Чарльз Дарвин. Все новости о персоне Чарльз Дарвин за сегодня на МЕТА Новости\n27 грудня 2020 - яке сьогодні свято: традиції, заборони і прикмети\nСвятий Левкій, докір правителя Кумврікія за несправедливе переслідування християн, після катувань був усічений мечем. Якщо день теплий, то літо буде спекотним. За релігійним календарем сьогодні 27 грудня віряни вшановують пам'ять Мучеників Фірса, Левкія та Калліника. Святі мученики Фірс, Левкій і…\nЗасновник Microsoft Білл Гейтс опублікував підбірку з п'яти книг, які радить прочитати перед підбиттям підсумків року, що минає. У важкі часи, а 2020 рік без сумніву можна назвати важким, ті з нас, хто люблять читати, звертаються до найрізноманітніших книг. У...\nУ Кембриджі вкрали рукописи Дарвіна - пропажу виявили, через 20 років\nВ архіві бібліотеки Кембріджського університету виявили пропажу через 20 років після крадіжки. В архіві бібліотеки Кембріджського університету виявили пропажу через 20 років після крадіжки. З бібліотеки зникли рукописи натураліста і основоположника еволюційної біології Чарльза Дарвіна, передає The…\nКембриджський університет подав заяву про пошук ... Блокноти не бачили з 2000 року, співробітники бібліотеки роками вважали, що рукописи загубились у величезних архівах. Кембриджський університет подав заяву про пошук ...\nДві записні книжки Чарльза Дарвіна зникли з Кембриджського університету\nЗаСообщение Дві записні книжки Чарльза Дарвіна зникли з Кембриджського університету появились сначала на ІА "ЄУРАБОТА". Дві записні книжки Чарльза Дарвіна, що містять його новаторські ідеї про еволюцію і його знаменитий малюнок «Древо життя», зникли. ЗаСообщение Дві записні книжки Чарльза Дарвіна… — 24.11.20 14:26\nДень моржа, День друзів в Америці, День вчителя в Туреччині. Сообщение 24 листопада: яке сьогодні свято та що не можна робити появились сначала на 1NEWS. Яке сьогодні свято, 24 листопада? День моржа, День друзів в Америці, День вчителя в Туреччині. День пам’яті преподобного Феодора Студита – в… — 24.11.20 10:35\nСьогодні вітайте Євгена та Степана.\nДата 24 листопада ввійшла в історію кількома знаковими подіями та святами. Погода тепла на Федора - значить, і зима теплою буде. Дата 24 листопада ввійшла в історію кількома знаковими подіями та святами. За церковним календарем сьогодні вшановують пам'ять преподобного Федора Студита. Він народився… — 24.11.20 08:24\nЦей день в історії, 24 листопада 2020 (ВІДЕО)\n24 листопада відзначають Всесвітній день еволюції. Саме у цей день Чарльз Дарвін опублікував "Походження видів". 24 листопада відзначають Всесвітній день еволюції. Саме у цей день Чарльз Дарвін опублікував "Походження видів".The post Цей день в історії, 24 листопада 2020 (ВІДЕО) appeared first on… — 24.11.20 08:15


Наполеонівські плани: в Жулянах вирішили будувати багато й швидко - новости Украины, Київ - LIGA.net\nНаполеонівські плани: в Жулянах вирішили будувати багато й швидко\nНатхненні розвитком інфраструктури аеропорту "Київ" (Жуляни) напередодні Євро-2012, керівники аеровокзалу розкривають амбітні плани: в найближчі 4-5 років будівництво тут буде вестися такими ж темпами, як і в період підготовки до єврочемпіонату.\nЯк заявив перший заступник генерального директора з інвестиційної діяльності та координаційної роботи з авіаперевізниками аеропорту "Київ" Олег Петровський, якого цитує прес-служба Мінінфраструктури, на території Жулян з'явиться ще один термінал для обслуговування внутрішніх рейсів, паркінг для автотранспорту, готель і офісний центр.\nЗа його словами, до кінця 2012 року аеропорт планує обслужити близько 800 тисяч пасажирів. "Порівняно з 2011 роком (згідно з офіційними даними, пасажиропотік склав 469,8 тис. осіб) зростання пасажиропотоку складе 70%", - упевнений Петровський.\nВін додав, що за період проведення Євро-2012 пасажиропотік в аеропорту склав 78 тис., збільшившись на 19,5% порівняно зі звичайним періодом роботи. У загальній складності в дні чемпіонату "Київ" прийняв 2730 рейсів. В нематчеві дні прилітало по 1,5-2 тис. пасажирів, в дні ігор - до 2,5 осіб.\nНагадаємо, в травні в аеропорту "Київ" урочисто відкрили термінал, який під час єврочемпіонату повинен був приймати літаки з сім'єю УЄФА. Кошторисна вартість терміналу з благоустроєм прилеглої території склала 340 мільйонів гривень. Ще близько 60 мільйонів коштувало облаштування перону для стоянки восьми літаків типу Boeing 737. Пропускна спроможність терміналу - до 500 пасажирів на годину на виліт. Передбачена перспектива розширення - із збільшенням пропускної спроможності до 1500 осіб на годину.


Шпроси для дерев’яних вікон. Київ. Дерев'яні шпроси. Одеса. Купити дерев'яні накладні шпроси. Львів.\nВікна із шпросами – це окраса Вашого будинку. Можемо Вам запропонувати наступні види шпросів для дерев'яних вікон та деревяно-алюмінієвих вікон:\nДерев'яні наклеєні шпроси або «віденські шпроси» - це вид шпросів для дерев'яних євровікон, які наклеюються на склопакет з обох сторін. Віденські шпроси для дерев'яних вікон - їх робоча поверхня має ущільнюючу прокладку, а усередині склопакета в місці їх приклеювання поміщається дистанційна рамка, яка імітує поділ склопакета на манер конструктивних шпросів. Ширина шпросів 26 мм. Теплі віденські шпроси - всередині склопакета в місці їх приклеювання поміщається тепла дистанційна рамка Swisspaser.\nДерев'яні накладні шпроси для вікон – це тип шпросів, які виготовляються у вигляді окремої дерев'яної рамки, яка кріпиться на вікно на спеціальних петлях, які не є помітними. Дуже зручно, тому що цю рамку можна зняти у будь-який момент, коли потрібно вимити вікна. Шпроси для вікон не торкаються поверхні скла, а віддалені від нього на декілька міліметрів. Це робить можливим вільне стікання атмосферних опадів по склу. Товщина шпросів - 26 мм, по контуру вікна дерев'яна рамка є товстішою.\nДерев'яні накладні шпроси відповідають колірній гаммі дерев'яних вікон. Окремо їх не можливо замовити, лише у комплекті з вікнами. Цей тип шпросів підходить лише до вікон дерев'яних з євробрусу\nМіжшибові шпроси для вікон з євробрусу - це розкладка у вигляді планок з алюмінію або синтетичного матеріалу, які розташовуються усередині склопакета, утворюючи за допомогою з'єднувачів певний просторовий візерунок (грати, сонце, зірку, коло, півколо). Їх ширина - 8, 18, 26 і 45 мм. Бувають різних кольорів (золото, срібло, відтінки RAL). Цей тип шпросів можна застосовувати,як для дерев'яних євровікон так і до вікон деревяно-алюмінієвих.


Привіт, друзі! Я думаю, що у кожного власника комп’ютера вже визначився список програм, якими він найчастіше користується. І операційна система допомагає отримувати швидкий доступ до них, групуючи в меню недавно запускалися програми.\nАле велика частина користувачів вважає за краще, що б кнопка запуску улюбленого додатка завжди була під рукою. І роблять ярлики програм на робочому столі. Тому з часом Робочий стіл у них просто стає захаращений купою значків, серед яких можна загубитися.\nВеликою популярністю у нас сьогодні користуються соціальні мережі. Так ось для молодого покоління немає проблем швидко зайти в свій аккаунт будь соцмережі, що не скажеш про більш старше покоління. І простим рішенням цієї скрути може стати ярлик особистої сторінки з соцмережі на робочому столі комп’ютера.\nярлик – це значок (іконка), який пов’язаний з адресою в Інтернеті або програмою, папкою на комп’ютері. При подвійному натисканні лівої кнопкою миші на ньому запускається програма або відкривається в браузері сторінка з Інтернету.\nСпособів створення ярликів кілька. Але найпростіший це перетягування адреси сторінки з браузера на робочий стіл.\nСпочатку змініть розмір вікна браузера так, щоб була видна хоча б невелика частина робочого столу.\nКлікніть в адресний рядок вашого браузера для виділення адреси веб-сторінки. Потім на виділенні затисніть ліву кнопку миші і тягніть на Робочий стіл.\nЯрлик набуде вигляду значка браузера, який у вас є основним для перегляду веб-сторінок. При створенні декількох таких ярликів все вони будуть виглядати однаково і відрізнити їх можна тільки за назвою.\nЩоб зображення значків розрізнялися потрібно поміняти іконку значка.\nПопередньо ці іконки повинні бути збережені на вашому комп’ютері в спеціальному форматі ICO. Я підготував кілька іконок дивіться картинку нижче. Файли готових іконок можна взяти тут.\nСкачайте і розпакуйте архів, наприклад, в папку Зображення.\nУстановка зображення значка\nВиберіть ярлик, яких збираєтеся змінити. Натисніть на ньому правою кнопкою миші і виберіть властивості в списку команд. Далі відкриється вікно властивостей вибраного ярлика. на вкладці загальні можна змінити його назву.\nна вкладці Веб-документ Оберіть змінити значок. Відкриється вікно зі значками вашої програми (можна вибрати і з них). натисніть огляд і відкрийте папку з іконками.\nВиберіть потрібну і натисніть відкрити. У вікні зміна значка з’явитися зображення обраної іконки. тепер натискаємо ОК і у вікні властивості теж ОК.\nВсе, тепер у ярлика зрозуміла графічна іконка.\nЯк зробити ярлик сайту на робочий стіл Ссылка на основную публикацию


Хамство – Дамітріанство\n10.08.2012 29.07.2014 ~ Дмитро Прокопчук\n“В Америці у всіх на обличчях фальшива привітність, а в Росії – щира ненависть”.\nМій хороший друзяка Грек одного разу зауважив, як важко навіть просто дивитися на наших людей після повернення із Греції – жителі навіть найбідніших країн Єврозони виглядають щасливими порівняно з нами. Мірзакарім Норбеков у своїй книзі зазначає, наскільки у нас важко просто посміхатися в громадському транспорті чи на вулиці. Справа не стільки в тому, що нема причин радіти, а в тому, що маса гнівних, убитих горем людей тисне на тебе – посміхатися страшно, навіть коли хочеться.\nВ Мережі ситуація виглядає ще похмурішою, ніж на вулицях. Читаю коментарі під статтями “Кореспондента” і мене не перестає вражати, звідки у людей береться стільки незборимої ненависті та жовчі. На більшості сайтів ситуація трошки краща, але лише трошки. Взагалі, на багатьох форумах складається враження, що не менше половини людей у нас психічно хворі. Популярна хвороба – нав’язливі думки: будь-яка дискусія в момент зводиться до обсмоктування “жидів”, ВІЛІККАЙ РАСССІІ, Януковича та Тимошенко. Але те, що люди пишуть одне одному чи висловлюють про героїв статті – це вже просто якась істерія.\nЯкщо хтось вважає релігію конфліктною темою, то це ви просто не були свідком словесних сутичок між могилянськими філософами/культурологами/політологами. Складається враження, що від цих суперечок залежить чиєсь життя. А самі дискутанти, попри всю свою начитаність, нерідко справляють враження дуже фанатичних і навіть обмежених людей. Тобто хамство не є винятковою ознакою “неосвічених мас”.\nЩодо релігії, не можу не зазначити, тут також ніякою толерантністю в 90% випадків і близько не пахне. Причому, цікаве особисте спостереження: найбільш запеклі противники релігії, в більшості своїй, з жодною церквою ніяк не контактували з дитячих років (або і взагалі ніколи) і навіть з чужих переказів не знають основних принципів того, що вони ненавидять. Це показник того, що об’єкт ненависті обирається ірраціонально, а обґрунтування ліпиться поверх.\nПроте слід зазначити, що побутова образа одне на одного не настільки безсенсовна, як може здаватися. Тут є дрібка справедливості – левова частка наших щоденних проблем ускладнена не діями якоїсь окремої злої особистості чи організації (як нам це часто подають політики), а нашими сусідами, колегами, родичами і випадковими перехожими. Тому і здається, що кожна людина нам щось винна. Іншими словами, коли нема чого їсти, люди починають їсти одне одного – фактично і метафорично – тому вороже ставлення має раціональне зерно. Менше з тим, це аж ніяк не виправдовує всезагальної мовчазної істерії.\nЛюди прагнуть помсти, а хамство – це найдоступніша із її форм. Часте вдавання до хамства – зайвий доказ браку оспіваних патріотами духовності, релігійності та гостинності в нашому суспільстві.\nНам всім слід вчитися приглушувати хвилі гніву та менше істерити. Не обов’язково (і не доречно) посміхатися постійно – достатньо хоча б не зганяти злість на рідних, не піддівати друзів та колег, коли ви не певні, що це буде сприйнято як жарт, дякувати продавцям у магазині, принаймні іноді бажати доброго дня і доброго здоров’я від душі, коли вітаєтеся, а не просто заради формальності. Від того, що ми перегриземо одне одному горлянки, навряд чи умови нашого життя покращаться, навряд чи наші справжні вороги ослабнуть.\nВидаляйте з кола своїх знайомих усіх, хто вам псує настрій (особливо, якщо це робиться цілеспрямовано). Життя непросте і без цих самозакоханих довбнів, тож не дозволяйте їм спокушати себе на гріх і вдаватися до гніву. Не мстіться – просто ігноруйте, ставте крапки і хрести на людях, і не надто сподівайтеся, що вони одумаються. Але більше цінуйте всіх інших, незалежно, чи друзі вони, чи просто люди, які не зробили для вас нічого поганого, бо зараз навіть люди, які не відповідають на добро злом – уже рідкість. Та понад усе, тримайте марку, адже повага до інших – це, передусім, повага до себе.\nPosted in ???\tУкраїнагромадянське суспільствосуспільство\n‹ PreviousГарбузова каша\nNext ›Салат Цезар\n3 thoughts on “Хамство”\n07.02.2013 о 21:01\n07.02.2013 о 21:43\nДо чого? 🙂\n07.02.2013 о 21:53\nВидалити ниючих істот з оточення. І самій не нити.


Гальо Михайло — Вікіпедія\nМихайло Гальо (псевдо: «Коник»; нар. 1914, Хирів — 7 січня 1946, Бірча) — підполковник УПА (посмертно), курінний Перемиського куреня УПА, заступник командира 26 Тактичного Відтинка УПА «Лемко».\nм. Хирів, Австро-Угорщина\n(загинув у бою)\nКурінний Перемиського куреня ТВ-26 «Лемко»\nГальо Михайло, син Дмитра та Ганни, народився 1914 року в місті Хирові в родині селянина. Крім тата і мами, в нього були чотири сестри: Марія з 1902 року, Рузя з 1906, Наталка з 1917, Михайлина з 1925 і брат Петро 1920 р.н.\nУ 1921 році пішов вчитися в Хирівську семирічну школу, яку закінчив в 1928 році. Далі продовжив навчання в Перемиській гімназії.\nЗі спогадів колишнього командира СБ на Перемищині, члена ОУН з 1935 року Михайла Іванейка («Запорожця», «Богдана»), 1912 року народження:\nМихайло Гальо брав активну участь у роботі місцевої «Просвіти», в організації вечорів, присвячених Шевченку, Франку, пам'яті боїв під Крутами, закликав українське населення не купувати товарів в польських та жидівських крамницях, особливо горілки та тютюну. Сам не пив та не курив. Серед хлопців Посади Хирівської він був непоказний, ніби незримий. Своїм характером дуже подібний на сильно накручену пружину із сповільнено діючим механізмом. Все робив повільно, але дуже докладно. Від поставленого завдання ніколи не відступав. Якщо йому доручали нести вінок чи прапор на могилу воякам УГА, він не звертав уваги на каміння, яке кидали поляки чи на палиці польських поліцаїв. Ніс до кінця. Коли йому доручали в «Просвіті» чи в організації «Луг» якусь роботу, ніколи не відмовлявся. Навіть згоду давав не словами, а кивком голови. Ми були з ним дуже близькі, були сусідами. В грі, забавах, танцях, в «Просвіті», товаристві «Луг» завжди були разом. І я не пам'ятаю, щоб він не виконав якогось завдання. Ніколи не хвалився. Всі йому вірили.\nУ 1935 році Михайло став членом ОУН. Перед війною працював в Маслосоюзі в Хирові.\nУ 1938–1939 роках служив на дійсній військовій службі в польському війську. У складі польської військової частини потрапив у полон до німців, звідки зумів утекти. За півтора року вдома появився тільки один раз. За деякими даними в 1943–1944 роках служив в Дивізії «Галичина».\nЗ 1944 року в УПА. Михайло Гальо був чотовим у курені «Гайдамаків». Пізніше став сотенним та інструктором у Старшинській школі «Олені». Про його роль у школі старшин УПА «Олені» є запис у документі із архівів УПА, які знаходяться в Києві, що «Коник» був командиром вишкільної сотні. Другий вишкіл був під командою сотенного «Щита». А зверхником над обома вишколами був «Поль», Польовий Федір.\nВесною 1945 році для зміцнення старшинських кадрів на Закерзонні Штаб УПА призначив його у званні поручника курінним Перемиського куреня. Причиною призначення було також те, що він дуже добре володів польською мовою, а також добре знав ці терени.\nЗа спогадами Василя Галаси-«Орлана», який на той час був заступником крайового провідника Закерзонського краю Ярослава Старуха-«Стяга» десь у квітні-травні 1945 року до них прибув із листом-естафетою особисто від Командира УПА-Захід Василя Сидора-«Шелеста» «Коник». В цьому листі «Шелест» писав приблизно таке:\n«висилаю Вам одного із найкращих наших старшин поручника, інструктора і фактичного керівника школи «Оленів».\nНарада перед наступом на Бірчу. Михайло Гальо-«Коник» — третій зліва\nОльга Мороз-Турик «Малуша», розвідниця при штабі командира Якова Чорнія «Кулі» в кінці 90-х років згадувала:\nЯ вважала, що 12 прикмет характеру українського націоналіста написано з образу «Коника». Мав таку велику силу волі, що зумів себе підігнати під ці партійні прикмети. "Пригадую, — каже вона, — перед вступом в Організацію нас вчили, а потім на вишколах продовжували, що ми маємо бути свідомі того, що працюємо з народом і для народу, і повинні бути слугами ідеї. Що не наша особа, а наша праця повинна бути на видноті. Він був повним втіленням цих ідей. Очевидно, що ці висновки є суб'єктивними. Але я таким його бачила і запам'ятала.\nСаме в той час на Перемишльщині формували сотні «Громенко» і «Бурлака», які вже мали по дві-три чоти. Незабаром під керівництвом «Коника» було створено чотири сотні: «Громенка» (Михайло Дуда), «Бурлаки» (Володимир Щигельський), «Ластівки» (Григорій Янківський), «Крилача» (Ярослав Коцьолок). Далі на захід від Перемишльщини діяли сотні куреня «Рена» (Василь Мізерний) і ті, що рейдували на терени УРСР, або з УРСР на Закерзоння. «Коник» був призначений також замісником «Рена» — командира 26-го Тактичного відтинка «Лемко». Ним було створено дві підстаршинські школи, а третя вже після його смерті.\nПротягом кількох років курінь діяв на терені поміж Перемишлем і Сяноком.\nУ ніч на 7 січня 1946 провів наступ на Бірчу. Загалом до штурму залучено чотири відділи, а саме: сотні «Ударники-4» (командир Володимир Щиґельський-«Бурлака»), «Ударники-7» (командир Григорій Янківський-«Ластівка»), «Ударники-2» (командир Дмитро Карванський-«Орський» — заступав пораненого сотенного Михайла Дуду-«Громенка») та «Ударники-6» (командир сотенний «Яр», прізвище невідоме).\nБій тривав від 2-ї години ночі до ранку. Не вдалось взяти укріплень. Загинуло 23 повстанці, серед них Михайло Гальо.\nУ всіх бойових акціях «Коник» діяв як розумний ініціативний командир, був готовий до самопожертви, і в цьому відношенні час від часу перевищував межі дозволеного для командира. Через деякий час після третього наступу на Бірчу, де він загинув, зробивши висновки про хід бою, майже всі військовики зійшлися на тому, що надмірна хоробрість стала причиною його смерті. Як командир куреня повинен був бути трохи позаду і обсервувати хід бою, даючи накази і спрямовуючи чоти і сотні в необхідне місце бою. Він же в першій бойовій лінії вів своїх «левів» у бій і тільки на якусь хвилину скочив за дерево. Перехопивши повітря, вискочив із-за дерева з піднятим високо догори автоматом у руці і, зробивши крок чи два, впав на замерзлу землю. Таким його і побачив, повзучи з обома перебитими ногами, булавний «Чумак» (Юрій Борець) із сотні «Громенка»".\nДругою причиною його смерті і відносної невдачі наступу на Бірчу було те, що розвідка дала неточні дані про кількість військ польських, про систему оборонних укріплень та їх силу. І останнє, на місце бою сотня «Бурлаки» прийшла із запізненням.\nПісля бою 23 тіла вбитих повстанців, серед яких були сотенний «Орський» і чотовий «Павленко», поскладали у глибокий рів і присипали землею, де з часом і не було видно місця поховання. Пізніше могила вояків УПА увійшла до присадибної ділянки мешканця Бірчі Яна Ляшкевича. Він використовував її як пасовище для корів, хоч знав про місце поховання та змінювати нічого не хотів.\nЛише з розпадом більшовицької імперії українська спільнота в Польщі почала вимагати від муніципальних влад в Бірчі і Ряшівського воєводства увіковічнити пам'ять героїв могилою і пам'ятником на ній. Такий дозвіл після довгих митарств було одержано. Могила і надгробний пам'ятник було побудовано. Але щороку над ним знущалися польські шовіністи.\nДружина одного із загиблих Анна Карванська-Байляк потратила дев'ять років намагаючись добитися від польської влади дозволу на перепоховання. У 1994 році в канцелярії Перемиського воєводи вона отримала точну відповідь, яка пояснила причини її тривалого поневіряння: «Якби ваш уряд визнав УПА за учасника боротьби за незалежну Україну, поховали б ми їх, ваших повстанців, на нашому військовому цвинтарі в Пикуличах без проблем. Хто має то зробити за вас?».\nУ 1998 році Братство ОУН-УПА підняло питання через польське консульство у Львові дозволити перенести останки 23-х повстанців із Бірчі в Пікуличі коло Перемишля і там їх перезахоронити в безпосередній близькості до могили вояків УГА. Перезахоронення відбулося 7 липня 2000 року.\nЗусиллям організації КУН у Хирові вулицю, на якій народився і жив Михайло Гальо, названо іменем підполковника УПА «Коника». Школу, в якій вчився Гальо, також названо його іменем. Підготовлено матеріали і подано на розгляд компетентним організаціям про надання Хирівській аеромобільній частині також імені «Коника».\n21 серпня 2016 року на будівлі Народного дому «Читальні» міста Хирова відбулось відкрито меморіальну дошку на честь вшанування пам'яті полковника УПА Михайла Гальо-«Коника».\nAnna Karwańska-Bajlak — «Во им'я Твоє», Warszawa 2000, ISBN 83-86112-11-5\n↑ Історія з грифом "Секретно": Різдвяний бій УПА. Бірча, 7 cічня 1946\n↑ Газета «Голос Прикарпаття» 26 серпня 2016\nРіздвяний бій УПА. Бірча, 7 січня 1946\nЗенон Шандрович. В боях за волю України\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Гальо_Михайло&oldid=22324932\nОстаннє редагування: 26 березня 2018, 01:41\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 01:41, 26 березня 2018.


"ПРОЛІСОК" - дитячий садок — Практичний тренінг з евакуації\nОсновна мета та завдання практичного заняття-тренінгу: – практична перевірка здатності працівників ЗДО грамотно і чітко діяти з метою захисту здоров'я та життя вихованців у надзвичайних ситуаціях. Працівники та вихованці показали вміння та правильно реагувати у разі виникнення надзвичайної ситуації.\nЗа сигналом пожежної тривоги вихователі і працівники вивели дітей із закладу. Для того, щоб діти могли швидко покинути приміщення установи, було відкрито всі виходи на випадок екстреної евакуації. За 8 хвилин усі діти були виведені за межі дошкільного закладу.


“Країна Інкогніта”: Родина Кістяківських в історії України.\n25 січня 2005, 22:54\nРодини київських інтелігентів у ХІХ-ХХ століттях. Кожна з них має свою історію, яка не менш цікава, аніж історія політичних рухів чи економічних корпорацій.\nІсторики минулого охоче писали про великі звершення великих людей. Трошки пізніше трошки новітніші історики не менш охоче писали про великі суспільно-політичні процеси, про рухи народних мас, про економічні важелі, які стояли за історичними подіями.\nІ от зараз набагато дедалі більше ваги набирає мікро історія, а саме те, як відбувалися ці великі історичні зсуви у долях дуже простих непомітних людей, які ніколи не перебували на історичній авансцені.\nСкажімо, відомий італійський дослідник Карл Гінсберг написав знакову сьогодні працю, оскільки “Сирі черви”, де дуже складну історію ідейних пошуків ХVІ ст. відбито в долі одного єдиного простого італійського не надто письменного мельника Меннокіо, який виробив оригінальну філософську систему, зо що, врешті-решт, і був спалений святою інквізицією.\nУкраїнські постаті, тим більше родини досі якось не удостоїлися мікро історичних досліджень добрих. Хоча вони на такі мікро історичні дослідження дуже заслуговують. Особливо заслуговують родини там, де цю спадковість можна виявити на рівні декількох постатей з одного, двох, іноді навіть трьох колінь.\nКиївські інтелігенти д.п. ХІХ-поч. ХХст. є надзвичайно вдячним полем для саме таких мікро історичних досліджень.\nМаксиме, я певен, що більшість наших слухачів, на жаль, лише чула десь прізвище “Кістяківський”, але не має уявлення про цю родину та її долю. Отож найперше – коротка історична довідка, підготовлена Віталієм Пономарьовим.\nОлександр Кістяківський народився 26 березня 1833 року у селі Городищах на Чернігівщині. Він навчався у Чернігівській духовній семінарії та на юридичному факультеті Київського університету, стажувався в університетах Відня, Гейдельберґа, Берліна, Неаполя і Рима.\nКістяківський був присяжним повіреним і гласним Київської міської думи. Він досліджував українське звичаєве право та судовий устрій Гетьманщини, видав збірку законів під назвою «Права, за якими судиться малоросійський народ». Професор Кістяківський викладав кримінальне право в Київському університеті, працював головним адміністратором Городищенських цукрових заводів. Кістяківський був членом Київської Громади, і її засідання часто відбувалися на його квартирі. Якось він записав у своєму щоденнику: «Кожний, працюючи у своїй сфері, повинен бути націоналістом». Олександр Кістяківський помер у Києві 25 січня 1885 року. Його брат Павло теж був юристом, інший брат – Федір, – працював лікарем на Городищенському цукрозаводі. Третій брат – Василь, – так само був медиком і працював у Київському університеті. Син Олександра Кістяківського Володимир був професором фізичної хімії Петербурзького та Київського університетів і академіком Всеукраїнської Академії Наук. Інший син – Ігор, – теж був юристом, працював адвокатом, викладав у Київському і Московському університетах.\nВ уряді гетьмана Скоропадського він обіймав посади державного секретаря та міністра внутрішніх справ і проявив себе як противник федерації з Росією. Від 1919 року він мешкав у Стамбулі, потім у Парижі. Ще один син Олександра Кістяківського – Богдан, – був філософом, правознавцем, соціологом, економістом та істориком політичної думки. У молодості він пережив захоплення марксизмом, у зрілому віці став прихильником неокантіанства.\nБогдан Кістяківський співпрацював з Іваном Франком та Михайлом Павликом, а свої статті в газеті «Русская мысль» підписував псевдонімом «Українець». Він був професором Київського та Московського університетів і став одним із засновників Української Академії Наук. Син Богдана Кістяківського Джордж займався дослідженнями у галузі фізичної хімії, був професором Гарвардського університету і брав участь у розробці американської атомної зброї.\nПродовжує розповідь про сім‘ю Кістяківських київський історик Ігор Гирич.\nРодина Кістяківських дійсно була одна з таких, можна сказати, знакових родин української історії. Якщо порівняти цю родину з іншими визначними родинами тогочасними, то згадується родина Грушевських, яка мала кілька поколінь визначних діячів, родина Антоновичів, деякі представники якої ще досі живуть і працюють.\nБезумовно, Кістяківські був той рід, який проявив себе на полі українознавства і в українському русі з середини ХІХ ст. Звичайно, цей рід цікавий нам тим, як кожне нове покоління міняло своє політичне забарвлення.\nЯкщо казати про Олександра Федоровича Кістяківського, то ця людина, крім того, що була визначним українським істориком права і довголітнім професором Київського університету, то це був одним і з провідних діячів старої громади і один із найактивних діячів українського руху початку 60-тих років до того часу, як керівництво і провід взяла хлопоманська галузька українського руху на чолі з Володимиром Антоновичем.\nВін мав досить таку велику родину. Якщо батько був таким типовим українофілом, в тому плані, що фактично дуже рідко послуговувався української мовою, був дуже обережний, був слухняний, визнавав царя, був не радикальний, мав ліберальні погляди, але був надзвичайно обережний і дуже критично ставився до молодої генерації українців, які були більш радикальні в українському русі.\nЙого сини, а особливо відомим вченим і діячем став Богдан Кістяківський. Це вже була нова людина нового часу. Цікаво, що Володимир Антонович, його вчитель готував Богдана Кістяківського на посаду професора Львівського університету. Сам він, а не Грушевський мав бути тим професором, який відкрив новий час в українській історичній науці і в українській науці взагалі.\nАле так не судилося. Кістяківський поїхав до московської столиці, став відомим соціологом, філософом, істориком громадських течій і одним з перших академіків з української АН. Хоч казати про те, що ця людина була таких відвертих українських поглядів важкувато, бо він залишався кадетом і вірним кадетської партії був навіть у часи української революції. На жаль, він рано помер і не зміг себе повністю розкрити як вчений.\nІгор, його брат, також був кадетом, але на відміну від Богдана, будучи міністром внутрішніх справ української держави емігрував і став діячем російської білої еміграції.\nТак само Юрій, який став одним з батьків ядерної зброї США, визнавав своє українське походження, але сказати, що це була людина саме українських поглядів теж було б до певної міри важкувато.\nОтже, такий певний малоросіїзм або таке позитивне ставлення до російської держави зберегло і друге покоління Кістяківських.\nОтже, київська сім‘я інтелігентів – з майже неодмінним на межі ХІХ-ХХ століть конфліктом політичних і національних орієнтацій її членів, із напруженим інтелектуальним життям, із пошуками і проривами в різних царинах, із змушеним виїздом за кордон.\nМожна згадати сім‘ю Бердяєвих, у якій рідний брат російського і потому французького філософа Миколи Сергій був українським поетом, можна згадати сім‘ю Булгакових, можна згадати сім‘ю П‘ятакових, де четверо братів стояли на принципово різних політичних позиціях, хоча двоє із них, до речі, були більшовиками – Юрій та Леонід, але між собою вони взагалі не розмовляли, бо належали до різних угруповань більшовицької партії...\nМожна ще раз згадати родину Грушевських, представники якої розкидані зараз по різних країнах, але не забувають, до якого роду належать.\nПриклади ці можна продовжувати далі і далі від тих самих Косачів, де Олена Пчілка була палкою націоналісткою, а Петро Косач батько відомої Лесі Українки був законослухняним чиновником, в побуті послуговувався російською.\nМожна згадати відому полтавську родину Рудченків, двох братів, де в особі одного сполучався водночас добропорядний таємний радник і високопоставлений службовець і визначний український письменник Панас Мирний.\nТаким було тоді українство. Всі вони еволюціонували, бо той самий Ігор Кістяківський за часів гетьманату був одним з найпроукраїнськіших діячів. Будучи кадетом, він був проти федерації з Росією.\nЛедве чи тавром може бути належність до кадетської партії. До неї належав Володимир Вернадський засновник української академії, людина поміркованих поглядів. А на еміграції Ігор Кістяківський справді співробітничав саме не з українським, а з російським рухом.\nОтже, можна говорити лише про те, що явище українства є дуже широким і ми б сильно збіднювали себе, якби суто обмежували його за формальними якимись політичними ознаками.\nМаксиме, але при тому складається враження, що такі родини, кілька поколінь яких представлені визначними діячами, у сучасному Києві швидше виняток, аніж не те що правило (тут навряд чи може бути правило), - скажімо, традиція для столичного інтелігентного середовища. Чи я неправий?\nСергію, я думаю, що для Києва початку ХХ ст. Кістяківські теж були скоріше винятком, а не правилом. А щодо тодішнього чистого українства, то цей виняток був загалом дуже вузький, бо в своїх відомих мемуарах Чикаленко згадує 8 тогочасних інтелігентних київських родин, які послідовно в побуті говорили українською мовою.\nТакою ж мірою є спадковість і сьогодні. Вона частіше виявляється в науковому, творчому середовищі. Я можу назвати бодай київську родину Богомольців, де прадідусь був президентом АН України, де дідусь був визначним фізіологом, де покоління батьків так само посідає помітне місце в медичній науці, де, нарешті, відома всім сьогодні Ольга Богомолець сполучає діяльність лікаря з науковою роботою, доктор медичних наук, водночас загалові відома, як талановитий виконавець власних чи чужих пісень.\nТаких прикладів можна наводити досить багато, бо, скажімо, має велике і дуже цікаве історичне коріння письменниця Оксана Забужко. Очевидно, багато може розповісти про свою родинну історію видатний український збирач старовини Сергій Іванович Білокінь. Цікавим репрезентантом теж однієї цікавої родини є київський ентомолог Микола Васильович Біляшівський, бо його дідусь був засновником сьогоднішнього Національного музею.\nОтже, на щастя, такі винятки є і сьогодні, слава Богу. Але навіть на тлі тих винятків родина Кістяківських вражає, так би мовити, своєю розгалуженістю. Названо 8 осіб з трьох поколінь, кожен з яких був справді цікавою постаттю.\nВинятковою вона є в тому сенсі, що мабуть тільки ця родина перекидає місток від київської старої громади середини ХІХ ст. до американського ядерного проекту середини ХХ ст., а відтак ще раз говорить, що ми українці були такі включені в загальносвітові процеси.


← Статеві інфекції — які з них найбільш небезпечні?\nЛейкоцити в сечі у дитини — рання діагностика запобіжить серйозні захворювання →\nКриві ноги — достатньо серйозний дефект зовнішності, якими б причинами він не був обумовлений. Кривизна ніг — комплексне поняття, що позначає ряд дефектів, що характеризують відхилення форми ніг від нормальної. При цьому кривизна ніг може бути викликана як ненормальним розподілом м’яких тканин (наприклад, жирової тканини), так і деформацією окремих кісток нижніх кінцівок. Методи усунення кривизни ніг різні залежно від характеру і походження кривизни. Так, наприклад, у випадку з так званої помилкової кривизною ніг, тобто кривизною, викликаної розподілом м’яких тканин, може застосовуватися метод ліполіфтінга, а от при деформації кісток, що викликала кривизну ніг, необхідно хірургічне втручання — остеотомія, операція на кістки.\nВиправлення помилкової кривизни ніг\nОсновний метод корекції кривих ніг у тих випадках, коли сильно виражена кривизна нижніх кінцівок обумовлена специфічним розподілом м’яких тканин — це процедура ліполіфтінга. В основі такої процедури лежить принцип переміщення, перерозподілу жирових тканин для створення природної форми кінцівки. Процедура ліполіфтінга передбачає виконання невеликого проколу на шкірі, через який методом аспірації здійснюється забір необхідної кількості жирової тканини. Очищена жирова тканина вводиться спеціальним шприцом в зони, яка підлягає корекції. У такого методу корекції кривих ніг дуже багато переваг: крім порівняно високої ефективності, ліполіфтінг передбачає мінімум побічних ефектів, незначний ризик ускладнень, гарантує відсутність алергічної реакції (реакції відторгнення). Для підтримки досягнутого ефекту рекомендуються додаткові, щадні способи незначної корекції форми ніг — наприклад, деякі вправи йоги або їзда на велосипеді.\nХірургічна корекція кривих ніг: остеотомія\nОстеотомія — це загальна назва комплексу операцій на кістках, об’єднує які основний принцип: при остеотомії певна кістка, деформація якої викликала кривизну ніг, частково або повністю розсікається, а потім зрощується вже в правильному положенні. Залежно від способу розтину кістки виділяють кілька основних методів хірургічної корекції кривих ніг:\nНеповна остеотомія: процедура, що передбачає часткове надсеченіе кістки уздовж внутрішньої поверхні з подальшим її зрощенням в правильному положенні. Неповна остеотомія є оптимальним методом корекції кривих ніг у випадку з істинною О-образної кривизною ніг, або так званої варусной деформацією. Для такого виду деформації характерно викривлення кісток, при якому ноги набувають форму літери «О», спостерігається несмиканіе ніг в колінах.\nПовна остеотомія: процедура, що передбачає повне розсічення кістки. Завдяки специфіці процедури при повній остеотомії хірург має можливість коригувати розташування частин кістки відносно один одного. Період зрощування кістки в порівнянні з неповною остеотомії збільшується на два-три тижні, а остаточно нормальна структура кістки відновлюється через кілька років.\nКорекція кривих ніг з одночасним подовженням\nХірургічні методи усунення помилкової або істинної кривизни ніг гарні ще й тим, що, за умови високої ефективності, вони дозволяють не тільки усунути деформацію кістки, що викликала викривлення форми ніг, але одночасно і подовжити ноги — тобто, в остаточному підсумку, збільшити зростання за рахунок подовження гомілок хірургічним шляхом. Такий метод хірургічної корекції кривих ніг припускає повне розсічення двох гомілкових кісток: малогомілкової і великогомілкової, після чого за допомогою спеціального апарату гомілку поступово розтягується в місці розтину кістки з дуже малою швидкістю (швидкість розтягування становить в середньому не більше одного міліметра в добу). Після завершення процесу розтягування спеціальний апарат фіксує кістки нижніх кінцівок, стимулюючи природний процес зрощення кісток. Хоча процедура досить складна й тривала, результати її значні: корекція кривизни ніг з одночасним подовженням дозволяє подовжити ноги на п’ять-сім сантиметрів.


Текущий ТЕРМІНОВО ! Ось що таке "крупна риба"... Подивіться кого щойно взяли у Києві. ВІДЕО\nTweet Просмотры 271826 января 2018\nУ Донецькій області затримали бойовика ДНР, який розповів про бій біля села Маринівка, коли сили АТО ліквідували понад 200 російських найманців.\nПро це повідомив відділ поліції Донецької області, передає "Обозреватель".\n62-річний місцевий житель пройшов "навчання" і "служив" у варті на лінії фронту.\nВін зізнався, що це була "найбільша помилка в його житті", за яку йому тепер "дуже соромно".\nБойовик розповів, що у червні 2014 року його обіцянками великої зарплати залучили до лав терористів. Він поїхав до Донецька і добровільно вступив до лав бойовиків. Його записали в підрозділ саперів, проте, оскільки спеціальних умінь у новобранця не було, за його словами, перевели робітником на кухню.\nЧоловік разом із батальйоном переїхав до Слов'янська, де, крім обов'язків кухаря, він заступав у караул. Для цього він отримував бойову зброю і боєприпаси.\n"Наш "батальйон" складався із 15 осіб. Командира ми називали "Беня". Таким складом ми об'їхали багато міст - Краматорськ, Єнакієве, Новоазовськ, Сніжне, Торез та Донецьк. Для навчання нас відправляли під Новоазовськ. Там спеціально підготовлені інструктори навчали нас військовій справі та стрільби з різного виду зброї", - прокоментував затриманий бойовик.\nЧоловік акцентував свою увагу на бій в селі Маринівка. Тоді було поставлено завдання солдатам - зайняти позиції українських військових.\n"Бій був запеклий і після нього з наших 250 осіб у строю залишилося лише 46. Решта загинули або отримали важкі поранення", - сказав затриманий.\nЗа його словами, зарплату в розмірі 5 тис. грн він отримав лише раз.\n"Зрозумівши, що обіцяні "скажені" гроші ніхто нам, найманцям, виплачувати не збирається, я залишив ряди терористів і почав працювати в Донецьку автослюсарем. Потім я вирішив повернутися до рідного міста Мирноград. І як тільки сюди приїхав, мене затримали", - прокоментував бойовик .


Довідка про відсутність судимості : як оформити – Горностаївка-INFO\nНа головну / НОВИНИ / Довідка про відсутність судимості : як оформити\nГорностаївка INFO 13.06.2021\tНОВИНИ Залишити коментар 80 Показати\nІснує два види довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність/наявність судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України — так звану “скорочену” та “повну” довідки. “Скорочена” довідка включатиме відомості про відсутність/наявність судимості, “повна” довідка – відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність/наявність судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.*\nДовідку про несудимість у сервісних центрах МВС можна замовити декількома способами:\n• онлайн на сайті (http://hsc.gov.ua/);\n• безпосередньо у зручному сервісному центрі МВС;\n• записатися у ЦНАПі на отримання послуги у мобільному РСЦ МВС, який приїздить 1 раз на місяць в смт Горностаївку.\nАле зручніше і швидше замовлення довідки про несудимість ОНЛАЙН. Для цього необхідно:\n• Зареєструватися через Кваліфікований електронний підпис (фізичної особи) або Bank ID.*\n• Заповнити електронну форму (вказати, в якому ТСЦ зручно забрати готову довідку). **\n• Отримати повідомлення про готовність документу або перевірити статус готовності довідки онлайн.\n• Забрати довідку в обраному сервісному центрі МВС, пред’явивши документ, що посвідчує особу Представника.\n* При замовленні через Bank ID отримати довідку можна лише в паперовому варіанті.\n**Відправлення електронної форми здійснюється лише за допомогою персонального комп’ютера, на якому встановлено ОС Windows.\nУ полі “Спосіб отримання довідки” оберіть, у якому вигляді бажано отримати довідку:\nЕлектронний варіант довідки можна використовувати:\n• учасники тендерних закупівель можуть замовити та подати довідку онлайн, скориставшись КЕП (фізичної особи);\nЗ інформацією, для отримання послуги, можна ознайомитися на сайті Головного сервісного центру МВС України (http://hsc.gov.ua/).\nНаталія Носенко, начальниця відділу “ЦНАП”\nПопередній Як боротися із заздрістю?\nНаступний В Україні виявили 420 нових випадків коронавірусу


Зведення ООС 3 грудня - бойовики порушили перемир'я 7 разів » Слово і Діло\nБойовики знову намагалися мінувати позиції ООС – штаб\n3 грудня 2020, 18:39\nПротягом доби в районі проведення операції Об'єднаних сил на Донбасі окупанти сім разів порушили перемир'я - відкривали вогонь біля Водяного та Опитного.\nТак, в районі відповідальності оперативно-тактичного угруповання «Схід», недалеко від Водяного, бойовики здійснили кілька пострілів з мінометів 120-го калібру і автоматичних станкових гранатометів.\nНа цій же ділянці противник чотири рази провів дистанційне мінування позицій наших військ, використавши заборонені міни ПОМ-2.\nКрім того, пострілами з протитанкового гранатомету російсько-окупаційні війська порушували проголошений режим припинення вогню поблизу населеного пункту Опитне, додали в штабі.\n«Ворожий вогонь не становив загрози життю та здоров'ю українських захисників, тому наші воїни вогонь у відповідь не відкривали», - йдеться в повідомленні.\nНагадаємо, сьогодні в українській делегації в ТКГ заявили, що Росія намагається змінити формат переговорів по Донбасу.\nООС Донбас Сводка ООС Бойовики Обстріли на Донбасі


Четвер, 30 квітня 2020 року, №18 (12710) - Громадсько політична газета\nЧетвер, 30 квітня 2020 року, №18 (12710) / Повідомлення в номер /\nРадіють весні, Сонцю, квітам юні мешканці Люблинця Софія та Олена ЛІТВІНЧУКИ. Незважаючи на обмеження, викликані карантином, вони сповнені надій на щасливий завтрашній день, який неодмінно має настати. Тож нехай гарний настрій не покидає дівчат й надалі, як, зрештою, не покидає і всіх читачів "Вістей Ковельщини". Адже завтра – перший день одного з найчудовіших місяців року, багатого і на гарні свята, і на приємні події, і на корисні й потрібні роботи в полі та на городі. Про особливості, традиції і прикмети травня редакція планує розповісти у наступному номері в тематичній сторінці "12 місяців", підготовленій громадським дописувачем Ігорем Вижовцем.\nЧитайте і передплачуйте\n"Вісті Ковельщини" –\nЧетвер, 30 квітня 2020 року, №18 (12710) / Повідомлення в номер / Погода в Ковелі 30 квітня – 6 травня\n30 квітня – 6 травня\nПогода в Ковелі 30 квітня – 6 травня\nЧетвер. Хмарно, дощ. Температура: 15оС. Вітер північно-західний сильний.\nВ ніч на п'ятницю. Ясно. Температура: 7оС. Вітер північний слабкий.\nП'ятниця. Мінлива хмарність. Температура: 17оС. Вітер південно-східний помірний.\nВ ніч на суботу. Хмарно, дощ. Температура: 10оС. Вітер південний помірний.\nСубота. Хмарно, дощ. Температура: 16оС. Вітер північно-західний помірно сильний.\nВ ніч на неділю. Мінлива хмарність. Температура: 9оС. Вітер західний помірний.\nПереглядів новини: 271\nЧетвер, 30 квітня 2020 року, №18 (12710) / Повідомлення в номер / З людьми і для людей\n04.05.2020 Зінчук Вікторія Петрівна\nі для людей\nНе просто поспівчувати – але й допомогти, не тільки пообіцяти – але й виконати, не лише вислухати – а й порадити, взяти на себе ініціативу. Саме такою є громадська активістка, волонтерка, мешканка Поворська Олена Джумберівна МЕРЗЛЯКОВА.\nСаме такою, а ще щирою, відвертою, людяною і щедрою любов'ю до діток, знаю її я. І не можу не захоплюватися цією жінкою, котра часточку свого серця, власне, час та енергію дарує не тільки своїм двом донечкам, двом синам та двом онукам, але й іншим малюкам. Бо їхні радісні оченята, веселий сміх – єдина винагорода, якої прагне. Знаю про це не з розповідей, а з власного досвіду, бо в непростий для мене і моєї маленької донечки час Олена підтримувала нас, допомагала як рідним. Дякую їй за це безмежно!\n– Чужих дітей не буває. Тому не можу залишатися байдужою до проблем матусь, котрі опинилися в скрутному становищі. Намагаюся підтримувати, чим можу.\nПереглядів новини: 213\nЧетвер, 30 квітня 2020 року, №18 (12710) / Повідомлення в номер / Як нас дурять\nКоронавірус – сьогодні, мабуть, найбільш вживане слово як в Україні, так і в світі. Коронавірусна хвороба та її наслідки – тема номер один у ЗМІ, більшість політичних рішень так чи інакше з нею пов'язані, вона повсюдно на устах. Варто лишень вийти з дому, й про це нагадують напівпорожні вулиці, маски на обличчях людей, черги біля продуктових магазинів…\nА, як відомо, чим більше розмов, тим більше різних чуток, пересудів, побрехеньок й маячні, які сьогодні називають новомодним словом – фейк.\nУ мережі поширюються чисельні "качки" про корона–вірусну інфекцію. Їх розповсюджують через соціальні мережі, телефонні чати.\nОсь, наприклад, найпопулярніша вигадка Москви: коронавірус – це секретна біологічна зброя США або НАТО. Хворобу буцімто спеціально вивели в таємних лабораторіях, а потім заразили нею Китай. Ще одна теорія змови, яку придумав Кремль, – covid-19 до Євросоюзу завезли мігранти, а тому його стрімко розносять саме біженці. Російські медіа також активно поширюють фейки про існування вакцини від коронавірусу й запровадження масового щеплення у країнах ЄС.\nСлідами Росії йде й Китай. Він не лише поширює фейки, написані Москвою, а й складає власні. Так низка провладних китайських ЗМІ поширила інформацію, що коронавірус до Уханю завезли американські армійці ще у жовтні 2019 року. Тоді у Китаї відбувалися Всесвітні військові ігри.\nАле поки зупинюся на цьому й нагадаю, що Всесвітня організація охорони здоров'я офіційно розглядає дві версії походження цього вірусу: перша – він еволюціював у тварині (ймовірно, в кажана), або ж – потрапив до людей ще в нешкідливому стані і непомітно передавався від людини до людини, поки не став небезпечним для нас.\nБудь-яка брехня небезпечна. Особливо, якщо вона стосується здоров'я. З'явилося й на цю тему чимало "баєчок", які поширюються з вуст у вуста чи набирають тисячі переглядів у соцмережах. А поширення неправдивих чуток, дезінформації, маніпулятивних речей про коронавірус, які розповсюджуються значно швидше, ніж сам коронавірус, сіють паніку, збивають з пантелику, заганяють у депресію й можуть нашкодити більше, ніж сама хвороба.\nОтож, не вірте в те, що часник, цибуля, лимон та імбир допомагають від недуги. Тому не потрібно спустошувати полиці супермаркетів, скуповуючи ці продукти. Збалансоване і регулярне харчування – ось що найкраще для імунітету. Запам'ятайте: вітамін С не спроможний його підвищити. Але якщо все ж хочете перестрахуватись, то не витрачайтеся на дорогі лимони – справжнім джерелом вітаміну С є набагато доступніша шипшина.\nПити багато води теж корисно. Але запобігти зараженню на коронавірус це не допоможе. Вода не зупинить вірус, котрий вже потрапив на ваші слизові (очі, рот чи ніс), і не здатна якимось чином "вимити" його з організму.\nНе допоможе і полоскання горла водою (ані теплою, ані підсоленою). Це може заспокоїти біль у горлі, але немає жодних доказів, що це вб'є коронавірус чи зупинить його проникнення в легені.\nНа жаль, й регулярне промивання носа сольовим розчином не допоможе не заразитися. ВООЗ зазначає, що існує кілька доказів того, що такий метод може допомогти людям швидше одужати від застуди. Однак респіраторним інфекціям це не запобігає.\nЩо вже говорити про алкоголь та цигарки. Налягаючи на спиртне, ви лише поповните ряди тих, хто страждає від серцево-судинних захворювань. Паління теж вбиває серцево-судинну систему, згубно впливає на легені, а це при пандемії точно недоречно. Під час куріння людина ще й частіше торкається обличчя, а, отже, ризик заразитися коронавірусом вищий. Тому думки, нібито гарячий дим дезінфікує дихальні шляхи – нісенітниця із нісенітниць.\nДумка, що вакцини, які захищають від пневмонії, створюють імунітет від covid-19, неправильна. Й самої вакцини від коронавірусу поки що немає. Науковці лише на етапі розробки. Хоча днями з'явилась новина про те, що Великобританія запустила у масове виробництво потенційну вакцину проти covid-19. А от у Китаї повідомили про вдале її випробовування.\nНе ловіться на рекламу, що закликає купувати будь-які засоби "для профілактики" чи "знищення вірусів", адже ліків від covid-19 також не існує. Однак інфіковані вірусом повинні отримувати допомогу для полегшення та лікування симптомів, а ті, хто страждає важкими захворюваннями, мають турбуватися про належну підтримуючу терапію.\nА ще важливо пам'ятати про те, що антибіотики "не працюють" проти вірусів – вони знищують лише бактерії.\nКлімат чи погода не впливають на передачу коронавірусу. Вірус covid-19 може передаватися і в холодних, і в теплих регіонах, і зимою, і влітку. Нормальна температура тіла людини становить 36,5 0С – 37 0С, незалежно від температури повітря. Тому захищатися від зараження треба завжди.\nА що там з масками? Фейкери, звичайно ж, не оминули й цю тему. Ось тітонька з Інтернету розповідає, як захистити себе не тільки від коронавірусу, але й від інших вірусних інфекцій. Для цього вона радить до медичної маски прикріпити жіночу прокладку, промочивши її прополісом. Не вірте і не випробовуйте цей метод на собі, адже лише отримаєте проблеми зі слизовою носа.\nМедичні маски – це взагалі окрема розмова. Бо, на мій погляд, обов'язкове їх використання на вулиці – це теж у наших умовах не дуже продуманий, ба навіть хибний крок. Маски мають бути на обличчі в медичних закладах або ж там, де є велике скупчення людей, впевнені лікарі-інфекціоністи. А от повсякчас смикати їх на обличчі, поправляти, носити у кишенні чи сумочці, а потім знову одягати (більшість так і робить, судячи з не дуже-то охайного вигляду масок, які дехто носить), аж ніяк не допоможе запобігти коронавірусній інфекції.\nШвидше навпаки, бо саме на медичній масці коронавірус живе найдовше. І не забуваймо, що маска не захищає від зарази – її слід носити, аби не поширювати хворобу і міняти кожні дві години або після кожного використання. Тож навіщо таким чином провокувати здійснення прогнозів МОЗ, де передбачають, що коронавірусом в Україні перехворіє 80 відсотків громадян?\nАле зважаючи на те, що у нас коїлось і коїться з пожежами в Чонобильській зоні й не тільки, станом повітря, яким ми дихаємо, нам доведеться ходити у масках і без коронавірусу.\nЧетвер, 30 квітня 2020 року, №18 (12710) / Повідомлення в номер / Карантин – дописували не перешкода\nКарантин – дописували не перешкода\nТривалий час українці перебувають на карантині, викликаного епідемією коронавірусу – своєрідної "чуми" ХХІ століття. По-різному почувається кожен з нас у ці тривожні і неспокійні дні. Одні продовжують працювати на виробництві, другі господарюють на дачах і городах, треті читають книги, переглядають улюблені кінофільми в ноутбуках або дивляться розважальні телевізійні програми.\nЩоправда, є й такі, що не знаходять собі місця від нудьги, комплексують і не можуть позбутися стресу. Тож нехай прикладом для них стануть дописувачі "Вістей Ковельщини", які не падають духом, намагаються кожен прожитий день використати з користю для справи і написати листа до редакції улюбленої газети. Про декого із них – наша сьогоднішня мова.\nТак, ковельчанка, вчитель-пенсіонер, давня читачка "міськрайонки" Тетяна Олексіївна Аврахова вирішила поділитися гарним настроєм, який створили їм працівники супермаркету "Наш край", яким вміло керує здібний організатор торгівлі Надія Василівна Суріна (на знімку ви бачите один з моментів роботи “Нашого краю”). Свій допис вона назвала коротко – "Щира подяка":\n"Від імені пенсіонерів, яких обслуговують в магазині "Наш край" (вул. Грушевського, 10) хочу щиро подякувати колективу цього закладу за увагу до нас, за Великодню радість, яку вони подарували нам, ветеранам праці, напередодні свята Воскресіння Христового.\nУ магазині всім пенсіонерам, які мають картки для покупок, подарували товару на 70 гривень, а ще кожному – безкоштовно пасочку. Такого ще не було!\nВелике "спасибі" Вам усім за цю добру справу. Бажаємо, щоб Ваш заклад завжди процвітав, приносив всім покупцям тільки радість, а Вам – велике задоволення від праці.\nЩиро вітаємо Вас всіх з цим святом, адже це не просто свято – це Торжество із Торжеств, свято над святами.\nБажаємо Вам всім міцного здоров'я Божого благословення, невмирущої любові, надії і міцної віри в Господа нашого Ісуса Христа. Хай Вас Бог благословляє, добро і мир всім посилає і з нами він живе.\nХристос Воскрес! Воістину Воскрес!”.\nА ще Тетяна Олексіївна окремо додала такий текст: "Також хочемо привітати із Великодніми святами колектив редакції газети "Вісті Ковельщини".\nДякуємо щиро за Вашу невтомну працю, за правдиве висвітлення нашого життя. В такий важкий для країни час Ваш колектив сумлінно працює заради людей. Це – просто подвиг з Вашого боку.\nДай Вам, Боже, здоров'я, миру і Великодньої радості!".\nПрацівники редакції зворушені такими гарними словами на свою адресу. І хоч вони не вважають подвигом те, що роблять, бо це – їх професійний обов'язок, але приємно чути таку високу оцінку своєї праці. Хоч, правду кажучи, карантин, що затягнувся, недодає впевненості у завтрашньому дні, адже доходи від реклами впали, продаж газет вроздріб припинився, інших джерел поповнення редакційної "скарбниці" не проглядається.\nТож доводиться журналістам "затягувати паски", економити у великому і малому. Але духом не падаємо, бо розуміємо: газета потрібна людям. Отож, як кажуть, тримаємося до останнього "патрона".\nНе дає духом впасти і наш друг, діловий партнер і просто творча людина Іван Олександрович Ярошик, лікар-стоматолог за фахом, якого добре знають ковельчани. Не буває такого дня, щоб цей життєлюб не порадував колег по перу новим творчим доробком. Тематика його віршів надзвичайно широка: тут і політика, і економіка, і соціальна сфера, і боротьба з корупцією, і любов до рідної землі, і ненависть до ворогів України, і велика повага до ветеранів війни і праці, учасників національно-визвольних змагань.\nА ще імпонує те, що Іван Ярошик – великий оптиміст, котрий впевнено дивиться у майбутнє. Тому свої поетичні рядки присвячує не тільки сьогоднішнім подіям, а й тим, що мають настати. Він, наче легендарний Нострадамус, дивиться далеко вперед і ніби заохочує читача: "Вір у завтрашній день, і твоя мрія обов'язково збудеться!". Тому вже сьогодні оспівує прийдешній День Перемоги, День Матері, День сім'ї, День прикордонника і т. д., і т. п., сподіваючись побачити свої твори на шпальтах "Вістей Ковельщини".\nНе міг оминути увагою Іван Олександрович Міжнародний день Землі, який світова спільнота відзначала 22 квітня. Матінці-годувальниці він присвятив такі хвилюючі слова:\nУ життєвості спраглій –\nПосестра пісні, степна\nЗ Місяцем – в парі-долі любовній.\nВольності-вольниці зоряна Фея,\nВсевишнім лоном годить вповні…\nБоже, бережи землю рідну,\nЗ терновим вінком – калину.\nБоже, бережи матір волі,\nЧернечі кручі Дніпрові.\nМолимось, земле, в святу годину:\n"Боже, спаси і помилуй!".\nА ці рядки поета навіяні красою другого весняного місяця – квітня:\nКвітневих зір вербове небо мліє,\nВесняної блакиті рай душі.\nДо серця горнеться "шитвом" калини\nЦвіт-візерунок білих Божих днів.\nПташина заснувала літ основу,\nГніздо на комині, лелеки плід.\nО, доле, благодаті-ласки доле,\nЛюби-кохай, молись: "Кохай-люби!".\nЗелене Сонце, вишиті дороги -\nУ верховині юних ясенів.\nУ скронях спокою сивинки болю -\nМатусі квіт, як колисковий світ…\nЗалюблений у рідну землю мешканець села Волі Тойкутської сільської ради, дбайливий господар і пристрасний шанувальник "тихого полювання" Володимир Зінчук. Він володіє рідкісним даром - бачити у звичних, буденних речах поетичний образ. Отож зворушливо описує лісових звірят, птахів-щебетунів, домашніх тваринок, рослин і квіточок. Наприклад:\nКотик любить рибку їсти,\nНе бажає в воду лізти.\nБо для того, щоб впіймати,\nТреба вчитися пірнати.\nТож впіймає рибку разом\nЖив у садочку їжачок,\nНазбирав він гілочок.\nПоклав гарно в "рюкзачок",\nЩоб нагріти діточок.\nЗмайстрував він їм хатинку -\nНе хатинку, а картинку.\nГарно стало, тепло стало -\nМісця є тепер чимало.\nНе страшна уже й зима:\nВ хаті холоду нема.\nХвилює нашого дописувача й пандемія коронавірусу:\nМільйони років вірус існував,\nНарешті він корону "зажадав".\nІ пандемію в віз став запрягати,\nЛюдей щоб сильно налякати.\nСтраху нагнала лютая "мікроба",\nВже й наші душі гнітить та\nЩе будуть довго нас лякати\nІ в карантин всіх заганяти.\nІ мусим маски одягати,\nБоятись по землі ступати.\nІ лиш на Бога сподіватись,\nА я скажу: "Є ліки в нас природні,\nНа всі хвороби вони пригодні:\nЦибуля, сало, часничок.\n"Прийняв" – танцюй хоч козачок.\nТа й рух нам сили додає,\nВ роботі – щастя все моє.\nЗабудь свій телевізор, інтернет,\nПрироду полюби, не кабінет!\nЩо ж, прислухаймося до мудрих слів досвідченого природолюба і землероба Володимира Зінчука. Він поганого не порадить.\n"Карантинною" темою проникнуті поетичні листи ковельчанина, ветерана педагогічної праці Якова Яковича Лавренка. Він добре відомий читачам нашої газети. На жаль, останні його дописи мають занадто "мінорний" характер. Пан Яків навіть назвав їх "Сумними віршами". Ось кілька заголовків деяких з них: "Щоб не лежати", "Друзям", "Карантинні передзвони", "Заповіт онукам". Ми розуміємо причини поганого настрою автора, його депресії. Але щиро радимо: "Не впадайте у відчай, бо нудьга і смуток здоров'я недодають. Вірте у краще, надійтеся на Боже милосердя, і воно Вас не омине".\nІз зрозумілих причин ми не можемо опублікувати все написане і надіслане до редакції Яковом Лавренком. Але один вірш (на нашу думку, досить оптимістичний), пропонуємо увазі читачів. Назва його – "Щоб не лежати":\nНапруга в тілі, напруга в думках.\nСлабкість і біль у старечих ногах.\nЩось заспокійливе зараз знайду –\nВідганяю від себе лиховісну біду.\nДоле моя! Заспокой мою душу,\nЗаради рідних пожити ще мушу.\nБуду ходити – ще не впаду,\nСпокій у тіло сам заведу.\nЯкщо зустрінеш, юнко й юначе,\nТого, хто хитається, йдучи один,\nЗнай: він бореться з тілом лежачим,\nХоче пожити й помріяти він!\nЄ в редакційній пошті листи, автори яких засуджують тих, хто не дотримується вимог карантину, піддає ризику захворіти не лише себе, а й оточуючих. Особливо це було помітно у Великодні свята, про що повідомляли засоби масової інформації всієї країни. Деякі люди йшли до храмів без захисних масок, не дотримувалися необхідної дистанції. Окремі священики самі грубо нехтували правилами безпеки (причащали з однієї ложки всіх бажаючих, без перешкод пропускали прихожан до церкви тощо).\nВелике обурення викликала у ковельчан "акція" в одному з ковельських храмів, коли о 2-й годині ночі там організували феєрверк-салют, який тривав хвилин 10. "Цікаво, чи поліцейські склали акт про грубе порушення вимог законодавства священиком і вірянами, чи просто "не помітили" цього? – запитує одна з ковельчанок. – І чи морально у такий складний час, як нині, коли щодня помирають десятки українців, влаштовувати подібні розваги? Чи не краще було б кошти, витрачені на цю безглузду і нікому не потрібну акцію, переказати на матеріальну допомогу хворим, яких в Україні дедалі більше? Та й медикам, які мужньо протистоять коронавірусу, ці декілька тисяч гривень аж ніяк не зашкодили б".\nЗвичайно, відповідей на запитання нашої землячки ми не знаємо, хоч її позицію розділяємо. Можливо, ситуацію нам прояснять працівники ковельської поліції, яких було досить багато на вулицях Ковеля у ту ніч. Та й відповідь настоятеля храму, назву якого ми з етичних міркувань не називаємо, була б дуже доречною.\nЯк бачите, дорогі читачі, карантин не заважає творчим людям писати, ділитися своїми думками і переживаннями, говорити подячні слова на адресу тих, хто цього заслуговує, як, зрештою, критикувати осіб, для яких – закони не писані. Така активність шанувальників газети втішає і дає підстави сподіватися на те, що все у нас має бути добре.\nР. S. Нещодавно до редакції зателефонувала ще одна активна дописувачка газети Марія Семенівна Нікітюк. Вона попросила звернутися до людей із проханням обов'язково виконувати поради медиків і одягати захисні маски. "Я охоче ношу таку маску, – сказала пані Марія. – У ній почуваюся комфортно і захищено. Тож бережіть себе і слухайтеся лікарів!".\nЧетвер, 30 квітня 2020 року, №18 (12710) / Повідомлення в номер / Долю не оминеш\nхто кохав і кохає\nТой новорічний вечір Олена і Анатолій запам'ятали на все життя. Ще день тому вони й гадки не мали, що доля подарує їм у ніч з 31 грудня на 1 січня зустріч біля святково прихорошеної ялинки в селищі ковельських машинобудівників. І не просто зустріч, а перше побачення двох раніше не знайомих одне одному людей.\nА все починалося традиційно: вечірка у колі друзів, передзвін келихів із шампанським, сміх, жарти і, як годиться, привітання: "З Новим роком! З новим щастям!". По тому хлопці і дівчата гуртом вирушили до новорічної ялинки, де у цю пору, за традицією, збиралася сільмашівська молодь. Та й старші віком люди, яким надокучив телевізор, теж виходили подихати свіжим повітрям і помилуватися салютами й феєрверками.\nАнатолія Олена помітила здалеку: високий, стрункий, модно одягнутий, він вирізнявся поміж інших якоюсь особливою чоловічою вродою, врівноваженістю і таємничим блиском в очах.\nПідійшовши до юнака, дівчина запитала без особливих церемоній:\n– А ти хто такий? Чому я тебе не знаю?\nХлопець трохи знітився, але, глянувши на усміхнену і розпашілу красуню, швидко оговтався і сказав:\n– Я тут живу з батьками. Нещодавно демобілізувався, тепер відпочиваю після служби. Ось і сюди зайшов подивитися.\nСкромність, вроджена інтелігентність нового знайомого приємно вразила Олену. Серце в грудях закалатало сильніше, а в думках визріла майже несамовита ідея: "Він має бути мій! Я доб'юся цього!". Схоже, що й Анатолію Олена припала до душі. А тому, досхочу потанцювавши довкола ялинки, він запросив її додому на каву. З батьками жив неподалік, тож дівчина охоче погодилася.\nЗ тих пір їх зустрічі стали регулярними. Анатолію з Оленою було цікаво: сам спокійний, врівноважений, він зачаровано вслухався у кожне слово цієї енергійної, темпераментної і розумної юнки. Згодом познайомився з її мамою – педагогом за освітою, духовно багатою особистістю. Коли збиралися разом, було про що поговорити – спільність інтересів та захоплень єднали.\nБатьки Анатолія не заперечували проти дружби сина з Оленою, бо вважали, що настав час для створення сім'ї. Здавалося, що ось-ось молоді освідчаться одне одному в коханні, а там і до весілля недалеко.\nТа не так сталося, як гадалося, адже недаремно кажуть, що біда і радість поруч ходять. Хтось наговорив дурниць Олені на Анатолія, а Анатолію – на Олену. Видно, заздрощі взяли гору над здоровим глуздом. Як результат, кохання, яке здавалося міцним і непорушним, дало тріщину, а згодом розбилося в друзки: Олена погодилася вийти заміж за знайомого бізнесмена. Анатолій теж не залишився в "боргу" – запропонував руку і серце однокласниці.\nРуку він, звичайно, запропонував, а серце не зміг – у ньому залишилася кохана Оленка. Вже й весілля зіграли, і жити разом почали, а омріяного домашнього затишку не було. Не почувалася щасливою й Олена. Виявилося, що її чоловік – людина егоїстична і підступна. Єдине, що тримало в сім'ї, – вагітність, адже незабаром мала родити.\nПотрапила в пологовий будинок взимку, почуваючись зле. Про її недугу від знайомих довідалася мама Анатолія, яка тут же зателефонувала сину. Тільки й сказала: "Оленці погано. Може, варто поїхати?".\nАнатолію двічі не треба було говорити. Він негайно розшукав свого давнього друга і попросив підвезти до лікарні. Коли зайшли в приймальне відділення, чергова медсестра запитала: "Ви до кого?". "До Олени", – голосно сказав Анатолій. "А ви хто?". Мить помовчавши, той відповів: "Чоловік…".\nВийшовши у коридор і побачивши Анатолія, молода жінка трохи не впала. "Ти чого тут?" – запитала, тамуючи біль. "Я прийшов до тебе, бо кохаю, – тихо мовив чоловік, і на очах у нього забриніли сльози. – Я дуже переживаю за тебе, і батьки переживають". "Все буде добре, – намагаючись бути спокійною, прошепотіла Олена. – Повертайся додому, не хвилюйся. Тебе чекає дружина і батьки".\n"Але я люблю тільки тебе! – в розпачі, майже ридаючи, видихнув Анатолій. – Так, я зараз поїду додому, але знай: навіть якщо ми не станемо подружжям, я тебе в спокої не залишу – ти будеш моєю!".\nПовернувшись, він швидко вийшов з приймального відділення. На дворі падав густий сніг. Такий самий, як у ту щасливу новорічну ніч, коли вони познайомилися біля "сільмашивської" ялинки.\nОлена незадовго народила сина. Назвала його Анатолієм. Згодом подала на розлучення. Чоловік надто не перечив, бо давно зрозумів: вони – не пара. Розлучився й Анатолій, дружина якого, користуючись добротою чоловіка, вела себе не надто цнотливо, а іноді просто негарно…\nІ ось настав день, коли Олена і Анатолій зустрілися під Новорічною ялинкою знову. На цей раз не в районі "Ковельсільмашу", а в центрі міста. Знову падав густий сніг, і очі жінки сяяли щастям та надією.\n– Виходь за мене заміж, – трохи ніяковіючи, сказав Анатолій.\n– Але ж у мене дитина, – тихо мовила Олена.\n– Не хвилюйся. Я стану хлопчику другим батьком. Зрештою, думаю, ми з тобою народимо ще не одного козака.\nМить помовчавши, додав:\n– Я ж тобі казав, що ти будеш моєю. От і стань нею. Як не крути, а долю не оминеш.\nЧерез деякий час вони одружилися. І було весілля, і були музики, і були поцілунки під вигуки: "Гірко!". Тільки молодятам гірко не було – вони знайшли одне одного через довгі літа розлуки.\nА незабаром у них – срібне весілля…\nПрисвячую тим, хто кохав і кохає\nЧетвер, 30 квітня 2020 року, №18 (12710) / Повідомлення в номер / Її найбільше багатство\nЇї найбільше багатство\nНіна Архипівна Нечіпко розміняла сотню літ. Важким було її життя, але вона на нього не скаржиться, а дякує Богу , що до цього часу ще ходить по цій грішній землі. Народилася в селі Ружині (колонія "Ставища") Турійського району 1929 року на старий Новий рік. Сім'я була велика - шестеро дітей: три дочки і три сини. Батьки мусили важко працювати, щоб прогодувати дітей.\n– Мій батько і троє братів грали на весіллях, – розповідає бабуся. – У нас в хаті була така велика труба закручена, барабан, кларнет і саксофон. Ото музика і виручала нас. Дуже файно батько з братом грали, за те і кликали їх на весілля й платили якийсь гріш. Я тільки два класи польської школи закінчила. А потім почалася війна. Бомблять самольоти над річкою, А ми втікаємо, хто куди. Батько меншу сестру тримає на руках, щоб перенести через річку. Пулі свищуть – страшно так! Дві сестри поранило.\nВся сім'я втікала подалі від лінії фронту і опинилась у селі Дрозднях Ковельського району, де пробули три місяці. Поліну (старшу сестру) поранило, і вона відстала від сім'ї. Тож змушена була повернутися додому. Ніч, темно, а вона поранена дошкандибала до свого льоха, де її знайшли німці.\n– Нашу поранену сестричку забрали німці в плєн, їй тоді було 15 літ, – з сумом пригадує Ніна Архипівна. – В Німеччині її німці і лікували. Вона там мусила збирати каміння по полях – таку роботу їй дали.\nПісля закінчення війни сім'я повернулася під Ружин в колонію "Троскоти". Жити немає де. Дві корови і хата згоріли - не зосталось нічого. Батько Ніни Архипівни зробив сам бункер, щоб було де жити. Мати мусила шукати якийсь підробіток щоб утримувати сім'ю. Часто брала з собою Ніну у Володимир- Волинський копати бульбу, варити хазяям їсти, в'язала панчохи. А додому за роботу привозили жито, яке мололи у жорнах, пекли хліб і так виживали.\n– Потім знову біда постукала у нашу сім'ю, – розповідає Ніна Нечіпко. – Після війни приїхали мінери розміновувати поля. Батько пішов їм показувати, куди йти і де розмінувати. Випадково наступив на міну, і йому відірвало ногу. А згодом брат став показувати дорогу якійсь жінці, що йшла додому і несла на плечах дитинку. Як тільки вступили на поле, пролунав вибух. Жінці відірвало обидві ноги, а братові одну. Як не одна біда, то друга. Спокою не було ніколи.\nВ 1951 році Ніна Архипівна вийшла заміж за місцевого хлопця – Григорія Нечіпка. Народилися троє діток – Віра, Василь і Валя. Важко жінка працювала в колгоспі. Гній вручну клали під бульбу. Жила спочатку у свекрушиній старій хаті в лісі, потім на хуторі купили землянку, щоб мати свій куток. І лише згодом побудували свою хату. Здавалося, тільки живи уже, життя потроху наладилося. Але на долю жінки випало нове випробування: треба було пережити зраду, сором і образу.\n– Чоловік мій " знюхався" із приєжджою і втік з нею у Херсонську область, де вона раніше проживала, – пригадує молоді роки Віра Архипівна. – Та коханка з матирою приїхала в Ружин на проживаніє. Вона там гуляла начорно – мати думала, що вивезе її з села і позбудеться позору. Але хто гуляв , той і буде дальше гуляти. Ото вона і мого чоловіка підобрала. Шлявся, де хотів. Але довго не жив там з нею, бо грошей не було. Через 10 років обоє назад приїхали в Ружин. Тільки коханка – до матері, а він (сестра якусь бабу знайшла) – у Ковель. Але і там довго не був – проситися до сім'ї. Каже дітям : "Скажіте матері, щоб прийняла мене, я вже буду з нею жити..."\n– Як-то мені обідно було, – каже бабуся, – прожили разом в 30 літ, і на старість отаке треба вчверити. Тож то позор який! Я мусила сама троє дітей на ноги ставити : косила, орала, свинаркою була. А як дітей поженила, то приплентався до мене – сім'ю згадав. А раніше ми йому не потрібні були. А тепер, як сам нікому не нужний став, то хвоста між ноги – і до нас!\nЗаболів мій Гриць туберкульозом, зять завіз у Луків у тубдиспансер лікуватися. Діти їздили провідували, то якось він їм каже : " Що мені діти?.. Аби мати до мене приїхала..."\nХотівши чи не хотівши, мусила я Григорія забрати до себе. Добра з ним не мала – горілка його звела: піде кудись на цілий день і не приходить. Швендяв, де хотів. І через півроку помер. Йому тоді був 61 рік. А які я йому похорони справила! Все село з мене дивувалося: закололи кабана і найняла музику, щоб грала! Хоча він у мене того не заслужив.\nНіні Архипівні на старий Новий рік виповнилося 91 рік. Вона цікавиться всіма новинами, читає газети без окулярів. Дає собі раду. Дочка Віра і дві онучки живуть в Ружині – тож бабуся під " присмотром". А менша дочка Валя, яка зараз в Італії, провела матері газ у хату, навезла одежі. Тож бабця Ніна тепер живе, як пані. Всі її люблять. Має 9 онуків, 15 правнуків і 1 праправнучку. Ото й усе її багатство.\nПісля закінчення війни сім'я повернулася під Ружин в колонію "Троскоти". Жити немає де.\nЧетвер, 30 квітня 2020 року, №18 (12710) / Повідомлення в номер / Сторінка- цікавинка\nНадпопулярні продукти під час карантину: міфи та факти про них\nНадпопулярні продукти під час карантину: міфи та факти про нихСторінка- цікавинка\nНайпопулярні продукти під час карантину: міфи та факти про них\nПід час карантину зріс попит на продукти, які нібито зміцнюють імунітет і допомагають протистояти різним недугам. Але чи працюють народні засоби насправді? У цьому матеріалі ми розповімо вам, чим корисні популярні добавки, а які історії про них — всього лише вигадки.\nЧай з куркумою став одним з найпопулярніших напоїв. Вважається, що куркума допомагає побороти найрізноманітніші болячки, зміцнити організм, привести тіло в тонус і взагалі є універсальним засобом для поліпшення здоров'я. Чим же куркума корисна насправді?\nУ куркумі міститься куркумін, і він дійсно має антимікробні та антисептичні властивості, є непоганим природним знеболюючим і антиоксидантом. Але ця речовина з спеції засвоюється організмом тільки на 5-10 відсотків. А ефект від застосування є накопичувальним. Тобто, вживати куркуму в якості добавки потрібно досить довго, щоб вона дала хоч якийсь ефект.\nКорінь імбиру є знаменитої спецією, з нього роблять чай і інші напої, також його додають в різні страви. Але в чому ж користь? Для початку потрібно сказати, що по-справжньому корисний тільки свіжий корінь. У ньому міститься велика кількість вітамінів С, В, калію, різних масел, також завдяки своїй гостроті він відмінно зігріває.\nІмбир корисний для крові, він також допомагає при отруєннях та застуді. Але все-таки не можна сказати, що імбир що-небудь лікує. Швидше він просто допомагає зняти неприємні симптоми. Також його ні в якому случе не можна вживати людям з розладами печінки, жовчного міхура, шлунка і кишечника.\nБагато хто з дитинства знає, що вітамін С зміцнює імунітет. Але в чаї лимон перетворюється на звичайну смакову добавку. Вся справа в тому, що дорослій людині потрібно вжити 75-90 мг вітаміну С, щоб це мало якийсь ефект. В одній часточці лимона не міститься і десятої частини цієї дози. Щоб отримає необхідну кількість корисного речовини, потрібно повністю з'їсти невеликий лимон разом зі шкіркою.\nТакож важливо знати, що зловживання вітаміном С може бути небезпечним. Через нього можуть початися проблеми з травленням, тиском і серцем. Тому краще порадитися з лікарем і, за його порадою, додати в раціон вітаміни в таблетках.\nЧимала кількість людей вірить, що за допомогою часнику можна перемогти практично будь-яку заразу. Але ця інформація не до кінця є правдивою.\nЧасник дійсно має певні антибактеріальні властивості. Тобто, вживання його для профілактики застуди може мати результат. Також він допомагає стабілізувати тиск і трохи поліпшити процес травлення. Але на цьому всі підтверджені факти про користь цього пахучого продукту закінчуються.\nЧай з малиною є дуже смачний і приємно зігріває. Однак, його корисні властивості зведені до мінімуму. У малині міститься невелика кількість ацетилсаліцилової кислоти, яка допомагає боротися з жаром. Також будь-тепле питво, в тому числі і подібний чай, може значно поліпшити загальний стан. Також такий чай є досить поживним.\nЧетвер, 30 квітня 2020 року, №18 (12710) / Повідомлення в номер / Від четверга до четверга\nСхід Сонця – 05.56 ; захід – 20.39.\nПрп. Йоана. Мч. Віктора.\nІменини: Антона, Василя, Віктора, Віссаріона, Юхима, Івана, Кузьми, Тамари, Фелікса.\nСхід Сонця – 05.55; захід – 20.41\nПрп. Йоана Ветхопечерника.\nІменини: Матрони, Антона, Віктора, Георгія, Івана, Никифора, Трифона, Христофора.\nСхід Сонця – 05.53; захід – 20.42.\nЧетвер, 30 квітня 2020 року, №18 (12710) / Повідомлення в номер / Гороскоп з 4 по 10 травня\nз 4 по 10 травня\nГороскоп з 4 по 10 травня\nОВЕН. Варто подумати про змiну прiоритетiв. Можливо, доведеться робити те, чого ранiше не робили. I краще не панiкувати, а вчитися новому.\nТЕЛЕЦЬ. Успiх можливий, але потребуватиме великих затрат сил i часу. Маєте розраховувати тiльки на себе. Темп роботи краще не збiльшувати, а навпаки – понизити.\nБЛИЗНЮКИ. Проєкти одержать додатковий поштовх, ще на крок наблизитеся до мети. Цiкавi iдеї та нестандартний пiдхiд дозволять полiпшити добробут.


Як заохотити дитину до фізичних навантажень — поради батькам від МОЗ : 03:10:2018 - vsim.ua\nЯк заохотити дитину до фізичних навантажень — поради батькам від МОЗ\nРізні вправи розвивають організм по-різному.\nНайкраще залучити дитину до фізичної активності можуть саме батьки.\nЗайматися спортом діти мають хоча б по годині щодня.\nВправи дають змогу зміцнювати м’язи та кістки. Будь-яка фізична активність сприяє спортивному розвитку дитини. Та часто батьки не знають, як же зацікавити малечу. Заохочувати дітей займатися спортом потрібно хоча б по годині щодня. Якщо дитина не може обрати для себе певний вид спорту, то було б добре, якби вона виділяла час для фізичних вправ. На сайті МОЗ опублікували поради, яких варто дотримуватись батькам, аби їхня дитина звикла до щоденних фізичних навантажень.\nПоради для батьків, аби їхня дитина займалася спортом:\nварто самим бути фізично активними, це буде гарним прикладом для малечі;\nзалучайте до активності всю сім’ю — разом ходіть на прогулянки, грайте в ігри;\nподаруйте дітям те, що заохотить їх бути активними, — велосипед, м’яч чи будь-який інший спортивний інвентар;\nводіть дітей на спортмайданчики, у парки чи інші місця, де вони зможуть бути фізично активними;\nпідбадьорюйте та підтримуйте дитину, якщо вона виявляє активність. Заохочуйте її цікавитися різними видами спорту;\nне обмежуйте малечу лише конкретними видами спорту. Можна займатися будь-яким активним дозвіллям — грати з друзями, бігати, гуляти чи кататися на скейт-борді;\nне забувайте про безпеку. Для тих видів діяльності, які можуть бути травматичними, варто передбачити засоби захисту — шоломи, наколінники тощо.\nспорт діти дозвілля\nПривокзальна площа Хмельницького: від стихійного базарчику до зони відпочинку (ФОТО) Яким буде навчання у школах Хмельницького: 7 питань до департаменту Санаторій, лікарня і бази відпочинку: що саме й за скільки продає облрада (СПИСОК) ВСІМ Бізнес-ліга 2019: календар матчів на 4 травня


На Черкащині зростає мале підприємництво - Нова Доба\nНа Черкащині зростає мале підприємництво\nНа 4 тисячі зросла кількість приватних підприємців у області, що працюють у сфері малого бізнесу. На цьому наголосив голова облдержадміністрації Сергій Тулуб під час зустрічі з активом Черкаського району в с. Яснозір’ї, на якій був присутній власний кореспондент «Нової Доби».\n– Цього року кількість малих підприємців на Черкащині збільшилась на 4 тисячі, – повідомив Сергій Борисович. – Сьогодні вона сягає майже 60 тисяч осіб. За рахунок цих підприємців збільшилися надходження до бюджетів на 21 відсоток. Минулого року їхня складова у бюджетах і надходженнях була всього 7,5 відсотка.


Генетика і розсіяний склероз | Корисні поради на MedicLab\nГоловна » Гіди по здоров'ю » Розсіяний склероз » Генетика і розсіяний склероз\nГенетика і розсіяний склероз\nВідкрита група генів, що викликають розсіяний склероз\nЦе відкриття може стати основою для розробки нових методів лікування розсіяногосклерозу.\nАвтор: Шарлен Лейн\nВ ході найбільш всебічного на сьогоднішній день дослідження, пов'язаного з вивченням розсіяного склерозу, був виявлений кластер генів, розташований на 6-й хромосомі і грає найголовнішу роль у розвитку цього захворювання.\nНа думку вчених, отримані дані в кінцевому рахунку допоможуть медикам в розробці оптимальних методів лікування розсіяного склерозу.\nДиректор Центру генетики людини при університетіДьюка в Дархем (штат Північна Кароліна) д-р Маргарет Перікек-Венс каже, що дані попередніх досліджень також вказували на те, що дана ділянка 6-ої хромосоми відіграє певну роль у розвитку розсіяного склерозу.\n«Принципова відмінність отриманих нині результатів полягає в тому, що тепер ми знаємо, що ці гени відіграють головну роль - ніякі інші гени не мають такого значного впливу на розвиток розсіяного склерозу», - зазначає вона.\nНаявність цих генівще не означає наявності РС\nЗа словами д-ра Перікек-Венс, у людини з даними генним дефектом зовсім не обов'язково розвинеться розсіяний склероз. «Наявність такого дефекту, проте, збільшує схильність до нього», - додає вона.\nЗаЧерез це вона не вважає за доцільне обстеження пацієнтів на наявність цих генів.\nЗа даними Американського товариства розсіяного склерозу, їм хворіють близько 400 000 американців. У масштабах усього світу число тих, хто страждає цим хронічним захворюванням головного та спинного мозку, може досягати 25 млн. чоловік.\nУ здорових людей нервові волокна оповиті захисною оболонкою, званої мієліном. При розсіяному склерозі миелиновое покриття запалюється і руйнується, внаслідок чого утруднюється проведення нервових імпульсів. Це може призводити до порушення контролю над м'язами, м'язової слабкості, порушень зору, координації рухів, чутливості, зниження пам'яті та інтелекту.\nДо розвитку РС причетні гени і навколишнє середу\nЯк говорить д-р Перікек-Венс, ніхто точно не знає, від чого розвивається розсіяний склероз. Вважається, що він виникає в результаті складного впливу генетичних факторів і факторів зовнішнього середовища.\nРозташовані на 6-й хромосомі гени, зв'язок яких з розсіяним склерозом встановлена ??в ході дослідження, відносяться до так званого головному комплексу гістосумісності.\n«Ці гени відіграють найголовнішу роль у забезпеченні здатності організму відрізняти власні клітини від привнесених ззовні чужорідних об'єктів, таких як бактерії та інші мікроорганізми, - говорить д-р Перікек-Венс. - Коли ця система дає збій, імунна система може почати атакувати власні тканини організму, як це відбувається при розсіяному склерозі ».\nВ ході даного дослідження, звіт про який був представлений на що відбувся тут щорічному засіданні Американської неврологічної асоціації, використовувалися найсучасніші методи, що дозволили проаналізувати генетичну інформацію 730 сімей, що мають у своєму складі двох або більше хворих на розсіяний склероз.\nЗа словами д-ра Перікек-Венс, наступним кроком має стати вивчення інших генів, які можуть грати більш скромну роль у розвитку розсіяного склерозу.\nД-р Генрі Мак-Фарленд, керівник неврологічного відділення Національного інституту неврологічних захворювань та інсульту в Бетесде, назвав ці результати «значними».\n«Відкриття цих генів дає поштовх до отримання нових ключів до розгадки причин розсіяного склерозу і розробці нових методів його лікування», - сказав він.


можливість використання різних облицювальних матеріалів (цегла, натуральний камінь, дерев'яна фасадна дошка (планки), алюмінієві композитні панелі, керамограніт, рейковий профіль, алюмінієвий лист, азбестоцементні і фіброцементні листи, HPL панелі)\nширока можливість колірних комбінацій, високі тепло- і звукоізоляційні характеристики системи\nдовговічність: термін експлуатації систем навісних вентильованих фасадів - до 50 років\nНатуральний камінь - один з найбільш елітних способів облицювання будівель. Його термін служби може досягати десятки років і при цьому не втрачає свого первинного зовнішнього вигляду і міцності.\nДаний тип оформлення фасаду ніколи не виходить з моди, тому фасадний камінь завжди буде актуальним і сучасним.\nЯвляють собою листи алюмінію з прошарком з поліетилену. Легкі в монтажі, вологостійкі. Вентильований фасад з композитних алюмінієвих панелей прослужить Вам мінімум 50 років.\nТакі панелі застосовуються для облицювання будівель, як при будівництві, так і при реконструкції, а також для обробки дахів. Кріпиться фасад за допомогою несучих кронштейнів.\nHPL-панелями називаються плити, отримані при пресуванні деревногсо волокна, декоративного паперу і термореактивних смол. Абревіатура розшифровується, як «High Pressure Laminate» - ламінат високого тиску. Різноманітність розмірів і видів робить даний матеріал хорошим варіантом для обробки фасадів і приміщень будівель. Фасадні HPL-панелі найчастіше однотонні, або з кам'яної і металевою текстурою.Поверхня може бути гладкою, глянсовою, або фактурною, матовою і перфоровано.\nСайдинг для вентильованих фасадів може бути дерев'яним, вініловим, металевим або просто оцинкованим. Найбільш популярні вінілові та оцинковані металеві матеріали. Панелі такого сайдинга надійні, міцні, легкі, і, що дуже важливо, доступні за ціною.\nВентильовані фасади з фіброцементних плит все частіше використовуються в якості облицювання сучасних житлових і адміністративних споруд. Фіброцемент - екологічно чистий, практичний і довговічний матеріал, з яким легко і приємно працювати. Фасадні панелі з фіброцементного матеріалу складаються з цементу (до 90%), целюлози і натуральних наповнювачів, – це забезпечує збереження структури, гнучкість і еластичність\nОдним з найкращих матеріалів для вашого фасаду – це клінкерна цегла. Це якісний екологічно-чистий, а головне довговічний матеріал. Переваги клінкеру в тому,що він стійкий до будь яких погодних умов, не пропускає вологи та довго зберігає колір.


Модель Ана Чері показала пишні груди в сміливій пляжній фотосесії (фото)\nПишногруда Ана Чері розстебнула гудзики на тісному топі заради гарячих кадрів: "Хижачка"\nФітнес-модель Ана Чері посеред пляжу показала яскраві кадри в сміливому вбранні\nЦього разу фанати знаменитої красуні показали знімок з її відпочинку, де Чері позувала на тлі чудового пейзажу (щоб подивитися на фото доскрольте доскрольте до кінця новини).\nФотосесія проходила на пляжі, а сама зірка вбралася в спокусливий одяг: білий топ з розстебнутими ґудзиками, який підкреслив апетитні груди знаменитості, і маленькі трусики з високою посадкою.\nДоповнили образ макіяж з акцентом на золотистий загар, а також укладка з витягнутим волоссям. На фото вона позує сидячи в альтанці, її права рука тримається за балку, а друга ніжно торкається волосся. При цьому дівчина вигнула спину назад, піднявши бюст. Завдяки ефектній позі дівчина зуміла продемонструвати свої форми у всій красі.\nКористувачам мережі припав до смаку сміливий наряд, тому вони почали засипати дівчину компліментами.\n«Малятко, ти народжена для цього!», «це найкрасивіше, що я бачив сьогодні», «ось це форми. Хочеться переглядати і переглядати», «гарненька, грайлива кішка», «Хижачка, дуже красива і граціозна», — пишуть вони.\nЯк Politeka писала, Ана Чері в крихітному вбранні зігнулась до непристойності: «Прикрий зараз же!».


Компактний і зручний флеш-накопичувач PNY HP v160. Новини. GECID.com\nКомпактний і зручний флеш-накопичувач PNY HP v160\nВідомий виробник карт пам'яті, компанія PNY, анонсувала випуск нового компактного флеш-накопичувача PNY HP v160. Новинка пропонує зручний спосіб зберігання й передачі цифрових медіа-файлів у вигляді фото, відео, музичних композицій і т.д. PNY HP v160 постачається в захисному пластиковому корпусі білого та синього кольорів. Зручна прямокутна конструкція дозволяє безперешкодно підключити накопичувач до пристрою за допомогою порту USB 2.0.\nНакопичувач HP v160 має захисний ковпачок, щоб захистити вміст від зовнішнього пошкодження. Додатковий захист забезпечений відповідністю стандартам, які описують водо- і пилозахист. У верхній частині пристрою знаходиться отвір під ремінець, за допомогою якого накопичувач можна прикріпити до зв'язування ключів або гаманця.\nВолодіючи розмірами 100 х 16 х 35 мм і вагою 4,3 г, пристрій не займе багато місця на столі або ж у кишені. З доступних варіантів за обсягом доступні від 8 до 64-ГБ модифікації.\nПрацює накопичувач на пристроях з ОС Windows 2000/XP/Vista/7/8 і Mac OS X. Компанія PNY надає 2-річну гарантію на флеш-накопичувач PNY HP v160.\nТеги: hp mac os pny usb 2.0 windows


Обама планував запровадити "кібербомби" в інфраструктуру РФ, - The Washingont Post | РБК-Україна\nОбама планував запровадити "кібербомби" в інфраструктуру РФ, - The Washingont Post\nНовини » Політика 23.06.2017 - 17:16 Новость на русском\nФото: Барак Обама (flickr.com-barackobama.jpg)\nАдміністрація Обами отримала доповідь від ЦРУ про ймовірне втручання РФ у вибори в США\nЦРУ передало доповідь про ймовірне втручання Росії у вибори в США в Білий дім не пізніше серпня 2016 року, з тих пір адміністрація Барака Обами підбирала можливі варіанти відповіді. Про це повідомляє The Washingont Post.\nТак, серед розглянутих варіантів були кібератаки на системну інфраструктуру Росії і публікація зібраного ЦРУ компромату, "який міг збентежити Володимира Путіна".\nТакож розглядалися санкції, які, за словами співрозмовників видання, могли сильно нашкодити російській економіці.\nВидання зазначає, що Обама схвалив таємний план, який дозволяє впровадити кіберзброю у російську системну інфраструктуру - "цифровий еквівалент бомб, які можуть бути приведені в дію, якщо Вашингтон буде в конфлікті з Москвою". Кіберзброя була розроблена ЦРУ, АНБ і Кібернетичним командуванням США при Пентагоні.\nЗа словами колишнього американського чиновника, кібероперація, що припускає розгортання "імплантів" у важливих російських мережах, все ще знаходиться на ранніх стадіях. За версією знайомих з ситуацією співрозмовників видання, подібна кібератака може завдати шкоди, яку буде важко ліквідувати.\nПідкреслюється, що в Білому домі були сумніви щодо можливості застосування "цифрових бомб", так як наслідки такої кібератаки було б важко контролювати, але адміністрація Обами провела юридичну експертизу на предмет відповідності такої акції нормам міжнародного права. Білий дім прийшов до висновку, що використання подібної кіберзброї буде "пропорційною" відповіддю і не порушить правових норм.\n"Тепер президент Трамп буде вирішувати, чи використовувати цю можливість", - підкреслює Washington Post.\nНагадаємо, хакери з Росії шукали уразливості в виборчих системах 21 штату Америки на виборах президента в 2016 році.\nДерждеп США знову звинуватив РФ в фінансуванні бойовиків на Донбасі Російські хакери виставили на продаж паролі британських міністрів, - The Times\nНовини України Барак ОбамаРосійська Федераціякібератака


Ситуація на ринку житлової нерухомості у Ніцці\nДиректор компанії “КОФРАНС САРЛ” Віталій Архангельський розповідає про ситуацію на ринку житлової нерухомості в Ніцці.\nЧи не могли б Ви розповісти про ситуацію на ринку продажу нерухомості в Ніцці?\nНа ринку продажу нерухомості панує сильна напруженість. У сегменті нового житла мало об’єктів на продаж. Що стосується старого житла, то його майже не залишилося. А покупців, завдяки рекордно низьким іпотечним ставкам, дедалі більше. При цьому варто зазначити, що продавці не поспішають укладати угоди. В результаті зараз попит на житло значно перевищує його пропозицію.\nЯке житло має у покупців найбільший попит?\nДається взнаки вплив санітарної кризи. Найбільший попит у покупців зараз мають квартири з відкритими площами (садами, балконами та терасами). Як наслідок, ціни на такі об’єкти серйозно збільшились.\nЯк справи на ринку оренди нерухомості?\nНа ринку оренди зараз досить багато пропозицій нового житла, яке дуже зручне та відповідає сучасним стандартам. Як наслідок, старі об’єкти повільно знаходять своїх орендарів. До речі, деякі з них скоро вже не можна буде здавати в оренду. Йдеться про житло, яке має клас споживання енергії G. Вимоги до діагностики енергоефективності серйозно посилилися.\nЧи могли б Ви розповісти про вартість оренди найбільш затребуваного житла?\nУ гіперцентрі Ніцци студії пропонують в оренду за ставкою в діапазоні від 550 до 650 євро на місяць. Вартість оренди трикімнатної квартири легко перевищує позначку 1 тис. євро. Великий попит також мають квартири з чотирма кімнатами. Але вони рідко здаються у найм.\nЯку пораду Ви дали б житловим інвесторам?\nПри виборі житла необхідно обов’язково звертати увагу на його адресу. Житло, розташоване в районах, що користуються популярністю, за необхідності можна швидше продати. І орендарів йому знайти легше.\nСкільки зараз коштує квадратний метр житла у Ніцці?\nЦіна квадратного метра житла варіюється в діапазоні від 5 до 8 тис. євро і залежить від типу об’єкта, його адреси та поверху, на якому воно знаходиться. Крім того, як я вже сказав, на ціну серйозно впливає наявність у житла відкритих площ (садів, балконів та терас).


Процессор Intel Celeron DC E3400 (tray) - Интернет-магазин Домино: бытовая техника Чернигов, фототехника Чернигов, видеотехника и компьютеры Чернигов купить по низким ценам\nГлавная›Компьютерные комплектующие›Процессоры›Процессоры Intel›Процессор Intel Celeron DC E3400 (tray)\nПроцессор Intel Celeron DC E3400 (tray)\ns775, 2.60GHz, FSB 800MHz, L2: 1MB, 2 ядра, 45nm, 65W, tray\nIntel Celeron DC E3400 (BX80571E3400) - недорогий 2-х ядерний процесор c високою продуктивністю, це хороший варіант для офісного комп'ютера.\nIntel Celeron DC E3400 (BX80571E3400) без проблем справляється з ресурсоємними додатками, показуючи необхідну продуктивність і ефективність.\nПроцесор виконаний по сучасному 45-нм техпроцессу і має збільшену до 1 Мб кеш-пам'ять другого рівня, тактова частота процесора складає 2.6GHz, а частота шини 800MHz. В сукупності усе це робить процесор ефективним при роботі з найрізноманітнішими завданнями.\nТести показали, що Celeron E3400 (BX80571E3400) показує добрі результати при роботі з фото і аудіо додатками. Якщо ваше хобі фото і аудіо і при цьому ви не має досить великого бюджету для придбання потужніших процесорів, то зверніть увагу на цей процесор. Ви не лише заощадите гроші, але і отримаєте непоганий процесор для роботи з цим видом додатків."


ScoolByLife » Техніка та Інтернет » ІТ-аутсорсинг по Україн\nСьогодні неможливо уявити процвітаючу компанію без використання інформаційних технологій (ІТ). Тому що саме ІТ спрощують діяльність співробітників, підвищують надійність і коректність оброблюваних даних, тим самим здатні підвищити доходи.\nБезліч керівників недооцінюють важливість постійного контролю над IT-інфраструктурою організації, підтримки її в актуальному і робочому стані. Тим самим вони прирікають себе на додаткові витрати, адже будь-якій техніці властиво ламатися.\nДля вирішення проблеми такого роду керівники можуть вдатися до одного з таких способів:\n1) Утримувати власний штат фахівців. IT-відділ.\n2) Скористатися послугами приватних осіб.\n3) Скористатися послугами професійно займаються даним напрямком компаній. (IT- аутсорсинг)\nВласний штат фахівців - це добре, але таке можуть дозволити компанії з кількістю комп'ютерного парку більше 50 штук. Тому що фахівцям треба відповідне платити. У разі не виконання своїх зобов'язань ви можете звичайно звільнити людину, але при цьому ви купуєте нові витрати, а також витрати пов'язані на пошук нового співробітника.\nЗвернутися до приватних осіб - це найгірший варіант. Зазвичай такі люди містять кілька компаній на який періодично здійснюють виїзди. Може вийде так, що у вас ПП, а людина перебуває на іншому об'єкті, це означає, що він до вас не приїде. Дуже часто приватні особи не несуть ніякої відповідальності за свою роботу. Зазвичай з ним укладається трудовий договір за сумісництвом.\nIT-аутсорсинг - прекрасно зарекомендувала себе послуга, яка користується популярністю не тільки у приватних осіб, а й у великих компаній. Наприклад, для домашнього обслуговування комп'ютера, його ремонту та залишкової налаштування вам не треба завозити свого «залізного помічника» в якій-небудь комп'ютерний сервіс і чекати кілька днів. Все, що потрібно від вас, так це подзвонити в компанію і дочекатися приїзду фахівця. У домашніх умовах або в умовах невеликого офісу - це найкращий і економічно вигідний варіант.\nКористуючись послугами IT-аутсорсингу ви купуєте:\n1) Не одного і навіть не двох, а цілу команду фахівців готових вам допомогти.\n2) IT-аутсорсинг фінансово вигідніше, ніж утримання власного штату співробітників.\n3) Індивідуальний підхід.\n4) Висока кваліфікація співробітників аутсорсингової компанії, за рахунок величезного досвіду роботи.\n5) Юридичну захищеність, складається договір на надання послуг, де чітко прописані відповідальності сторін.\n6) Скорочення податкових платежів.\n7) Діяльність компанії аутсорсера завжди орієнтована на результат\n8) Економія офісного простору. Фахівці приїжджають до вас з офісу аутсорсингової компанії.\n9) Мінімальний документообіг.\n10) Сувора конфіденційність. Ваші дані ніколи не будуть розголошені компанією, що надає вам IT послуги. Цей пункт обов'язково прописується в договорі.\nНа закінчення хочеться сказати, що дохід організації можна підвищити зниженням витрат на обслуговування техніки. Але таке обслуговування повинні надавати кваліфіковані фахівці, і надавати її швидко і своєчасно.\nIT-аутсорсинг - є найбільш оптимальним і вигідним видом обслуговування техніки для організацій малого та середнього бізнесу. А також це перший і найважливіший крок до комплексної автоматизації бізнесу.\nНові програмні забезпечення Microsoft\nЩо таке коворкінг-офіси? Нова стратегія організації робочих місць\nЩо таке послуга 3PL? Відповідь у статті!\nАутсорсинг - віяння моди чи ефективна модель майбутнього?\nЩо ми знаємо про впровадження програми?\nЩо таке SOA?\nІнновація та автоматизація для бізнесу\nЯк банки хитрістю залучають корпоративних клієнтів?\nЯк змінити керуючу компанію?


Російські окупанти завдали нічних ударів у 7 областях України | UA.NEWS\nРосійські окупанти завдали нічних ударів у 7 областях України\nНіч на 6 квітня була найбільш неспокійною у семи регіонах України: це Вінничина, Дніпропетровщина, Львівщина, Херсонщина, Харків та Донецька і Луганська області. У цих регіонах окупанти завдали повітряних ударів та відкривали вогонь із артилерії по інфраструктурі та житловим кварталам.\nПро це свідчать дані обласних військових адміністрацій станом на 8.00 6 квітня, передає Укрінформ.\nНа Вінничині загарбники поцілили в інфраструктурний об’єкт у м. Козятин. Обсяги ушкоджень з’ясовуються. Постраждалих немає.\nДніпропетровщина: рашисти вдарили по нафтобазі у Синельниківському районі та складам з пальним на одному з заводів у Новомосковському районі. Рятувальники досі борються з вогнем. Попередньо жертв немає.\nЛьвівщина: уночі прогриміли вибухи в районі Радехова, інформації про постраждалих станом на ранок немає.\nХерсонщина: на кордонах Миколаївщини та Дніпропетровщини тривають бої. Більшість населених пунктів області знаходяться на межі гуманітарної катастрофи, багато де немає електрики і води. На тимчасово окупованих територіях області із ранку продовжуються бойові дії.\nХарків: окупанти здійснили хаотичні нічні обстріли житлових районів. Ідуть бої на Ізюмському напрямку, ЗСУ учора ліквідували там російські танки і ударний вертоліт рашистів К-52.\nЛуганщина: агресор обстріляв житлові квартали Рубіжного, Лисичанська, Попасної, Сєвєродонецька, Тошківки. Артобстріли РФ завдали шкоди 2 багатоповерхівкам та 9 приватним будинкам.\nДонеччина: загарбники вели обстріли Очеретинської, Торецької ТГ. Унаслідок атак сталось руйнування житла, одна жінка загибла. Увечері окупанти почали обстріли Мар’їнки, Авдіївки, там спостерігається руйнування житла. Селища Нью-Йорк і Південне лишились без газу. Маріуполь у блокаді. Гуманітарний вантаж МКЧХ не зайшов. 6 квітня продовжиться евакуація маріупольців із Бердянська.\nНа Чернігівщині та Київщині продовжується розмінування в населених пунктах, які знаходились під російською окупацією.\nВідносно спокійною ніч була на Волині, у Закарпатті, на Рівненщині, в Івано-Франківській, Чернівецькій, Хмельницькій областях, у Кіровоградській, Одеській, Миколаївській, Запорізькій, Тернопільській областях, на Житомирщині, Сумщині, Черкащині та Полтавщині.\nзагарбники обстріли окупанти регіони РФ удари