В Україні кількість молоді, що курить, скоротилася\n20.11.2014 13:54 48\nВ Україні зменшується поширеність куріння, особливо серед людей молодше 30 років.\nПро це повідомила сьогодні на прес-конференції кандидат медичних наук, експерт з охорони здоров'я Тетяна Андрєєва.\nВона зазначила, що за даними загальнонаціонального опитування, проведеного Київським міжнародним інститутом соціології в жовтні 2014 року, порівняно з таким опитуванням в лютому 2013 року, поширеність куріння зменшилася майже на 3% (з 45% до 42%) серед чоловіків і на 2% (з 11 до 9%) серед жінок.\n«Тенденції до зменшення поширеності куріння найбільш помітні серед людей молодше 30 років», - сказала Андрєєва, передає «УНІАН».\nЗа її словами, тенденція зниження курців почалася в 2005 році і «вона знижується за рахунок того, що молодь не починає курити».\nВона додала, що також зменшується частка курців серед чоловіків старше 60 років, що в основному пов'язано з передчасними смертями від викликаних курінням хвороб.\nАндрєєва зазначила, що за даними опитування, рівень споживання сигарет на день (в жовтні 2014 року порівняно з лютим 2013 року) майже не змінився у чоловіків (16,8 штук в 2013 році і 16,4 штук в 2014 році), але збільшився у жінок - з 10,5 сигарет на день до 11,9. За її словами, швидше за все, це означає, що ті жінки, які залишаються курцями, у середньому більш залежні від нікотину, ніж ті, які кинули курити.\nНагадаємо, Кабінет Міністрів України не планує підвищувати акцизний податок на тютюнові вироби та алкогольну продукцію в 2015 році.\nпопередня новина На в'їздах до Києва планують облаштувати нові автостанції наступна новина Кличко: Підвищення вартості проїзду торкнеться всього громадського транспорту\n20.11.2014 13:54:00 48


Виставки – Сторінка 22 – ДНЗ "Черкаське вище професійне училище"\nМіжнародний експофорум ресторанно-готельного бізнесу та клінінгу\n9 листопада майстри виробничого навчання Чепчуренко О.М. та Руденко Б.О. відвідали центральну та наймаштабнішу подію індустрії гостинності – Міжнародний експофорум ресторанно-готельного бізнесу та клінінгу. Захід проходив з 8 по 10 листопада у столичному виставковому центрі «КиївЕкспоПлаза».\nЕкспофорум – це свого роду полювання за новинками сезону у сфері обслуговування. Цього року він продемонстрував останні тенденції в індустрії гостинності від 220 учасників з 9 країн. Це вернісажі виставкових експозицій і майстер-класів, тренінгів від відомих рестораторів, кулінарні шоу, ексклюзивні демозони й неординарні дизайнерські рішення, новітнє устаткування, клінінгові технології тощо.\n1 листопада відбувся афілійований mini-EdCamp Черкаси – регіональна конференція для педагогів природничо-математичного циклу, на яку були запрошені викладачі фізики та біології Марченко О.А та Грицаченко Т.А. ДНЗ «ЧВПУ», яка проходила у Першій міські гімназії.\nМетою проведення конференції є професійне зростання педагогів, створення генерації нового вчительства, яке не засиджується на старих стереотипах навчання, має свободу творчості і розвивається професійно, запровадження нового змісту освіту, заснованого на формуванні компетентностей, орієнтація на потреби учня в освітньому процесі, створення сучасного освітнього середовища. Для участі в конференції потрібно було пройти попередню реєстрацію та анкетування.\nПід час роботи конференції можна було попрацювати в групах, на яких розглядались питання :Нова українська школа, впровадження ключових компетентностей, STEM – освіта, інтеграція предметів, проектна діяльність, технологізація процесу навчання. Також майстри виробничого навчання Куліш Л.І. та Бондаренко Л.А. зі своїми учнями стали учасниками виставки творчості, яка була організована в рамках проведення конференції.\n31 жовтня 2017 року в навчальному закладі було проведено заходи з метою розширення світогляду та ерудиції учнів, розвитку їх творчих здібностей, шанування традицій країни, мова якої вивчається, а також виховання інтересу до вивчення англійської мови. В заходах приймали активну участь учні І та ІІ курсу та вчителі англійської мови. Було виготовлено велику кількість ілюстрованого матеріалу, учні ІІ курсу підготували інформацію про історію святкування Хеллоуіна. Крім цього, серед учнів відбувся карнавал костюмів.\nХеловін святкується в нашій країні відносно недавно, але вже став одним з найулюбленіших свят для дітей і дорослих.\nНазва Halloween походить від виразу All Hallow’s Eve, що розшифровується як All Hallowed Souls Eve – меса всіх святих, або переддень Дня всіх святих. Зароджений ще у язичницькі часи в рамках культу предків і похоронного культу, Хеловін як ніяке інше свято багате традиціями, спрямованими на те, щоб умилостивити душі покійних і переконати їх не чинити зла живим.\nУ США Хеловін – одне з найулюбленіших свят, що за популярністю ледве поступається навіть Різдву. У ніч з 31 жовтня на 1 листопада на вулицях міст можна побачити натовпи як дорослих, так і дітей, переодягнених у відьом, привидів та іншу нечисть.\nЩодо Європи, то тут Хеловін, як правило, минає у сімейному форматі. Будинки прикрашають традиційними омелою, вересом і, звичайно ж, гарбузами. Діти вбираються в костюми, ходять по сусідських будинках, вигукуючи: Treat or trick! – Пригощай або пошкодуєш! – І отримують в подарунок солодощі.\n31 жовтня учні прикрасили коридори в стилі Хеловіна, окремі розмалювали лиця у специфічному стилі, були й інші перфоменси.


Теплоізоляція колекторів, розподільників, повітроводів, газоходів, вентиляційних шахт та ін.\nФахівці компанії «Промтеплозахист», виходячи з практичних умов і особливостей використовуваних систем, що підлягають утепленню, оберуть оптимальний спосіб та матеріал для теплоізоляції труб і проведуть всі необхідні роботи.\nДодаткові консультації щодо вибору теплоізоляційних матеріалів, а також замовлення і придбання продукції здійснюється за телефонами нашого офісу.\nТеплоізоляція колекторів та розподільників опалювальних систем необхідна, в першу чергу, для того, щоб зовнішні умови середовища мали якнайменший вплив на систему змішування та розподілення рідини або пари певної температури.\nТеплова ізоляція газоходів та повітроводів попереджає утворення конденсату на внутрішній та зовнішній поверхнях повітроводу, забезпечує вогнестійкість та запобігає поширенню вогню під час пожежі, а також зменшує теплопередачу між потоком повітря в повітроводі і зовнішнім середовищем.\nДля теплової ізоляції газоходів або повітроводів рекомендується використовувати теплоізоляційні плити. Кріплення теплоізоляційного шару може здійснюватися за допомогою штирів (приварних або вставних) і бандажів (або дротяних кілець).\nЩо стосується теплоізоляції труб системі подачі води, то головне в цій справі – це зберегти температуру води такою, якою вона повинна бути. Гаряча вода не повинна охолоджуватись в холодну пору року, а холодна нагріватись в теплу. Теплоізоляція особливо важлива для труб з невеликим діаметром та зі слабким водотоком.\nТеплоізоляція труб системи опалення – забезпечує доставку тепла безпосередньо до випромінювачів (радіатори опалення, тепла підлога), мінімізуючи втрати і попереджаючи нагрівання стін і техпроміжків.\nТеплоізоляція для труб вуличних (підземних) трас - необхідна, якщо за рахунок однієї котельні проводиться обігрів декількох будівель. Теплоізоляція стає особливо актуальною при експлуатації морально застарілої системи опалення.\nТаким чином, теплоізоляція для будь-яких систем (водопостачання, опалення, каналізація тощо) допоможе значно скоротити енерговитрати. Наша компанія «Промтеплозахист» виконує всі теплоізоляційні роботи у відповідності з вимогами будівельних норм і правил, правил техніки безпеки та пожежної безпеки. За більш як 3 роки сумлінної праці на приватних та промислових забудовах Києва ми накопичили величезний досвід в області виробництва теплоізоляційних робіт, що підтверджується рекомендаціями наших клієнтів.


Федерація Айкідо йосінкан Нагано рю в Полтавській області - Айкидо йошинкан - эффективная самозащита\n«Йосінкан Айкідо» (яп. 養神 館, назва складається з трьох ієрогліфів: Е (яп. 養) - «вирощувати або розвивати», СІН (神) - «дух», КАН (館) - «будинок». Це поєднання ієрогліфів можна перевести як «Будинок розвитку духу») - стиль айкідо (яп. 合 気 道), заснований японським майстром Годзо Сіода (1915-1994).\nАйкідо йосінкан відрізняється від інших стилів айкідо наявністю простої і ефективної методики навчання. Ця методика дозволяє учневі купувати правильні рухові навички ще до початку відпрацювання специфічних прийомів айкідо, а інструкторові - виявляти помилки учня на початкових етапах. Саме методики школи Йосінкан дозволяють будь-якій людині, за умови постійних тренувань, освоїти техніку айкідо.\nЗ технічного боку айкідо - це бойове мистецтво, яке дозволяє використовувати силу супротивника проти нього самого. Тобто фізичні дані не мають великого значення. Саме тому айкідо відмінно підходить жінкам і дітям, а клуби айкідо не встановлюють обмежень по фізичній формі.\nАйкідо побудовано на природній біомеханіки людини і мінімальних, точкових впливах на ключові точки в потрібний момент і по точному вектору. Айкідо акцентується на злитті з атакою супротивника і перенаправлення енергії атакуючого (на противагу зустрічі сили силою).\nЙосінкан іноді називають «жорстким» стилем Айкідо. Але це швидше відноситься до стилю і методів навчання. Насправді школа слід старому шляху традицій Дайте-Рю айкидзюцу, а її техніка найбільш ефективна в прикладному відношенні. В Айкідо йошінкан є Атемі (удари по життєвоважливі точкам).\nБазові та прикладні техніки айкідо\nВідпрацювання навички правильних падінь і страховок\nЕлементи роботи з японською зброєю (боккен, танто, дзе)\nВідпрацювання кидкових технік і утримань\nВідпрацювання ударних технік


До пуріновим медіаторів і модуляторів відносять аденозин і адено- зінтріфосфорную кислоту (АТФ). Вперше медіаторная функція АТФ і аденозину була відкрита в гладкої мускулатури. Ці пурини діють в периферичної нервової системи, в аферентних закінченнях больових (ноцицептивних) волокон і виконують важливі функції в клітинах внутрішнього вуха. Аденозинові рецептори також виявлені в мозку, де вони виконують модуляторні функції і впливають на поведінку.\nАТФ є медіатором в синапсах, утворених вегетативними нервами на гладких м'язах. Рецептор АТФ пов'язаний з кальцієвими каналами, але виявлені також і метаботропние рецептори до цієї речовини.\nАденозин є нейромодуляторов, який діє через А1 (аденозинові) метаботропние рецептори. Він накопичується в клітинах при втомі і має захисну дію при перевантаженні. Аденозин викликає в основному гальмівний вплив на збуджуючі синапси (активація калієвих каналів і гиперполяризация). Агоністами аденозинових рецепторів є такі речовини, як кофеїн, теофілін та ін., Що входять до складу так званих тонізуючих культур (чай, кава, какао, горіхи, кола).


Що треба знати про мрт? | Живи Активно\nВам призначили МРТ? Одразу повідомимо добру новину: МРТ вважається цілком безпечним видом обстеження. Воно не базується на рентгенівському чи іншому опроміненні і не має побічної дії. Утім, якщо ви ніколи раніше не проходили цієї процедури, то, можливо, трохи хвилюєтеся - адже кожній людині властиво з пересторогою ставитися до всього невідомого. Ми розповімо вам про те, як проходить це дослідження і як вам до нього підготуватися.\nУ кожного з нас періодично виникають проблеми з самопочуттям. Аби вирішити їх, ми звертаємося до лікаря. Але лікар далеко не завжди здатен поставити діагноз після звичайного огляду. Для цього можуть знадобитися додаткові обстеження. Одним з найбільш ефективних методів діагностичного обстеження, який використовує сучасна медицина, є магніторезонансна томографія (МРТ), що базується на дії магнітного поля та радіохвиль. МРТ дозволяє отримати чітке зображення внутрішніх структур майже всіх частин організму. Зазвичай МРТ застосовують для діагностики захворювань та травм головного і спинного мозку, суглобів, тазу і живота. Крім того, МРТ призначають для обстеження стану кровоносних судин (виявлення тромбозу, набряку або запального процесу). Спираючись на результати МРТ, лікар може не лише правильно поставити діагноз, але й вибрати оптимальний варіант лікування.\nУ день дослідження ви можете їсти і пити як звичайно, за винятком випадків, коли лікар попросить вас утриматися від їжі чи напоїв. Ідучи на МРТ-дослідження, ви повинні усвідомлювати, що його технологія передбачає застосування магніту і радіохвиль. Тому до процедурного кабінету заборонено брати будь-які металеві предмети - вони можуть зіпсувати зображення або зіпсуватися самі внаслідок дії апаратури.\nОсь приклади деяких речей, яких не слід брати до кабінету, де проходить МРТ-сканування:\nмобільні телефони, годинники, ключі, монети, ручки, сережки, каблучки, ланцюжки та інші ювелірні прикраси, шпильки для волосся, окуляри, ремінь з металевою пряжкою;\nодяг з металевими ґудзиками, застібками;\nкартки з магнітною смугою (наприклад, банківські картки, проїзні квитки).\nПеред дослідженням слід обов’язково повідомити спеціалістові, який проводить МРТ, чи ви:\nмаєте в організмі якісь металеві елементи або імплантати (наприклад, водій серцевого ритму);\nносите якісь пластирі, наприклад, нікотиновий або знеболювальний (оскільки в них може бути присутній метал);\nносите слуховий апарат.\nМРТ є абсолютно безболісною процедурою. Ви нічого не відчуватимете і сканер не торкатиметься вашого тіла. Пов’язані з МРТ магнітні поля та радіохвилі не відрізняються від тих, що оточують нас у повсякденному житті. Утім, певний дискомфорт під час сканування ви таки можете відчути. По-перше, це гучне клацання і постійний шум від роботи МРТ-сканера. Цей шум пов’язаний з вібрацією магнітів, розташованих усередині апарату. Він не ушкодить ваш слух, але неприємні відчуття може спричинити. Щоб послабити їх, вдягніть беруші або навушники. По-друге, вам доведеться лежати максимально нерухомо впродовж усього дослідження, адже найменші ваші порухи під час процедури сканування негативно вплинуть на якість зображення. Процес обстеження триває від 15 до 60 хвилин, залежно від того, яку частину організму сканують, і для деяких людей (зокрема для дітей) повне утримання від рухів на такий відтинок часу є непростим завданням. Тому варто наперед налаштувати себе на спокій і розслаблення під час процедури. Це допоможе подолати ще одне дискомфортне відчуття, яке може з’являтися у деяких людей, коли вони опиняються всередині сканера. Йдеться про прояви клаустрофобії - страху перед замкненим простором. Якщо ви схильні до клаустрофобії, то вам варто чітко усвідомити, що насправді сканер МРТ має тунель, відкритий спереду та ззаду.\nЯк відбувається сканування?\nВи лежатимете на кушетці, а навколо досліджуваної частини тіла розмістять спеціальний пристрій. Це так звана «котушка» - антена, потрібна для отримання зображень. Кушетку заведуть у тунель сканера головою або ногами вперед залежно від того, яку частину тіла будуть досліджувати. Спеціаліст з МРТ керуватиме скануванням з іншої кімнати - з комп’ютера, який має бути поза дією магнітного поля, що його створює апарат МРТ. Всередині сканера нормальне освітлення і працює вентилятор, подаючи свіже повітря. Переважна більшість людей під час сканування не відчуває жодного дискомфорту. Але якщо перебування в тунелі сканера викликатиме у вас сильне сум’яття, або якщо ви відчуєте нагальну потребу перервати дослідження, то зробити це буде зовсім просто, оскільки перед початком процедури медичний працівник вкладе вам до руки пульт для зв’язку зі спеціалістом, який виконує сканування.\nЯкщо вам призначили МРТ з контрастом, то до початку сканування вам у вену на руці введуть голку, приєднану до тонкої пластикової трубки. У певний момент дослідження процедуру буде призупинено для того, аби ввести через цей катетер контрастний засіб - речовину, яка забезпечує високу чіткість зображення і дає спеціалістам змогу більш детально побачити потрібні структури. Контрастні засоби для МРТ застосовують уже понад 20 років. Доведено, що пацієнти їх добре переносять.\nПісля завершення процедури сканування ви можете одразу ж покинути клініку/діагностичний центр. Жодного впливу на організм, який би міг позначитися на вашій звичній діяльності (як-от керування авто, виконання роботи), МРТ-дослідження не справляє. Що ж до результату, то, як правило, ви зможете отримати його або того самого дня, або наступного - після того, як лікар-радіолог на підставі аналізу зображень напише висновок.\nОскільки невідомо, з якими ризиками може бути пов’язане сканування вагітних, МРТ-дослідження вагітним проводити не рекомендують, за винятком особливих обставин.\nЯкщо МРТ призначили вашій дитині\nСлід наперед дохідливо розповісти дитині про те, як відбуватиметься процедура сканування, і психологічно підготувати її до того, що доведеться певний час пролежати нерухомо.\nОдягніть дитину так, щоб вона почувалася зручно, і, звичайно ж, подбайте, аби на одязі не було жодних металевих деталей.\nДитина може взяти з собою улюблену м’яку іграшку - але, знов-таки, за умови, що на ній не буде металевих елементів.\nВам, швидше за все, дозволять сидіти поруч із дитиною під час сканування - отже, ви зможете надавати їй психологічну підтримку.\nНайважливіше - щоб дитина не ворушилася і не розмовляла під час роботи сканера, оскільки навіть незначні рухи погіршують якість зображення.\nМалим дітям, які не можуть лежати нерухомо під час сканування, проводять седацію (введення заспокійливих препаратів) або загальну анестезію. Це питання ви маєте наперед обговорити зі спеціалістом, який проводитиме МРТ. Він повідомить вам, чи можна буде дитині їсти або пити перед дослідженням - це залежить від того, який препарат застосовуватимуть. Якщо дитині проводять седацію або анестезію, то після процедури сканування впродовж кількох годин дитина разом з вами перебуватиме в окремій кімнаті, де за її станом спостерігатиме кваліфікований медичний персонал.\nЩо потрібно знати про гормональні контрацептиви\nМетод прогресивної м’язової релаксації, винайдений у США майже сто років тому, залишається одним з надзвичайно ефективних способ Змінюйся Правильним напруженням і розслабленям м’язів можна подолати стрес


Ultralight QMT 21276SЕ Ліхтарний стовп Ultralight Dallas II QMT 21276SЕ купити ЗІ ЗНИЖКОЮ%\nUltralight Код товару: ul-05876\nОпис Ліхтарний стовп Ultralight Dallas II QMT 21276SЕ\nЛіхтарний стовп виробництва компанії Ultralight (Китай) є оптимальним співвідношення ціни і якості. Світильники серії Dallas II мають оригінальний дизайн, підходять для освітлення заміських будинків, дач і прилеглих до них територій. Ліхтарний стовп QMT 21276SЕ зроблена з якісних матеріалів: Алюміній, Скло. Цей світильник створить комфортну і затишну обстановку біля Вашого будинку.\nХарактеристики Ліхтарний стовп Ultralight Dallas II QMT 21276SЕ\nВисота світильника, мм: 2256\nКолір основи: старе золото\nЗамовляйте фонарьний стовп ul-05876 в нашому інтернет магазині. Ми доставимо Ваше замовлення кур'єром по Києву або кур'єрською службою по Україні. На світильник Ultralight діє гарантія від виробника. Якщо цікавить моделі немає в наявності зв'яжіться з нашим менеджером по телефону або через форму @ задати питання або @ дізнатися термін поставки. Ми повідомимо Вам термін поставки або запропонуємо аналог. Якщо світильник Ultralight Dallas II не комплектується лампою, в розділі лампи і аксесуари Ви зможете підібрати джерело світла або зверніться менеджеру.\nВуличне бра Ultralight Dallas II QMT 1276S, Ultralight QMT 1276S\nВуличне бра Ultralight Dallas II QMT 1277S, Ultralight QMT 1277S\nСтовпчик Ultralight Dallas II QMT 11278SJ, Ultralight QMT 11278SJ\nСтовпчик Ultralight Dallas II QMT 1279S, Ultralight QMT 1279S\nЛіхтарний стовп Ultralight Dallas II QMT 31276SЕ, Ultralight QMT 31276SЕ\nВуличний підвіс Ultralight Dallas II QMT 1280S, Ultralight QMT 1280S


УКРАЇНА-НАТО - ПРОТИДІЯ В ІНФОРМАЦІЙНІЙ ВІЙНІ З РФ\n28 вересня в Українському кризовому медіа-центрі відбувся прес-брифінг «Співпраця Україна-НАТО після Варшавського саміту у сфері протидії інформаційним війнам: перспективи і недоліки», організатором якого виступив ГК «Атлантичний інформнаступ».\nВ роботі заходу взяли участь Сергій Пархоменко, координатор ГК «Атлантичний інформнаступ», диектор Центру зовнішньополітичних досліджень ОПАД, радник міністра освіти і науки України, Вадим Трюхан, голова Правління ГО «Європейський рух України», Михайло Колібабчук, секретар депутатської групи з міжпарламентських зв’язків між Україною та Латвійською Республікою, президент ГО «Українсько-Словацький Центр партнерства» Андрій Шийкан і Вікторія Самойненко, представники Координаційного центру допомоги учасникам АТО (м.Дніпро), представники громадянського суспільства та ЗМІ.\nУчасники дискусії насамперед зазначили, що як НАТО, так і Україна багато втрачають від необізнаності населення. З одного боку, це необізнаність населення України стосовно НАТО, як інституції, реальної допомоги Альянсу Україні у боротьбі з агресією Росії, а відтак-недооцінка значення важливості вступу України до цієї організації. Зокрема, відзначається зменшення до 44% загального відсотку тих, хто підтримує таку перспективу, а також, що викликає тривогу-зростання аж до 38% тих, хто висловлюється за позаблоковий статус України. Безумовно, це наслідки бездіяльності державних структур і громадянського суспільства, адже навіть в умовах війни протягом вже двох з половиною років значна кількість громадян України не зробила критичних висновків щодо причин та наслідків того, що відбувається. З іншого боку, населення країн-членів НАТО не до кінця обізнане в тому, що насправді відбувається в Україні, чому активно заважає відверта брехня та дезінформація путінського Кремля, який розгорнув інформаційну війну не лише проти України, але й проти Заходу в цілому. Тим не менше, 57% громадян на Заході хотіли б бачити Україну членом НАТО, бо розуміють, що сильна, стабільна і незалежна Україна може бути запорукою від подальшого поширення агресії Росії, а її позитивний приклад здійснення економічних реформ – прикладом для решти країн на пострадянському просторі, насамперед, для самої Росії.\nНайбільш схильні бачити Україну в НАТО громадяни таких країн, як Канада, США, Польща, Іспанія, Великобританія та країни Балтії. В той же час, викликають стурбованість низький рівень підтримки ідеї членства України в НАТО серед громадян Німеччини, Франції, Бельгії, Італії тощо.\nНа думку експертів, на європейському рівні критично не вистачає об’єктивної інформації стосовно перебігу подій в сучасній Україні, зокрема, щодо того, як проводяться реформи і в чому полягатиме політичний бонус Заходу від членства України в Альянсі. Там повинні знати – і це першочергове завдання уряду, експертного середовища і громадянського суспільства разом з партнерами в країнах-членах НАТО – що Україна – це не якийсь бідний родич, не країна-проблема, а держава, яка спроможна принести вагому «додаткову вартість» для НАТО, для Європи і в цілому для європейської системи безпеки.\nВадим Трюхан наголосив, що підтримка Альянсу має для нас виключно важливе значення. Рішення про допомогу Україні, прийняті на липневому саміті НАТО у Варшаві, не мають прецедентів, жодній країні будь-коли НАТО навіть не пропонувалася жодній країні. Втім, не слід спекулювати на темі вступу України до Союзу, пріоритет і перспектива цього напрямку залишаються і ніхто нам в цьому не відмовляє.\nЗа даними ГК «Атлантичний інформнаступ», загальний обсяг допомоги США з 2014 р складає 600 млн доларів, що включає поставку обладнання та нелетальної зброї, 350 військових інструкторів, а НАТО ухвалив під час Варшавського саміту комплексний пакет допомоги Україні, в т.ч. в частині боротьби з гібридними загрозами і інформаційними атаками з боку Росії.\nНам надається величезна допомога, проте, Україна потребує координації всередині країни, систему якої було фактично знищено Януковичем. На жаль, влада зволікає зі створенням відповідних структур, до цього часу навіть не призначено Посла України в НАТО!\nТаке зволікання на фоні втоми від війни, економічних проблем та агресивної інформаційної війни Росії, що має на меті розхитування ситуації всередині України, є небезпечним для країни.\nГідною відповіддю на інформаційну війну мають стати скоординовані дії України і НАТО в напрямку відсічі агресору шляхом проактивних дій на упередження, викриття підступності Кремля та більшої і системної інформованості західного суспільства про події в Україні і українського суспільства-щодо реальних фактів допомоги НАТО і переваг, які надає країні членство в Альянсі. Це допоможе подолати радянські стереотипи про «агресивний імперіалістичний блок НАТО» і переконати частину українських євроскептиків на користь вступу до Альянсу. За словами Сергія Пархоменка, в Україні існують лише 3 інформаційні сайти з інформацією про НАТО і представив пробний випуск НАТО-Дайджесту, що висвітлює тему допомоги країн-членів НАТО Україні. Він також наголосив на необхідності створення нових медіа-ресурсів.\nМихайло Колібабчук розповів про проект NATO QUEST, в якому поєднали соціальну мережу, блоги та створили власну соціальну мережу, яка є майданчиком для висловлення молоддю України своїх думок та ідей. NATO QUEST представлений вже у 20 регіонах України, і він користується попитом. За 100 днів, у результаті своєї діяльності, люди набирають бали і відповідні призи за них. Минулорічні переможці відвідали штаб-квартиру НАТО у Брюсселі. Так, цьогоріч троє переможців також матимуть таку можливість.\nВікторія Самойленко розповіла про інформаційну роботу з різними верствами населення, зокрема зі студентами, молоддю, а також родинами воїнів АТО. Андрій Шайкан, в свою чергу, розповів, що на базі центру працюють фахівці-історики, соціологи, а також волонтери, які ідентифікують різну інформаційну зброю противника та методи її використання і відпрацьовують рекомендації з ефективної протидії.\nНа думку експертів, на фоні слабкості і пасивності державних структур має працювати громадянське суспільство, активісти і волонтери, варто залучати бізнес, який вже навчився фінансувати нашу «оборонку», то ж, слід використати його можливості і для протистояння агресору в інформаційній війні, адже інформація-це теж сильна зброя. За попередніми оцінками Сергія Пархоменка, для ефективної протидії противнику на інформаційному фронті потрібні кошти в розмірі близько 100 млн грн. на рік. То ж, якісь кошти може надати НАТО, проте левову частку цієї суми маємо знайти всередині України.\nПроти нас діє потужна система, що має більше 70 центрів підготовки фахівців та проведення інформаційних операцій різного рівня, на що витрачаються сотні тисяч доларів. Операції, в яких задіяні тисячі висококваліфікованих фахівців, військових і цивільних, зазвичай проводяться масовано та вибірково по відношенню до обраної аудиторії і в багатьох випадках досягають тактичної мети.\nДійсно, на жаль, Україна все ще програє в інформаційному просторі. Та й НАТО не має власної стратегії протидії РФ у цій сфері, бо багато хто в бізнесових колах Німеччини і Франції все ще сподівається повернутися до бізнесу з РФ «as usual» і це з точки державних інтересів України також небезпечно. Між тим, прикладів інформаційних атак і цілеспрямованих антиукраїнських інформаційних вкидів з боку Кремля дуже багато.\nВарто згадати хоча б такий відомий приклад, як знищення російськими військовими малазійського «боїнга» рейсу МН-17 на Донбасі у 2014 р. Так сталося, що брифінг співпав з оприлюдненням саме 28 вересня Слідчою комісією в Нідерландах проміжних результатів розслідування загибелі літака, але потужна російська система дезінформації вперто відмовляється визнати навіть очевидні доведені факти, намагаючись перекласти вину на Україну. Це показовий приклад з чисельними спробами Кремля уникнути відповідальності та дискредитувати результати міжнародного розслідування. Про цей переконливий приклад варто повідомити світову спільноту, навіть попередні висновки комісії вже дають обнадійливі результати і змушують громадян за кордоном критично замислитися над тим, що насправді уявляє собою Росія з її небезпечними амбіціями.


п’ятниця, 07 травня 2021, 14:13\nОстаннім часом екологічні ініціативи, спрямовані на протидію змінам клімату, набувають особливого значення по всьому світу.\nЯк передає Укрінформ, про це повідомляє пресслужба Міністерства культури та інформаційної політики України у Фейсбуці, розповідаючи про проведені заходи акції «1 мільйон дерев за 1 добу у 100 країнах світу» в межах проєкту «Озеленення планети».\n"Традиція колективної висадки дерев родом з Америки XIX століття. Ініціатива швидко набула розповсюдження - з року в рік її підтримували різні регіони та навіть країни, а в XX сторіччі природно відновлюючу акцію спільно просувають громадські організації та державні установи. Адже глобальне потепління - більше не тільки острах науковців, а цілком реальне явище в усьому світі. Тому екологічні ініціативи, спрямовані на протидію змінам клімату, набувають особливого значення по всьому світу", - йдеться у повідомленні.\nУ МКІП нагадали, що торік у жовтні організація Greennig of the Planet залучила майже 50 тисяч учасників з усієї України, які за добу висадили понад 2 млн дерев. А 10 квітня цього року в екоініціативі задіяні вже сто країн.\nЧитайте також: У Житомирі висадили тисячу дерев\nЯк повідомляв Укрінформ, у Києві 10 квітня на території Пущі-Водиці пройшли заходи акції «1 мільйон дерев за 1 добу у 100 країнах світу» в межах проєкту «Озеленення планети».\nІменні дерева висаджували, зокрема, міністр Кабміну Олег Немчінов, державний секретар КМУ Олександр Ярема, голова Державного агентства розвитку туризму Мар’яна Олеськів, заступниця міністра культури та інформаційної політики Лариса Петасюк та інші.\nЧитайте також: Українці в Північній Македонії висадили рослини в межах проєкту «Озеленення планети»\nДипломатичну алею висаджували посли 21-ї країни.\nПодібні акції пройшли також в усіх областях України. Долучилися до неї й українські посольства за кордоном.\nТакож планується висадження мільйонного дерева задля фіксації рекорду цього року із онлайн-включенням зі співорганізаторами 100 країн світу та 25 регіонів України.\nЧитайте також: Україна на кліматичному саміті ООН представить свої «зелені» амбіції\nІніціював екологічну акцію благодійний фонд «Озеленення України» за підтримки Міндовкілля, Держлісагентства та Міністерства закордонних справ України.\nМетою Greening of the Planet є масштабне озеленення планети та привернення уваги до найбільшої проблеми століття – глобальної зміни клімату.\nЕкологія Зміна клімату Дерево Озеленення України МКІП\nАпарат Ради не подавав заявку на вакцинацію колективу\nТорік майже 1,5 тисячі дітей з окупованих територій втупили до українських вишів


Аякс – Динамо: передматчева прес-конференція Олександра Хацкевича - 21 Серпня 2018 - Про футбол по-українськи\nЧетвер, 19.09.2019, 22:10 Вітаю Вас Гість | RSS\nГоловна » 2018 » Серпень » 21 » Аякс – Динамо: передматчева прес-конференція Олександра Хацкевича\nПрес-конференція головного тренера київського Динамо Олександра Хацкевича перед першим матчем раунду плей-офф кваліфікації Ліги чемпіонів з Аяксом.\n"У кожної команди своя філософія. У Аякса вже протягом багато років філософія одна – атакуючий футбол, комбінаційний, зі зміною позицій. У нас більше силовий футбол, зі швидким переходом з оборони в атаку, компактна гра, пресинг. І ми використовуємо ті чи інші компоненти гри залежно від ситуації на полі. Те, чого зараз вимагає сучасний футбол. Це і активна гра без м'яча, і активна гра з м'ячем. Тут я нічого нового не скажу. Але в кожної команди є своя філософія.\nАякс – Динамо: Тен Хаг розповів про болюче питання, хто замінить Нереса і чим небезпечні кияни\nУ Аякса є досвідчені гравці, є молоді гравці. Є вихованці академії цього клубу. Достатньо технічно оснащені гравці, індивідуально сильні як в тактичному плані, так і в єдиноборствах, добре навчені в усіх компонентах.\nЦе вже стадія плей-офф, вищий рівень, суперник сильний. Ні ми не обирали, ні нас не обирали. А все покаже завтрашня гра, хто в якому стані та як буде готовий до цієї гри.\nЯ подивився матчі Аякса і зі Штурмом, і зі Стандартом в кваліфікації Ліги чемпіонів. Ми показували гравцям ці матчі та останній матч Аяксу в чемпіонаті. На чому ми робили акцент щодо гри суперника – це залишиться між нами, в середині команди.\nЧи вірю я, що футбол від оборони здатний перемогти атакуючий футбол? Завтра зустрінуться дві різні філософії. Я виходжу з того, які сьогодні в мене футболісти. Вони для мене найкращі. І ми граємо на сильних якостях наших гравців. А який футбол переможе? Ми дізнаємося про це через тиждень.\nЛегіонери з Бразилії? З нами прилетіли два гравці з Бразилії, яких ми придбали. Їм ще потрібен час. Будуть вони грати завтра чи ні – це буде залежати від того, як складатиметься матч. Всі, які прилетіли, готуються до завтрашньої гри. Завтра я розраховую на всіх гравців", – сказав він на прес-конференції у вівторок в Амстердамі.\nКатегорія: Інтерв'ю і футбольна аналітика | Переглядів: 4179 | Додав: adminA | Теги: Аякс – Динамо: передматчева прес-ко


Міняю жінку-6 сезон. Випуск 10 (13.11.2012) за 13 листопада 2012 року. Кременчук - Нова Маячка - Magazines online\nМіняю жінку-6 сезон. Випуск 10 (13.11.2012) за 13 листопада 2012 року. Кременчук - Нова Маячка\n10 випуск 6 сезону програми "Міняю жінку" за 13 листопада 2012 року.\nДві амбітні жінки чекали від нової родини тільки найкращого, та виявилося, знайти спільну мову буде не так легко. Міняю жінку у вівторок! Щоб жити краще, у житті потрібно щось змінювати, аот коли з "хочеться" усе гаразд, а зі "змінювати" не дуже? Над цією дилемою ламали голову дві родини учасників проекту "Міняю жінку".\nКременчук - Нова Маячка\nУ Кременчуці на Полтавщині в робітничому гуртожитку живе молода родина: мама Яна, тато Олександр та їхня донечка Уляна. Усі питання в родині вирішує жінка, а чоловік за допомогою проект "Міняю жінку" хоче довести коханій, що він найкращий чоловік у світі.\nУ селищі Нова Маячка на Херсонщині живе інша родина: мама Олена, тато Володимир та синочок Іванко. Не зважаючи на велику різницю у віці, родина щаслива у шлюбі. Порозуміння знайти цим родинам буде дуже складно, адже, як виявилася, чоловіки були зовсім не готові до нових дружин. Чи вдасться їм всім подружитися?


Американський стаффордширський тер’єр невимогливий у догляді. Однак, як і у випадку з будь-яким іншим вихованцем, головна запорука здоров’я і довгого життя пса – правильне харчування. Якщо годувати стаффордширського тер’єра неправильно, це може призвести до розвитку рахіту, неправильної постановки лап, сліпоти, вплинути на стан вовни. Для того, щоб підібрати оптимальний раціон, важливо розуміти особливості породи.\nСобак цієї породи заводять в якості охоронців і охоронців. У них атлетичну статуру. Амстафф – це сила бульдога і енергія тер’єра. Не дивно, що Стаффи відрізняються міцним здоров’ям і відмінним апетитом.\nПроте, дуже важливо не перегодовувати собаку. Ожиріння призведе до млявості, втрати активності та різних захворювань, включаючи артроз і дисплазію тазостегнового суглоба. Неправильне годування може стати причиною завороту кишок.\nАлергічні реакції у стаффа зустрічаються рідко, але бувають. Важливо стежити за станом вихованця при зміні корму або додаванні в раціон нових продуктів.\nбудь-яка їжа з людського столу;\nпродукти, що містять консерванти, барвники, підсилювачі смаку, спеції.\nДорослому собаці небажано давати молоко, краще замінити його кефіром.\nГоловне в раціоні стаффордширського тер’єра – це м’ясо (30% щоденного раціону). Найкраще підходять сира яловичина або конина. З обережністю можна давати м’ясо птиці і кролика.\nБажано урізноманітнити меню яловичими субпродуктами (вареними) і сирої морською рибою.\nСтафф підуть на користь сирі овочі (морква, огірки, шпинат, буряк). З можна подрібнити і заправити рослинним маслом. Собаки добре їдять сир, кефір, рисову і вівсяну каші.\nЩоденний раціон розраховується виходячи з ваги, статі і активності тварини. В середньому на 1 кілограм маси тіла собаки потрібно щодня 20-40 грамів сухого корму або 30-60 грамів натьной їжі. На 20 кг ваги має припадати близько 1300 ккал. Якщо собака активно тренується, їй необхідно на 10-15% більше їжі.\nГодувати тварину треба строго за графіком: двічі в день в один і той же час. Якщо пес не доїв свою порцію, миску з їжею потрібно прибрати.\nА ось вода повинна бути у відкритому доступі завжди. Важливо регулярно замінювати воду в мисці. Дорослий стафф п’є близько літра на добу.\nДля нормальної роботи кишечника собаці потрібно споживати мінімум 35-40 г клітковини щодня. Її джерела – висівки, крупи.\nДо двох місяців основна їжа цуценя – це материнське молоко. Поступово вводяться додаткові продукти. У цьому віці цуценя стаффа потрібно годувати 5-6 разів на день. Корм дають тільки після прогулянки. Поступово число прийомів їжі скорочується, а порції збільшуються.\nОднорічна собака їсть тричі на день, а до півтора років її переводять на дворазове харчування. Не менш 30% раціону має становити яловичина. Можна додавати морську рибу без кісток, відварні субпродукти.\nУ період зміни зубів можна давати погризти яловичу кістку. Пташині, трубчасті кістки категорично заборонені.\nРаз в тиждень дають омлет з одного яєчного жовтка або сирий жовток.\nОвочі дають подрібненими, з додаванням рослинної олії. Корисні: огірки; гарбуз; морква; шпинат; буряк; кабачки; петрушка; селера.\nЗразкове меню на день для цуценя:\nовочі – 150 г;\nвітамінно-мінеральна підгодівля (дозування визначає ветеринар).\nУ цьому віці цуценя стаффордширського тер’єра годують більш рясно. Денний раціон включає:\nяловичину – 200-500 г;\nсир – 150-250 г;\nовочі – 170-250 г;\nкаші – 120-250 г;\nвітамінно-мінеральна добавку за призначенням ветеринара.\nДенний раціон для стаффа до 1 року:\nовочі – 250 г;\nкаша – 250 г (для собак з ожирінням норма круп скорочується до 50 г в день);\nрослинне масло – 30 г;\nвітамінно-мінеральна добавка за призначенням ветеринара.\nОснова раціону – як і раніше м’ясо і калорійні м’ясні продукти. Це може бути маложирна яловичина, баранина або конина. М’ясо повинно бути свіжим і якісним. Не рідше, ніж раз на тиждень, потрібно давати сирий фарш або порубане сире м’ясо.\nКожен день собаці потрібно не менше 20 г мінеральних сумішей з кальцієм. Кісткове борошно додають в суп або кашу. Всі крупи даються тільки в вареному вигляді.\nОдин раз в два тижні бажано влаштовувати розвантажувальний день, в який собака буде отримувати близько 40% від свого звичайного раціону.\nУ літніх собак знижується активність, як наслідок, зменшується потреба в вуглеводах. Це треба враховувати при складанні меню для харчування стаффордширського тер’єра похилого віку.\nБажано віддавати перевагу професійним кормів преміум-класу. Вони вже містять всі необхідні корисні речовини. Вибирайте корм, призначений для собак великих порід і для певного віку (для цуценят, для дорослих, для літніх).\nПри переході з натьного харчування, перекладі на новий корм рекомендується вводити його поступово, давати спочатку малими порціями і стежити за станом вихованця. У разі появи ознак алергії, блювоти, проносу, запору корм потрібно змінити марку. Комбінувати корми різних марок небажано, т. К. Це створить дисбаланс вітамінів і мінералів.\nВідповідні корми для стаффордширського тер’єра – високобілкові лінійки для собак великих порід. Наприклад, Purina Perfa, Royal Canin Maxi Adult 26, Hill’s Adult Large Breed Regular.\nУ період зростання цуценяті дуже важливо отримувати достатньо вітамінів і мінералів. До складу вітамінного комплексу повинні входити вітаміни А, В, С, D, Е.\nДля профілактики рахіту і формування міцного кістяка підійдуть глюконат кальцію, гліцерофосфат кальцію, природна крейда, активоване вугілля. Дозування повинен визначати ветеринарний лікар виходячи з ваги і активності тварини.\nЯкщо тварина харчується промисловим кормом, добавки не потрібні, т. К. В якісних кормах всі необхідні вітаміни і мінерали вже містяться.\n“Сушка нам не підійшла. Від «Роял Канін» з’явилася лупа, від «Акани» прищі на животі. Пару раз мій Рустам поцупив у кішки шматки курки, потім весь чесався. Переклав на Натку, поки все йде добре. На яловичину, кісломолочку, овочі ніякої негативної реакції. Будемо пробувати далі “.\nОлена, кінолог, Перм\n“Я зазвичай раджу власникам собак купувати хороші готові корми. Тому що скласти ідеальний збалансований раціон самостійно, враховуючи особливості породи, не така проста задача, як може здатися. Але амстафф – досить невибаглива собака, тому це завдання здійсненне. Головне, підійти до питання відповідально і дотримуватися рекомендацій “.\nЧим годувати стаффордширського тер’єра (дорослу собаку або цуценя) Ссылка на основную публикацию\nКастрація собак: плюси і мінуси операції\nСеред заводчиків існує думка, що стерилізація - це доля особин жіночої статі, а ...


Азбестоцементні покрівельні матеріали - штучні кам'яні матеріали, виготовлені на формувальної машини, із суміші азбесту, портландцементу та води - Електронна бібліотека Бібліограф\n§ 22. Азбестоцементні матеріали\nАзбестоцементні покрівельні матеріали - штучні кам'яні матеріали, виготовлені на формувальної машини, із суміші азбесту, портландцементу і води.\nОсновна частина машини (8) являє собою довгу і широку ванну 1 глибиною близько 1 м, в яку опущено порожній барабан 3 діаметром 3 м, обтягнутий металевою сіткою. У ванну по жолобу 2 безперервно надходить рідка азбестоцементна маса (90% води). До поверхні барабана валом 4 притискається нескінченна стрічка, 10, спрямовується натяжними роликами 5 і приводиться в рух ведучим валом 6\nПри русі стрічки приводиться в обертання барабан. Асбе-стоцементная маса осідає на ньому шаром 8, перехідним при обертанні з барабана на стрічку. Шар азбестоцементної маси спочатку зневоднюється, перебуваючи на обертовому барабані, а потім, проходячи над вакуум-коробкою 9, зневоднена маса навивається шарами на обертовий форматний барабан 7. Коли шар маси досягне необхідної товщини, його розрізають, знімають з барабана, додатково ріжуть на листи потрібних розмірів. Нарізані листи укладають на металеві хвилясті піддони і для прискорення твердіння піддають тепловій обробці в автоклавах.\nПісля затвердіння азбестоцементні вироби відрізняються високою міцністю завдяки азбестовим волокнам, які є армуючим матеріалом (на 100 лщс. ч: цементу беруть від 10 до 25 травні. ч. азбестових волокон). Об'ємна маса азбестоцементу 1,5--2,1 г/см3, межа міцності при вигині не менше 100-250 кГ/см2. Азбестоцементні покрівельні матеріали володіють легкістю, довговічністю, вогнестійкістю,: водонепроникністю, стійкістю до лугів.\nАзбестоцементні вироби не повинні мати наскрізних або поверхневих тріщин, відколів, пробоїн, вм'ятин, раковин і сторонніх включень. Всі кромки виробів повинні бути добре обрізані і не повинні розшаровуватися.\nАзбестоцементні вироби постачають з комплектуючими деталями і металевими кріпленнями.\nАзбестоцементні плоскі плитки і жолобчасті ковзани (ГОСТ 929-59) до них призначаються для покриття малоповерхових будівель.\nУ залежності від призначення плитки поділяються на плоскі рядові ПК-1 (9, а), які використовуються для рядового покриття схилів даху; крайові ПК-2 (9, б), що застосовуються для укладання на карнизних звісах і частково у ковзанів; фризові ПК-3 (9, в), що використовуються для викладки і фронтонних карнизних рядів. Жолобчасті ковзани (9, г) застосовують для покриття ребер і коньков дахів. Товщина всіх плиток 4 мм з типовим відхиленням +0,7 мм - 0,3 мм.\nПлитки з азбестоцементу можуть бути пофарбовані в червоний, зелений і світло-коричневий кольори. Поверхню зовнішньої сторони їх повинна бути гладкою, а кромки плиток і ковзанів - прямолінійними.\nВідхилення країв плитки від прямої лінії не допускається більше 4 мм.\nДля погашення деформації при зміні температури отвори для цвяхів в плитках роблять овальної форми. Розмір отворів по великий осі повинен становити 5-7 мм, по малій осі - 3-4 мм. Напрямки великих осей повинні збігатися з прямою лінією, що з'єднує центри отворів. У нижніх кутах плиток є отвори для противоветровых кнопок діаметром 3 мм.\nПлитки і ковзани повинні бути морозостійкими, тобто витримувати без будь-яких ознак руйнування (розтріскування, викришування, розшарування) не менше 25 циклів поперемінного заморожування при температурі-15° С і нижче з подальшим розморожуванням у воді при температурі від 10 до 20° С.\nАзбестоцементні хвилясті листи звичайного профі ля В Про (ГОСТ 378-60) і деталі до них представляють собою покрівельні матеріали для житлово-цивільних будинків. Хвилясте поперечний переріз надає листу жорсткість і збільшує його опір вигину.\nЛисти повинні мати правильну прямокутну форму з рівного обрізаними краями, а поверхня-без тріщин і відколів.\nТовщина виробів: листів, куточків У-120° і У-9О0, ковзанів .КПО-1 і: КПО-2 5,5 мм, лотка Л-ТгмК\nЗазор, який утворюється між поверхнями при наложенин одного Хвилястого аркуша на інший і листків на хвилясту частина куточка У-90°, не повинен перевищувати 7 млі не вище 15° С після кожного заморожування.\nАзбестоцементні хвилясті листи посиленого профілю (ГОСТ 8423-57) за своїми розмірами і призначенням поділяються на два види. Листи марки ВУ призначаються для пристрою покрівельних покриттів горищних дахів (11, а), а також дахів холодних промислових будівель.,\nЛисти мають поперечний 6-хвильовий профіль. Рахунок хвиль ведеться від накриває кромки № 1.\nАзбестоцементні хвилясті листи < уніфікованого профілю (FQCT 16233-70) поділяються на два види -- марки УВ-6-До і УВ-7.5-К. Кожен з .них має дві модифікації'- основні аркуші та добірні. Листи призначаються для пристрою покрівель житлових, громадських і виробничих будівель.\nАзбестоцементні средневолнистые листи марки СВ-40 призначаються для пристрою покрівель житлових і громадських будівель\nАзбестоцементні листи повинні мати правильну прямокутну форму з гладкою лицьовою поверхнею; гребені хвиль і поздовжні крайки аркушів повинні бути прямолінійними.\nЗазор, який утворюється між гладкою поверхнею покрівельного листа і шаблоном правильного профілю,не повинен перевищувати 5 мм. Листи не повинні мати наскрізних і поверхневих тріщин, відколів, пробоїн. Окремі нерівності на аркушах (вм'ятини або горбки). повинні перевищувати по висоті або глибині .2 мм. По морозостійкості листи повинні витримувати у насиченому водою стані 50 циклів поперемінного заморожування і відтавання без будь-яких ознак розшарування або пошкодження.\nКомплектуючими конструкційними деталями до листів марки УВ-6-До і УВ-7.5-До є: перехідна деталь ПУ, лоткові деталі ЛУ-1, ЛУ-2 і ЛУ-3; кутики рівнополичні кутові деталі РУ-1, РУ-2 і РУ-3; гребінки ГУ-1 та ПП-2 та конькову КУ-1 і К-2. Перераховані деталі призначаються для тих же цілей, що і при влаштуванні покрівлі з листів ВУ.\nВсі види азбестоцементних виробів слід зберігати в закритих складах або під навісом.\nЛисти і деталі при зберіганні і під час перевезення по залізниці залізницею або водним транспортом повинні бути покладені в стопи: плитки на рівне підстава, а хвилясті листи на піддони дерев'яні профільовані. Після укладання їх закріплюють так, щоб вироби не пошкоджувались при русі транспорту або від зовнішніх впливів.\nПри вантаженні та розвантаженні з транспортних средетв листи і деталі можна скидати і піддавати ударам,


"Розміщення продуктивних сил Чехії"\nСередньорічна температура - плюс 8-10 С. Для більшої частини території типова нехолодна зима із середніми температурами самого холодного місяця (січня) від -2 С до -4 С. Зрідка узимку середньодобова температура повітря падає до -20 С, що зв'язано з вторгненнями холодного арктичного повітря. Часті відлиги, особливо на заході країни. Діапазон температурних розходжень улітку більше, тому що сильніше позначається континентальність, що наростає в східному напрямку, середня температура липня біля +19 С. У горах літо прохолодніше - +8-13 С. М'яка, приємна погода буває навесні, із другої половини травня, і восени, до середини жовтня.\nКількість опадів у різних районах Чехії коливається від 450 до 2000 мм у рік. Переважна частина території республіки одержує 600-800 мм опадів у рік, тобто їхня загальна кількість цілком достатньо для нестатків землеробства. Близько 20% їх випадає у виді снігу. Найбільша кількість опадів характерно для навітряних схилів високих гір. Посушливих районів у країні дуже мало. Великі лісові масиви, луги, численні водоймища і водойми допомагають утримувати вологу в ґрунті. Вирішальне значення має посезонний розподілопадів. Наявність літнього максимуму (близько 40% всіх опадів за червень-серпень) є сприятливим чинником для сільського господарства.\nНа території Чехії є два порівняно значних райони чорноземних ґрунтів у центральних районах країни й у Центральній Моравії. Вони широко використовуються під посіви цукрового буряка, озимої пшениці і ячменя. На


Джерело вітамінів і подарунок океану — салат з копченої кети | Кулінарні рецепти\nГоловна › Кулінарні рецепти › Джерело вітамінів і подарунок океану — салат з копченої кети\nДжерело вітамінів і подарунок океану — салат з копченої кети\nЗвичайно, коли нам пропонують екзотичні страви не всі раді їх дегустувати. А все чому? Не знаємо ми, які продукти брати і як з них готувати. Власне, в цьому немає нічого страшного і поганого. Ми хочемо вам допомогти розібратися, навчити готувати і зробити улюбленою стравою салат з копчен…\nЗвичайно, коли нам пропонують екзотичні страви не всі раді їх дегустувати. А все чому? Не знаємо ми, які продукти брати і як з них готувати. Власне, в цьому немає нічого страшного і поганого. Ми хочемо вам допомогти розібратися, навчити готувати і зробити улюбленою стравою салат з копченою кетою.\nСмачний і корисний салат з копченої кети\nОсобливості обробки риби\nСьогодні існує безліч сучасних технологій, що дозволяють зберегти давні традиції обробки і приготування морської й океанічної риби. Отже, коптити рибу можна двома способами : методом холодного і гарячого приготування. Щоб відчути всю принадність цього продукту, ми представляємо вам ознайомитися з рецептами: салат з кети холодного копчення і салат з кети гарячого копчення.\nПерший рецепт — закуски з кетою, приготовленої гарячим методом\nрибка — 250 г;\nмайонез 5 ст. ложок;\nгірчиця французька — половина чайної ложки;\nПослідовність приготування закуски\nПідготуємо продукти: цибуля очистити від лушпиння і дрібно нарубати; яйця варяться протягом 5-20 хвилин в злегка підсоленій воді, остудіть в холодній проточній воді, після чого необхідно почистити і нашаткувати дрібно; рибу звільнити від шкіри і залишків дрібних кісточок, розрізати кубиками; майонез і французьку гірчицю поєднати в одному посуді; з митих яблук зняти шкірку і видалити насіння, потім натерти, використовуючи велику бік терки.\nДля страви нам знадобиться глибока тарілка великого діаметру.\nПо дну рівномірно розподілимо 1 ст. ложку суміші майонезу з французькою гірчицею.\nДалі укладаємо шари у такій послідовності: яблука, копчена рибка , ріпчаста цибуля, яйця. Між шарами необхідно промазати 1 ст. ложкою суміші майонезу з французькою гірчицею.\nЗакуска готова до вживання через 2-3 години, для цього його потрібно перемістити на холод і дати настоятися.\nДругий рецепт — закуски з кетою холодного копчення\nПідготуємо продукти: з половини лимона вичавити сік, процідити його через сито; картопля ретельно промити під проточною водою щіткою і варити протягом 10-15 хвилин в злегка підсоленій воді, після чого дати охолонути і нашаткувати кубиками; рибку звільнити від шкірки і, порізавши на кубики, побризкати лимонним соком; з лука зняти лушпиння, дрібно нарізати і залити окропом, залишити на 5 хвилин, після цього злити і охолодити; яйця відварити, остудити в холодній проточній воді, розрізати на кубики.\nВсі складові укласти в глибоку миску, де ретельно перемішати.\nПолити майонезом середньої жирності і акуратно перемішати.\nДля того щоб передати тонкий смак салату з кетою холодного копчення нам знадобиться форма. Подавати гостям до столу закуску краще порційно. Якщо у вас в арсеналі такої форми немає, її можна зробити із звичайної пляшки мінералки, розрізавши її поперек на відрізки по 10-12 див. Отже, на блюдце слід поставити форму, викласти в неї блюдо, обережно зняти форму.\nОт і все! Швидко, якісно і смачно! Приємного апетиту!


Мелітопольська міська рада Городской портал Мелитополя - Презентація літературно-художнього видання Сергія Авдєєнка «Валерий Нестеров. В поисках истины»\nКартини Валерія Нестерова прикрашають приватні колекції в Польщі, Канаді, США, в інших країнах. На жаль, на Батьківщині про його творчість відомо мало, як і про самого художника. Автор книги Сергій Авдєєнко розповів про історію виникнення ідеї написання наступного видання саме про Валерія Носова, роботу над пошуком інформації. Письменник наголосив, що він зробив спробу показати різноманітні грані життя цієї талановитої людини, а також окремим розділом включив спогади людей, які близько знали Валерія Нестерова. Зокрема, на презентації своїми теплими та душевними спогадами про близьку їм людину поділились художники Аливтин Анатолійович Альошин та Юрій Владленович Романов, викладачі Мелітопольської художньої школи Сергій Миколайович Міхно та Олександр Вікторович Засипкін, Вілен Миколайович Усіков, Любов Леонідівна Алєксєєва, укладач каталогу художників Мелітополя «Неторопливы краски на палитре» (2005), Алла Володимирівна Колесник, вдова Михайла Колесника, яка подарувала музею роботу Валерія Нестерова «Ранок».\nВалерій Віталійович Нестеров народився 10 березня 1950 року народився в місті Мелітополь. Так як мама сильно хворіла, то вихованням Віталія та його сестрии Лариси займалися дідусь і бабуся. Невідомо, чи були в їхньому роду художники, але Валерій любив малювати з дитинства. Дідусь помітив це і відвів онука у Палац піонерів в образотворчу студію Іларія Андрійовича Чубича. У 1968 році Нестеров закінчив середню школу і за порадою Чубича продовжив навчання в Одеському державному художньому училищі ім. М. Б. Грекова, куди успішно склав іспти. Але згодом його призвали в армію - спочатку він служив в Одесі в роті почесної варти, а потім на півночі Молдавії в місті Бельці. Тут і відбулася його зустріч з майбутньою дружиною - Іриною Латишевою, яка працювала старшою медсестрою в армійському медсанбаті. Одружилися вони 17 серпня 1971 року.\nПісля демобілізації з армії Валерій Нестеров вирішив повернутися в художнє училище і у 1975 році отримав диплом про закінчення художнього училища за спеціальністю вчитель креслення і малювання і повернутися додому, в Мелітополь. Оселилися в старій дідівському будинку.\nВлаштувався художником-оформлювачем на один з заводів міста. Згодом працював у майстерні Мелітопольського відділення Художнього фонду СРСР.Для Нестерова спілкування з колегами в художній майстерні дозволило розширити свій кругозір, знайти друзів-однодумців, таких, як Аливтин Альошин та Михайло Колесник.\nУ 1983 році лікарі виявили у Валерія небезпечну хворобу. Туберкульоз легенів у закритій формі. Біда була в тому, що він багато курив та вирішив лікуватися за допомогою народної медицини.\nНа початку 1990-х років в житті Нестерова, як і у багатьох мелітопольських художників, відбулися зміни не в кращу сторону. Закрилася художня майстерня. Валерій був змушений шукати приватні замовлення.\nБагато чого в житті Нестерова змінилося після того, як у місті з'явився Валерій Ємцев і запропонував свої послуги менеджера. Він купив кілька картин Валерія, відвіз їх у Польщу. Тут до його натюрмортів і пейзажів проявили інтерес... Скільки полотен Валерія Нестерова потрапило за кордон, сказати важко. Рахунок йде на десятки. Втім, самого Валерія та обставина, що його роботи потрапляють за кордон, не радувала – він хотів писати для свого народу.\nБіда прийшла раптово. 11 березня 2011 року у Валерія Нестерова стався інсульт. Паралізувало праву частину його тіла. Він ще бадьорився, сподівався вибратися, будував плани на майбутнє. На початку літа послідував новий удар.\nПомер Валерій Нестеров після третього інсульту 20 липня 2011 року. Похований на Новому кладовищі міста Мелітополя.\nХудожника не має більше з нами, але Сергій Авдєєнко зробив вагомий внесок в збереження пам’яті про Валерія Нестерова, написавши про нього книгу!\nКоротко про автора: Авдєєнко Сергій Іванович - український письменник, журналіст і краєзнавець. Член Спілки журналістів України (1987). Пише російською та українською мовами. Народився 9 березня 1952 року в м. Мелітополь (Запорізька область). У 1973 році закінчив Мелітопольський машинобудівний технікум, а в 1983 році - Літературний інститут ім. М. Горького (заочний факультет). Довгий час працював в багатотиражній газеті заводу «Мелитопольхолодмаш» (зараз – ТОВ «Рефма»).\nПисати почав після повернення зі служби в лавах Радянської Армії. Перша публікація – оповідання «Медалі» – відбулася в 1975 році.\nЗ 1985 року публікував казки, фантастичні гуморески. В 1993 році – переможець Всеукраїнського літературного конкурсу на кращий твір для дітей за оповідання «Король, розбійник і залізниця»\nДрукувався в багатьох журналах і альманахах. Автор понад 50 художніх, історичних, краєзначих, гумористичних та інших надзвичайно цікавих видань, з них 11 – присвячені саме художникам.


Тернопільський студент став президентом - 0352.ua\nТернопільський студент став президентом\nУ ніч з 25 на 26 серпня на узбережжі Чорного моря у ДТ «Космос» (Миколаївська обл., Березанський р-н) студенти з усієї України обирали Студентського Президента в рамках міжнародної програми «Студреспубліка-2014».\nЗа результатом голосування 255 голосів із 600 можливих набрав лідер тернопільської команди Василь Томчишин, таким чином він став Студентським Президентом 2014 року.\nТернопільську команду з перемогою привітав міський голова Тернополя Сергій Надал: «Щиро вітаю з перемогою нашу тернопільську команду та новообраного Студентського Президента України Василя Томчишина. Це гідний результат команди, яка представляє Студентську столицю України. Переконаний, цей успіх дасть новий поштовх для реалізації студентських проектів та ініціатив у нашому місті».\nтернопільський студент «Студреспубліка-2014» вибори


лікування цукровий діабет:: Народна медицина | Медичний портал – довідник захворювань\nлікування цукровий діабет:: Народна медицина\nЛікування: цукровий діабет\nЦукровий діабет – це захворювання, для якого характерна недостатність інсуліну, щосупроводжується порушенням обміну вуглеводів та інших речовин і підвищенням рівня глюкози в сечі і крові. Цукровий діабет – це хронічне захворювання, пов’язане з порушенням метаболізму глюкози і жирів. Є два типи: це інсулінозалежний (ІЗЦД), коли підшлункова залоза виробляє недостатньо або взагалі не виробляє інсулін, і інсуліннезалежний (ІНЦД), коли інсулін виробляється, але тканини його не сприймають, його лікування життєво необхідно. Цукровий діабет передається у спадок, а тому певні групи осіб повинні бути особливо уважні до свого здоров’я. Також у зону ризику входять ті, хто страждає ожирінням, і ті, хто часто хворіє на вірусні інфекції. При цьому дуже важлива профілактика, яка може бути спрямована як на запобігання появи цукрового діабету, так і на запобігання розвитку ускладнень.\nЛікування залежить від типу хвороби «цукровий діабет». У першому випадку життєво необхідні щоденні ін’єкції інсуліну та контроль рівня цукру 3-4 рази на день. У другому випадку потрібен прийом цукрознижувальних препаратів, а стежити за рівнем цукру варто раз на добу. В обох випадках хворим потрібна дієта (у другому випадку більш жорстка), а також помірні фізичні навантаження.\nЛікувати цукровий діабет можна за допомогою різних народних коштів, але при цьому не варто забувати про постійний контроль організму і рівня цукру в крові. Багато радять при цукровому діабеті виключити з раціону м’ясні продукти, їсти більше каші і горіхи. При надлишковій вазі можна голодувати, приміром, по суботах. Але виходити з голоду варто правильно. Радимо вам заливати жменю родзинок окропом, випивати отриману рідину, потім повторити процедуру, а тільки потім з’їсти родзинки. Також можна робити чистку організму. Все це можна поєднувати з наступним рецептом. Для його приготування знадобиться півкілограма кореня селери і шість лимонів. Коріння необхідно очистити і перекрутити разом з лимонами. Отриману масу треба кип’ятити на водяній бані протягом двох годин. Зберігати склад треба в холодильник, а приймати за півгодини до сніданку по повній столовій ложці. Курс лікування таким засобом триває два роки.\nХороший народний рецепт для лікування цукрового діабету пов’язаний з настоєм липового цвіту. Його можна пити замість чаю. Для цього в склянку з кип’яченою водою потрібно додати столову ложку липового цвіту. Пити його потрібно регулярно. Можна приготувати й інший настій з липового цвіту. Дві склянки, наповнених липовим цвітом, залити трьома літрами води і кип’ятити протягом десяти хвилин. Коли відвар охолоне, треба його процідити і поставити в холодильник. Пити відвар можна по півсклянки, коли хочеться пити. Після того, як він закінчиться, потрібна перерва на три тижні, а потім повторення процедури.\nТакож лікування цієї хвороби полягає і в застосуванні настоїв з інших трав. Цукровий діабет виліковний лікувальним настоєм, для якого знадобляться дві столові ложки листя лободи, півсклянки вільхових листя, столова ложка квіток кропиви. Всі ці трави треба залити літром води, ретельно перемішати і потім дати настоятися протягом п’яти днів в освітленому місці. Після того, як відвар настоїться, треба додати туди дрібку соди і пити одну чайну ложку вранці і ввечері за півгодини до їди.\nЩе один народний рада нагоді кожному бажаючому провести лікування хвороби «цукровий діабет». Для його приготування треба взяти кілограм лимона і 300 грам часнику і петрушки. З лимона треба дістати всі кісточки, а потім все перемолоти в м’ясорубці. Отриманою масою треба дати настоятися протягом двох тижнів у темному місці. Після чого засіб необхідноприймати по чайній ложці за 30 хвилин до їди. Воно відмінно знижує цукор у крові.\nПошук по сайту приклад: "Лікування: цукровий діабет" Останні записи Останні коментарі Розділи сайту\nУ нас Ви можете знайти багато інформації наприклад за запитом: "Лікування: цукровий діабет". Якщо у Вас виникають проблеми з пошуком потрібної інформації спробуйте знайти її за допомогою форми пошуку:


Бібліотечна універсалка: липня 2015\nІсторично склалось так, що авторське право виникло внаслідок потреби захистити права авторів літературних творів та творів мистецтва. На сьогодні ж, авторське право поширюється фактично на будь-які результати творчої діяльності: комп'ютерні програми, бази даних, фільми, фотографії і скульптури, архітектурні проекти, рекламні проспекти, карти і технічні креслення. З цього слідує, що авторські права – це набір суб'єктивних виключних прав, які дозволяють авторам літературних, мистецьких та наукових творів отримати соціальні блага від результатів своєї творчої діяльності.\nСкарбницею літературних, мистецьких й наукових творів є бібліотека. І тому, бібліотекарі виконують важливе завдання – допомагають орієнтуватися у системі авторських прав. Щоб не виникало питань та не допускались помилки при використанні літератури, знання авторських прав стане у нагоді широкому загалу. Для більш досконалого вивчення цієї проблеми є можливість відвідати семінар «Авторське право для бібліотекарів», який відбудеться 6 серпня 2015 року, з 10.00 до 14.00 за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Ю. Савченка, 10, конференц-зала, 2-й поверх КЗК «Дніпропетровська обласна універсальна наукова бібліотека ім. Первоучителів слов’янських Кирила і Мефодія».\nПід час семінару будуть розглядатись питання: авторське право та суспільне надбання; система авторського права, права авторів – виключення та обмеження, менеджмент авторського права, ліцензування та Creative Commons.\nДетальну інформацію про семінар Ви можете отримати на сайті ДОУНБ www.libr.dp.ua. Якщо Ви працюєте в бібліотеці, то не втрачайте можливості бути обізнаним з теми «Авторське право», щоб не виникало непорозумінь у Вашій роботі.\nМітки: автори, авторське право, бібліотека, твори\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 16:39 Немає коментарів:\nУ народі 29 липня відзначають свято “іменного снопа”. Цього дня в’язальниці виходили у поле у святкових кофтинах, підперезані гарними фартушками. І не босі, як завжди, а в легкому шкіряному чи брезентовому взутті. І, звичайно ж, з піснею на вустах.\nУ минулому, коли жито, пшениця чи ячмінь вже дозрівали, господиня брала хліб, сіль, “свічку-громничку” та йшла у поле “зажинати ниву”. У деяких регіонах, окрім “зажинок”, робили ще й “закрутки”, щоб рука будь–якого лиходія не зіпсувала хліба. Найстарша з жінок, взявши у жменю колосся, завивала його вузлом – це була “закрутка”. З неї і починався іменний сніп, який мав простояти до молотьби під образами. Цей сніп обмолочували окремо, а зерна його святили у церкві і перед засівом змішували з насінням. Обмолочений, він роздавався по зерняткам людям та худобі. Соломою з першого снопа годували корів, щоб вони не хворіли.\nМинули літа, вже й нема тих в’язальниць, і косарі уже спочивають від трудів праведних, але той, хто хоча б раз тримав у руках іменного снопа, ніколи не забуде святкового настрою жниварів. І сьогодні, в цей день жінки дотримуються старовинного обряду – жнуть «іменинний сніп» і вплітають у перевесло квіти, польову травицю, щоб снопи не були схожими один на одний.\nМітки: день іменного снопу, жнива, традиції\nСьогодні, не випадково, хочеться згадати про постать Володимира Великого, бо саме 28 липня відзначається день хрещення Київської Русі.\nПоміж великими і світлими мужами нашої княжої держави святий Володимир Великий, наче сонце, сяє своєю невмирущою славою, величчю і заслугами. В історії України його ім’я записано золотими літерами не тільки як могутнього і розумного володаря, але передусім як хрестителя, просвітителя і ревного апостола християнської віри. Свята віра, яку він прийняв у візантійському обряді, стала з часом серцем і душею нашого народу й держави. Вона стала моральною основою нашої культури, звичаїв і обрядів. Віра завжди була великою силою народу, передусім у дні його горя і смути. Тією християнською вірою наш народ довгі-довгі сторіччя жив і кріпився, тією ж вірою він живе і сьогодні. В тому якраз і заслуга Володимира Великого, що він подарував українському народові цінний скарб святої віри.\nПро цю величну постать вже багато сказано, і ще більше написано. Тому, сьогодні, просто хочеться ще раз нагадати про те, що усі ми маємо володіти достовірною інформацією, яку можемо отримувати з книжок. Запрошуємо скористатися фондами нашої бібліотеки для поглибленого занурення в історію .\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 16:45 Немає коментарів:\nМітки: князь Володимир, хрещення русі\nПублічна бібліотека округу Флемінг (Кентуккі, США) встановила партнерські відносини з новим сайтом (www.driving-test.org), на якому молоді автомобілісти можуть пройти безкоштовні пробні тести водіння і отримати водійські права.\nСайт пропонує 10 тестів для водіїв автомобілів, 6 тестів для мотоциклістів і 3 комерційні ліцензії для отримання водійських прав. Крім того, тут у відкритому доступі викладені 3 керівництва з тестування.\nПублічна бібліотека встановила партнерські відносини з сайтом після того, як Американська бібліотечна асоціація надіслала повідомлення по електронній пошті про створення нового ресурсу. Програма, в основному, розрахована на тінейджерів, але в ній хочуть брати участь і дорослі бібліотечні користувачі.\nМітки: бібліотека, водійські права, новий проект\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 15:16 Немає коментарів:\nЗавжди є така категорія читачів, яка йде до бібліотеки не за конкретною книгою, а «щось почитати». Про це «щось» у кожного своє розуміння. Чи то художня література, чи наукова, або й взагалі періодичні видання. Тому, ми полегшуємо роботу тим, хто йдучи до бібліотеки ще не знає що він хоче почитати. Як саме? Відслідковуємо літературу, яка користується великим попитом. До популярної літератури серед наших читачів відносяться як книги, так і періодичні видання. Сьогодні ми представимо декілька журналів: «Електротехніка» і «Ательє».\n«Електротехніка» - науково-практичний журнал, який був заснований у 1930 р. за рішенням Правління Всесоюзного Електротехнічного Об'єднання. Журнал повинен був найбільш повно відображати діяльність підприємств і роботи вчених в період електрифікації та індустріалізації країни. Він вийшов під назвою «Вісник електропромисловості». У 1963 р. з’явилась назва - «Електротехніка». Протягом вісімдесяти трьох років журнал об'єднує велику армію вчених, інженерів і викладачів, які активно співпрацювали з журналом як автори статей, члени редакційної колегії та рецензенти. У журналі публікуються статті, що відображають нові результати проектування і використання пристроїв і систем, теоретичні дослідження в області електромашинобудування, силової напівпровідникової техніки, сучасних електроприводів, високовольтної техніки, низьковольтної апаратури, ізоляції, кабельної техніки та ін. Відділ періодики отримує журнал з 1963 року.\n«Ательє» – журнал для тих, хто створює одяг. На сторінках цього барвистого журналу на Вас чекають свіжі новини високої моди. Більше 100 фірм, що виробляють і реалізують матеріали, тканини, фурнітуру, обладнання та системи автоматизованого проектування; фабрики і ательє постійно розміщують тут інформацію про свою продукцію та послуги. У представленому журналі багато цікавих матеріалів про головні убори, технології коміра-пелерини, про англійський метод конструювання і моделювання чоловічого одягу.Відділ періодики отримує цей журнал з 2003 року.\nЯкщо і Вас цікавить популярна література, то неодмінно завітайте до обласної наукової бібліотеки. Ми чекаємо на Вас!\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 14:03 Немає коментарів:\nМітки: "Електротехніка". "Ательє", журнал, популярна література\nВражаючу красу має публічна бібліотека невеликого голландського міста Схидам. Завдяки внутрішньому саду із заскленим дахом та великими деревами і рослинами, ця публічна бібліотека користується не аби якою популярністю.\nНещодавно відкрита бібліотека розташовується в старовинній міській будівлі і працює 7 днів на тиждень. Її сад нагадує оранжереї 19 століття. Там бібліотечні користувачі можуть почитати книги за великим столом, послухати на двох iPad музику з колекції MuziekWeb – музичної бібліотеки Нідерландів. У сонячному куточку саду ростуть овочі та фрукти, які використовуються для приготування страв у бібліотечному кафе. Таким чином, навколо внутрішнього саду розташовуються не лише книжкові полиці, а й кафе та молодіжна студія.\nТож місцевим жителям не обов’язково йти до парку, щоб почитати цікаву книгу, адже їх книгозбірня наче парк, де є всі умови для усамітнення зі скарбами знань або просто відпочинку.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 14:36 Немає коментарів:\nМітки: бібліотечний сад, книжкова оранжерея, публічна бібліотека\nСьогодні, 20 липня, відзначається цікаве і поки ще молоде свято – Міжнародний день торта, присвячене дружбі і миру між людьми, країнами, народами. Вперше, в міжнародному масштабі, День торта відзначався 20 липня 2011, ставши однією з ініціатив Королівства любові (міжнародного некомерційного проекту, що реалізує глобальні культурні, гуманітарні та миротворчі ініціативи), а проводиться він з метою поширення ідей миру і дружби на планеті через культуру.\nМабуть, усі знають, що неофіційним символом України став Київський торт, якому, до речі, у цьому році ювілей. Так, п’ятдесят років тому з’явився Київський торт. Подейкують легенди, що цей шедевр було створено абсолютно випадково. Мов кондитери забули покласти в холодильну камеру партію яєчного білка для бісквіта. На наступний ранок начальник бісквітного цеху Костянтин Петренко і його 17-річна помічниця Надія Чорногор кинулися виправляти помилку колег. На свій страх і ризик вони переклали застиглі білкові коржі масляним кремом, посипали ванільною пудрою, а зверху кремом намалювали квіточки. Тоді вони і не підозрювали, що готують нову візитну картку Києва. Початковий рецепт порахували таким досконалим, що за 50 років його змінили, лише додавши до білкової суміші кешью, а потім кешью замінили на фундук.\nІ такі бувають випадки. А ось взяти участь у святі може будь-хто, незалежно від кулінарних здібностей, віку, країни проживання та інших факторів. Адже торт – це символ добра, любові, об’єднання людей, тому в рамках свята його можна не тільки спекти, а й... намалювати, зліпити, зв’язати, створити з будь-яких матеріалів, які попадуться під руку.\nТак що фантазуйте і проявляйте свої таланти заради любові, миру і дружби на планеті!\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 16:46 Немає коментарів:\nМітки: молоде свято, символ добра, торт\nБібліотека може все! Це дійсно так. Які тільки проекти не створюють бібліотекарі для зручності читачів. Ось, на разі, в Міннесоті стартує експериментальний публічний арт-проект, призначений для всіх любителів літнього відпочинку на воді. А саме, 18, 19 і 25 липня, а також 26 серпня з 11 до 17 години дня на озері Silver (Міннесота, США) курсуватиме плаваюча бібліотека - пліт з книгами та художніми виробами. Це просто неймовірно! Насолода від читання улюбленої книги буде супроводжуватись легким погойдуванням, неймовірним краєвидом та свіжим повітрям. Оце відпочинок! Найкраща релаксація!\nМітки: книги, плаваюча бібліотека, проект\nЄ цікавинка для юних читачів – додаток для iPad «Веселка Читання» (Reading Rainbow). Він забезпечує учням початкових класів школи вільний доступ до сотень книг різних жанрів. Додаток містить понад 100 освітніх відеоекскурсії. За допомогою програми на iPad учні можуть спільно слухати тексти книг або індивідуально читати обрані ними видання. Кожна книга має вбудовану анімацію, що підвищує її привабливість в середовищі юних читачів. Додатком дуже легко управляти, і він сприяє розвитку партнерських відносин однокласників, оскільки далеко не у всіх дітей є свої планшети.\nМітки: книги, читання, юні читачі\nКосмічний апарат НАСА New Horizons у понеділок (14.07.15) наблизився до карликової планети Плутон, на відстань мільйон кілометрів і продовжує стрімке зближення.\nНагадаємо, що New Horizons покинув Землю у січні 2006 року. Головне завдання місії - вивчення Плутона і його супутника Харона, після чого станція, можливо, попрямує у бік пояса Койпера.\nІнженери кажуть, що станція перебуває у "відмінній формі". Але у фахівців буде лише одна можливість отримати докладні знімки та інші наукові дані під час прольоту космічного апарату повз карликову планету. Землю і Плутон розділяють майже п'ять мільярдів кілометрів, і будь-яке радіоповідомлення від космічного апарату приходить із затримкою в кілька годин. Це означає, що станція не контролюється в режимі реального часу, а їй заздалегідь задають автоматичну послідовність команд.\nЦя подія є однією з ключових в історії освоєння космосу, кажуть експерти. Успішне зближення з Плутоном завершить початкове дослідження всіх "класичних" дев'яти планет Сонячної системи.\nМітки: освоєння космосу, Плутон, Сонячна система\nШанувальники читання люблять запах старих книг і завжди відзначають його відсутність у електронних побратимів. Тепер, завдяки магазину Frostbeard Studio з Міннеаполіса (США), цим запахом можна насолоджуватися, запаливши ароматичну свічку. У магазині зроблені свічки з наступними книжковими запахами - «Старі книги», «Книжковий підвал» і «Оксфордська бібліотека».\nЦю ідею підказав один з справжніх фанатів паперових книг, якому хочеться вдихати ці запахи, коли він читає онлайн. Створюючи суміш компонентів з ароматом старих книг, власники магазину тримали перед носом стару книгу з пожовклими сторінками. Для любителів більш затхлих запахів створений аромат «Книжковий Підвал». Одним з фаворитів продажів є свічки «Оксфордська бібліотека». Найближчим часом будуть створені ароматичні свічки для любителів наукової фантастики.\nМітки: запах старих книг, паперові книги, читати онлайн\n95 років потому була створена найбільша і найстаріша неполітічна гуманітарна громадська організація, яка працює на території всієї країни - Товариство Червоного Хреста України.\nОсновними завданнями, які поклав на себе український Червоний Хрест в той важкий час, стали допомога біженцям і військовополоненим, турбота про інвалідів і дітей-сиріт, боротьба з голодом і епідеміями, організація лазаретів, госпіталів і пунктів харчування для усіх нужденних. Більш за те, за ініціативою і за участю активістів Товариства Червоного Хреста України були побудовані громадські пральні та лазні, засновані й обладнані фельдшерсько-акушерські пункти, аптеки і магазини санітарної гігієни. Наприклад, для боротьби з епідемією тифу український Червоний Хрест створив лікувальні пункти на тисячі місць.\nУ голодні 1921-1923 роки Червоний Хрест організував безкоштовні їдальні й роздачу селянам продовольчих пайків. Під час Великої Вітчизняної війни Товариство Червоного Хреста України підготувало і направило на фронт понад 100 тисяч медичних сестер, санінструкторів і сандружинниць.\nДіяльність Товариства охоплює усю територію України, де реалізується понад 40 проектів і програм. Усі ці програми фінансуються за рахунок публічних пожертвувань і домовленостей про співпрацю. Україна - єдина з країн колишнього Радянського Союзу, де Національне Товариство Червоного Хреста успішно здійснює потужну програму медико-соціальної підтримки незахищених верств населення. Особливо гостро потребують допомоги жителі віддалених регіонів. Щоб зробити для людей медичні послуги доступнішими, Товариство відкрило в сільській місцевості 839 пунктів першої допомоги.\nЗначним досягненням Товариства за роки незалежності України стало створення власної Служби розшуку. Вона безкоштовно допомагає людям знайти близьких, які зникли в результаті збройних конфліктів, стихійного лиха, техногенних катастроф, сучасних міграційних процесів та інших екстремальних ситуацій. Таким чином, український Червоний Хрест сприяє як співвітчизникам, так і іноземцям у поновленні втрачених родинних зв'язків.\nОсновними принципами, якими керуються добровольці й співробітники Товариства Червоного Хреста України у своїй повсякденній роботі, є гуманність, безсторонність, нейтральність, незалежність, добровільність, єдність, універсальність - ці принципи є засадничими і в роботі Міжнародного Червоного Хреста і Червоного Півмісяця.\nНині Товариство Червоного Хреста України є учасником Міжнародного руху Червоного Хреста і Червоного Півмісяця і нараховує понад 6,5 мільйонів людей, серед яких 60 тисяч волонтерів, які у своїй повсякденній роботі об’єднані гуманністю, безсторонністю, нейтральністю, незалежністю, добровільністю, єдністю, універсальністю. Адже саме такими принципами мають керуватися усі, хто тим чи іншим чином має причетність до цієї справи.\nМітки: 95 років, милосердя, Червоний Хрест\nПроект «The Flipbooks in Libraries» стартував у бібліотеці Гейтсхед (Великобританія). Місцеві ілюстратори були запрошені для створення зображень на полях і сторінках старих бібліотечних книг, які замість списання залишилися на полицях і користуються попитом у користувачів. Flipbook - це книжка або зошит з картинками. Картинки майже однакові, бо відмінності між ними мінімальні, так що при швидкому гортанні досягається ефект рухомого зображення.\nТаким чином, книги, які майже не користуються попитом через застарілість, не покидають бібліотеку, а завдяки мистецтву перетворюються у новий формат.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 15:39 Немає коментарів:\nМітки: книги, мистецтво, проект\nУ програмі літнього читання Публічної Бібліотеки Springdale (Арканзас, США), яка проходить цього року під девізом «Кожен Герой має свою історію», декілька днів тому відбувся цікавий захід для підлітків – фанатів популярних літературних і екранних супергероїв. Називався він Superhero Sharpie Shoes (стильні туфлі супергероїв).\nУчасники цього заходу розфарбовували надані бібліотекою білі парусинові туфлі в кольори взуття, яке носили їх улюблені супергерої (наприклад, Капітан Америка). Вони малювали на них ту чи іншу символіку, щоб потім самим ходити в цьому взутті. Підлітки повинні були попередньо зареєструватися у списку учасників програми, вказавши розмір взуття. А ті, що не встигли зареєструватися, приходили з власними туфлями та брали участь у заході.\nДещо нетиповий захід для бібліотеки дав гарний результат – молодь об’єднали спільні інтереси та літературні й екранні герої.\nМітки: заходи, підлітки, програма, США\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 15:46 Немає коментарів:\nПисати свою знамениту казку Коллоді почав у 1880 році. Повість «Пригоди Піноккіо: історія дерев'яної ляльки» вперше була опублікована у вигляді роману-фейлетону на сторінках «Газети для дітей» 7 липня 1881 року, а через два роки вийшла окремим виданням.\n«Піноккіо» — одна з найсмішніших і найбільш зворушливих книжок світової літератури. Дерев'яного довгоносого хлопчиська, нестерпного і доброго, дотепного і впертого, плаксивого і сміхотливого, егоїстичного і великодушного, знають у всіх країнах.\nЗ часу публікації оповідання, Піноккіо став одним з найвідоміших казкових персонажів. Його образ має певне педагогічне значення: кожен раз коли Піноккіо бреше у нього збілшується ніс і він обертається у хлопчика тільки тоді, коли допомагає іншим. Таким чином, через цей образ діти мали усвідомлювати наслідки нечемної поведінки та винагороди за добрі вчинки. Історія Піноккіо була перекладена багатьма мовами світу і адаптована в інших культурах. Найвідомішими адаптаціями цього оповідання є «Пригоди Цепфеля Керна» німецького письменника Отто Бірбаума та «Пригоди Буратіно» російського письменника Олексія Миколайовича Толстого.\nКазка Карло Коллоді переведена на 87 мов світу. Це оповідання стало найвідомішим твором дитячої літератури в Італії та згодом у всьому світі.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 14:38 Немає коментарів:\nМітки: казка, Коллоді, Піноккіо\nДень спортивного журналіста (World Sports Journalists Day) відзначається щорічно 2 липня. У цей день, у 1924 р., в Парижі, була утворена Міжнародна асоціація спортивної преси (AIPS), яка сьогодні об'єднує майже півтори сотні національних спілок. У енциклопедіях надається таке поняття спортивної журналістики: «спортивна журналістика – це соціально-значуща діяльність по збору, обробці та поширенню актуальної спортивної інформації через канали масової комунікації (преса, радіо, телебачення, інтернет), що спирається на спеціальний предмет розгляду, опису, аналізу та аудиторію».\nУ багатьох країнах у цей день нагороджуються кращі представники засобів масової інформації в галузі спорту. В Україні, у багатьох редакціях газет, журналів, телевізійних каналів, інформаційних агентств, радіостанцій вшановують кращих спортивних журналістів.\nТож зі святом Вас, представники спортивної журналістики!\nМітки: журналістика, спорт, AIPS\nСьогодні до відділу комплектування надійшло більше тисячі нових видань. Їх більшу частину складає художня література. Сучасні твори українських та європейських авторів чекають на своїх прихильників.\nНе менш актуальною є й кулінарія. Якщо Вам кортить приготувати щось смачненьке, не експериментуйте, а погортайте нові видання з незвичними рецептами та яскравими світлинами.\nСеред нових надходжень є також і наукова література: монографії та підручники з економіки, права, історії. Можна поповнити знання і з цих напрямків.\nЗапрошуємо до бібліотеки за свіжою порцією інформації!\nМітки: видання, нові надходження


«Ми пили воду з каналізації Прип’яті». Це люди, які нелегально ходять у Зону відчуження — The Village Україна\nЛюди в місті«Ми пили воду з каналізації Прип’яті». Це люди, які нелегально ходять у Зону відчуження\nСталкери розповідають, чому повертаються у Чорнобильську зону\nЮлія Тунік, 26 квітня\nСталкери – це люди, які займаються індустріальним туризмом, досліджують закинуті будівлі та цілі міста-привиди.\nЩе у 1979 році радянський режисер Андрій Тарковський випустив стрічку «Сталкер», зняту за мотивами книги братів Стругацьких «Пікнік на узбіччі». Дія книги й фільму відбувається у так званій Зоні, де після аномального впливу з’являються неочікувані артефакти та мутанти. У 1986 році відбувається Чорнобильська трагедія, а пізніше у Зону відчуження починають нелегально ходити перші сталкери: у Прип’ять, на радіолокаційну станцію «Дуга», у покинуті села.\nБільш популярними у масовій культурі сталкери стали після виходу гри українських розробників S.T.A.L.K.E.R., яка сюжетно перегукується з романом Стругацьких і стрічкою Тарковського.\n4 квітня у зоні відчуження Чорнобильської АЕС виникла верхова лісова пожежа на площі 20 гектарів, яка поширилася на чотири лісництва. Рятувальники гасили пожежу впродовж 11 днів, а окремі осередки тління пожежники гасять і сьогодні.\nЧерез 34 роки після Чорнобильської трагедії, яка сталась у ніч на 26 квітня 1986 року, ми розпитуємо чотирьох сталкерів із різним досвідом походів, навіщо вони нелегально ходять і повертаються у Зону відчуження (розуміючи, що це незаконно).\nмузичний і фестивальний менеджер\n9 походів у Зону\nЯ належу до пізнього покоління сталкерів: почав ходити у Зону у 2016 році. Зона для мене завжди асоціювалася не тільки з катастрофою, а й із магічним місцем. Але я тоді не заглиблювався в тематику Зони, проблему ЧАЕС.\nМетою мого першого походу у Зону було послухати улюблений альбом Pink Floyd The Dark Side Of The Moon на даху 16-поверхового будинку, дивлячись на ЧАЕС, на «Дугу» і на всю цю тишу. У цьому альбомі оспівані проблеми людства, в тому числі техногенні.\nЗнання про Зону відчуження я почав отримувати лише у 2015-му році, коли вже точно вирішив, що хочу туди піти. На сталкерському форумі писали, що рекомендується мати хоч якийсь похідний досвід, а у мене такого не було. У терміновому порядку в травні 2016 року я купив рюкзак і ми з друзями вирушили в ліси Житомирської області, оскільки рельєф і ландшафт схожі на Зону. На сталкерському форумі я знайшов людину, яка погодилася відвести туди мене і мого друга.\nПерший похід у Зону – це як перше кохання, його ніколи не забудеш. Похід вийшов дещо поспішним, мені терміново треба було повертатися на роботу. Довелося змінювати плани на ходу, я встановив свій особистий рекорд – пройшов 40 кілометрів за 8 годин. Ми йшли найкоротшим шляхом – від Прип'яті до «колючки», для того, щоб я встиг опинитися на вокзалі й виїхати на фестиваль, де працював.\nПерший похід – це страх від будь-якого шереху, боязнь незвіданого. Водночас ми з моїм другом трохи остерігалися людини, яка нас вела, бо ми вперше бачили цього провідника. Надалі ми стали хорошими товаришами з нашим провідником і ходили потім у Зону не один раз. Це був крок у невідомість. Хто тоді знав, що на підході до Прип'яті у нас закінчиться вода за десять кілометрів до міста? Один струмок, де планували набрати воду, пересох, тому що жарко було. Довелося пити нефільтровану воду з прип'ятської каналізації. Це була найсмачніша вода в моєму житті. Вона дійсно чиста і на вигляд, і на смак.\nМені здається, що похід у Зону – це більше похід у себе самого, у свої страхи. Вони можуть бути навіть не пов'язані безпосередньо з небезпеками, які таїть у собі Зона, типу адміністративного протоколу або радіації. Це і дитяча пригода: треба дійти з пункту А в пункт Б, по дорозі можна заходити куди завгодно. Це така первісна свобода в якомусь сенсі, та свобода, якої немає у звичайних туристів. За гідами стежать співробітники Зони відчуження, щоб вони в зайве місце не зайшли. Зайвих місць чимало – той же підвал медсанчастини (медсанчастина прийняла перших постраждалих під час Чорнобильської катастрофи. Одяг пожежних, заражений радіацією, санітари спустили в підвал медсанчастини – ред.). Мені вистачило мізків туди не ходити, хоча серед сталкерів є люди, які ходили туди, коли підвал ще не замурували.\nМені здається, що похід у Зону – це більше похід у себе самого, у свої страхи\nБагато людей, не знаючи, що таке радіація, косо на нас дивляться. Якщо ж взяти звичайний дозиметр і підійти до Оперного театру в Києві або пройтися Хрещатиком, то дуже багатьох може злякати побачена цифра: вона буде перевищувати в 5 разів і вище годинну норму випромінювання, бо граніт – радіоактивний камінь.\nУ мене 9 походів у Зону. Я уже водив групи людей. Досвід є, з огляду на те, що я вчив усе, що мені показував наш провідник. За цей час у мене з’явився один протокол (мається на увазі одне затримання поліцейськими у Зоні – ред.).\nПеретинаючи кордон Зони відчуження, я прекрасно розумію, що порушую закон. Але, коли переступаю цей закон, я не завдаю нікому ні морального, ні фізичного збитку, окрім себе самого.\nМені важко пояснити поведінку сталкерів, які буянять і трощать усе, що знаходять у Зоні. На жаль, такі теж є.\nПеретинаючи кордон Зони відчуження, я прекрасно розумію, що порушую закон\nЗ огляду на ті пожежі, які зараз відбуваються в Зоні відчуження, більшість покинутих сіл я так і не встиг відвідати. Я про це дуже шкодую і ще більше про те, що лідери думок у чорнобильській темі намагаються повісити всіх собак на сталкерів щодо пожеж. Зона відчуження стає «зоною презирства сталкерів». Ця ситуація ще більше посилить негативну думку про нас. Думаю, у вигляді протесту люди ще більше почнуть ходити в Зону. Водночас я б не хотів, щоб багато людей ходили в Зону, тому що більшість цих людей туплять і їх там затримують. Це тільки погіршує думку про сталкерів.\nСталкерам палити місце, в якому вони відпочивають, немає жодного сенсу. Хто б при здоровому глузді став би спалювати, наприклад, готель, в якому він живе? Я хотів би звернути увагу на те, що в Зоні є підприємства, які займаються вирубкою лісу. Вони вже неодноразово підпалювали ліси, щоб приховати сліди вирубки й мені здається, що пожежі, які відбуваються в центрі Зони відчуження, пов’язані з цим.\n6 походів у Зону\nПерший мій похід був у 2016 році. Я вже тоді проживала в Німеччині, вчилася в кіношколі й хотіла зняти документалку про Чорнобиль. Я довго не могла знайти команду для зйомок, тому що німці законослухняні, та ще й радіації боялися.\nУ самому поході я зрозуміла, що для повноти відчуттів мені доведеться сходити в Зону ще. Ми були в покинутих селах, потім ми пішли в Прип'ять і на «Дугу». У першому поході я знімала фільм, у наступних – просто знімала для себе.\nМій документальний фільм про те, чому сталкери ходять у Зону і чому повертаються туди. Це був мій дипломний фільм в університеті. Матеріал вийшов хороший і фільм випустили на платформі Amazon. Вже після зйомок я дізналася, що мій дідусь керував групою ліквідаторів під час Чорнобильської аварії. Мого тата мало не відправили на ліквідацію.\nУ Зоні людина переступає через себе і в фізичному, і в психологічному плані\nТакі походи – це дуже важкі заходи, люди дуже втомлюються, починаються сварки. Знімальна команда німців почали вередувати, тому наступного разу я вирішила або сама піти, або з іншими людьми. Я була в Зоні 6 разів. З другого походу ходжу в Зону самостійно, без провідників і брала з собою людей, які не ходили. Кожна година в Зоні – це нова пригода, відчуваю себе максимально живою й усвідомленою, всі почуття загострюються.\nУ Зоні людина переступає через себе і в фізичному, і в психологічному плані. Коли людина виходить у велике місто з Зони, вона уже зовсім по-іншому сприймає світ. Один із героїв мого фільму сказав, що це схоже на наркотик. Для сталкерів це відчуття сприйняття світу змінюється і тримається після виходу з Зони ще кілька днів.\nПохід у зону з людьми оголює вас перед одне одним до нитки, у поході розумієш, що люди означають для тебе. Все несвідоме стає явним. Наприклад, якщо не могли знайти мову до походу, то у поході можете стати ворогами, або зрозуміти, що нічого, крім нудьги, не відчуваєте до цієї людини. Можна, навпаки, відчути симпатію і зрозуміти, що закохалися.\nЯ дійшла висновку, що ті, хто постійно повертаються в Зону – це люди, які пережили якісь травматичні події й не вписуються в суспільство\nРаніше я боялася висоти, але після походу в Зону, коли я залізла на «Дугу», перестала боятися. Можна сказати, що ці походи в Зону вилікували багато моїх фобій.\nЯ можу помилятися, але я дійшла висновку, що ті, хто постійно повертаються в Зону – це люди, які пережили якісь травматичні події й не вписуються в суспільство.\nЗакони пишуться не просто так. У рамках Зони відчуження Чорнобильської АЕС я розумію, навіщо вони потрібні. По-перше, заради безпеки тих, хто туди потрапляє, по-друге, щоб не мародерили, бо будь-який предмет може бути потенційно радіоактивним, через це можуть постраждати інші люди. Це причини, які очевидні для мене. Напевно їх більше. Але сталкери – це люди, які знають, що роблять. До походів ми ретельно готуємося. Крім того, не в наших інтересах розкрадати це місце, аж надто багато воно для нас означає.\nСлід розуміти, що сталкери діляться на три типи – ідейні або ідеалісти, у яких подібне ставлення до Зони зі мною, ігромани й любителі гострих відчуттів, які хочуть побачити Зону своїми очима після того, як награлися в комп'ютерні ігри. Вони перестають ходити після 2–3 разів до Зони. І є так звані «авошники» – ці бачать мистецтво у вандалізмі. Це якраз ті, що можу розмалювати стелу у Прип’яті. Так ось – між ідеалістами й «авошниками» існує навіть якась ворожнеча. Але я особисто можу зрозуміти тих, і інших, проте віддаю перевагу тому, щоб берегти це місце.\n3 походи у Зону\nПерший раз у Зону я пішов у 2015 році. Мені перш за все була цікава у Зоні радіолокаційна станція «Дуга», а потім уже Прип’ять. Ми зібрали групу з трьох осіб, які раніше там не були, мої друзі намалювали маленьку карту, на якій були вказані основні орієнтири й ми пішли. Ми йшли цілу ніч без світла. Під ранок прийшли у якесь закинуте село і заночували там у хаті.\nПересувалися зазвичай вночі, бо у Зоні багато патрулів – піші, автомобільні, кінні. Їх треба уникати й тихенько ходити. Нічого більш грандіозного, ніж станція «Дуга», я до того в житті не бачив. Це дуже велика споруда. Біля неї є адміністративний корпус, у якому збереглися радянські плакати, на яких зображені американці, які «загрожують миру у всьому світі».\nТільки-но ми прийшли до «Дуги», я помітив дівчину у рожевому з рожевою парасолькою. Спершу подумав, що то галюцинації, але виявилося, що це була просто екскурсія. Ми почекали, коли вони пройдуть і залізли на «Дугу».\nДругий раз у Зону я ходив уже на 11 днів у Прип’ять та по селах. Зараз, на жаль, багато цих місць згоріло – військова частина, деякі села.\nУ мене є хобі: я люблю лазити підземеллями, дахами, військовими частинами, ангарами – місцям, які мають історичну цінність. Зараз я живу у В’єтнамі, там теж шукаю старі військові тунелі. Зона теж дуже цікава у цьому плані. До того ж я дуже люблю природу і мені подобається, коли вона відвойовує свою територію. Я перший раз ходив у листопаді й майже не відчув цього, а другий раз ми ходили у липні – у Прип’яті природа буяє.\nкерівниця відділу кадрів\n1 похід у Зону\nЯ дуже хотіла поїхати в Чорнобиль, але не хотіла робити це з екскурсією, хотілося екстриму. Я знала, що є сталкери, але ніколи з ними не спілкувалася. Почала шукати в інтернеті й знайшла оголошення: «Зводимо в Чорнобиль за 600 євро». Я подумала, що це для іноземців і почала шукати далі. Хтось мені скинув посилання на хлопця, який водить людей у зону. Я просто написала, запитала які умови, скільки коштує. Щоб піти в зону, треба було набрати групу. Тільки один мій знайомий погодився піти. Він сказав, що дівчат ніколи не брав у Зону і брати не збирався, але взяв мене, бо я в гори раніше ходила й у мене є фізична підготовка. В день ми повинні були проходити 30-40 кілометрів, всього похід 4 дні. Одяг і спорядження у мене вже були.\nМи домовилися на певний день. Знайомий таксист нас довіз до посадки, яка розміщена недалеко від КПП «Дитятки» (КПП «Дитятки» — головний контрольно–пропускний пункт до Чорнобильської зони – ред.). Спершу ми йшли по лісу, але далі була річка, яку треба перейти. Коли підійшли, почули сміх – наш сталкер сказав нам, що це були «металюги» (люди, які крадуть дерево і метал, який вивозять із зони – ред.). У підсумку ми перейшли річку в такому місці, де вони нас не бачили. Але я зробила одну фатальну помилку – погано витерла ноги від води й відразу взула кросівки, тому що ми дуже поспішали піти з того місця. Через кілометрів 6–7 я зрозуміла, що ногам стало вже «недобре».\nСвинарник, в якому ночували, виявився в непоганому стані, в кімнаті була піч-буржуйка, два ліжка. У цьому місці дуже брудно, бо сталкери зупиняються у свинарнику час від часу.\nНа другий день я якось забинтувала свої ноги й ми рушили у Прип'ять. Місцями ми йшли болотами й навіть доводилося трохи «прорубувати» собі дорогу. Так ми дійшли до Прип'яті. Там багато квартир, але мало тих, в яких сталкери можуть залишитися і переночувати, тому що все вже повиносили й нічого немає. В деяких квартирах меблі є і поліція ці квартири знає – час від часу туди ходить і дивиться, чи немає там кого. Нам було важливо знайти квартиру, де нас не знайдуть. Наш провідник знав таку квартиру. Був диван, залишилися старі плакати й шафа. Ми перекусили й пішли гуляти Прип'яттю. Пройшлися усіма відомими місцями – і в школах були, в лікарнях, у басейні. У місті дуже тихо.\nБуло цікаво вивчати себе в зовсім новій атмосфері – як працювала моя психіка, органи чуття, тіло.\nМій друг Саша, який був із нами, пішов у дитячий садок. Він дуже сильний хлопець із хорошою психікою – сам піднявся на семитисячник Аконкагуа без гіда. Коли він повернувся звідти, говорив, що виразно чув у себе за спиною дитячий сміх. Психіка, звичайно, може придумати усе, що завгодно.\nЗі мною трапилася інша історія. Через своїх натерті ноги я пішла у квартиру і сказала хлопцям, що полежу там. Вони пішли дивитися на нічну Прип'ять. Квартира була на п'ятому поверсі, а дах – на дев'ятому. Досить велика відстань, крикнути не встигнеш, якщо що станеться. Після того, як хлопці пішли, пройшло хвилин 5 і я почула кроки – розуміла, що це не можуть бути вони. Із засобів самозахисту у мене був тільки ніж. Тоді я подумала: «Ну клас, прийшла до Чорнобиля». Кроки наближалися і наближалися, зупинилися біля дверей, а далі розвернулися і пішли геть.\nТоді я подумала, що пронесло, бо невідомо, хто це був. З боку це звучить, можливо, як дурість, але коли я була одна в місті-примарі й поруч нікого, це не дуже весело.\nКоли я повернулася додому, то почала цінувати найпростіші речі – душ, ліжко\nДо кінця другого дня мої ноги були жахливо розтерті, але треба було ще повертатися назад із Зони. Мене, звичайно, цей момент дуже напружував, я розуміла, що рани не загоїти, а йдучи – я тільки більше розтираю.\nЗнову хащами ми рушили назад до свинарника. Місцями там такі кущі, що здається, ніби не в Україні, а В'єтнамом ідеш. Дійшли до свинарника, закинули рюкзаки на дах, щоб їх не було видно, переночували й із самого ранку пішли на «Дугу». Це просто величезна конструкція, яку 30 років ніхто не обслуговував. Так відразу на неї не залізеш. Знизу є залізна труба метрів зо 3, з маленькими отворами, де можна ногу поставити. Далі треба лізти іржавими сходами, які хитає. Зверху приголомшливий вид на ліс, на реактор. Цікаві відчуття. Не можу нікому радити це робити, тому що це вкрай небезпечно.\nПісля «Дуги» ми пішли на вихід із Зони. Мої хворі ноги додали мені адреналіну – я розуміла, що навіть якщо захочу допомоги, мені її ніхто не надасть. Вибору особливого не було. Ми тільки під вечір прийшли до річки, трохи відпочили. Наш провідник домовлявся з таксистом, який нас зустрічав.\nПісля Зони я відходила кілька днів. Якщо брати саму Прип'ять, то там цікаві відчуття. Здається, ніби всі вікна міста дивляться на тебе. Заради цього досвіду варто було перенести ці страждання. Мене вражав той факт, що я можу залишитися в місті-примарі на ніч, у квартирі, в якій раніше хтось жив ... Такі емоції дають адреналін.\nБуло цікаво вивчати себе в зовсім новій атмосфері – як працювала моя психіка, органи чуття, тіло. Це дає якісь внутрішні бонуси. Коли я повернулася додому, то почала цінувати найпростіші речі – душ, ліжко.\nЧорнобильська зонаЗона відчуження\nГід The VillageВласний досвідСталкери