпанів чоловічі імена. Який тюльпан зацвіте першим – за того дівчина і вийде заміж.\nВ Японії на День Св. Валентина жінки і дівчата дарують чоловікам і хлопцям солодощі, переважно шоколад. Причому подарунки отримують не лише коханці, але й колеги та начальники чоловічої статі.\nОстанніми роками День Валентина набув і політичного звучання. Він був заборонений у Саудівській Аравії та Ірані.\nА ми запрошуємо всіх бажаючих прийняти участь у грі.\n(Хлопець і дівчина сідають на стільці спиною один до одного)\nВам потрібно відповісти на п’ять запитань. Після кожного запитання вам потрібно підняти карточку з номером 1, 2 або 3 за наказом ведучого. Кожного разу, коли номер дівчини буде збігатись з номером хлопця, пара буде отримувати один бал. Отже, починаємо.\nЮнак вперше запросив дівчину на побачення, він запропонує їй:\nпіти в театр;\nпіти в кафе;\nпрогулятись вулицями міста.\nВи гуляєте з коханим ( - ною ) по темній алеї парку і думаєте:\nкуди тільки дивиться адміністрація – жодного ліхтаря;\nяка романтика – місяць, зірки, навкруги ні душі. Тільки ми…;\nскоріше б вже повернутися додому.\nЙдучи на побачення з дівчиною, юнак:\nпопросить у батьків гроші, щоб пригостити дівчину шоколадкою;\nгроші у батьків просити не буде, а заощадить їх на булочках і здачі від купівлі хліба;\nне буде брати грошей зовсім, нема чого привчати дівчину до солодкого.\nВи посварились. На вашу думку, хто перший почне шукати шлях до примирення:\nНа безлюдному острові вам хотілось би бути:\nз своїми друзями;\nзі своєю коханою.\nІ так у вас співпало ______ відповідей. І зараз ми з вами будемо вигравати призи. У гумових кульках знаходяться призи. Скільки правильних відповідей співпало – скільки ви можете вибрати кульок.\nА зараз ми проведемо невеличку вікторину. Ми ставимо запитання – ви відповідаєте.\n1. Вона одна з 12-ти божеств Олімпу. Вона втілення краси та чарівної жіночності. Володіє поясом, який може зробити будь-яку смертну жінку чи богиню ще кращою. А народилася вона з морської піни. Для митців (художників, скульпторів, поетів) вона є втіленням жіночої краси та грації. Хто це?\n2. Він – син Зевса: захисник пастухів, охоронець домашнього вогнища. А тепер у переносному значенні його ім’я вживається для позначення ідеалу чоловічої вроди. (АПОЛЛОН)\n3. У древніх римлян вона вважалася богинею садів. Її ім’я вживалося для позначення вроди і кохання. Її зображували у скульптурах і ще досі вчені не можуть відгадати таємницю її рук. А ще її ім’ям названа одна з планет сонячної системи.\n4. Давньогрецький філософ Платон дуже давно дав означення любові, назвавши її позбавленою одного з органів чуття. Навіть сьогодні ми досить часто чуємо цю фразу, особливо, коли йдеться про материнську любов.\n5. Світова література нараховує більше ста творів, сюжетом для яких стала легенда про цього хлопця, що витратив все життя на любовні пригоди. Цим іменем називають чоловіків, які часто змінюють подруг.\n6. Ці вірші, що належать перу Є. Гребінки, друкувалися в пісенниках як «знаменитий циганський романс». У цій відомій пісні закоханий посвідчується в коханні одному з органів обличчя.\n7. Цей вродливий юнак нехтував усіма дівчатами, що в нього закохувались. Тому одна з богинь покарала його таким чином, що влаштувала на полюванні так, щоб він побачив у джерельній воді своє відображення і закохався у нього. З любов’ю і помер. На його могилі виросли квіти… Назвіть ім’я хлопця і назву квітів.\nВечір наш присвячений коханню.\nСаме йому – коханню!\nДавним-давно, у ті часи, коли наша Земля була ще зовсім не такою, як тепер, і трималася на трьох китах, з’явилося кохання.\nЗ самої появи на світ кохання було суперечливим почуттям, мінливим. Воно залишалося завжди юним, прекрасним, завжди новим і несподіваним.\nДавайте подумаємо, що думають про це почуття гості нашого свята.\nДякуємо нашим гостям за те, що поділилися з нами своїми думками про вічне почуття.\nКохати – це значить творити кохання. Тож творіть його, ідіть назустріч йому і ви зустрінете його, як дивовижну казку, як чарівну пісню, яка зробить ваші найпотаємніші бажання реальністю!\nМолодість – найкраща пора для кохання. Хоча як сказав поет це почуття притаманне людям різного віку. Тож кохайте, будьте коханими, освідчуйтеся один одному. І не лише 14 лютого, а цілий рік, усе сторіччя. Бо любов надихає нас, дає сили, робить красивими, молодими і щасливими!!!\nЩе раз вітаємо вас із Днем Св. Валентина, із Днем усіх закоханих! Бережіть своє кохання, бо воно – сонце людських почуттів.\nНаше свято кохання завершилось. Спасибі всім учасникам і глядачам!\nmelodiya_dvoh_serdec.doc - 69.5 KB


спецрежимної продукції (в номерах ПН відсутні значення «2» і «3»). Проте, після 8 грудня подати розрахунки коригувань до ПН і поставити «2» (як і «3») не має технічної можливості.\nСільськогосподарський товаровиробник може оскаржити протиправні дії ДФС в адміністративному окружному суді або за місцем перебування (знаходження) позивача (сільськогосподарський товаровиробник) або за місцезнаходженням відповідача (ДФС України).\nПозовна заява може мати такий вигляд:\n16 листопада 2017 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія» (далі – Господарство) встановило факт протиправного зменшення реєстраційного ліміту (ΣНакл) на суму 1 000000 грн.\nЗа період 01 липня 2015 – 31 грудня 2016 рр. Господарство зареєструвало три податкові накладні за операціями реалізації спецрежимної продукції, помилково не зазначивши в їхніх номерах «2», на суму 6 000000 грн, в тому числі податкові зобов’язання з ПДВ – 1 000000 грн. У спецдеклараціях задекларовано податкових зобов’язань з ПДВ на таку ж саму суму 1 000000 грн. Тобто, суми ПДВ в зареєстрованих податковим накладних задекларувано в повному обсязі і підстав для виникнення ∑Перевищ, не зважаючи на відсутність «2» в номерах спецрежимних ПН, немає.\nКрім того, Відповідач при розрахунку ΣПеревищ в реєстраційній формулі не врахував п. 11 Порядку електронного адміністрування ПДВ, затвердженого постановою КМУ від 16.10.2014 р. № 569, згідно якого показники реєстраційної формули обліковуються в розрізі платників податку наростаючим підсумком: з 1 липня 2015 р. – для платників, що зареєстровані платниками податку до 1 липня 2015 р.; з дати реєстрації платником податку, зазначеної у реєстрі платників податку, – для платників, що зареєстровані платниками податку після 1 липня 2015 року.\n2. Слухання по справі проводити виключно за обов’язкової участі Позивача або його уповноваженого Представника.\n3. Визнати дію ДФС України щодо зменшення суми податку (ΣНакл), на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, протиправною.\n4. Зобов’язати ДФС України здійснити дію щодо збільшення суми реєстраційного ліміту (Σ Накл) на суму незаконно збільшеної ∑Перевищ.\n4. Копії податкових накладних/розрахунків коригувань, що були зареєстровані в ЄРПН у періоди, за які було протиправно розраховано ∑Перевищ.\n5. Копії загальних і спецрежимних декларацій з ПДВ за визначені періоди.\n6. Копія витягу з системи електронного адміністрування ПДВ у розрізі операцій (J/F1301903).\n7. Корпія відповіді ДФС України на направлений запит щодо предмету позову.\n8. Копія документів для всіх учасників процесу.\nЗалишилось нагадати, що одна позовна вимога в позовній заяві до адмінсуду обійдеться в суму судового збору, що дорівнює прожитковому мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн.). Судовий збір за позовну вимогу «судові витрати покласти на Відповідача», як правило, не утримується.


Готелі для ділових людей у Єлітково\nГотелі: Єлітково – Гданськ\nГотелі «для ділових людей»: Єлітково, Гданськ\nЄлітково: дізнайтеся більше\nШукаєте готель для прийдешньої конференції чи зустрічі з клієнтами? Забронюйте перебування в бізнес-готелі міста Єлітково і ваші зустрічі пройдуть гладко як ніколи. У наших бізнес-готелях ви знайдете усе необхідне для відрядження. Ви отримаєте доступ до бізнес-центрів, численних кімнат для нарад та конференцій. У деяких готелях є навіть конгресові центри. У кожному номері на вас чекатимуть письмовий стіл та високошвидкісний Інтернет. Шукаючи готель у місті Єлітково, зверніть увагу на більше ніж 250 відгуків, написаних нашими клієнтами з України та решти світу. Завдяки світлинам та детальним описам готелів ви зможете з легкістю обрати підхоже помешкання. Наразі наші клієнти вважають, що Apartament Nadmorski Gdansk – найкомфортніший. Щоб не пропустити жодну з наших чудових пропозицій у Польща , підпишіться на наш електронний вісник та вподобайте наші сторінки на Facebook, Google+ та Twitter.


Пам’яті бердичівського «кіборга» Олександра Пителя\nГоловнаНовиниПам’яті бердичівського «кіборга» Олександра Пителя\nВ Україні вшановують пам’ять “кіборгів” – загиблих оборонців Донецького аеропорту. П’ять років тому за різними джерелами близько сотні військових і добровольців загинуло під час захисту стратегічно важливої споруди. Серед них і бердичівлянин Олександр Питель. У місті є меморіальна дошка на знак пам’яті солдата. До неї і приходять ті, хто пам’ятає Олександра і хоче принести квіти на знак шани Героя.\nПедагоги і учні шостої школи, де той навчався, постійно проводять тут заходи пам’яті. Розповідають: їхнього випускника у серпні 2014-го року мобілізували до лав Збройних Сил України. Він служив в 90-му окремому аеромобільному батальйоні 95-ї окремої аеромобільної бригади ЗСУ. З листопада 2014-го року перебував в АТО під позивним «Молот». Мама до дня загибелі про це не знала. До 32-го Дня народження її син не дожив 2 місяці.\n20-го січня 2015-го року десантники 90-го окремого аеромобільного батальйону виїхали на трьох транспортерах МТ-ЛБ до нового терміналу Міжнародного аеропорту «Донецьк» для ротації особового складу та евакуації поранених. В умовах щільного туману та відсутності зв‘язку, який «глушили» ворожі збройні формування, транспортер, який йшов в голові колони та в середині якого перебував Олександр Питель, проїхав будівлю аеропорту. Так бійці потрапили під обстріл бойовиків, в якому бердичівлянин загинув.\n«Він все казав, що в Житомирі. Дзвонила сама, казала, голос хочу почути, кажу, що щось стріляє, а він мені – це на полігоні заняття іде. 20-го числа загинув він, а 21-го ранком мені дзвонять з його мобілки. Я зраділа, але не почула відповіді, мовчали. Я перенабрала, спитали, чи це мій син, кажуть, знайшли його бушлат і військовий квиток. Питаю: як це, він же в Житомирі? Кажуть, який Житомир, він в аеропорту… Ми у розшук його подали. Він 4 дні лежав, його витягнули на показ у місто, знущалися над ним. Ми їздили в Донецьк у морг на впізнання. Зайшла, він один був в кімнаті у чорному мішку, покривалом накритий. З голови до ніг общупала його, сказали не чіпати рук і ніг, бо поломаний був весь. Йому в голову вистрелили сепаратисти», – розповідає Людмила Андріївна Питель, мама Героя.\n1-го лютого 2015-го року Олександра поховали у селі Хмелище Бердичівського району. А вже 20-го лютого на будинку, де він жив, відкрили меморіальну дошку. У червні того ж року прийняте рішення про перейменування вулиці та провулка 10-ї П‘ятирічки на вулицю Олександра Пителя. Його посмертно нагородили орденом «За мужність» ІІІ ступеня. Однак ніщо із цього не загасить біль утрати сина для матері. Жінці зараз важко жити самій: старшого сина вона поховала у 33-річному віці. Той був Саші за батька, обоє допомагали їй по господарству усім. Зараз пані Людмилу підтримують племінниці.\n«В дитинстві Саша ріс як звичайна дитина, завжди посміхався, ріс молодим і веселим хлопцем. Після школи поступив у Козятин на кухаря, мріяв ним стати. А коли почалась війна, не задумуючись пішов у 95-ту бригаду, після чого нікому нічого не говорив, казав, що на полігоні, а сам поїхав на схід. Перед Новим роком у 15-му році приїхав в госпіталь, отримав кульове поранення, лікувався. І от 17-го січня поїхав, а 20-го його не стало. Він для мене в серці завжди живий, він для мене не помер і завжди біля мене, для мене це саме найдорожче, що в мене було», – говорить Лариса Волинець, двоюрідна сестра Героя. Вдома на Олександра чекала вагітна дружина Юлія. Сина чоловік чекав, навіть обрав для нього ім’я Олег. Олежик народився через три місяці після загибелі батька.\nЮЛІЯ СІНЄЛЬНІКОВА © TIMES.ZT разом із «Ветерани.UA»


Корисні поради на всі випадки життя » Цікаве » Найбільші дзвони у світі\nЦікаві факти . Найбільші дзвони у світі\nНайбільша у світі дзвіниця знаходиться в Московському Кремлі. Цей унікальний пам'ятник художнього лиття XVIII ст. називають Цар - дзвін, оскільки він не має собі рівних у світі ні за розмірами, ні по вазі. У 1730 р. російська імператриця Анна Іванівна наказала відлити дзвін вагою до 10 тис. пудів (близько 160 т) і встановити на дзвіниці Івана Великого. Майстра, який міг би це зробити, спробували знайти в Парижі, але ніхто не брався відливати дзвін такої величини. Взявся за цю непросту роботу російська ливарник Іван Моторин. Спорудження форми дзвони виробляли на Іванівській площі в Кремлі, поруч з дзвіницею Івана Великого, де вирили яму десятиметрової глибини.\nМетал - бронзу - плавили в чотирьох печах, встановлених навколо ями. Але майстрів з самого початку переслідували невдачі: з печей потекла мідь, потім згоріла машина, призначена для підйому кожуха форми. Перша спроба відливання дзвону не вдалася. Смерть перешкодила Івану Motorinu здійснити другу спробу, але його справу продовжив син Михайло. Нарешті в 1733 р. дзвін вагою близько 200 т був готовий. Він залишався в ямі, над якою побудували дерев'яне покриття. Різьбярі по металу займалися карбованої обробкою рельєфів дзвони. Але в травні 1737 р. в Москві сталася пожежа, що охопила кремлівські будівлі, що загорілася і дерев'яна покрівля над дзвоном. Сбежавшийся народ кинувся заливати водою гарячий метал, в результаті дзвін дав 11 тріщин і від нього відламався шматок вагою 115 т. Більше 100 років Цар-дзвін залишався в ливарній ямі. У 1836 р. його підняли і поставили на постамент, споруджений за проектом архітектора Серпня Монферрана.\nНапис на Цар-дзвіниця свідчить, що відлив його в 1733 р. Іван Моторин, хоча насправді він був відлитий у 1735 р. Михайлом Моториним. Неточність пов'язана з тим, що дзвін відливали за формою, зробленої ще Моториним-старшим.\nКілька разів піднімалося питання про споєння Цар - дзвони. Але, навіть припаявши відколотий 115 - тонний шматок, нормальне звучання дзвону відновити неможливо. Тому дзвіниця зберігається в тому вигляді, в якому він був витягнутий з ливарної ями. Цар - дзвони прикрашають рельєфи та фриз - візерунок з пальмових гілок.\nСпідниця-дзвін - модний тренд 2014


Гаррі та Меган вперше показали дитину | RegioNews - Всеукраїнське інформаційне агентство\nГаррі та Меган вперше показали дитину\nМеган, герцогиня Сассекська, та принц Гаррі вперше показали новонародженого хлопчика.\n"У нього чудовий темперамент, він дуже спокійний", - розповіла Меган. Говорячи про свої враження від перших днів батьківства, вона заявила: "Це магія, це щось дивовижне. В мене є два найкращі хлопці в усьому світі, я дуже щаслива".\nПринц Гаррі додав: "Ми в захваті від того, що в нас є свій маленький клубочок радості. Батьківство - це неймовірно".\nНа питання про те, на кого з батьків дитина більше схожа, герцог відповів: "Всі кажуть, що діти дуже сильно змінюються впродовж перших двох тижнів. Його зовнішність змінюється щодня, тому ніхто не знає".\nГаррі і Меган розповіли, що познайомлять дитину з королевою Єлизаветою II трохи згодом.\nХлопчик, який є восьмим правнуком Єлизавети II, а також сьомим в черзі на британський престол, народився 6 травня о 5:26 ранку.


Координація правової освіти населення продовжується\n19 березня відбулося засідання Тульчинської міжвідомчої координаційно-методичної ради з правової освіти населення.\nСлід зазначити, що районна МКМР з правової освіти населення є постійно діючим консультативно-дорадчим органом основними завданнями якої є:\n- створення належних умов для набуття громадянами знань про свої права, свободи та обов’язки;\n- підвищення рівня правової підготовки населення, насамперед учнівської та студентської молоді, громадян, які перебувають на державній службі, обрані депутатами місцевих рад;\n- вдосконалення системи правової освіти населення.\nЗ цією метою відповідно до плану роботи на засіданні були розглянуті такі питання.\n1. Про підсумки діяльності районної МКМР з правової освіти за 2014 рік.\nПри цьому проаналізовано роботу та намічено заходи по реалізації плану роботи на 2015рік.\n2. Про діяльність вищих навчальних закладів району Тульчинського училища культури, Тульчинського технікуму ветеринарної медицини, ВПУ – № 41 м. Тульчина з питань правової освіти студентської молоді.\nЗаслухавши представників навчальних закладів щодо правової освіти студентської молоді рекомендовано посилити співпрацю з працівниками служб по роботі з молоддю, роз’яснення адміністративного та іншого законодавства, порядку захисту прав та відповідальності неповнолітніх.\n3. Про стан правової освіти на території Кирнасівської селищної та Зарічненської сільської рад.\nЗа результатами представленої інформації голів рад Процишена В.П. та Приймака Г.В. рекомендовано головам посилити праворозяснювальну роботу серед членів територіальних громад.\n4. Про діяльність управління соціального захисту Тульчинської райдержадміністрації з реалізації районної програми правової освіти населення.\nВраховуючи активність управління з питань правової освіти населення рекомендовано начальнику управління Богачу М.В. використовувати різноманітні методи доведення законодавства з питань соціального захисту до широких верств населення.\n5. Про організацію проведення в квітні 2015 року місячника правових знань.\nТрадиційно в квітні місяці в районі проводиться місячник правових знань. Враховуючи значні зміни в законодавстві передбачено в рамках місячника проведення відповідних заходів основне завдання яких полягає в доведенні до широких верств населення змін до законодавства та нових нормативних актів.\nПо даним питанням прийняті відповідні рекомендації.


POLTAVA ТАEKWONDO FEDERATION: "Олімпійські надії", табір для тхеквондо.\nУвага батькам та спортсменам, які будуть оздоровлюватись в спортивному таборі «Олімпійські надії» з 9 по 29.08.2017 р.\nДля отримання грошової компенсації на оздоровлення дітей батькам необхідно написати дві заяви. Зразки можливо отримати у тренерів.\nДо 2 заяв додати:\n- копія ІНН коду (бажано).\nДля пільгових категорій також копія підтверджуючих документів.\nВсю документацію потрібно здати до 20.07 (можна залишати на рецепції в СК Спартак з проханням передати Шавиро Ю чи Терещенко В.).\nТренери будуть знаходитись в СК «Спартак» - середа 19.07 з 17:30 до 19:00


1. Порушення обміну речовин при діабеті і оперативне втручання\n3. Корекція обміну речовин, упредоперационном періоді\n4. Корекція обміну речовин, у період операції\n>Предрасположенность до цукрового діабету, очевидно, має чверть населення світу. У 2—3% спостерігається явний діабет. Цілеспрямований пошук (групові обстеження, проби з навантаженням) і висуваються додаткові обтяжливі чинники (гіподинамія, переїдання), підвищення тривалість життя, збереження здібності діабетиків до відтворення потомства дозволяють прогнозувати підвищення захворюваності діабетом у майбутньому до 3—4%. Хірургу найчастіше доводиться мати справу з діабетичним порушенням обміну речовин. Майже до 50% хірургічних хворих страждають на цукровий діабет (>Ingenhorst з співавт.).\nДосить часто діабет діагностується лише під час надходження у клініку (1/4—2/3 оперованих діабетиків;Bauer з співавт.,Briem). Про це треба знати, щоб уникнути хибних операцій придиабетическомпсевдоперитоните.\nКожен другий хворий діабетом раз на житті буває хірургічним хворим, крім звернень з приводу екстракції зубів і розтину абсцесів [>Joslin]. Майже в 1/3 діабетиків виробляються операції у жовчному міхурі, печінці та підшлункову залозу і в 1/3 —гнойно-хирургические операції. Майже 1/5 втручань посідає операції кінцівок щодо порушення артеріальною прохідності.\nУдоинсулиновую еру оперованим хворим діабетом загрожувало порушення обміну речовин, у післяопераційному періоді.Послеоперационная летальність досягала 18—46% (>Beringes з співавт.), а після введення практику інсуліну знизилася до 3—10% (>Bunte,Reding).\nІстотно сприяли зниженню летальності застосування хіміотерапевтичних засобів і облік порушень водного, електролітного і кислотно-лужної балансу (>Веаser з співавт.;Wheelock з співавт.). Висока летальність під час та після операцій обумовлена емболією легких, печінкової комою, пневмонією, але, передусім на ішемічну хворобу серця й інфарктом міокарда (>Beaser,Reding,Wheelock), і навіть більш старшим віком аналізованої групи хворих. Про частому поєднанні цукрового діабету зкоронаросклерозом чи інфарктом міокарда, нерідкобессимптомними, пам'ятаймо, особливо у етапі передопераційній діагностики (>Bauch з співавт.,Benndorf з співавт.).\n>Операбельность і летальність залежить від діабетичних судинних змін супутніх захворювань; в особливо ретельної передопераційній підготовки й діагностиці потребують передусім літні хворі і довго що вболівають діабетом (тривалість захворювання понад п'ятнадцять років).\nНа відміну від на осіб із нормальним обміном речовин в хворих діабетом поруч іздиабетическимимикроангиопатиями слід рахуватися і з далекозашедшими змінами у системі великих артеріальних судин (серця, мозку і кінцівок), які найчастіше виявляються разом із гіпертонією і ожирінням. У порівняні з іншими чинниками ризику цукровий діабет передусім сприяє зниженню еластичності артерій (>Schimmler) і підвищує в'язкість плазми, особливо вмикроангиопатиях (>Millan).\nХворі з погано компенсованим обміном речовин особливо піддаються інфекційним поразок (наприклад, туберкульозу, піодермії імикозам). З іншого боку, в хворих діабетом частіше зустрічаютьсяхолецистопатии (майже в 30%, серед від населення — в 15—20%), жирова дистрофія печінки, хронічний гепатит і цироз печінки (>Creutzfeld,Muting,Haller,Bauch). У половині випадків до надходження у клініку цирози були діагностовано (>Bauch з співавт.).\nЯкщо всі названі захворювання і стануть протипоказаннями для операції, вони можуть викликати в післяопераційному періоді серйозні порушеннямежуточного обміну, електролітного, водного і кислотно-лужної балансу.\n>Абдоминальние операції сильніше порушують обмін речовин, ніж операції у кінцівках.\nСлід пам'ятати такі особливостях у хірургічних діабетиків (поReding):\n—Клинику «гострого живота» може симулювати декомпенсація обміну речовин (діабетикпсевдоперитонит).\n—Перфорации (включаючиаппендикулярную) протікають у основному стерте і менше драматично, гострі запальні захворювання черевної порожнини (особливо холецистит, апендицит) швидко ведуть до гангрени враженого органу.\n—Антикоагулянти іфибринолитические препарати при далекозашедшей ретинопатії наскільки можна застосовувати годі було.\n— Хворим діабетом загрожує діабетична гангрена навіть за істотною пульсації судин стоп. Не можна надовго створювати високе становище кінцівок (>Bauer з співавт.) і треба якомога швидше опускати ножною кінець чи надавати високе становище голові (>Scheibe).\n— Ретельнапредоперационная діагностика, і лікування супутніх і що ускладнюють захворювань судин (>коронаросклероз, гіпертонія), нирок (>гломерулосклероз, пієлонефрит), печінці та шкіри (піодермії, мікози).\n>Абсолютними протипоказаннями до втручання в хворих на цукровий діабет вважаються:\n— загрозлива чи виражена декомпенсація обміну речовин (діабетична кулі),\n— хіба що перенесена чи залишаєтьсягипогликемия,\n— шоковий стан після травми,олигемия ідегидратация.\n>Относительними протипоказаннями є такі (>Petzold;Schoffling);\n— вираженіангио-,нефро- ігепатопатии. Питання оперативному втручанні вирішують хірург,интернист і анестезіолог на консиліумі.\nНебезпека післяопераційних ускладнень в хворих діабетом вважається майже 3 рази більшою, ніж в на осіб із нормальним обміном речовин (септичні гнійні процеси). Уповільнене загоєння ран і зниженнялейкоцитарной захисту мають значення прикетоацидозе (>Rosen,Schneierson,Rosen,Enquist,Reding,Kuleschow,Povorinska). Питання, наскільки функція лейкоцитів знижується черезгипергликемии без кетоацидозу, ще обговорюється.\nПри ретельної корекції обміну речовин вдається мінімізувати вплив дефіциту інсуліну і наблизити ризик операції догаковому що в осіб з обміном речовин.\n1. Порушення обміну речовин при діабеті і хірургічне втручання\nПід час стресу люди з обміном речовин і в хворих на діабет толерантність глюкозі знижується. Порушення толерантності до глюкозі,удерживающееся до 4-го дні після операції (>гипергликемия і знижена периферична утилізація глюкози), викликається такими чинниками,индуцированними стресом:\n—Повишением секреції антагоністів інсуліну: катехоламінів,гидроксикортикоидов, глюкагону іСТГ, які ведуть до підвищеномугликогенолизу,гликонеогенезу й обмеження периферичної утилізації глюкози внаслідок підвищеного ліполізу із заснуванням вільних жирних кислот (>Allison,Geser,Schultis,Geser з співавт.,Halme,Linsey,Michaelis з співавт.,Porte).\n— Зміною секреції інсуліну, що виявляється під час проведенняинфузионного тесту з на глюкозу й зниженою секрецією інсуліну у ранній фазі і підвищеному виділенні гормону в пізньої фазі (аналогічно співвідношенням прибессимптомном діабеті що в осіб, котрі страждають ожирінням) внаслідок індукованоїкатехоламинами стимуляціїа-рецепторовВ-клеток (>Allison,Geser,Schultis,Michaelis з співавт.,Porte). Запровадження глюкагону (1 мл внутрішньовенно) одразу після проведенняинфузионного тесту з глюкозою викликає велику секрецію інсуліну (власні дослідження, у першого дня операції).\nЯкщо секреція інсуліну нормалізуєтьсяблокаторома-рецепторовфентоламином, то толерантність глюкозі однаково залишається порушеною внаслідок підвищеного вмісту у крові антагоністів інсуліну (>Stremmel).\nПотреба діабетиків в інсуліні протягом післяопераційних днів може бути підвищено. Після оперативного видалення бактеріальних запальних осередків й уанаболической фазі потрібно рахуватися зі зниженням потреби у інсуліні.\nБудь-яке післяопераційне ускладнення підвищує потреба у інсуліні.\nСупутні захворювання (наприклад, пієлонефрит) можуть поглиблюватидекомпенсацию обміну речовин.\nПорушення обміну речовин при діабеті незалежно від різнихпатогенетических аспектів полягає в дефіциті інсуліну.\nДієта, м'язова роботу і застосування інсуліну іперорольних протидіабетичних коштів у протязі більш 20 років є основою лікування кожному конкретному випадку.\n>Пероральная терапія діабету.\nІнсулін: По тривалості дії розрізняють простий інсулін (4—6 год), препарати інсуліну уповільненої дії (12—16 год) і препарати інсуліну пролонгованої дії (більш 20 год).\nДля особливих випадків (алергія до інсуліну,липатрофия, резистентність до інсуліну, переривчаста терапія інсуліном, наприклад, під час вагітності, операцій чи як добавка до концентрованиминфузионним розчинів глюкози) показано застосуваннярекристаллизованного (1% змістb-фракции),хроматографически очищеного (З) чи вільного від проінсуліну 0,1—0,4% (змістb-фракции) наскільки можнамоноспецифического інсуліну (свинячого) чимонокомпонент-инсулина (МК) (0,01% змістb-фракции) (>Kuhnau,Schlichtkrull,Tescher,Willms).\n>Диагностико-методические іфармакокинетические проблеми під час лікування порушення обміну речовин при цукровому діабеті\nПорушення обміну речовин в хворих на цукровий діабет повинні лікувати спільно хірурги,интернисти і анестезіологи. Досить досвідчений лікар орієнтується може обміну речовин виведення цукру на трьох порцій добової сечі і дослідженню рівня цукру крові натщесерце, що мінімальної програмою дослідження.\nОцінка обміну речовин тільки з одного визначенню цукру на сечі недостатня, бо за цукровому діабеті часто бувають низькі цифри цукру на сечі, а якщо діабеті і діабеті у осіб часто спостерігається велике виділення цукру з сечею (300—400мг/дл сечі).\nЗастосування дозувань інсуліну, вирахуваних за кількістю цукру на сечі, загрожуєгипо- чигипергликемией.\nДля грубої орієнтування щодо цукру сечі, крові йкетонових тіл плазми і сечі, при підозрі на значне порушення обміну речовин чинедиагностированний колись діабет можна використовувати індикаторні смужки. При дослідженні такими методами виникають певні перешкоди. З іншого боку, ці методи неможливо точно регулювати обмін речовин. Особиста картка хворого на діабет в спеціалізованомупротиводиабетическом установі дає чітке уявлення про обмін речовин, у попередні тижня чи місяці.\n>Глюкозу крові визначають такими методами.Химическими:феррицианидним (реакціяХагедорна —Иенсена, рівень цукру на нормі 80—120мг/дл),о-толуидиновим (цукор гаразд 70—110мг/дл);ферментативними методами:глюкозо-пероксидазним,гексокиназо-глюкозодегидрогеназним (рівень цукру на нормі 50—100мг/дл), у крупних клініках — з допомогою аналітичних автоматів. Безупинне дослідження проводять під час лікування важкої декомпенсації обміну речовин і за застосуванні штучнихВ-клеток.\nЦукор сечі здебільшого визначаєтьсяполяризационним методом. Деякі лікарських препаратів можуть істотно спотворювати результати дослідження (>Pense,Schmidt) (табл.1).\nТаблиця 1. Специфічне обертання речовин, заважає визначенню цукру на сечі (по >Schmidt)\n>Бензилпенициллин +305° >L-фенилаланин — 35°\n>Ампициллин натрій +240° >Дегидрострептомицин — 82°\n>Феноксиметилпенициллин +220° >D-арабиноза — 105°\n>Лактоза + 85° >D-фруктоза — 132°\n>Галактоза -1 83,8° >L-цистин —214°\n>Глюкоза 4- 52,6° >Хлор тетрациклін —228°\n>Бета-Гидроксимасляная кислота — 24,8° >Тетрациклин —278°\nУ власні дослідження неправильний результат щодо глюкози отримано при застосуванніинфукола 6% 22г/дл, аинфукола М 40 37г/дл!Маннитол ісорбитол не спотворюють результати.\n>Фармакокинетическим аспектам слід перейматися за певних ситуаціях через небезпеки розвиткугипогликемии (>Steinberger, Spring,Steingafl) (табл. 2).\nТаблиця 2. Безпосереднє вплив лікарських речовин на вуглеводний обмін\nЛікарські кошти Механізм дії\n>Салицилати Підвищення секреції інсуліну і периферичного засвоєння глюкози\nПохіднігидразина (інгібіториМАО) Гальмуванняглюконеогенеза у печінці\n>Резерпин Гальмуваннягликогенолиза, індукованогокагехоламинами\nЕтанол Гальмуванняглюконеогенеза і зниження секреції катехоламінів\nСтан обміну речовин (коливання від гіпер- догипогликемии і схильність докетоацидозу) і якість компенсації обміну речовин визначають результат будь-яких оперативних втручань.\n— Дієта: цукор сечі негативний, цукор крові натщесерце\n— Пігулки: цукор сечі негативний, цукор крові натщесерце 140мг/дл.\n— Інсулін: цукор сечі до 10г/24 год, цукор крові натщесерце\n— Дієта: цукор сечі 0—5г/24 год, цукор крові до 180мг/дл.\n— Пігулки, цукор сечі 0—5г/24 год, цукор крові до 180мг/дл.\n— Інсулін: цукор сечі до 20г/24 год, цукор крові до 200мг/дл.\nУ. Погана компенсація обміну речовин\n— Усі значення перевищують такі, вказаних у пунктах Проте й Б.\nТактика при стабільний стан обміну речовин\nХворий з легкої формою цукрового діабету, добре чи достатньокомпенсируемой дієтою, вже не потребує спеціальної підготовці, оскільки специфічних діабетичних ускладнень немає. Але навіть У цих хворих корисно протягом днів перед операцією досліджувати обмін речовин. Хворі на цукровий діабет, обмін речовин які мають добре чи достатньо компенсуєтьсясульфаниламидами чи його комбінацією збигуанидами, при невеликих чи середніх оперативних втручань не потребують призначенні інсуліну. У цьому є такі переваги:\n— не витрачається час, необхідне добору дози інсуліну;\n— менше небезпекагипогликемии, зазвичай що розвивається під час операції;\n— за необхідності застосування інсуліну у майбутньому немає підвищеного освіти антитіл, що можна при переривчастої терапії інсуліном.\nЯкщо все ж потрібно призначення інсуліну, то найкраще, очевидно, тимчасово застосовуватимонокомпонент інсуліну (>Teuscher).\nХворих діабетом, які мають обмін речовин погано компенсуєтьсясульфаниламидами (чи комбінацією збигуанидами), слід переводити в інсулін.\nХворих діабетом, одержуютьдепо-инсулин, переводять простий інсулін.\nТактика прилабильном обміні речовин і великих оперативних втручань\nДослідження і корекція обміну речовин наскільки можна проводять у терапевтичних відділеннях. Хворого переводять простий інсулін, запроваджуваний вчетверо. При тривалості дії препарату до 6 год можна плавно регулювати обмін речовин, у протягом 24 год і легко усувати коливання обміну речовин, у рамках операційного стресу.\nКількість інсуліну розподіляється переважно так:\nНайвища доза — вранці; середня доза — ввечері; менша доза — ополудні; найменша доза (здебільшого 4— 8ЕД, у виняткових випадках — 12ЕД)—ночью між 24 і одну год (без додаткового приймання їжі!).\nКількість одиниць інсуліну визначається за дозою застосованихдепо-инсулина, змісту цукру на крові й кількості виведеного з сечею цукру, що визначається в порцій сечі, що збираються в інтервалах між ін'єкціями інсуліну, причому звечора до ранку збирається лише одне порція.Дозу інсуліну треба підбирати за кількістю цукру,теряемого з сечею, оскільки нирковий поріг для цукрів не завжди однаковий. Не підтвердилося положення про те, як раніше застосовується дозадепо-инсулина повинна бути 2/3 кількості необхідного простого інсуліну. Підставою для точного визначення дози інсуліну використовують тільки добовий глікемічний профіль крові (визначення з двогодинним інтервалом). Коливання вимагають корекції.\nТактика при невеликих втручань (розтин абсцесу тощо.)\nХворий діабетом,компенсируемим дієтою, вирушає до операційну натщесерце й непотрібні при неускладненому перебігу у якихось особливих призначеннях. Проте спостереження загальним станом наступного дня необхідно.\nХворий діабетом, який лікуєтьсяпероральнимипротиводиабетическими препаратами, вранці свої таблетки так само, іде у операційну натщесерце й ополудні продовжує свою звичайний прийом медикаментів.\nХворій, котра отримує інсулін, вранці ін'єкцію роблять.\nУ обід після операції хворому вводять 2/3 його зазвичай ранкової дози інсуліну (>Daweke). При подальшому утримування від їжі хворому дають злегка підсолоджений чай, але інсулін не вводять. У жодному разі не можна при амбулаторних втручань, щось знаючи стані обміну речовин, запрошувати хворого на операційну натщесерце після введення ранкової дози інсуліну! Потрібна старанно збирати анамнез.\n>Лабильний обмін речовин\nРекомендується консультація терапевта, оскільки саме залабильном обміні речовин може знадобитися запровадження невеликих доз інсуліну. У сумнівних випадках необхідно стаціонарне обстеження.\nХворим діабетом,компенсируемим дієтою, за необхідності доставки енергії і рідини наступного дня призначаються розчини не глюкози, лише фруктози,сорбитола чиксилитола.\nХворим діабетом, добрекомпенсируемимсульфаниламидами, щодня операції на початку наркозу вводять 1,0 ртолбутамида на 500 гривень млинфузионного


Apple випустила iOS 11.1.1 з виправленням режиму роботи автокорекції\n09.11.2017Про AppleДмитро Янковський\nУсього кілька хвилин тому Apple випустила релізну збірку iOS 11.1.1 для iPhone і iPad. Оновлення включає в себе виправлення як мінімум двох недоробок, виявлених в iOS 11.1, а також підвищує продуктивність сумісних пристроїв.\nПриводом до випуску даного апдейта послужив збій у роботі автокорекції, що перешкоджає набору символу «i» в англійській розкладці. Раніше ця проблема була виправлена в другій бета-складання iOS 11.2, яка вийшла на початку поточного тижня. Крім того, налагоджена робота голосової асистентки Siri, яка мала звичку не реагувати на команду.\nAppleInsider.ru не вдалося виявити інших змін, які привносить у роботу операційної системи встановлення iOS 11.1.1. У будь-якому випадку, ми настійно рекомендуємо вам оновитися — це необхідно для забезпечення стабільної роботи штатних функцій вашого пристрою.\nApple випустила iOS 10.3.3\nApple випустила iOS 10.3.3 Beta 6\nApple випустила macOS 10.12.6


Міліція Львова розшукує чеченця - 032.ua\nМіліція Львова розшукує чеченця\n11:12, 21 травня 2012 р.\nСпівробітники Сихівського райвідділу міліції розшукують безвісти зниклого мешканця Львова Берієва Валіма Вахідовича, 07.01.1972 р.н., громадянина України, за національністю чеченця.\nПро це повідомили в прес-службі ВЗГ ГУ МВС України в Львівській області.\n17 травня близько 17.00 чоловік на власному авто марки «Мерседес», д.н.з. 00195 ТН, від’їхав від піцерії «Делікт» на вулиці Наукова у Львові та зник.\nУсім кому що-небудь відомо про можливе місце перебування безвісти зниклого просимо повідомити за телефоном 102.