Інструкція з ведення електронного обліку деревини, затверджена наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 27.09.2021 р. № 621 – Газета "Все про бухгалтерський облік"\nІнструкція з ведення електронного обліку деревини, затверджена наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 27.09.2021 р. № 621\n1. Ця Інструкція встановлює порядок ведення електронного обліку деревини власниками лісів і постійними лісокористувачами (далі — лісокористувачі).\nвідповідальна особа лісокористувача (далі — відповідальна особа) — визначена наказом керівника лісокористувача особа, яка в процесі господарської діяльності вносить до системи обліку деревини інформацію щодо заготівлі, вивезення, перевезення та реалізації деревини, формує первинні та товаросупровідні документи з їх подальшим друком на мобільному принтері;\nдеревина — лісоматеріали, деревні хлисти та ялинки новорічні;\nдеревина дров’яна непромислового використання — лісоматеріали хвойних та листяних порід деревини, розрізані вздовж і поперек та/або колоті, що використовуються у якості палива в таких побутових пристроях для спалювання деревини, як печі, каміни і системи центрального опалення;\nдеревина дров’яна промислового використання — лісоматеріали хвойних та листяних порід деревини у вигляді колод, очищених від сучків, як правило з корою, призначені для промислового використання у виробництві теплової та електроенергії, трісок, стружок, піролізу, гідролізу тощо. Також можуть бути використані, за умови договору (контракту), у якості сировини для деревних плит. На вимогу споживача можуть поставлятися як у круглому, так і у розколотому виді;\nдеревний хлист — стовбур поваленого дерева, очищений від гілок, верховіття та пенькової частини;\nділова деревина — усі круглі і колоті лісоматеріали, окрім деревини дров’яної промислового і непромислового використання та хмизу;\nдовгомірний лісоматеріал — деревний хлист, довгоття, довгомірний сортимент, комбіноване довгоття;\nкруглі лісоматеріали — лісоматеріали, отримані поперечним поділом стовбура поваленого дерева;\nлісоматеріали — деревні матеріали, які добуваються шляхом розподілу на частини звалених дерев та деревних колод (удовж або поперек) для подальшого використання або переробки;\nпартія лісоматеріалів — будь-яка кількість лісоматеріалів, оформлена одним документом щодо якості, розмірів та кількості, і яка найчастіше розташована на одному перевізному транспорті;\nрозкряжування — поперечне розрізання стовбура дерева на частини (сортименти);\nсортимент — лісоматеріал круглий цільового призначення;\nхмиз — лісоматеріали діаметром менше 4 см та довжиною до 6 м, що складаються з тонких стовбурів, верховіття, гілок та сучків;\nштабель лісоматеріалів — сукупність лісоматеріалів круглих, рівно вкладених кількома паралельними за висотою шарами; ширина штабеля рівна довжині лісоматеріалів у ньому;\nялинки новорічні — хвойні деревні рослини у зрубаному вигляді або такі, що зростають у контейнерах, і призначені для прикрашення до свята Нового року або Різдва.\nІнші терміни у цій Інструкції вживаються у значеннях, визначених Порядком проведення моніторингу внутрішнього споживання вітчизняних лісоматеріалів необроблених і контролю за неперевищенням обсягу внутрішнього споживання вітчизняних лісоматеріалів необроблених, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1142 (далі — Порядок).\n3. Основними завданнями електронного обліку деревини є:\nсвоєчасне та достовірне відображення інформації про рух деревини;\nмоніторинг використання лісових ресурсів;\nпідтвердження походження, заготівлі та реалізації лісоматеріалів необроблених, запобігання їх нелегальному обігу;\nсистематизація та узагальнення інформації про походження, заготівлю та реалізацію деревини лісокористувачами.\n4. Основними джерелами надходження деревини є:\nрубки формування та оздоровлення лісів та інші заходи, пов’язані з веденням лісового господарства;\nінші заходи, не пов’язані з веденням лісового господарства (розчищення лісових ділянок, вкритих лісовою рослинністю, у зв’язку з будівництвом гідровузлів, трубопроводів, шляхів тощо).\n5. Заготовлена деревина поділяється на такі види:\nдеревина дров’яна промислового використання;\nдеревина дров’яна непромислового використання;\n6. Для електронного обліку деревини, у тому числі деревини дров’яної промислового походження, встановлюється наступний породний поділ:\nсосна, ялина, ялиця, модрина, ялівець, тис ягідний та інші хвойні породи;\nдуб, бук, ясен, клен, граб, акація, горіх, каштан, явір та інші твердолистяні породи;\nбереза, вільха, осика, тополя, вишня, черешня, груша та інші м’яколистяні породи.\n7. Електронний облік деревини дров’яної непромислового використання здійснюється за наступними групами порід:\nперша група — береза, дуб, бук, ясен, граб, клен, модрина;\nдруга група — сосна, вільха;\nтретя група — ялина, кедр, ялиця, осика, липа, тополя, верба.\n8. Електронний облік деревини ведеться способами, визначеними пунктом 15 Порядку.\n9. Для ведення електронного обліку деревини застосовуються наступні форми обліку:\n1) специфікація приймання деревини від заготівлі (додаток 1*);\n2) щоденник приймання деревини від заготівлі (додаток 2);\n3) щоденник приймання деревини від розкряжування довгомірних лісоматеріалів (додаток 3);\n4) специфікація-накладна приймання деревини після зміни якості (додаток 4);\n5) специфікація-накладна на відправлення деревини залізничним транспортом (додаток 5);\n6) товарно-транспортна накладна (ліс) (далі — ТТН-ліс) (додаток 6).\n10. Для забезпечення функціонування єдиної державної системи електронного обліку деревини (далі — система обліку деревини) адміністратор системи обліку деревини (далі — адміністратор) формує довідники про: лісокористувачів; користувачів системи обліку деревини (далі — користувачі); види деревини; породи деревини; групи діаметрів; класи якості; види рубок; умови поставок; назву валют; контрагентів; діапазони номерів бирок (самоклейних етикеток).\n11. Для забезпечення ведення електронного обліку деревини лісокористувачі вносять до системи обліку деревини інформацію відповідно до пункту 8 Порядку.\n12. Електронний облік деревини починається з приймання її безпосередньо у місцях виконання робіт із заготівлі деревини.\nДо початку приймання деревини від заготівлі відповідальна особа на кишеньковому персональному комп’ютері (далі — КПК) здійснює обмін даними із системою обліку деревини.\n13. У день заготівлі деревини відповідальні особи заміряють та маркують кожен деревний хлист і сортимент відповідно до розділу 4 ТУ У 16.1-00994207-004:2018 “Лісоматеріали круглі. Маркування, сортування, транспортування, приймання, облік та зберігання”.\n14. Поколодне маркування здійснюється шляхом набиття бирки на торець кожної колоди, за номером якої до КПК вноситься інформація щодо якісних та кількісних характеристик сортименту (вид лісоматеріалу, порода, клас якості, діаметр, довжина).\n15. Маркування партії лісоматеріалів здійснюється шляхом набиття у видимий торець колоди цієї партії однієї бирки, за номером якої до КПК вноситься інформація щодо якісних та кількісних характеристик (вид лісоматеріалу, порода, клас якості, діаметр, довжина) кожної колоди, що належить до партії лісоматеріалів.\n16. Маркування штабеля лісоматеріалів здійснюється шляхом набиття у видимий торець колоди цього штабеля однієї бирки, за номером якої до КПК вноситься інформація щодо породи (групи порід), розмірів, обсягу та якісних характеристик штабеля. Інформація щодо ширини, висоти, довжини штабеля заноситься в метрах з точністю до однієї сотої. При цьому ширина штабеля дорівнює довжині лісоматеріалу в штабелі.\n17. Поштучне маркування застосовується під час обліку ялинок новорічних шляхом прикріплення самоклейної етикетки до кожної ялинки по центру стовбура у видимій частині. У випадку, коли висота ялинки перевищує 3 метри, самоклейну етикетку необхідно закріплювати на висоті 1,3 метри для зручного доступу до неї. Кожна самоклейна етикетка містить індивідуальний номер та відповідний йому штрих код.\n18. Для бирки використовують гнучкі плівкові синтетичні або інші матеріали. Бирка повинна бути розміром не менше 25 мм в ширину і 40 мм в довжину та мати штриховий і цифровий коди.\nБирка забивається у видимий торець колоди на відстані не менше 50 мм (без врахування кори) від його краю.\n19. Облік круглих лісоматеріалів здійснюється на основі вимірювань та визначення об’ємів за ДСТУ 4020-2-2001 (prEN 1309-2:1998) “Лісоматеріали круглі та пиляні. Методи обмірювання та визначення об’ємів. Частина 2. Лісоматеріали круглі” (далі — ДСТУ 4020-2-2001).\n20. Круглі лісоматеріали товщиною від 15 см і більше за серединним діаметром підлягають поколодному обліку в пунктах їх виготовлення згідно з ДСТУ EN 1315-1-2001 “Класифікація за розмірами. Частина 1. Лісоматеріали круглі листяні” (далі — ДСТУ EN 1315-1-2001) та ДСТУ EN 1315-2-2001 “Класифікація за розмірами. Частина 2. Круглі лісоматеріали хвойних порід” (далі — ДСТУ EN 1315-2-2001).\n21. Дозволено облік за партіями круглих лісоматеріалів класів якості C і D товщиною 15 см — 24 см за серединним діаметром згідно з ДСТУ EN 1315-1-2001 та ДСТУ EN 1315-2-2001.\n22. Дозволено облік за партіями круглих лісоматеріалів класів якості C, окрім цінних порід деревини, та класу якості D довжино до 2,0 м і товщиною від 15 см і більше за серединним діаметром згідно з ДСТУ EN 1315-1-2001, ДСТУ EN 1315-2-2001.\n23. У системі обліку деревини перед назвою круглих лісоматеріалів, заготовлених без кори, зазначається префікс “бк”. Перед назвою круглих лісоматеріалів, що обліковуються партією, зазначається префікс “п”.\n24. Поколодному обліку не підлягає деревина дров’яна промислового та непромислового використання, яку слід обліковувати за штабельним методом обміру згідно з вимогами ДСТУ 4020-2-2001. У системі обліку деревини перед назвою такої деревини зазначається префікс “ш”.\n25. Лісоматеріали класів якості A і B, а також лісоматеріали з цінних порід деревини (горіхові, букові, дубові, ясеневі, берестові, кленові, каштанові, платанові, вишневі, яблуневі, грушеві та акація) класів якості A, B та C, придатні для стругання, лущіння та пиляння, обліковуються поколодно, незалежно від їх довжини.\n26. Приймання ділової деревини та довгомірних лісоматеріалів проводиться поколодно в щільних кубічних метрах з точністю до однієї тисячної.\n27. Приймання деревини дров’яної для промислового і непромислового використання та хмизу проводиться штабелями в складових кубічних метрах з автоматичним переведенням в щільні, що необхідно при складанні первинних документів, обліку та звітності.\nДля переведення складових кубічних метрів в щільні використовуються таблиці коефіцієнтів згідно з ДСТУ 2034-92 “Відходи деревинні. Загальні технічні умови”, ДСТУ 4020-2-2001 та ТУ У 16.1-00994207-005:2018 “Деревина дров’яна. Класифікація, облік, технічні вимоги”.\n28. Приймання деревини від заготівлі здійснюється за допомогою КПК шляхом створення специфікації приймання деревини від заготівлі.\nДля цього відповідальна особа виконує наступні дії:\nвибирає в КПК інформацію щодо місця приймання деревини із зазначенням кварталу, виділу, ділянки (її площі), номера лісорубного квитка, за яким здійснювалася заготівля, виду рубки, договору підряду чи наряд-акта на виконання робіт;\nсканує (вводить) за допомогою КПК бирку і вибирає інформацію стосовно породи, сортименту, класу якості;\nвводить до КПК інформацію щодо довжини і діаметру (висоти, ширини та коефіцієнта повнодеревності для штабелю) і зберігає її. При цьому автоматично розраховується об’єм кожної колоди та формується специфікація приймання деревини від заготівлі, яка містить повний перелік колод, їх об’єм та номери бирок, якими вони марковані;\nперевіряє специфікацію приймання деревини від заготівлі та роздруковує її за допомогою мобільного принтера у двох примірниках, які засвідчує підписом;\nздійснює наприкінці дня заготівлі обмін даними між КПК та системою обліку деревини.\n29. На підставі специфікацій приймання деревини від заготівлі, створених за день роботи на одній ділянці (виду рубки) та від одного виконавця робіт, автоматично формується щоденник приймання деревини від заготівлі.\nВідповідальна особа роздруковує і підписує щоденник приймання деревини від заготівлі у трьох примірниках, один з яких видається представнику підрядника, другий залишається у відповідальної особи, яка прийняла деревину, третій передається у підрозділ бухгалтерського обліку лісокористувача при складанні звітності.\nНа підставі даних щоденника приймання деревини від заготівлі здійснюється оприбуткування деревини.\n30. Залишки деревини на складах, що утворилися до дати введення електронного обліку деревини, заносяться в систему обліку деревини відповідно до порядку, визначеного пунктами 12—29 цієї Інструкції.\n31. Розкряжування заготовлених довгомірних лісоматеріалів проводиться в лісі та на проміжних і кінцевих складах.\nДля обліку деревини від розкряжування відповідальна особа сканує бирки маркованих довгомірних лісоматеріалів та вносить дані до щоденника приймання деревини від розкряжування довгомірних лісоматеріалів.\n32. Після розкряжування здійснюється маркування одержаних сортиментів відповідно до ТУ У 16.1-00994207-004:2018 “Лісоматеріали круглі. Маркування, сортування, транспортування, приймання, облік та зберігання”. Дані щодо їх якісних та кількісних характеристик заносяться до КПК, де формується щоденник приймання деревини від розкряжування довгомірних лісоматеріалів.\n33. Наприкінці робочого дня відповідальна особа здійснює передачу даних із КПК до системи обліку деревини та за допомогою мобільного принтеру роздруковує щоденник приймання деревини від розкряжування довгомірних лісоматеріалів у двох примірниках, кожен з яких підписується працівником, який здійснював розкряжування довгомірних лісоматеріалів, і відповідальною особою, яка прийняла деревину, отриману від розкряжування. Один примірник щоденника залишається у відповідальної особи, яка прийняла деревину, другий передається у підрозділ бухгалтерського обліку лісокористувача.\n34. Списання довгомірних лісоматеріалів, направлених на розкряжування, та оприбуткування круглих лісоматеріалів, деревини дров’яної промислового та непромислового використання і відходів, які можуть бути використані на виробництві або реалізовані, здійснюється на підставі щоденника приймання деревини від розкряжування довгомірних лісоматеріалів.\n35. На лісосіках, де ведеться сортиментна заготівля деревини, розкряжування довгомірних лісоматеріалів окремо не оформлюється.\n36. Вивезення деревини із місць заготівлі на склади лісокористувача (нижні, проміжні склади, цехи переробки та інші підрозділи) власним чи найманим транспортом здійснюється на підставі ТТН-ліс, сформованої в КПК.\nДля цього відповідальна особа здійснює наступні операції:\nобирає в КПК інформацію щодо пункту навантаження та вантажоодержувача (повне найменування (прізвище, власне ім’я та по батькові (за наявності)), перевізника (повне найменування, прізвище, власне ім’я та по батькові (за наявності)), транспортного засобу (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), прізвище, власне ім’я та по батькові (за наявності) водія та номер його посвідчення;\nсканує (вводить) за допомогою КПК бирки, якими маркована деревина, що підлягає вивезенню, із занесенням до ТТН-ліс інформації, що зафіксована в системі обліку деревини при прийманні деревини від заготівлі (номер кварталу, виділу, ділянки, де заготовлена деревина та номер спеціального дозволу на використання лісових ресурсів). При цьому відбувається автоматичне заповнення ТТН-ліс з розподілом по групах діаметрів та обрахуванням об’ємів відпущеної деревини;\nперевіряє внесену інформацію та друкує ТТН-ліс за допомогою мобільного принтера у трьох примірниках, які підписуються відправником, водієм, що прийняв вантаж для перевезення, та одержувачем;\nздійснює обмін даними між КПК та системою обліку деревини.\n37. Переміщення деревини між складами підрозділу лісокористувача, де одна і та ж відповідальна особа, здійснюється на підставі ТТН-ліс.\n38. Відправником та одержувачем деревини під час вивезення і переміщення можуть бути тільки структурні підрозділи одного підприємства, установи, організації незалежно від їх територіального розташування.\n39. Іншими джерелами надходження деревини можуть бути:\nлишки, виявлені під час інвентаризації;\nдеревина, яка заготовлена в результаті незаконних рубок.\n40. Оприбуткування деревини, зазначеної в пункті 39, в системі обліку деревини здійснюється відповідно до вимог пунктів 12—29 цієї Інструкції.\n41. У разі встановлення розбіжностей під час відвантаження/приймання проводиться уточнення кількості та якості деревини. Відповідальна особа за допомогою КПК сканує або вводить номера бирок з деревини, інформацію щодо якої необхідно коригувати в системі обліку деревини, та вносить виправлені дані.\n42. У системі обліку деревини формується специфікація-накладна приймання деревини після зміни якості.\n43. Облік реалізації деревини здійснюється за допомогою КПК шляхом створення ТТН-ліс.\nвибирає в КПК інформацію щодо вантажовідправника (повне найменування (прізвище, власне ім’я та по батькові (за наявності)), пункту навантаження, контрагента та номер договору (контракту);\nсканує або вводить номера бирок та завантажує інформацію про кількісні та якісні характеристики деревини, що підлягає реалізації;\nвводить ціни та вносить інформацію щодо перевізника (повне найменування (прізвище, власне ім’я та по батькові (за наявності)), транспортного засобу (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), прізвище, власне ім’я та по батькові (за наявності) водія та номер його посвідчення, вантажоодержувача (повне найменування (прізвище, власне ім’я та по батькові (за наявності)) та пункту розвантаження;\nперевіряє внесену інформацію та друкує ТТН-ліс у трьох примірниках.\nВсі примірники ТТН-ліс засвідчуються підписами вантажовідправника та водія, третій примірник, крім того, засвідчується підписом вантажоодержувача.\nПерший примірник ТТН-ліс залишається у лісокористувача, другий — водій передає вантажоодержувачу, третій примірник передається перевізнику.\n44. Для відвантаження деревини залізничним транспортом відповідальна особа за допомогою КПК створює специфікацію-накладну на відправлення деревини залізницею/водним шляхом.\nДля цього відповідальна особа:\nвибирає в КПК інформацію щодо вантажовідправника;\nвносить інформацію про станцію відправлення, вантажоодержувача, станцію призначення, номер вагону та номер залізничної накладної;\nсканує або вводить номери бирок та завантажує інформацію про кількісні та якісні характеристики деревини, формуючи обсяг деревини, що буде реалізовуватися.\nСпецифікація-накладна на відправлення деревини залізничним транспортом складається окремо на кожний вагон та роздруковується з КПК в чотирьох примірниках, з яких другий додається до залізничної накладної та передається покупцю. Інші примірники залишаються у лісокористувача.\n45. Електронний облік деревини, використаної лісокористувачем для будівництва і поточного ремонту основних засобів, будівництва і поточного ремонту лісовозних та лісогосподарських доріг, тимчасових споруд та будинків для обслуговування лісосічних робіт і підсочки лісу, опалення та інших виробничих і господарських потреб, проводиться відповідно до вимог пунктів 36—38 цієї Інструкції.\n46. Відповідальна особа у разі виявлення помилок щодо зміни ділянки, дати, ціни, складу отримувача деревини та зміни контрагента, допущених при заповненні документів у програмі КПК після їх друку, протягом чотирьох днів самостійно їх виправляє.\n47. Після спливу чотирьох днів невиправлені помилки щодо зміни назви деревини, породи, класу якості, діаметру, довжини, ширини, висоти, коефіцієнта, групи діаметрів здійснюється адміністратором системи обліку деревини.\nАдміністратор системи обліку деревини забезпечує виправлення помилково внесених даних до системи обліку деревини відповідно до обґрунтованих електронних заявок лісокористувача.\n48. Інформація про першопочаткові та виправлені дані фіксується та зберігається у системі обліку деревини для подальшого моніторингу достовірності внесеної інформації.\nДиректор Департаменту з питань надрокористування\n#ЛісовеГосподарство, #ОблікДеревини, #інструкція


За прикладом французів італійські депутати заявили про намір відвідати анексований Крим - ZAXID.NET\nЗа прикладом французів італійські депутати заявили про намір відвідати анексований Крим\nДелегація має намір в’їхати в Крим через РФ\nСуспільство — Юлія Поліковська, 07:45, 29 липня 2015 0 0\nГрупа італійських парламентаріїв збирається восени приїхати в анексований Росією Крим. Про це повідомив депутат від руху «П’ять зірок», член комітету Палати депутатів Італії у закордонних справах Манліо ді Стефано, пише «Коммерсант».\n«Ми прийняли рішення приїхати в Крим і в Москву у складі делегації від італійського руху «П’ять зірок». Днями я зв’яжуся з представниками посольства Росії в Римі, щоб почати пфдготовку до організації візиту», – заявив ді Стефано.\nЗа його словами, поїздка планується на початок жовтня. Групу парламентаріїв партії «П’ять зірок», чисельність якої має скласти від восьми до десяти осіб, очолить Алессандро ді Баттіста, ще один член парламентського комітету у закордонних справах. До минулого тижня він також займав пост віце-голови Палати депутатів.\nЗа словами співрозмовників газети в італійській делегації, відвідати Москву і Крим їм запропонував заступник голови комітету у міжнародних справах Ради федерації РФ Андрій Клімов. Делегація має намір в’їхати в Крим через РФ.\nПро готовність приєднатися до поїздки в Крим заявив і Серджо Дівіна, сенатор від італійської партії «Ліга Півночі»\nКрім того, про намір організувати поїздку парламентської делегації до Криму повідомив голова політичної групи соціалістів Парламентської асамблеї Ради Європи (ПАРЄ) і доповідач ПАРЄ щодо Росії Андреас Гросс. Він планує в жовтні-листопаді організувати візит у Крим «значну місію», що складатиметься з членів парламентів різних країн Європи.\nПри цьому Гросс вважає, що необхідно «легітимізувати поїздку», погодивши її і з Москвою, і з Києвом. Він не виключив, що візит вдасться організувати в рамках ПАРЄ, хоча перешкодою цьому може стати вкрай жорстка позиція, зайнята асамблеєю щодо приєднання півострова Росією.\nТакож про готовність відвідати Крим повідомив і заступник голови комітету у закордонних справах парламенту Угорщини Мартон Дьєндьєші, один з лідерів партії «Йоббік».\n«Ми постійно підтримуємо контакти з владою Криму, так само як і з представниками ЗМІ і кримських татар. Нас запросили в Крим на осінь, залишилося узгодити точні дати», – зазначив Дьєндьєші.\nНагадаємо, 24 липня відбувся візит французьких депутатів на чолі з Тьєррі Маріані до Криму.\nМіністр закордонних справ України Павло Клімкін повідомив, що зробить подання СБУ про заборону на в'їзд в Україну для всіх десяти депутатів національних зборів і сенату Франції, які відвідали Крим без згоди української влади.


Студенти Мукачівського аграрного коледжу створили соціальний ролик про корупцію (ВІДЕО)\n14-05-2018. "Корупція — це проблема, яку можеш подолати тільки ти" - саме з таким гаслом мукачівські школярі створили соціальний ролик, який бере участь у конкурсі.\nНещодавно розпочалось інтернет-голосування за кращі соціальні відеопроекти "Чесність починається з тебе". Робота учасників соціального відеопроекту, яка отримала найбільшу кількість «вподобано» в кожній із категорій буде відзначена організаторами та партнерами конкурсу.\nУчасть у конкурсі взяли студенти 3 курсу відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Мукачівського аграрного коледжу», факультет - Агрономічне відділення.\nА поки ви можете глянути роботу:\nТеги: соціальний ролик корупція конкурс відео аграрний коледж


Купуючи будинок з мансардою, нові мешканці замислюються про подальше використання цього приміщення. Тут можна з успіхом розмістити робочий кабінет, кімнату для підлітка, релакс-зони, більярдну, проте одним з кращих рішень стане обладнання горищного приміщення для спальні. На перший погляд така ідея може здатися дивною, але поглянувши на ескізи дизайну мансардних спалень, багато хто напевно змінять свою думку.\nПереваги обладнання спальні в мансардному приміщенні\nВирішивши перенести спальню під дах, власники будинку можуть вирішити відразу кілька завдань.\nЗбільшення корисної площі. Спальня, розташована в мансарді, звільняє місце на нижньому поверсі для ще однієї дитячої, просторої кухні, робочого кабінету і багатьох інших корисних приміщень.\nРеалізація найсміливіших дизайнерських рішень. Мансардне приміщення найчастіше володіє великою площею, тому тут можна розмістити не тільки ліжко кінг-сайз, але і гардеробну, душову, кабінет.\nОригінальне зонування. У цьому можуть допомогти скати даху, причому дана робота не потребує великих зусиль.\nПриродне освітлення. Перетворити похмуру мансарду в світлу кімнату можна за допомогою додавання декількох вікон.\nМожливість використовувати більшість стильових напрямків. Варто зазначити, що для спальні в мансардному приміщенні підходять різні концепції стилі. Тут будуть ефектно виглядати як теплий кантрі, і стриманий мінімалізм, і зухвалий лофт.\nНедоліки спальні в мансарді зі скошеною стелею\nГоворячи про переваги обладнання спальної кімнати в горищному приміщенні, не можна випускати з уваги і деякі недоліки такого розташування.\nТеплоізоляція даху. Про це слід подбати ще на стадії планування і ремонту. Пояснюється це тим фактом, що саме через дах відбувається велика тепловтрата будинку. Якщо не зробити додаткового утеплення, на підтримку комфортної температури в спальні потрібно посилений обігрів. Особливо важливо враховувати це у регіонах з суворим кліматом.\nЗонування простору і особливості інтер’єру багато в чому визначаються конфігурацією даху. Виправити це неможливо, однак частково згладити виступи можна за допомогою монтажу гіпсокартону.\nПідбір меблів і її розміщення в кімнаті вимагає чималих зусиль. Наприклад, пересунути шафу або ліжко в інше місце вже навряд чи вийде.\nВплив конфігурації даху на інтер’єр\nПеред тим як вибирати дизайн мансардної спальні і продумувати інтер’єр, слід звернути увагу на стелю. Він може бути декількох видів:\nВсі названі форми даху розрізняються конфігурацією і накладають певні обмеження на використання того чи іншого інтер’єру. Між тим, знаючи нюанси кожного окремого варіанту, можна вміло використовувати їх у своїх цілях. В результаті можна отримати абсолютно оригінальний стильний інтер’єр, який стане предметом гордості господарів будинку.\nОдносхила. Така конструкція даху вважається однією з найпоширеніших. При цьому вибрати відповідний інтер’єр для такого приміщення не складе праці. Ліжко найчастіше розташовують під скатом, тоді близько рівної стіни знайдеться місце для гардеробної, шафи купе у мансардної спальні, робочого столу і інших деталей інтер’єру. Ще один варіант розташування передбачає встановлення біля ліжка рівної стіни. Навколо неї можна розмістити гардеробну, відкриту систему зберігання (наприклад етажерку або полиці).\nДвосхилий. Такий варіант менш зручний, так як в приміщенні не залишається місця для установки великої шафи для одягу або гардеробної. При цьому доречно і стильно виглядатимуть невеликі системи зберігання, розташовані по одній або обом сторонам. Ліжко в цьому випадку краще всього розмістити в центрі кімнати. Якщо вікна розташовані на двох схилах, це можна використовувати для зонування приміщення. Так, з одного боку може розташовуватися ліжко, а з іншого — письмовий стіл.\nШатрова. Така спальня в мансарді зі скошеною стелею — просторе приміщення, для якого можна сміливо вибирати будь-який напрямок інтер’єру. Не виникне проблем і з підбором меблів, так як хоча б одна стіна в спальні буде високою і рівною. Біля неї можна розташувати шафа або відокремити гардеробну. В цілому в мансарді з шатровим дахом без праці можна влаштувати не одну, а дві кімнати. Це може бути спальня з кабінетом, спальня батьків та дитини або дві дитячі кімнати. Для зонування потрібно буде лише встановити перегородку уздовж приміщення.\nБагатосхилий. Відмітна риса такого приміщення — велика кількість скатів, виступів, балок та інших нерівностей. Відповідну ідею мансардної спальні в цьому випадку знайти непросто, однак при творчому підході можна домогтися ексклюзивного інтер’єру. Стельові балки часто залишають на увазі для створення таких ультрамодних напрямків інтер’єру, як лофт, еко, прованс.\nРетельно продумана декоративна обробка мансарди всередині — одне з найважливіших вимог для створення затишного і стильного дизайну спальні. Особливу увагу слід приділити стелі, так як він займає значну площу.\nГоловна складність полягає у виборі матеріалу, при цьому обмеження в основному накладає конфігурація даху. З сучасних оздоблювальних матеріалів в дизайн вдало впишуться наступні варіанти.\nВагонка. Цей обробний матеріал виглядає стильно і благородно. Він підходить для більшості стилістичних напрямів, при цьому добре гармонує з меблями будь-якої колірної гами. Крім вагонки з натуральної деревини виробники пропонують пластикові ламелі. Останні не бояться вологи і вимагають мінімального догляду.\nБлокхаус. Така обробка в приміщенні імітує дерев’яний брус і вносить оригінальність в спальні шеббі-шик, кантрі, етно і еко. Виглядає стримано і елегантно. При цьому у блокхаус існує недолік: така об’ємна обробка «краде» простір, тому її варто вибирати тільки для просторих приміщень.\nШпалери в мансардній спальні. Це відносно дешевий оздоблювальний матеріал, який, між тим, здатний вигідно доповнити інтер’єр мансарди. Широкий асортимент кольорів і фактур — ще одна перевага, завдяки чому відповідне рішення знайдеться для кожного дизайну.\nФарба та штукатурка. Для спальні з мінімалістичним ухилом можна сміливо використовувати штукатурку та фарбу. Стіни і стелю з такою обробкою не привертають до себе увагу, а служать тонким доповненням інтер’єру.\nНа стадії оздоблювальних робіт варто прислухатися до кількох порад дизайнерів.\nСтіни і стелю краще покривати матеріалами, схожими за кольором і фактурі. Завдяки такому ходу кордон буде стерта і приміщення буде здаватися більше. При цьому стеля не буде «тиснути» на мешканців.\nНіші й виступи многоскатной даху обмежують у виборі меблів і дизайну, проте їх можна використовувати для вбудованих систем зберігання.\nПри бажанні можна позбутися від нависаючих балок виступів, що наблизить приміщення до стандарту. Для цього необхідно обшити стіни і стеля фанерою або гіпсокартоном. Обробити таку поверхню шпалерами можна, штукатуркою або фарбою. Такий варіант слід вибрати тим, хто мріє про мінімалістичному дизайні мансардної спальні.\nВ цілому вибір колірної палітри для інтер’єру мансарди підпорядковується тим же законам, що і вибір колірного рішення для будь-якої іншої кімнати. Між тим є кілька тонкощів, які все ж варто враховувати.\nЧасто в приміщенні вікна мансарди роблять невеликими. В цьому випадку краще віддати перевагу інтер’єру в світлих теплих тонах. Це може бути білий, айворі, персик, чайна троянда, жасмин. Завдяки цій гамі приміщення не буде виглядати темним і холодним.\nЯкщо вікна великі і їх кілька, можна використовувати в дизайні густі темні тони. Оригінально і стильно виглядає темний підлогу.\nГра на колірних контрастах допустиме лише в тому випадку, якщо приміщення досить просторе і світле.\nНатуральні матеріали і фактури (дерево, камінь), слід застосовувати в просторих кімнатах.\nЯскраві кольори не повинні бути присутніми одночасно в обробці і меблів.\nЦікаве: Дизайн чоловічої спальні: опис, зовнішній вигляд з фото, оригінальні ідеї для дизайну і вибір стилю\nУ багатьох мансардних приміщеннях присутній один і той же недолік — нестача природного освітлення. Статися це може з тієї причини, що вікна при будівництві виконують маленькими. Вирішити цю проблему можна за допомогою штучного освітлення та деяких дизайнерських хитрощів.\nДзеркала. Дизайн невеликої спальні в присутності дзеркал тільки виграє. Краще всього розташовувати їх так, щоб в них відбивалися вікна або люстри. У цьому випадку простір візуально розшириться, а кількість світла збільшиться.\nДодаткові джерела світла. В якості основного джерела зазвичай використовується люстра, проте в інтер’єрі мансарди можна і потрібно використовувати торшери, бра, настільні лампи. Крім своєї головної функції (освітлювальної), такі доповнення грають важливу роль в зонуванні приміщення.\nТочкові світильники. Додати світла і виділити окремі зони в спальні допоможуть точкові світильники. Найчастіше їх монтують по периметру кімнати, підсвічують ними узголів’я ліжка, шафи, робочий стіл, дзеркала та інші предмети меблів, на яких потрібно поставити акцент.\nФальш-вікно. Якщо в приміщенні відчувається недолік природного освітлення, дизайнери пропонують зробити фальш-вікно. Ця конструкція являє собою раму, в яку вставлено тоноване скло або дзеркальна поверхня. По периметру рама підсвічується світлодіодами і декорується фіранки. В мансардну спальню малого розміру такий варіант оформлення підійде ідеально.\nНапрямок мінімалізм — відмінне рішення для інтер’єру спальні в мансарді. На таке оформлення варто особливо звернути увагу власникам невеликих горищних приміщень. Мінімум меблів, строгі лінії, максимальна функціональність — ось основні риси, властиві спальні цього стилю.\nКолірна палітра. Одним з головних вимог до оформлення кімнати є використання обмеженої кількості кольорів. Частіше всього їх два, максимум три. В якості основного кольору можна використовувати білий або молочний. Його краще застосовувати для оздоблення стелі та стін. В мансардному приміщенні це особливо важливо, так як світлі поверхні дозволяють візуально скрасити нерівності стелі і недолік простору. В якості додаткового кольору підійде класичний нейтральний (це бежевий, коричневий, чорний). Допускається також точкове використання яскравих деталей.\nОздоблення. Для такого інтер’єру варто вибирати максимально прості фактури: штукатурка, фарба, однотонні шпалери або цегляна кладка. На підлозі буде доречно виглядати лінолеум або ламінат.\nМеблі. Для мансардної спальні в стилі мінімалізм варто вибирати максимально лаконічні предмети інтер’єру, позбавлені прикрас і дрібних деталей. Шафи і інші системи зберігання краще вибирати вбудовані з однотонними фасадами. Ефектно буде виглядати шафа з глянцевою поверхнею.\nЦе напрям в інтер’єрі має деякі спільні риси з мінімалізмом, однак «північний» дизайн більш теплий і по-домашньому затишний. Використовувати його в мансардному приміщенні зручно, так як в цьому випадку можна не приховувати балки перекриття та інші виступи і нерівності. Вони ідеально впишуться в цей набирає популярність стиль оформлення.\nКолірна палітра. Як і в попередньому випадку, «Скандинавія» вимагає обов’язкової присутності білого кольору або його відтінків. При цьому з палітри краще вибирати ті, що мають холодний подтон. У цій колірній гамі можна оформити стелю, стіни і навіть підлогу. В якості додаткових кольорів рекомендується використовувати будь-які пастельні відтінки. Для додання гостроти в дизайн мансардних спалень можна внести кілька деталей синього або золотистого кольору.\nОздоблення. Щоб внести в приміщення легкість і простоту, дизайнери радять вибирати максимально лаконічну обробку у вигляді побілки або фарбування. Для додання теплою нотки варто включити невелику кількість дерева або цегли. Краще всього виглядатиме одна стіна, виконані в цьому стилі — саме вона стане головною деталлю інтер’єру. Всі інші стіни і стеля можна покрити штукатуркою або фарбою. В якості підлогового покриття краще вибрати паркет, лінолеум або ламінат.\nМеблі. Основні характеристики інтер’єру в скандинавському стилі — скошені лінії без округлостей, максимальна простота і функціональність. Центральне місце в кімнаті може зайняти дерев’яна коричнева або біла ліжко. Решта меблі повинна бути виконана з деревини (або хоча б виглядати так).\nГорища і мансарди буквально створені для оформлення в стилі лофт. Брутальний, нарочито недбало — він зародився в той час, коли люди в пошуках дешевої нерухомості жили в старих промислових будівлях. Звичайно, такий дизайн в чистому вигляді зможе оцінити далеко не кожен, проте внести в спальню кілька характерних елементів можна завжди.\nКолірна палітра. Білий і його відтінки можна сміливо використовувати навіть у поєднанні з класичним лофтом. У цьому випадку брутальність і різкість згладжуються, в результаті чого виходить стильне оформлення. Такий варіант варто вибрати і в тому випадку, якщо мова йде про дизайн невеликої спальні. В якості основного кольору цілком можна вибрати також благородний сірий, коричневий або чорний. Темні стіни виглядають стильно, однак у цьому випадку варто вибрати білу ліжко та інші меблі світлих відтінків.\nМатеріали і обробка. Відверто кажучи, на обробці в цьому випадку можна заощадити. Царство індустріального затишку ефектно виглядає в доповненні з неприкритим бетоном, залізом, цегляною кладкою, погано обробленою деревиною. Домогтися такого ж ефекту можна за допомогою стилізованих шпалер. Якщо в горищному приміщенні є стельові балки, це неодмінно стане родзинкою спальні.\nМеблі. Лофт не пред’являє особливих вимог до меблів. Єдине, що слід пам’ятати: предметів інтер’єру повинно бути мінімум. При цьому кожен з них повинен бути в першу чергу функціональним. Центральне місце в такій спальні займає ліжко, в ідеалі велика і трохи грубувата на вигляд. Замість закритих або вбудованих шаф найкраще вибирати полки та інші відкриті системи зберігання.\nСпальня на мансардному поверсі заміського будинку — ідеальне місце для створення інтер’єру в стилі кантрі. Слід зазначити, що кантрі — збірна назва інтер’єру. У нього входять такі окремі напрями, як французький прованс, американський кантрі і сільський російський стиль. На сьогоднішній день особливою популярністю користується перший варіант оформлення. Між тим, у всіх названих напрямів існують загальні риси.\nКолірна палітра. Життя за містом асоціюється з достатком світла, простором, максимальною простотою. Все це знайшло відображення в організації інтер’єру кантрі. Тут переважають пастельні відтінки. З широкої палітри можна вибрати кремовий, персиковий, солом’яний, блідо-волошковий і багато інших. При цьому варто віддавати перевагу не монохромним поверхонь, а з дрібним малюнком.\nОбробка та матеріали. Щоб перетворити мансарду в затишну сільську спальню, варто використовувати обробку деревини (вагонка або блокхаус). Крім того, стіни мансарди можна покрити штукатуркою, фарбою або обклеїти шпалерами. Ще одна деталь, без якої немислимий стиль кантрі — велика кількість текстилю. Штори в спальню мансардного типу повинні бути обов’язково тканинними і максимально простими у виконанні. Вітаються килимки на підлозі і оригінальне покривало на ліжку.\nМеблі. Ніяких надмірностей — ось про що варто пам’ятати при виборі меблів для кантрі. Явною перевагою тут мають предмети інтер’єру, виконані з натуральної деревини. Це добротна ліжко, стіл з нальотом старовини, грубі шафи та інші меблі. Любителі милих дрібничок можуть не обмежувати себе. Чим більше таких виробів в спальні, тим більш затишною вона здається.\nНе варто вважати, що названі вище стилі інтер’єру вичерпують список можливих оформлень. Це — лише невелика частина варіантів, які останнім часом користуються підвищеним попитом і дозволяють створити атмосферу затишної спальні. У кінцевому рахунку кожен власник будинку повинен вибирати дизайн інтер’єру на основі власних уподобань.


Історія походження | underthesun\nАрхеологи стверджують, що історія маломірних суден налічує більше 4000 років. Використовувалися судно корінними народами півночі (алеутами, чукчами і ескімосами і північноамериканськими індіанцями) для морського полювання.\nЗалежно від географічного розташування, клімату і фауни окремих територій, байдарки, каяки, ан’япікі, уміакамі і каное кілька розрізнялися за своєю конструкцією. Призначення у всіх судів було одне і теж – полювання, війна або перевезення вантажів і людей.\nЕскімоси винайшли – каяк, уміакамі, а також ан’япік (Байдара)\nАлеути – байдарки\nЧукчі – байдари\nАмериканські індіанці – каное\nАвстралійці – човник\nКорінні жителі Ірландії і Уельсу – коракл.\nКонструкція судів в більшості випадків схожа – жорсткий каркас обтягається гнучкою і міцною оболонкою. Роль каркаса, як правило, виконувало дерево, а в роль оболонки – шкури морських тварин, або кора дерев. Скріплювалися частини каркаса за допомогою сухожиль, китового вуса або волокна дерев, а роль герметика для оболонки човна виконував жир, або смола.\nТакож суду відрізнялися за своїм обсягом, населеності, по довжині, висоті бортів і ширині конструкції. Наприклад, гренландские ескімоські байдарки вужчі, обтічні і низькі, в той час як Алеутські байдарки вище і більшого обсягу. Чукотські байдари – короткі і стійкі на курсі, а Алеутські більш маневрені. На своїх судах люди транспортували вантаж, але частіше за все вони полювали або воювали. Для того, щоб замаскуватися і підійти до видобутку, передні частини човна часто ховалися білими шкурами, для того, щоб бути схожим на те, що оточував їх – на лід.\nЗалежно від виду судна, відрізнявся спосіб транспортування вбитих тварин на землю. Деякі місткі байдарки дозволяли везти видобуток всередині човна або на ньому. Найчастіше, тварини оброблялися відразу в судні, непотрібні шматки викидалися. Таким чином, в байдарку складали лише найнеобхідніші частини видобутку. У деяких випадках, вантаж транспортували на спеціальному плоту або прив’язаних до нього повітряних кульках. Деякі морські тварини буксирувалися по воді за допомогою багра.\nДля полювання часто застосовувалися гарпуни або списи, оснащені повітряними бульбашками. Ці бульбашки могли використовуватися в якості елементів непотоплюваності, як для видобутку, так і для мисливців, які опинилися у воді. Також, різні судна бували оснащені вітрилами, аутригерами, елементами непотоплюваності (повітряними бульбашками), заглушками для люків (аналог сучасних бризгозахисних юбок).\nЛюди одягали водонепроникний, теплий одяг, а також освоювали техніки виживання (калааллісут переворот). Сьогодні, стародавні байдарки, каяки та каное зберігаються в різних музеях, але деякі види човнів збереглися лише на картинках, або безповоротно втрачені.\nВелика частина технологій і навичок втрачені і відновлюються по крупицях. Сучасні байдарки, каяки та каное відрізняються від своїх історичних аналогів матеріалом, деяким додатковим обладнанням (наприклад, керма і герметичні вантажні відсіки), а також підвищеною безпекою плавання. Човни тепер використовуються не для полювання і видобутку їжі, а для відпочинку. Це і є головною відмінністю сучасних суден, що вплинув на їх функціонал і зовнішній вигляд.\nІсторія сучасних судів почалася приблизно в 19 столітті, коли каяки, байдарки і каное стали використовувати в Великобританії, Німеччині і деяких європейських країнах в якості туристських суден. Одним з основоположників водного туризму став англійський юрист – Джон Мак Грегор. У 1865 році він побудував аналог ескімоського каяка, який назвав «Роб-Рой». Довжина каяка була – 4,5 метра, а ширина 0,7 метра. Пізніше, він зробив другу подібну човен і пройшов на ній багато річок і озера Центральної Європи, а також Балтійське море, Червоне море і Суецький канал. Крім цього, він подорожував по Норвегії, Швеції, Данії, Німеччини. У 1874 році Джон заснував перший в світі гребний клуб любителів веслування на байдарках і каное. Пізніше він випустив свій журнал «каноїст».\nЕскімоська каяк, уміакамі і ан’япік (Байдара)\nЕскімоси (від алгонкинскої – харчуються сирим м’ясом) – самий східний народ Росії. Живуть на північному сході країни, на Чукотському півострові. Самоназва – юк – “людина”, югит, або юпік – “справжній чоловік”, “інуїт”.\nСама рання ескімоська культура – древнеберінгоморская (до VIII ст. Н.е.). Для неї характерна видобуток морських ссавців, використання багатомісних шкіряних Байдар, складних гарпунів. З VII ст. н.е. до XIII-XV ст. йшов розвиток китобійного промислу, а в більш північних районах Аляски і Чукотки – полювання на дрібних ластоногих.\nОсновним видом господарської діяльності був морський звіробійний промисел. Спосіб полювання на морських тварин залежав від їх сезонних міграцій. Два сезону полювання на китів відповідали часу проходження їх через Берингову протоку: навесні на північ, восени – на південь. Китів відстрілювали гарпунами з декількох Байдар, а пізніше – гарпунними гарматами.\n«Ось яку сцену спостерігав Іільсехер раннім літом 1962 року в селищі Гембелл: Вся вулиця встелена тюленів і мережевий шкурами та моржевими черепами з закривавленими бивнями. Полювання була вдалою, але тепер стадо вже пішло далі разом з дрейфуючим льодом. Коли в обробленні туш настає перерва, ескімоси розпорюють моржеві черево і досхочу напиваються теплої крові. Серце і печінку вони кидають в човен, обтягнуту шкірою, а гору м’яса вивалюють в море. Закон забороняє це, але склади в селі і так битком набиті моржевим і тюленьим м’ясом – і мисливський сезон добігає кінця».\nОдяг азіатських ескімосів – глуха, з оленячих і тюленів шкур. Ще в XIX в. робили одяг з пташиних шкурок. Ескімоси винайшли закриту (чоловічу) мисливську човен – каяк і відкриту шкіряну (жіночу) – уміакамі.\nКаяк – чоловіча мисливська човен для переслідування морського звіра. Каркас її робили з тонких дерев’яних або кістяних планок і обтягували моржової шкірою, зверху залишали люк для мисливця. На каяку було вітрильне озброєння. На річках теж використовували каяки, вони були довжиною від 9 до 12 метрів і дуже вузькими.\nУміакамі – жіноча вантажна човен. Використовувався влітку для перевезення людей і майна на літні мисливські землі, а також для полювання на китів. Подібно каяках, уміакамі зазвичай робився з плавника або китового вуса, збитого або пов’язаного в остов, на який натягнута шкіра морського зайця. Ніс і корма його були тупокінцевими. Уміакамі був значно більший каяка, при довжині корпусу від 6 до 10 метрів він міг одночасно витримувати понад двадцять осіб. На 30-футовий уміакамі було потрібно близько семи шкур. У ескімосів молоді жінки використовувалися як робоча сила – веслярі на Байдара. Веслування жінки на уміакамі поодинці, а чоловіки супроводжували жінок на маленьких одномісних каяках.\nТакож, існували і великі байдарки, які досягали в довжину 10 метрів, а щоб поліпшити мореплавство до них кріпився вітрило, який шили з кишок тварин. Користувалися такими байдарками для пересування по воді.\nБайдара (ан’япік) – стійка, легка, швидкохідна човен. Робилася з дерев’яного каркаса, обтягнутого моржової шкурою. Ан’япік бував як одномісним, так і багатомісним. Міг умістити в себе до двадцяти п’яти чоловік.\nТакож ескімоси відомі тим, що винайшли калааллісут переворот.\nЕскімоська переворот – основна техніка виживання при перекиданні каяка під час полювання на тюленів або китів. Нерідко ескімоси були змушені самі перекидати свої крихітні суденця, щоб високі важкі хвилі не зламали їм шию. Для того щоб виринути на поверхню, мисливці застосовували так званий калааллісут переворот, роблячи під водою гребок коротким веслом. Це було перше, чому син навчався у свого батька в море, і це не дивно. Морська полювання в ті часи була вкрай небезпечною справою.\nДуже часто суду потрапляли в шторм, але не менш страшні бували і поранені тварини. Вони могли перекинути будь-яке судно і від уміння поставити каяк на рівний кіль, залежало життя мисливців. На жаль, не дивлячись на навчання техніці виживання і наявність непромокаючої теплого одягу, багато чоловіків все-таки гинули. Наприклад, в 1888 році в Південній Гренландії зафіксовано 162 випадки смерті. У 1889 році налічувалося 272 випадків смерті. При цьому, загальна чисельність населення тоді складала всього 5614 і з них 2591 чоловіків. Виходить, що за два роки на морі загинуло 434 людини, тобто приблизно 1/12 від загальної кількості жителів.\nАлеути – острівний народ тихоокеанського Півночі. Все їхнє життя фактично проходила на морі. Добували алеути їжу за рахунок морського полювання, рибальства, збирання за допомогою морської байдарки.\nЯк виглядала алеутская байдарка: алеутская байдарка – одномісне судно, довжиною до шести метрів. Являє собою еластичний дерев’яний каркас, скріплюється за допомогою китового вуса. Зовні каркас обтягувався шкірою тюленів або нерпа. Для обшивки великих байдарок алеути використовували шкуру моржа. Шви промазували жиром. Ніс, на який надягав спеціальний запобіжний чохол, мав внизу спеціальний виступ-хвилеріз. Корми човна була косо зрізана, що дозволяло дати задній хід між крижинами. Обшивку щорічно змінювали, стежили за її цілісністю. Швидкість алеутської байдарки досягала 8-10 кілометрів на годину.\nНа байдарці алеути ходили за сотні кілометрів в будь-яку погоду, орієнтуючись в тумані по польоту птахів і течіям. При сильній хвилі на бортах кріпили поплавці зі шкур нерпа або шлунка тюленя, які забезпечували плавучість, навіть якщо човен наповнювалася водою, а люк в обшивці затягувався герметично люком. Весляр одним рухом міг поставити перекинуту човен на кіль і продовжити плавання. Пробоїну вміли закладати на плаву. На таких суденцях добували навіть 150-тонних гренландських китів. Вантажопідйомність байдарки становила до трьохсот кілограм.\nМисливець, який вирушав на промисел, був ретельно екіпірований. Його тіло зберігала від холоду парка зроблена з пташиних шкурок. Одяг алеутів була непромокаюча. На парку надягала водонепроникна камлея з кишок нерпи, в шви якої вшиваються мініатюрні пучки червоних пташиного пір’я – обереги, що охороняють мисливця під час промислу від сил зла і привертають добичу. Як правило, полювали алеути групами з п’ятнадцяти – двадцяти чоловік. Для полювання на морських ссавців алеути використовували гарпуни з метальними дощечками, списи, які отримали назву «бобрових стрілок».\nВ даний час Алеутські байдарки зберігаються в фондах Центрального Військово-морського музею СПб, а також в зборах американського відділу МАЕ.\nЧ’УКЧІ, [лиг’о раветл’ан] (самоназва – “справжні люди”), корінне населення Чукотського АТ Росії, живуть також на півночі Коряцького АТ і в Нижньо-Колимському районі Якутії. Чукчі поділялись на оленях – тундрових кочових оленярів (самоназва [чаучу] – “олень людина”) і приморських – осілих мисливців на морського звіра (самоназва – [анкалин] – “берегової”), що живуть спільно з ескімосами.\nНа початку 1-го тисячоліття частина племен просунулася на морське узбережжя, де частково асимілювала ескімосів, а частково сприйняла їх спосіб життя і культуру. Відповідно, чукчі перейняли і способи виготовлення промислових байдарок.\nЧукчі в нашій свідомості асоціюються з героями анекдотів, однак практично ніхто не знає, що цей мужній народ майже півтора століття відстоював свою незалежність і розбивав російські колоніальні війська. Чукчі боролися за свою незалежність з російськими землепроходцами, козаками і навіть з солдатами, яким так і не вдалося підкорити їх силою.\nЧукотская Байдара – легка, що переноситься вручну, міцна, стійка на воді човен, з моржевих шкур, з веслами і косим вітрилом. Дерев’яний каркас, що складається з тонких березових, соснових або кедрових рейок, вирізати гострим ножем, скріплюється ременями, після чого обтягається шкурою моржа. Байдара вміщує від одного до 20-30 чоловік. На виготовлення однієї байдари середньої величини йде від чотирьох до шести шкур, в залежності від їх розмірів. Шкури спеціально обробляються, висушуються, а при обтягуванні дерев’яного каркаса спеціально розм’якшуються, а потім знову висушуються, щоб вони щільніше прилягали до деревини. Дно висушеної, готової до використання байдари злегка просвічує і дзвенить, подібно бубна. Для кільової частини байдари береться найбільш товстий ділянку шкіри моржа – її спинна частина.\nОсновне заняття берегових чукчів – полювання на морського звіра: взимку і навесні – на нерпу і тюленя, влітку і восени – на моржа і кита. Також з Байдар чукчі ловили рибу. Природно, приморські жителі активно використовували водний транспорт – байдари, які на зиму вони залишали у осілих родичів або, розібравши, забирали з собою на зимовище. На моржа полювали групами по кілька Байдар.\nНабіги і переміщення по морю проводилися на Байдара – човнах з декількох моржевих шкір, натягнутих на дерев’яний (ялиновий або сосновий) каркас. Довжина мисливської байдари, в якій зазвичай розміщувалося вісім чоловік, була 6-10 м, ширина – 2-3 м, а вантажопідйомність – 4 т. Обтяжку, що складається з 2-3 шкур, міняли щороку, а при дбайливому використанні – через 2 -3 року, оскільки вона ставала крихкою. Взагалі ж Байдари було легко розібрати і навіть зменшити при необхідності її розмір. Вага такої байдари був 130-160 кг. Мабуть, такі байдари були типові в XVIII-початку XX ст.\nФункції екіпажу були наступними: попереду сидів чоловік, відштовхуючий багром крижини, позаду – рульової-власник байдари, керівник, в центрі розміщувалися на лавах по 2-3 весляра з короткими однолопастний веслами, що кріпляться в шкіряних петлях, дисципліна в Байдаро була сувора: веслування синхронно , відпочиваючи 5-10 хвилин в годину. Байдара, крім екіпажу, могла вміщати і воїнів, які сиділи на підлозі і допомагали гребти, смикаючи за мотузку на кінці весла.\nУже в кінці XVIII в. Байдара мала ще й замшевий квадратний парус, однак основний хід був все ж на веслах. Байдари даного типу (по-ескімоські ан’ьяпік) призначалися в першу чергу для полювання на великого морського звіра. Для далеких морських поїздок і походів існував спеціальний тип байдари. В кінці XIX ст. байдари цього типу також мали прямокутне вітрило з ровдугі.\nДля подорожі чукчі, що жили по березі Льодовитого океану, брали в Байдари вогонь, який розводили на ящику з піском або на дерен. Проти течії річки Байдари могли тягнути собаки або олені. Судячи з документів для пересування по річках з військовими цілями чукчі, поряд з Байдаро, використовували одномісні однодеревки. Це була типово мисливська човен завдовжки 3,7-5,8 м, шириною 53-70 см, заввишки 53-62 см, призначена для пересування по мілководним річках і озерах.\nГребля велася дволопатеве веслом або просто шостому. Така човен був нестійким, коли були хвилі, його могло залити водою, і, отже, він був небезпечний для мисливця, який, зазвичай, не вмів плавати. Дані човни в джерелах іменуються батами.\nПриморські жителі використовували під час воєнних дій і каяки – однолюкові байдарки для однієї людини. Їх довжина була 1,8 м, ширина 70 см, висота до центрального обруча – 20 см. Цей типовий мисливський човен міг лише з нагоди застосовуватися у воєнний час. Оскільки в ній весляр тримав дволопатеве весло двома руками, то з неї було незручно боротися.\nВ кінці минулого століття, та й на початку нинішнього, чукотські байдари використовувалися в туристичних цілях. Діяли туристичні приватні фірми, які здійснювали екскурсії уздовж узбережжя до історичних місць на Байдара.\nАле в даний час байдари для перевезення туристів не задіють. А причиною тому – загибель чотирьох іноземних туристів, які вийшли в море в шторм. В основному тепер будуються байдари гоночного варіанту. На відміну від Байдар, раніше призначалися для полювання, гоночні вужчі, більш дрібні і більш легкі. У них розміщуються шість веслярів і один керманич. Зараз вартість байдари вище, ніж вартість моторного катера, це і зрозуміло – ручна одинична робота майстра завжди цінується високо. Байдара до того ж служить людині лише п’ять-сім років. Байдара, до речі, зображена на гербі ряду приморських селищ Чукотки, а також на емблемах громадських організацій округу. Використовується зображення байдари і при виготовленні сувенірів, виробів з мережевого ікла, китового вуса. Місцевими композиторами написано кілька пісень, присвячених романтиці плавання під вітрилом на Байдара.\nІндіанське каное (пирога)\nБагато людей люблять берізки, і це не дивно. Адже це дуже красиві стрункі дерева. Вважається, що берези – один із символів Росії але, тим не менше, мало хто знає, що берези є споконвічними жителями долини річки Коннектикут. Корінні американці, широко використовували всі частини цього дерева, але найважливішим матеріалом, безсумнівно, була березова кора. Береста грала головну роль при виготовленні каное.\nКаное з берести зручно перевозити, тому що воно дуже легке. Другим його перевагою є велика вантажопідйомність. Залежно від призначення каное робили різних розмірів. Маленьке мисливське каное, довжиною два метри, вміщав в себе одну – дві особи. Каное, призначене для плавання у відкритому морі, могло бути до шести метрів завдовжки, і їм управляли кілька веслярів. Деякі каное, могли приймати на борт до ста чоловік.\nКаное середнього розміру було досить легким для того, щоб його міг нести одна людина. На такому човні можна було подорожувати як по струмках, так і по великих річках.\nЗ усіх індіанців Північної Америки, Центральної Америки і Південної, північно-західні індіанці пов’язані з морем найтісніше. Вони ловили рибу, полювали на морських видр, тюленів і навіть на китів. У китобійного каное могло розміститися до шістдесяти чоловік, і досягав човен до 15-22 метрів в довжину.\nДля ходіння по морю і полювання, австралійці використовували човник – каркас, обшитий корою. За силуетом він дуже нагадує тасманийский пліт, але конструкція у нього як у справжньої човна, а не плоту. Від стовбура евкаліпта за допомогою кам’яного рубила аборигени відокремлювали довгу смугу кори і нагрівали над багаттям, щоб зробити її гнучкою. З гнучких гілок, зігнутих, немов ребра, споруджували каркас, зверху прилаштовували упор для ніг весляра і по всій довжині перев’язували човен трав’яними мотузками, які не дають гілкам розійтися. Ніс і корма обв’язували волокнистої корою.\nКорінні жителі Ірландії і Уельсу винайшли коракл – рибальську човен, сплетену з верболозу. За своєю структурою коракл нагадують калааллісут каяк і уміакамі, тільки в них замість шкіри використовується кора. За формою судно нагадує горіхову оболонку. Каркас робиться з вербових прутів. Раніше для виготовлення зовнішнього шару використовували шкіру тварини і покривали дьогтем, щоб домогтися водонепроникності. Сьогодні в якості матеріалу застосовують прогумовану тканину, скловолокно. У давні часи коракл широко використовувалися англійцями в промислових цілях. Рибалки зазвичай діяли попарно. Кожен сідав в свій човен. Однією рукою чоловік тримав мережу, інший – працював веслом. Коли невід наповнювався, ловці удвох витягали мережу. Зараз коракл більше підходять для туристичних цілей. Зустріти їх можна плаваючими по річках Уельсу.


Ювенільний ідіопатичний артрит (ЮІА) – найбільш поширене дитяче ревматологічне захворювання (1:1000 дітей). Його перебіг характеризується розвитком запального ураження синовіальної оболонки суглобів (артритом) із дебютом клінічних проявів до 16-річного віку, тривалістю понад 6 тижнів. За даними офіційної статистики, в Україні поширеність ЮІА серед дітей віком 0-17 років за останні 5 років становила 0,32-0,42 випадків на 1000 дітей.\nЮІА поділяють на кілька різновидів відповідно до демографічних характеристик, особливостей клінічного перебігу, методів лікування та прогнозу. Провідні вітчизняні дитячі кардіоревматологи вважають, що, враховуючи відсутність у Міжнародній класифікації хвороб Х перегляду (МКХ‑10) терміна «ювенільний ідіопатичний артрит», у практичній діяльності для статистичної звітності слід використовувати термін «ювенільний ревматоїдний артрит» (ЮРА). МКХ‑10 не дає змоги оцінити стан пацієнта і прогнозувати результат хвороби, тому в повсякденній практиці необхідно використовувати клінічну класифікацію, яка повністю задовольняє потреби як статистики, так і лікарів-практиків.\nЮвенільний артрит є важким тягарем для самого пацієнта та його родини, однією з основних причин дитячої інвалідизації, зумовлює значні соціально-економічні втрати. Наслідками захворювання при швидко прогресуючому перебігу, а також його неадекватної терапії можуть бути: затримка росту та статевого дозрівання, деформації та контрактури кінцівок, локальний або системний остеопороз, порушення постави, атрофія м’язів та ураження внутрішніх органів.\nПоказник смертності серед дорослих пацієнтів із діагнозом ЮІА в 4 рази перевищує показник у загальній популяції. Перебіг ЮІА як запального процесу у 33-75% пацієнтів продовжується в дорослому віці. Хронічні запальні процеси уражують суглоби, тому деякі пацієнти потребують проведення хірургічних втручань, протезування, навіть у молодому віці. Результати різних досліджень показують, що до 50% пацієнтів з ЮІА у віці після 40 років мають ендопротези суглобів.\nДосягнення ревматології останніх десятиріч свідчать про те, що застосування сучасних методів лікування та моніторинг клінічного перебігу захворювання дають змогу ефективно пригнічувати запальну реакцію в суглобах та досягти тривалої ремісії або призупинити прогресування структурних змін.\nПатогенез. При ревматоїдному артриті основною мішенню ураження є синовіальна оболонка суглоба. Клітинні та молекулярні взаємодії при цьому захворюванні вивчені досить ґрунтовно. Розвиток хронічного запалення в синовіальній оболонці суглоба пов’язаний із активацією та проліферацією імунокомпетентних клітин (макрофагів, Т- та В-лімфоцитів), супроводжується виділенням клітинних медіаторів запалення (цитокінів, факторів росту), синтезом антицитрулінових та інших антитіл, формуванням імунних комплексів.\nЦі процеси призводять до розростання сполучної тканини, виділення протеолітичних ферментів, активації циклооксигенази-2 (ЦОГ-2) з підвищенням синтезу простагландинів, що супроводжується розвитком запальної реакції, активацією остеокластів, внаслідок чого виникає деструкція кісткової тканини суглобів.\nЗалежно від патофізіологічних ознак перебігу аутоімунного запалення в суглобових структурах виділяють такі стадії ревматоїдного артриту:\nранню (безсимптомну) – визначається судинна і клітинна активація;\nрозгорнуту (швидка хронізація запалення), яка проявляється порушеннями ангіогенезу, активацією ендотелію, клітинною міграцією, інфільтрацією активованими CD4+-лімфоцитами синовіальної оболонки суглобів, утворенням ревматоїдного фактора та інших аутоантитіл, імунних комплексів; синтезом прозапальних цитокінів, простагландинів, металопротеаз, колагенази;\nпізню – характеризується соматичними мутаціями та дефектами апоптозу клітин синовіальної оболонки суглоба, що створює передумови для формування панусу, розвитку ерозивних уражень суглобового хряща.\nНа ранній стадії захворювання, коли переважають епізодичні скарги, спостерігаються незначні ознаки запалення, часто відсутня системна відповідь на локальний запальний процес, досить складно своєчасно встановити діагноз. Однак успішність терапії та запобігання незворотним змінам у суглобах залежать від ранньої діагностики та призначення адекватного лікування. В\nіншому випадку можуть розвинутись деструктивні, деформуючі зміни у суглобах, що призводить до стійкої інвалідності, або в патологічний процес можуть залучитися внутрішні органи та системи, що ускладнить лікування. Тому проблема ранньої діагностики ювенільного ревматоїдного артриту має велике практичне значення.\nВпровадження у клінічну практику нових стандартів дослідження, чутливих і специфічних лабораторних маркерів, використання сучасних можливостей інструментальної діагностики зараз є пріоритетним напрямом дитячої ревматології.\nУ МКХ‑10 ювенільний артрит, який визначають як «артрит у дітей, що почався до 16-річного віку і триває більше 3 місяців», виділений в окрему рубрику – М08:\n– М08.0 – юнацький (ювенільний) ревматоїдний артрит (серопозитивний і серонегативний);\n– М08.2 – юнацький (ювенільний) артрит з системним початком;\n– М08.3 – юнацький (ювенільний) поліартрит (серонегативний);\n– М08.4 – пауциартикулярний юнацький (ювенільний) артрит;\n– М08.8 – інші ювенільні артрити;\n– М08.9 – юнацький артрит невстановлений.\nУ практичній роботі дитячі кардіоревматологи для стратифікації діагнозу, визначення лікування конкретного хворого використовують нову класифікацію ювенільних ідіопатичних артритів II перегляду, яка була прийнята на конгресі Міжнародної антиревматичної ліги (ILAR) (Едмонтон, 2001), ґрунтуючись на тому факті, що кожна група пацієнтів не потребує специфічного лікування, а обсяг лікувальних заходів залежить від клінічних проявів захворювання та факторів несприятливого прогнозу.\nЦя класифікація подана нижче.\nОлігоартрит – артрит 1-4 суглобів, уражених протягом перших 6 міс хвороби.\nВиокремлюють 2 підкатегорії:\n1-а – персистуючий олігоартрит (уражує не більше 4 суглобів протягом усього періоду хвороби);\nолігоартрит поширений (уражує 5 і більше суглобів після перших 6 міс).\nПочаток захворювання здебільшого припадає на вік до 6 років, олігоартрит частіше трапляється у дівчаток, ніж у хлопчиків, уражує 4 або менше суглобів протягом перших 6 місяців, найчастіше – один або обидва колінні суглоби і/або дрібні суглоби. При олігоартриті необхідно проводити регулярні перевірки на хронічний передній увеїт.\nПоліартрит (з негативним ревматоїдним фактором – артрит 5 або більше суглобів, уражених протягом перших 6 міс хвороби; тест на ревматоїдний фактор (РФ) – негативний.\nПоліартрит (з позитивним ревматоїдним фактором) – артрит 5 або більше суглобів, уражених протягом перших 6 міс хвороби; асоційований з позитивним РФ за результатами двох тестів із трьох протягом перших 6 міс хвороби.\nПоліартрит – другий найбільш поширений тип ювенільного артриту, він наявний приблизно в одного з чотирьох дітей з артритом.\nУ більшості випадків захворювання розвивається до 7 років, часто уражує суглоби з обох боків тіла. Найбільш поширеною формою поліартриту є РФ-негативна. РФ-позитивний підтип частіше зустрічається у дівчат-підлітків. Поліартикулярний ювенільний артрит часто асоційований із хронічним увеїтом.\nСистемний артрит – артрит одного і більше суглобів із наявною або попередньо задокументованою гарячкою тривалістю понад 2 тижні у поєднанні з одною і більше ознаками:\nкороткотривале, нефіксоване еритематозне висипання;\nгепато- і/або спленомегалія;\nСистемний артрит зазвичай розвивається у віці до 5 років, частота захворювання у хлопчиків і дівчаток приблизно однакова, має генералізований початок із лихоманкою, підвищеною втомлюваністю, висипкою, втратою апетиту та маси тіла, що супроводжується болем у суглобах. Можуть зустрічатися збільшення лімфовузлів, селезінки та печінки, рідше – перикардит, плеврит.\nПсоріатичний артрит – артрит і псоріаз, або артрит із наявністю принаймні 2 із таких ознак:\nзміни нігтів (синдром «наперстка», оніхолізис);\nпсоріаз у сімейному анамнезі в осіб першого ступеня спорідненості.\nПсоріатичний артрит характеризується болем у суглобах, пов’язаний із псоріазом шкіри (хоча типовий псоріатичний висип може з’явитися через багато років після початку артриту).\nПри цьому існує висока ймовірність його виникнення за наявності випадків псоріазу у сімейному анамнезі. Зазвичай уражує суглоби пальців рук і ніг. Захворювання, як правило, розвивається у віці до 6 років і вдвічі частіше трапляється у дівчаток, ніж у хлопчиків. При псоріатичному артриті досить часто розвивається хронічний передній увеїт.\nЕнтезитасоційований артрит – артрит і ентезити, або артрит, або ентезит із двома з таких ознак:\nчутливість сакроілеальних з’єднань і/або запальний біль у спині;\nнаявність антигена HLА B27;\nпочаток артриту у хлопчиків у віці старше 6 років;\nгострий (симптоматичний) передній увеїт;\nанамнестичні дані про анкілозуючий спондиліт, ентезитасоційований артрит, сакроілеїт із запальними захворюваннями кишечнику, синдром Рейтера або гострий передній увеїт у осіб першого ступеня спорідненості.\nЕнтезитасоційований артрит уражує ділянки ентезів (місця прикріплення сухожилків до кістки), часто – нижніх кінцівок і суглобів малого таза, а також самі суглоби (хребта або периферичні), може розвиватися у дівчаток і хлопчиків, хоча у підлітковому віці захворювання виникає переважно у хлопчиків.\nПри ентезитасоційованому артриті досить часто розвивається гострий увеїт.\nНедиференційований артрит – артрит, який не відповідає критеріям жодної категорії або відповідає критеріям більш ніж 2 перелічених вище категорій.\nПід час клінічного обстеження дитини з ураженням суглобів звертають увагу на:\nскарги: наявність болю, зміни форми (припухлість, дефігурацію), порушення рухової активності ураженого суглоба. Біль має найвищу інтенсивність вранці чи у другій половині ночі, зменшується при русі дитини. Діти скаржаться на вранішню скутість у суглобі різної тривалості. Окрім болю в суглобі, дитина може скаржитися на підвищення температури тіла (від субфебрильної до гектичної) протягом доби, висипку, зниження маси тіла, підвищену слабкість;\nанамнез захворювання: наявність ураження суглобів у родичів першого та другого ступеня спорідненості; перенесені захворювання та їх зв’язок із виникненням патології суглобів, травми, щеплення, стреси протягом 1-1,5 міс до дебюту артриту. Уточнюють тривалість больового синдрому, симетричність ураження суглобів, характер та інтенсивність болю, час і умови його появи (вранішня скутість у суглобах, біль при фізичному навантаженні тощо). За наявності деформацій кісток слід з’ясувати час їх появи;\nогляд: проводять у положенні лежачи і в русі послідовно зверху донизу: голова, потім тулуб (грудна клітка, хребет) і кінцівки. Проводять огляд та обстеження всіх суглобів дитини, оцінюючи їх зовнішній вигляд, конфігурацію, обсяг рухів, термоактивність, зміну кольору шкірних покривів, наявність хрускоту, болючості при активних і пасивних рухах.\nДодаткові методи обстеження суглобів\nЛабораторні методи дають змогу визначити:\nлейкоцитоз, при тривалому перебігу артриту – лейкопенію, гіпохромну або нормохромну анемію;\nприскорену швидкість осідання еритроцитів (ШОЕ);\nпозитивний РФ у сироватці крові. РФ визначають не тільки у крові, а й у синовіальній рідині. В останній його виявляють у 79% пацієнтів з ЮІА.\nОднак при цьому слід враховувати, що РФ у сироватці крові може визначатися у здорових пацієнтів підліткового віку, а також при інших захворюваннях (інфекційному ендокардиті, туберкульозі, сифілісі, цитомегаловірусній інфекції, малярії, хронічних запальних захворюваннях печінки та ін.).\nОднак у пацієнтів із встановленим діагнозом ЮІА наявність позитивного РФ вказує на тяжку форму захворювання, для якої характерними є прогресуючий запальний процес у суглобах, із явищами деструкції, позасуглобові ураження із залученням у патологічний процес серця, легенів, судин, лімфатичних вузлів;\nпідвищений рівень антитіл до циклічного цитрулінового пептиду (anti-CCP);\nантитіла до модифікованого цитрулінованого віментину (anti-MCV до SA-антигену) – є специфічною реакцією для ранньої діагностики ревматоїдного артриту;\nдиспротеїнемію, зниження вмісту альбумінів, гіперглобулінемію;\nантинуклеарні антитіла у підвищеному титрі;\nпідвищений вміст циркулюючих імунних комплексів (ЦІК), підвищені рівні прозапальних цитокінів та неоптеріну;\nзміни складу синовіальної рідини (цитоз – більше 2000 клітин в 1 мл, підвищений вміст лейкоцитів, нейтрофіли – більше 25%, в’язкість секрету знижена, муциновий згусток крихкий, визначаються рагоцити);\nантиген HLA B27;\nбіохімічні маркери ремоделювання кісткової тканини. Для оцінки активності процесів формування та резорбції кісткової тканини при активному аутоімунному запаленні та під час прийому призначених лікарських препаратів, що сприяють порушенню вказаних процесів, показане визначення біохімічних маркерів формування кісткової тканини (кістковий ізофермент лужної фосфатази, сироватковий остеокальцин, проколагенові пропептиди – PICP, PINP) та маркерів резорбції кісткової тканини (гідроксипролін, телопептиди колагену 1 типу, піридинові зв’язки колагену, гідроксилізин, співвідношення кальцій/креатинін у сечі);\nвміст паратиреоїдного гормону, вміст кальцію, фосфору, 25(OH)D3 у сироватці крові, визначення рівня екскреції кальцію та фосфору із сечею дає змогу оцінити стан фосфорно-кальцієвого обміну, провести диференційну діагностику метаболічних захворювань.\nРентгенологічна діагностика має важливе значення, тому що відображає стадію розвитку захворювання. На рентгенограмі виявляють ознаки остеопорозу, стовщення та ущільнення м’яких тканин навколо суглобів, розширення суглобової щілини при ексудативному випоті у суглобі.\nЗ розвитком захворювання з’являються ознаки деструкції хряща і кістки, а саме – звуження суглобової щілини, ерозії та узури на суглобових поверхнях, кісткові розростання, вивихи, фіброзні та кісткові анкілози, стовщення епіфізів тощо. Також спостерігається порушення росту кісток.\nВідповідно до змін, які виявляють за допомогою рентгенографії суглобів та кісток при ЮІА, розроблено критерії Штейнброккера.\nЗгідно з цими критеріями виділяють 4 стадії анатомічних змін суглобів:\nI стадія – епіфізарний остеопороз;\nII стадія – епіфізарний остеопороз, розволокнення хряща, звуження суглобової щілини, поодинокі ерозії;\nIII стадія – деструкція хряща і кістки, формування кістково-хрящових ерозій, підвивихи в суглобах;\nIV стадія – критерії, які відповідають III стадії, разом із фіброзним або кістковим анкілозом.\nМагнітно-резонансна томографія (МРТ) дає змогу виявити ерозії, отримати відображення кісткового мозку, суглобового хряща, м’язів, сухожилків; МРТ – чутливий метод визначення остеонекрозу тощо.\nОкрім цього, проводять визначення мінеральної щільності кісткової тканини та виключення остеопенічного синдрому. Для діагностики остеопенічного синдрому та оцінки структурно-функціонального стану кісткової тканини використовують різні методи: ультразвукову денситометрію, одно- та двофотонну рентгенівську абсорбціометрію (ДРА), кількісну комп’ютерну томографію, радіограмметрію, антропометричні, морфометричні, гістоморфометричні методи тощо. Для обстеження дітей віком від 6 років можна використовувати ультразвукову денситометрію.\nВ ультразвукових денситометрах вимірюють швидкість проведення ультразвуку, що характеризує еластичні властивості кістки та об’ємну мінеральну щільність. Ультразвукова денситометрія характеризується відсутністю променевого опромінення, портативністю проведення обстеження. Однак за допомогою цього методу обстеження можна визначати мінеральну щільність кісткової тканини лише у проксимальних відділах скелета (кістки п’ятки, надколінка, гомілки, фаланги пальців кисті).\nЗолотим стандартом для визначення мінеральної щільності кісткової тканини (МЩКТ) шийки стегнової кістки, хребта й усього скелета є двофотонна рентгенівська абсорбціометрія. Ця методика ґрунтується на комплексному застосуванні стандартизованої рентгенографії периферичних кісток скелета, зокрема метакарпальних кісток, і комп’ютерної денситометрії рентгенограм.\nДіагноз остеопенічного синдрому підтверджується при значеннях показників структурно-функціонального стану кісткової тканини менше -1 SD (стандартне відхилення) від вікових нормативів, діагноз «остеопороз» передбачає значення показників менше 2,5 SD та наявність характерних клінічних та рентгенологічних симптомів. Для динамічного спостереження та оцінки ефективності лікування остеопенічного синдрому планова денситометрія показана 1-2 рази на рік.\nУльтразвукове дослідження суглобів дозволяє визначити навіть незначне накопичення рідини в суглобах, коли його не видно при рентгенологічному обстеженні, діагностувати синовіт, проліферативні зміни синовіальної оболонки суглоба, ураження суглобового хряща, кісткові ерозії, бурсит, оцінити морфологію навколосуглобових тканин, виявити кісти, проаналізувати васкуляризацію синовіальної оболонки та навколосуглобових тканин.\nПри прогресуванні захворювання зменшується васкуляризація синовії, що може бути пов’язано з фіброзом синовіальної оболонки. Це найбільш швидкий та доступний метод виявлення запальних змін у порожнині суглоба.\nАртроскопію суглобів проводять як із діагностичною, так і лікувальною метою (синовектомія та ін.).\nОсобливості ураження органів та систем\nУраження суглобів спостерігається у вигляді моноартриту, олігоартриту та поліартриту. У низці випадків початок хвороби – повільний, починається з симетричного поліартриту дрібних суглобів кистей та стоп. Потім залучаються інші суглоби – променезап’ястковий, надп’ятково-гомілковий, колінний, плечовий, кульшовий.\nОднак ураження суглобів у дітей може починатися із середніх або великих суглобів. Слід зауважити, що деякі суглоби в дебюті захворювання не уражуються, їх називають «суглобовими виключеннями» (дистальні міжфалангові суглоби, п’ястково-фаланговий суглоб великого пальця кисті, проксимальний міжфаланговий суглоб V пальця кисті).\nМоноартрит як перша ознака захворювання спостерігається у 40-50% дітей. У переважної більшості з них розвивається ураження колінного суглоба, у третини – надп’ятково-гомілкового, значно рідше процес починається з інших суглобів. Перші скарги часто поєднуються з травмою. Рідко першим у патологічний процес залучається кульшовий суглоб. У подальшому до моноартриту додається ураження інших суглобів.\nМісцеві прояви ураження суглоба характеризуються змінами форми у вигляді періартикулярного набряку, наявності випоту у порожнину суглоба, підвищеною місцевою термоактивністю, обмеженням рухової функції, наявністю болю, який посилюється у другій половині ночі або у ранковий час, вранішньою скутістю у суглобах різної тривалості.\nУ процесі прогресування захворювання, коли дитина обмежує рухливість ураженого суглоба, розвиваються трофічні зміни тканин над ураженим суглобом, гіпотрофія м’язів, порушення росту зі збільшенням довжини ураженої кінцівки.\nДо олігоартикулярної форми ЮІА відносять випадки захворювання із залученням 2-4 суглобів. При поліартикулярній формі ЮІА в патологічний процес залучено більш ніж 4 суглоби.\nУ періартикулярних тканинах уражених суглобів можна виявити ревматоїдні вузлики. З розвитком захворювання залучається м’язова система у вигляді міозиту, дистрофічних та атрофічних змін. При суглобовій формі ЮІА органічного ураження внутрішніх органів (серця, печінки, селезінки, нирок, вираженої лімфаденопатії) практично не спостерігається. Зміни з боку серцево-судинної системи та інших органів мають переважно функціональний характер.\nОсоблива увага надається ураженню очей у дітей з ЮІА, оскільки воно може призвести до значних анатомо-функціональних змін із високим ступенем інвалідизації. Частота виникнення увеїту у дітей з ЮІА, за даними світової літератури, коливається від 9,3 до 30%.\nПри системній формі ЮІА увеїт зустрічається досить рідко (менш ніж у 2% випадків). При суглобових формах, якщо у процес залучається 5 та більше суглобів, частота ураження органа зору сягає 8-9%. Якщо захворювання починається з моно- чи олігоартриту, цей показник збільшується. До розвитку увеїту більш схильні дівчатка. Вони становлять 73-85% серед дітей з ЮІА та увеїтом, причому переважно дошкільного віку. Виділяють навіть «увеїт маленьких дівчаток» для позначення однієї з найбільш тяжких форм артриту з первинним ураженням очей.\nУвеїт при ЮІА клінічно перебігає, як правило, у вигляді хронічного іридоцикліту або хронічного переднього увеїту. Класична ознака ревматоїдного увеїту – стрічковидна дистрофія рогівки (гіалінове переродження боуменової оболонки та поверхневих шарів строми з появою новоутвореної сполучної тканини та відкладенням кальцієвих нашарувань).\nУ переважній більшості випадків (85-90%) при ЮІА спочатку уражуються суглоби, а ураження очей розвивається в перші 5 років після появи суглобового синдрому.\nОднак потрібно підкреслити, що увеїт може виникати як первинна ознака ЮІА до ураження суглобів, що дуже ускладнює діагностику і, що найбільш важливо, перешкоджає призначенню адекватного лікування цієї патології. Тому дитячі кардіоревматологи мають працювати у дуже тісному контакті з дитячими офтальмологами, які мають практичний досвід діагностування та лікування ревматоїдного увеїту у дітей.\nДля ревматоїдного процесу, як у суглобах, так і в органі зору, характерні сезонні загострення. Найчастіше загострення спостерігаються в осінній або весняний період, але вони трапляються також після перенесеної вірусної інфекції або іншого соматичного захворювання, травми, стресу тощо.\nНа сучасному етапі згідно з класифікацією ювенільних ідіопатичних артритів, прийнятою на конгресі ILAR (Дурбан, 1997), виділяють системний різновид перебігу хвороби, який характеризується залученням у патологічний процес внутрішніх органів та систем, ураження яких може передувати ураженню суглобів.\nСеред усіх форм ювенільного артриту системний різновид захворювання зустрічається у 20% випадків, може розвинутися в будь-якому віці, його частота у хлопчиків та дівчаток є однаковою.\nПочаток системного ЮІА характеризується фебрильною або гектичною лихоманкою на тлі ознобу, підвищення температури тіла спостерігається у другій половині ночі або вранці. Зниження температури супроводжується рясним потовиділенням, слабкістю.\nВисип на шкірі з’являється або посилюється на тлі підвищення температури тіла, характеризується поліморфізмом із симетричністю ураження, локалізується в ділянці суглобів, на бокових поверхнях тулуба, кінцівках, обличчі. Висип має плямистий (дрібний, зливний) характер, дуже нестійкий, не супроводжується свербінням, може зникати протягом декількох годин, а також в окремих випадках переходити у геморагічний.\nРевматоїдні вузлики – позасуглобовий прояв ідіопатичного артриту, вони з’являються як при суглобовій формі, так і при системних ураженнях. Ревматоїдні вузлики – це щільні округлі сполучнотканинні утворення, розміром від декількох міліметрів до 1,5-2 см у діаметрі, безболісні, рухливі, але тоді, коли вони «спаяні» з апоневрозом або прилеглою кісткою, стають нерухомими. У 20-35% випадків ревматоїдні вузлики локалізуються на розгинальній поверхні передпліччя підшкірно або періостально. Як правило, за наявності ревматоїдних вузликів у крові хворого визначається РФ у високих титрах.\nРевматоїдні вузлики можуть бути поодинокими або множинними, симетричними чи асиметричними, мати різну локалізацію – у ділянці крижів, потилиці, в міокарді, клапанних структурах серця, легенів і навіть центральної нервової системи. Множинні ревматоїдні вузлики поєднуються з вираженим синовітом і субхондральними кістозними змінами дрібних суглобів кистей та стоп. Ревматоїдні вузлики з’являються раптово, зазвичай під час чергового загострення. У період ремісії вони можуть зникати повністю. Рання поява ревматоїдних вузликів визначає несприятливий прогноз захворювання.\nУраження внутрішніх органів при ЮІА може перебігати із залученням серцево-судинної системи, легенів, нирок, печінки, лімфатичної системи.\nЗа даними літератури, ураження серцево-судинної системи при ювенільному артриті проявляється у вигляді як безпосередньо патології серця (кардит), так і ендотеліальної дисфункції, яка у подальшому може спричинити розвиток різних патологічних станів. У кількох дослідженнях проведено оцінку ризику ураження серцево-судинної системи при ювенільному артриті. D. Feldman та співавт. (2016) встановили, що у дорослих пацієнтів, які в дитячому віці захворіли на ювенільний артрит, частіше спостерігалися явища артеріальної гіпертензії порівняно з групою контролю, що пояснювалось зниженням фізичної активності, наявністю хронічного запалення, прийомом ліків. H. Ahmad та співавт. (2016) вказують на наявність субклінічного атеросклерозу та субклінічної серцевої недостатності у пацієнтів з ЮІА.\nПри системній формі захворювання може розвинутися кардит, симптоми якого деякою мірою стерті, оскільки найчастіше домінує суглобовий синдром. Серед скарг можна виділити періодичний біль у ділянці серця колючого або давлячого характеру, знижену адаптацію до фізичних навантажень: появу задишки, слабкості, підвищеної втомлюваності.\nІноді можливе формування вади серця – недостатності клапанів (переважно аортального). На електрокардіограмі (ЕКГ) наявні ознаки перевантаження лівих відділів серця, порушення процесів реполяризації шлуночків. Під час ехокардіографії (ЕхоКГ) спостерігається зменшення скоротливої функції міокарда, розширення порожнин серця, можлива дисфункція міжшлуночкової перетинки, ознаки недостатності клапанів, при перикардиті – сепарація листків перикарда.\nРевматоїдний васкуліт дрібних судин має багато клінічних проявів. Один із них – синдром Рейно, який, як правило, перебігає з ураженням судин кистей та стоп. Васкуліт при ревматоїдному артриті може перебігати у вигляді капіляриту поверхонь долоней та підошов, ангіоневротичних набряків кінцівок.\nПри системній формі ЮІА може розвинутися пульмоніт, який найчастіше має інтерстиціальний характер. У хворих з’являється кашель майже без виділення мокротиння, вислуховуються жорстке дихання, дзвінкі дрібнопухирчасті вологі хрипи. Характерним є залучення плеври, зустрічається сухий або випітний плеврит, який може спричинити розвиток дихальної недостатності. На рентгенограмі виявляють посилення судинно-інтерстиціального малюнка легень. При фіброзуючому альвеоліті на рентгенограмі наявні посилення та деформація легеневого малюнка, а також можливі ознаки легеневої гіпертензії.\nПатологічні зміни з боку системи крові при системній формі ЮІА спостерігаються у вигляді анемії, тромбоцитозу, еозинофілії. Для таких хворих характерна гіпохромна анемія, у них також частіше спостерігається тромбоцитоз, який є симптомом активності запального процесу.\nУраження лімфатичної системи характеризується лімфаденопатією зі збільшенням найчастіше підщелепних, шийних, пахвових, пахвинних, ліктьових груп лімфовузлів. Наявність лімфаденопатії не впливає на наслідок ЮІА, але слід враховувати те, що лімфаденопатія при ювенільному артриті не обмежується лімфатичними вузлами, які збирають лімфу з уражених органів, це системна відповідь лімфатичної системи на системний запальний процес генералізованого характеру з розвитком фолікулярної гіперплазії лімфоїдної тканини.\nОсновною клінічною ознакою залучення у процес печінки при ЮІА є її збільшення, зміни рівня печінкових ферментів, порушення утворення білків та дезінтоксикаційної функції. Ступінь функціональних порушень печінки часто корелює з тяжкістю захворювання. Окрім збільшення печінки, спостерігається спленомегалія.\nУраження нирок розвивається у вигляді гломерулонефриту або інтерстиціального нефриту, виникнення яких пов’язане з відкладенням ЦІК на базальних мембранах або розвитком васкуліту. У сечі визначають альбумінурію, еритроцитурію, лейкоцитурію.\nЩе однією причиною ниркової патології при ревматоїдному артриті є відкладення амілоїдних мас, що характерно для хворих із тривалим періодом захворювання (7-10 років і більше). Найбільш стійкою ознакою амілоїдозу нирок є протеїнурія (1-3 г/л), циліндрурія (найчастіше – гіалінові циліндри), периферичні набряки.\nПоступово приєднуються порушення концентраційної та азотовидільної функції нирок, анемія, артеріальна гіпертензія, а в подальшому розвивається недостатність функції нирок. Для амілоїдозу нирок характерний тривалий прихований період хвороби, під час якого симптоми незначні: спостерігаються незначна слабкість і зниження фізичної активності, що пояснюється перебігом основного захворювання.\nОкрім патологічних органічних змін, слід враховувати можливість розвитку лікарської нефропатії, до якої призводить прийом базисних, нестероїдних протизапальних препаратів (НПЗП).\nПри ювенільному артриті часто порушується кислотоутворююча функція шлунка. Клінічно це проявляється зниженням апетиту, почуттям важкості в ділянці епігастрія, метеоризмом. Ерозії в шлунку переважно виникають внаслідок порушення трофіки слизової оболонки шлунка при васкуліті.\nУраження кишечнику клінічно проявляється запорами, здуттям живота, абдомінальним болем.\nПри ювенільному артриті спостерігаються симптоми дисфункції вегетативної нервової системи у вигляді розладів терморегуляції, потовиділення, діурезу, порушення трофіки м’язів, особливо кінцівок.\nОкрім цього, однією з форм ураження периферичної нервової системи при ревматоїдному артриті є компресійна невропатія, яка виникає на тлі компресії периферичних нервів в зап’ястному, ліктьовому, передплесновому каналах за наявності зміщення осі суглоба, анкілозів, деформацій суглобів. Можливе здавлення ліктьового, гомілкового та інших нервів, що спричиняє біль, порушення трофіки тканин, посилює обмеження рухів.\nЗміна щільності кісткової тканини – цінна діагностична ознака ЮІА. При діагностиці захворювання мають значення не тільки конкретні ураження кісток, а й порушення обміну електролітів в організмі дитини внаслідок гіповітамінозу, особливо вітаміну D, побічна дія нестероїдних протизапальних та глюкокортикоїдних (ГК) препаратів, порушення всмоктування в кишечнику тощо.\nПускову роль у розвитку остеопорозу при артриті у дітей відіграють медіатори аутоімунного запалення, які стимулюють остеокласти, тим самим посилюючи процес резорбції кісткової тканини. Окрім цього, при активному запальному процесі зменшується активність остеобластів, що ускладнює кількісне та якісне оновлення органічної кісткової матриці.\nНа початкових стадіях ревматоїдного артриту остеопороз часто має обмежений характер, поширюючись із прогресуванням хвороби. Щільність кісткової тканини зменшується незалежно від форми захворювання зі збільшенням тривалості клінічних проявів та активності ревматоїдного артриту.\nКлінічна картина ЮІА – досить інформативна для встановлення діагнозу. Це стосується розгорнутої клінічної картини. На ранніх стадіях захворювання, особливо за відсутності вираженого суглобового синдрому, необхідно проводити діагностику з реактивним артритом інфекційного та неінфекційного генезу, ураженням суглобів при ревматизмі, дифузних хворобах сполучної тканини, порушеннях обміну речовин, системних захворюваннях крові, остеомієліті та ін. Насамперед на етапі діагностики слід чітко дотримуватись наявності діагностичних критеріїв для кожного із захворювань.\nПродовження у № 2 (45), стор. 46-49.


Всеукраїнскі змагання з грудничкового плавання | Міні Рівне\nВсеукраїнскі змагання з грудничкового плавання\n2017-02-10 2017-02-15 Mini-Rivne\t0 коментарів\tГруднічкове плавання, змагання, немо, раннє плавання\nУ Рівному 15 лютого 2017 року вдруге відбудуться змагання з груднічкового плавання під назвою “Діти під водою-2017”. Цей захід проводиться вже вдруге, і є єдиним у всій Україні. Досвід попереднього року яскраво засвідчив популярність цього проекту не лише серед рівнян, адже вихованці школи плавання продемонстрували усій Україні, що малюки вміють не лише плавати, а й пірнати та змагатись між собою.\nОрганізатор заходу – засновник та інструктор школи раннього плавання «Немо» Юлія Собуцька розповідає, що змагання обіцяють бути ще більш захоплюючими.\n– Дата змагань обрана не випадково. Саме цим ми вкотре хочемо ламати стереотипи і довести, що дітки, які займаються плаванням загартовані та більш витривалі.- каже Юлія Собуцька.\n– Наші учні багато чого навчились за цей рік, тому змагання будуть по-справжньому приголомшливими, таких нирків ви точно ніде не бачили. Тому, що так довго плавати під водою можуть лише немовці, такий азарт і жагу до перемоги можна побачити лише в моїх матусь. І найголовніше, ці змагання створенні для того щоб довести – неможливого не буває, ми хочемо показати свої особисті рекорди і любов малюків до води. Тож, зважаючи на значний успіх та інтерес всієї країни до минулорічного заходу, цього року ми замахнулись на значно більші досягнення. Крім того, ми очікуємо учасників з з різних куточків нашої країни.\nНайдовше перебування під водою\nСтрибки з бортика;\nДует батьків з малюком\nВік учасників – від трьох місяців до півтори року.\nУчасниками цього грандіозного дійства можуть стати не лише вихованці “Немо”, а й усі охочі. Головне бажання та вміння пірнати (на 6 сек).\nНагадаємо, що у 2016 перший в Україні чемпіонат з грудничкового плавання «Діти води» в Рівному зібрав 50 малюків. Їх вік був від 3 місяців до 1,5 рочку.\nЗмагання проводяться у новому басейні з сучасними методами знезараження АкваРай.\nм. Рівне вул. А. Мельника 15, 17.\nДата змагань: 15 лютого, 9:30 ранку.\nЗапис учасників змагань розпочнеться 30 січня за номером 0680010022.\n← Допомогу при народженні дитини в 2017 році хочуть збільшити\nЛадоньки – зразкова студія →\n“Твори добро” міні фотозвіт\n2016-12-13 2016-12-13 Mini-Rivne\t0


1576.ua - Тексти - Гоголь М.Мертвые души\nРозмір: 516.9 Kb\nГоголь Микола.Мертвые души\nЦе найзагадковіший роман 19 сторіччя, загадка якого починається вже із визначення жанру: Гоголь назвав "Мертві душі" поемою, критики – романом. Перший том було видано у 1842 р., другий – письменник спалив, про третій можемо судити лише на підставі листів, нотаток та спогадів.\nЕскіз обкладинки Гоголь виконав сам. Основну увагу привертає визначення твору, великі літери на чорному фоні – "Поема". Відштовхуючись від авторського визначення: поема – це мала епопея, дослідники розглядають "Мертві душі" як зображення всієї країни, замасковане під історію дрібного службовця Чічікова. Дрібнішим шрифтом назва – "Походженія Чичикова или Мертвыя души". Але Гоголь не називав так свою поему, згадати ім'я Чічікова його змусила суспільна думка – вислів "мертві душі" сприймався неоднозначно: одні налаштовувались на читання страшної історії, інші (переважно люди релігійні) стверджували, що душа мертвою бути не може, тому така назва неприпустима.\nСьогодні остаточним варіантом твору вважається його перша частина. Друга частина дійшла до нашого часу уривками, а про третю можемо судити на підставі нотаток, листів та спогадів. У час написання твору Гоголь орієнтувався на "Божественну комедію" Данте. Свідчить про це структура твору та персонажі: у першому томі (умовне пекло) кожен змальований характер гірший за попередній, персонажі ніби віддаляються від ідеалу Людини. У другому томі Гоголь створив своєрідне "чистилище", зобразивши звичайних людей: це і Тентетніков, і генерал Бетріщєв з донькою Уляною, Платонов та інші. Третій том – це "рай", у якому читач знову зустрічається із Плюшкіним, але вже не скупим стариганом, а людиною великої місії.\nКонфлікт "Мертвих душ" – махінації з документами мертвих кріпаків, які Чічіков скуповував за безцінь, аби потім здати в ломбард і отримати солідну суму. Ось один із випадків, який міг лягти у основу сюжету. У 18-19 ст. було дуже вигідно тримати винокурню – заклад, де виготовляли вино, щоправда, була одна умова – кріпаків у поміщика мало бути не менше ста. Тоді у когось виникла хитра думка обійти закон – придбати "мертві душі", документи на покійників. Справа в тім, що до перепису населення, який проводили раз у кільканадцять років, поміщик мав сплачувати податки як за живих, так і за мертвих людей, тому не дивно, що від тягаря радо позбувались. Існує думка, що розвинути історію Миколі Гоголю порадив Олександр Пушкін. Звісно, існує інша точка зору – Пушкін повністю віддав Гоголю свою ідею не тільки "Мертвих душ", а і "Ревізора" (подорожуючи Росією і збираючи свідчення про повстання Пугачова, Пушкіна не раз приймали не тільки за ревізора, але навіть і за антихриста). Але у чернетках російського письменника не знайдено нічого подібного до фабули "Мертвих душ".\nМикола Гоголь хотів, аби "Мертві душі" могли впливати на кожного, хто їх читатиме. Саме тому болісно реагував на критичні зауваження, нищив текст та переписував його знову. Скоро він дійшов до висновку, що естетика його роботи прямо залежить від його моралі, – це стало причиною його ледь не хворобливої релігійності. Під кінець життя Гоголь покинув письменницьку діяльність та почав поститись, саме в час посту він і спалює другий том "Мертвих душ", як потім зізнається, "під впливом злого духа".\n792602.jpg jpg (24.3 Kb)\n8971144.jpg jpg (11.6 Kb)\nМЕРТВЫЕ ДУШИ.txt txt (480.9 Kb)


ЦИПРОГЕПТАДИН | Опис активних речовин | Довідник Компендіум\nантигістамінний та антисеротоніновий ЛЗ з антихолінергічною та седативною дією; зв’язується з серотоніновими та Н1-гістаміновими рецепторами, повністю пригнічує зв’язування з рецепторами серотоніну і гістаміну.\nалергічні захворювання: г. та хр. кропив’янка, ангіоневротичний набряк, медикаментозна екзантема, екзема, екзематозний дерматит, контактний дерматит, нейродерміт, алергічний риніт, вазомоторний риніт, сироваткова хвороба та укуси комах; карциноїдний с-м (симптоматичне лікування); головний біль судинного походження (лікування мігрені та гістамінової цефалгії); для підвищення апетиту та загального стану у виснажених хворих та хворих із втратою апетиту з різних причин (нервова анорексія, ідіопатична анорексія, стани після інфекційних захворювань, хр. захворювання, період реконвалесценції, виснаження).\nзастосовувати p/os; доза повинна визначатись індивідуально; звичайна початкова добова доза у дорослих — 12 мг (по 1 табл. 3 р/добу); хр. кропив’янка: 6 мг/добу (по 1/2 табл. 3 р/добу) до зникнення симптомів захворювання; г. мігрень: 4 мг (1 табл.) одноразово, якщо біль не зникає, через 30 хв прийняти ще 4 мг (1 табл.), проте загальна доза, прийнята протягом 4-6 год., не повинна перевищувати 8 мг (2 табл.), підтримуюче лікування — 12 мг (1 табл. 3 р/добу); МДД — 32 мг; дітям 7-14 років: 8-12 мг/добу (1 табл. 2-3 р/добу); МДД — 16 мг.\nгіперчутливість до ципрогептадин або до будь-якого іншого компонента ЛЗ; БА, глаукома; стенозована пептична виразка, пілоростеноз; затримка сечі (симптоматична гіпертрофія передміхурової залози, контрактура шийки сечового міхура); одночасне застосування інгібіторів МАО; особи літнього віку (понад 65 років) та ослаблені пацієнти; новонароджені або недоношені діти.\nартеріальна гіпотензія, прискорене серцебиття, тахікардія, екстрасистолія; гемолітична анемія, лейкопенія, агранулоцитоз, тромбоцитопенія; сонливість, седативний ефект, запаморочення, шум у вухах, сплутаність свідомості; порушення координації, атаксія, порушення акомодації (мідріаз), диплопія, галюцинації; збуджений стан, тремор, роздратованість, безсоння, парестезії, неврит, головний біль, слабкість, агресивна поведінка, судоми, ейфорія, істерія; озноб, втрата свідомості; АР: еритема, пурпура, кропив’янка, набряк Квінке, анафілактичний шок; еритема, шкірні висипання, фоточутливість; утворення густого бронхіального секрету, задишка, застій слизу в носі, носові кровотечі; сухість у носі та горлі; нудота, блювання, дискомфорт в епігастрії, діарея, запор, холестаз, гепатит, жовтяниця; часті позиви до сечовипускання, утруднення сечовипускання, затримка сечі; ранні менструації; анорексія, підвищений апетит; збільшення маси тіла; лабіринтит, вертиго; печінкова недостатність; підвищена пітливість; відчуття стискання у грудях.