Шляхи та способи підтримки психологічної стійкості і бойової - - - Медична Бібліотека на medbib.in.ua\nКорчемний П. А.. Військова психологія: методологія, теорія, практика, 2010 - перейти до змісту підручника\nШляхи та способи підтримки психологічної стійкості і бойової активності особового складу в ході бойових дій\nЕфективне виконання бойового завдання з мінімальними втратами - одне з основних завдань військ. Сучасна бойова діяльність пов'язана з великими фізичними і психічними навантаженнями, що знижують її успішність, дістабілізірующімі психіку воїнів, що негативно позначається на результатах виконання бойових завдань в цілому. Сучасне військове справа вимагає високої підготовки та професіоналізму воїнів, пред'являє більш високі вимоги до формування стійкості складних навичок, умінь, інших психічних утворень, підтримання їх тривалий час і в різних умовах. У зв'язку з цим актуально постає проблема аналізу та обліку різних факторів, що впливають на психологічну стійкість особового складу в ході бойових дій. Найбільш характерними чинниками впливають на військово-професійну діяльність і навченість особового складаються такі: сучасний рівень розвитку військово-промислового комплексу, який закономірно призводить до вступу на озброєння новітніх зразків військової техніки та стрілецької зброї; складності сучасного озброєння в усіх видах і родах військ Російської Армії, що має свою специфіку освоєння та експлуатації, пред'являються підвищені вимоги та рівню професійної підготовки військовослужбовців;\nістотна зміна вимог до військово-професійної підготовки воїнів. Сучасний солдат повинен бути: висококласним фахівцем, професіоналом у своїй галузі; має прекрасну фізичну підготовленість; які володіють необхідною для військової служби сумою знань, умінь і навичок; мають моральну і матеріальну мотивацію на виконання службових обов'язків; психологічно готовим до ведення бойових дій. На провідних військових спеціальностях пов'язаних безпосередньо з виконанням бойових завдань таким солдатом може бути тільки військовослужбовець професійно психологічно відібраний для проходження служби в лавах Збройних Сил Росії за контрактом і має за плечима багаторічний досвід військової діяльності.\n- Значно змінився характер сучасного бою. Висока динамічність, залучення великої кількості сил і засобів, ймовірність застосування зброї масового ураження використання нових тактичних прийомів з одного боку і обмежене застосування підрозділів і частин у локальних конфліктах, тактика ведення бою в населених пунктах у присутності цивільного населення, знищення професійно підготовлених банд і незаконно збройних формувань з іншого боку. Все це викликає високу психічну й фізичну напруженість у процесі військової діяльності неприпустимі помилки і втрати серед молодих, слабо навчених солдатів службовців за призовом. У той час, як професійні військові повинні бути здатні виконувати будь бойові завдання в різних умовах з високою ефективністю. Аналіз бойових дій у локальних конфліктах в Таджикистані й Чечні показав, що існуючий нині рівень підготовленості особового складу багатьох частин Збройних Сил Російської Армії до виконання бойових завдань, особливо в "нестандартних" умовах, не відповідають сучасним вимогам професії військового. Цілком очевидно, що вдосконалення професійної підготовки військовослужбовців необхідно розглядати в сукупності з психологічними проблемами збереження ефективності їхньої військової діяльності та бойової активності.\nПри цьому особливої ??актуальності набуває дослідження шляхів і способів підтримання високої психологічної стійкості і бойової активності особового складу в ході бойових дій як найважливіших складових, що забезпечують збереження бойової ефективності військ та досягнення перемоги в сучасному бою. Наявна статистика і наукове дослідження стану даної проблеми переконливо доводять необхідність правильного формування та підвищення бойової активності і психологічної стійкості військовослужбовців у їх ратній праці. Так в період першої світової війни в армії США від психічного перенапруження і бойових стресів постраждало 100 тисяч людей, в період другої світової війни - 1 міл. чоловік. Під час війни в Кореї безповоротні психологічні втрати американців склали 4, а у В'єтнамі - 7 на кожну 1000 військовослужбовців. У період агресії Ізраїлю проти Лівану, 9% ізраїльських солдатів і офіцерів були виведені з ладу з-за сильної психологічної нестійкості і втрати бойової активності. За оцінками американських психологів зі складу частини, які перенесли ядерний вибух, 12-15% військовослужбовців зберігає здатність діяти 75% тимчасово і 10-15% на тривалий термін втрачає боєздатність через розладів нервової системи. У кувейтських конфлікті загальні психологічні втрати іракських військовослужбовців після масованих бойових ударів американської авіації в перебігу перших 3 діб склали: у регулярній армії - 45% серед ополченців-непрофесіоналів - 68-70%. Останнім часом американське командування надає великого значення проблемам вироблення у військовослужбовців психологічної стійкості і бойової активності, розширенню психологічних і психофізіологічних можливостей організму. Психологи США прогнозують, що в сучасній війні в Європі до 50% всіх втрат можуть скласти психогенні. Вважається, що при досить високій психологічної стійкості військовослужбовців та володінні ними прийомами і методами психічної саморегуляції більше половини уражених можуть бути повернуті в дію через 1-3 дні. Вивчення психологічної стійкості російських військовослужбовців на прикладі льотних екіпажів під час бойових дій в Республіці Афганістан виявило, що зі збільшенням тривалості ведення бойових дій, кількість психологічно стійких льотчиків постійно зменшувалася. Вже на 4-6 добу з початку участі в бойових вильоти були виявлені екіпажі з психологічної нестійкістю.\nНайбільше число їх відзначається до 9-го місяця постійного ведення бойових дій. Однак окремі льотні екіпажі продовжували діяти в бойовій обстановці впевнено і холоднокровно протягом усього часу перебування в Республіці Афганістан.\nПоряд з вище описаним в даний час все більш очевидним стає той факт, що успішне досягнення цілей професійної діяльності залежить не тільки від особливостей та специфіки самої діяльності, навченості воїна, але і його характерологічних особливостей і особистісних якостей . Більшість дослідників вважають окремі психофізіологічні і психологічні якості особистості, умовою забезпечення надійності професійної діяльності, провідне місце в якій займає психологічна стійкість воїна. Розглянемо її сутність, структури, критерії-що допоможе правильно визначити шляхи і способи її підтримки. Під психологічною стійкістю воїна в процесі військової діяльності розуміється професійна якісна характеристика його особистості, обумовлена ??системою взаємозалежних особистісних якостей, професійно-діяльнісних і соціально-психологічних факторів. Підтримання психологічної стійкості і бойової активності особового складу в ході бойових дій забезпечується психологічно обгрунтованою організацією професійної підготовки та практичної діяльності, створенням сприятливих соціально-психологічних умов і використанням спеціальних методів психорегуляції.\nРозумінні структури психологічної стійкості особового складу в ході бойових дій, грунтувалося на традиційно сформованому у військовій психології підході до подання про структуру психіки. Виділяють наступні її основні компоненти:\nОчевидно, що без відповідної професійно необхідної стійкості емоційного, вольового та інтелектуального компонентів психіки не може бути й психологічної стійкості в цілому. Психологічна стійкість є не простою сумою стійкості цих окремих компонентів, а їх інтегральним проявом. "Питома вага" цих складових структурних компонентів не завжди однаковий. Неможливо бути стійким до всього і завжди. Психологічна стійкість - не стійкі взагалі. Залежно від характеру діяльності структурні компоненти психологічної стійкості займають у ній різні "рангові місця" і залежать від конкретних зовнішніх причин, що дезорганізують діяльність (обстановка, поставлене завдання і т.д.) і внутрішніх причин - індивідуальних особливостей воїна (стан, можливості, мотив і т.д.). Психологічна стійкість воїна формується і підтримується в процесі всебічної професійної підготовки, що включає формування, розвиток і вдосконалення зазначених структурних компонентів. Вивчення психологічної стійкості воїна в ході бойових дій передбачає визначення її показників (критеріїв). У професійній діяльності військових психологів - практиків дуже важливо мати такі індикатори, які б дозволяли судити про існуючий рівень психологічної стійкості кожного воїна і особового складу підрозділів в цілому, а також прогнозувати успішність їх військово-професійної діяльності. Дані показники повинні бути чутливі на різних етапах військової діяльності. Умовно показники психологічної стійкості ділять на об'єктивні і суб'єктивні. Об'єктивними показниками психологічної стійкості воїна є сукупний результат досягнення основних цілей бойових дій, тобто протягом усього періоду ведення бойових дій військовослужбовці активно виконують своє бойове призначення не допускаючи грубих помилок і правопорушень своєї військово-професійної діяльності. Кожне бойові завдання за оцінками командування і матеріалами об'єктивного контролю виконуються з високою якістю. В якості суб'єктивних показників психологічної стійкості виділяють власне психологічні та фізіологічні, які можна визначити за зовнішніми ознаками.\nДо психологічних показниками віднесені: збереження у військовослужбовців оптимістичного настрою, бойового збудження, відсутність розгубленості, пригніченості, апатії, негативних емоцій, збереження самовладання, витримки, функцій уваги, пам'яті і т.д. Виникаючі в ході бойової діяльності стану психологічної нестійкості свідомо придушуються, зменшуються до мінімальних, не надаючи істотного впливу на протікання і результати бою. До фізіологічними показниками психологічної стійкості віднесені наступні: відсутність у воїнів значної напруженості тремору, скутості в рухах, порушення координації, занепаду сил, погіршення самопочуття. В ході бою незначно змінюється пульс, тембр голосу, частота дихання, забарвлення і вологість шкірних покривів. При вивченні психологічної стійкості воїнів важливо знати, чим визначаються її межі та область. Виникнення складних, нестандартних умов в ході бою, викликає підвищене психічне і фізичне напруження, зменшуючи цим область психологічної стійкості воїна. Професійні можливості воїнів визначають суб'єктивні межі його психологічної стійкості. Вони індивідуальні й залежать від військово-професійної навченості, натренованості, особистісних особливостей воїна, характеру і глибини мотивації на виконання бойового завдання. Об'єктивні кордону психічної стійкості визначаються вимогами та умовами ведення бою завищеною вимогою і важким умовою ведення бою воїн протиставляє свою психологічну стійкість.\nСеред напрямків підтримки і підвищення психологічної стійкості і бойової активності виділяють наступні:\nДо професійно-діяльнісних слід віднести наступні: знання і грамотна експлуатація особистої зброї та спорядження; формування та підтримку навичок ведення бою в різних умовах; професійно-психологічний відбір і розподіл військовослужбовців за військовим професіям з урахуванням їх характерологічних особливостей та особистих якостей; облік, контроль і дозування психічного навантаження кожного воїна соизмерение з особливостями його військової професії та особистісними особливостями; об'єктивна оцінка результатів бойової діяльності кожного воїна і підрозділів у цілому безпосереднім командуванням; відпрацювання злагодженості бойової діяльності в розрахунках і підрозділах; навчання військовослужбовців адекватної самооцінці результатів своєї діяльності; проведення військово-спеціальних тренувань імітують умови військової діяльності наближені до бойових дій; індивідуальна і в складі розрахунку відпрацювання варіантів ведення бою з використанням тренажно апаратури; підтримка високого рівня фізичної натренованості і витривалості; попередження спрощенства і перестраховки у підготовці та виконанні бойових дій.\nДо соціально-психологічних можна віднести: постійне і повне інформування особового складу частин і підрозділів про умови та особливості майбутніх бойових дій; формування і згуртування військових розрахунків і підрозділів; правильний підбір, розстановка і комплектування розрахунків та відділень з урахуванням індивідуально-психологічних військовослужбовців; розбір та аналіз причин загибелі військовослужбовців як один із засобів вироблення психологічного настрою на бойові дії та усунення благодушності, самозаспокоєння, халатності і т.д. забезпечення психологічної та функціональної сумісності розрахунків, екіпажів та відділень;\nпідтримання, ситуативно-необхідного стилю керівництва екіпажем, розрахунком і відділенням з боку його командира; підвищення культури взаємодій у підрозділах;\nпрофілактика негативних соціально-психологічних явищ і процесів у підрозділах;\nстворення і підтримання необхідних товариських, професійних і ділових відносин у підрозділах. До індивідуально-психологічним відносять: знання особистісних особливостей кожного воїна; виховання у військовослужбовців таких якостей як, почуття особистої відповідальності та дисциплінованості, сміливості і рішучості; холоднокровності і разумнойініціатіви і т.д.; конкретна професійна, спеціальна і психологічна підготовка до кожного бою;\nпостійне підтримання досягнутого рівня військово-професійної натренованості;\nнедопущення тривалих перерв у бойової діяльності; планомірний введення воїнів-новачків у бойову діяльність з поступовим збільшенням складності бойових завдань;\nзбереження психічного і фізичного здоров'я шляхом використання методів психічної саморегуляція і корекція психічних станів; Виконання запропонованих заходів комплексно, безсумнівно сприяє підтримці і підвищенню психологічної стійкості і бойової активності особового складу частин і підрозділів в ході бойових дій.\nІнформація, релевантна "Шляхи та способи підтримки психологічної стійкості і бойової активності особового складу в ході бойових дій"


ВАПНЯНИЙ ШТУЧНИЙ МАРМУР MAGNAT Style ДЕКОРАТИВНА СТРУКТУРНА ФАРБА | MAGNAT Фарби для інтер'єру - Магія Шляхетних Кольорів\nВАПНЯНИЙ ШТУЧНИЙ МАРМУР MAGNAT Style ДЕКОРАТИВНА СТРУКТУРНА ФАРБА\nРозхід: до 2 м2/кг при нанесення 3 шарів\nДоступна упаковка:5 кг\nВапняний штучний мармур MAGNAT Style – це тонкошарова декоративна маса на основі гашеного вапна та мармурової муки, призначена для оздоблення внутрішніх стін. Досконало імітує шліфований камінь у характерних трьох видах обробки поверхні: сатиновий (натуральний),глянцевий (полірований) та інтенсивно глянцевий (полірований і воскований). Виріб має пористу структуру – забезпечує «дихання» основи, є стійким до дії бактерій і грибків, тому його можна застосовувати в приміщеннях із підвищеною вологістю. Вапняний штучний мармур після додаткового захисту поверхні набуває підвищеної стійкості до забруднень (за винятком жирів) i періодичної дії води.\nДо фарби Вапняний штучний мармур MAGNAT Style додати пігмент для забарвлення MAGNAT Style згідно з рецептурою. Кількість пігменту не повинна перевищувати 10% об’єму виробу. Ретельно перемішати механічно так, щоб не залишити решток пігменту на стінках упаковки. Не додавати вапна, не змішувати з емульсійними фарбами іншого типу. Не витирати решток матеріалу об краї упаковки – це призводить до висихання і кришення матеріалу, що загрожує пошкодженням декоративного покриття.\nГладеньку та рівну поверхню фарбуємо один раз ґрунт-фарбою MAGNAT Style.\nНа висохлу заґрунтовану поверхню за допомогою венеціанської терки наносимо гладенько і рівномірно перший шар Вапняного штучного мармуру MAGNAT Style, тонованого у вибраний колір пігментом для забарвлення MAGNAT Style. Цю дію виконуємо на невеликих ділянках і в різних напрямках, щоб покрити всю поверхню.\nПісля висихання першого шару (приблизно 6 годин) невеликими фрагментами наносимо другий шар. Надлишок виробу збираємо, легко протягуючи по поверхні чистим краєм терки, до моменту отримання гладенької поверхні з проникаючими відтінками вибраного кольору. Для отримання більшої глибини кольору можна додатково нанести третій шар штучного мармуру, витримуючи вказаний вище часовий інтервал.\nПеред повним висиханням (мінімум 15 хвилин після нанесення) краєм терки поліруємо всю поверхню для отримання глянцю. Цю дію виконуємо без надмірного докладання сили.\nПісля висихання останнього шару штучного мармуру (тобто через 6 годин) для додаткового захисту та підкреслення отриманого ефекту наносимо за допомогою терки віск MAGNAT Style, а потім поліруємо поверхню м’якою тканиною.\nвелика венеціанська терка MAGNAT, мала венеціанська терка MAGNAT\nПравильна підготовка основи, використання рекомендованих інструментів і методів нанесення сприяє отриманню належного, задекларованого розходу виробу. Виріб зберігати у щільно закритій упаковці за температури від +5 °C до +25 °C. Повної стійкості покриття набуває через 7 днів. Виріб не вимагає від виконавця конкретних навиків із нанесення матеріалів такого типу.\nДоступні кольори (16)\nStiuk Wapienny Bronzyt SWP 5 kg + PB P18 100 ml\nStiuk Wapienny Cyrkon SWP 5 kg + PB P15 100 ml\nStiuk Wapienny Cytryn SWP 5 kg + PB P2 100\nStiuk Wapienny Granit SWP 5 kg + PB P19 100 ml\nStiuk Wapienny Hematyt SWP 5 kg + PB P16 20 ml\nStiuk Wapienny Hematyt SWP 5 kg + PB P16 100 ml\nStiuk Wapienny Jantar SWP 5 kg + PB P6 100 ml\nStiuk Wapienny Kalcyt SWP 5 kg + PB P4 20 ml\nStiuk Wapienny Kryształ SWP 5 kg + PB P1 200 ml\nStiuk Wapienny Oliwin SWP 5 kg + PB P22 300 ml\nStiuk Wapienny Oryginał niebarwiony\nStiuk Wapienny Perła SWP 5 kg + PB P23 100 ml\nStiuk Wapienny Piryt SWP 5 kg + PB P24 200 ml\nStiuk Wapienny Rodonit SWP 5 kg + PB P25 200 ml\nStiuk Wapienny Rubin SWP 5 kg + PB P12 200 ml


Лекція Тараса Лютого «Українська масова і повсякденна культури» — Платформа — Афіша\nЛекція Тараса Лютого «Українська масова і повсякденна культури»\nМетою курсу «Масова культура» є ознайомлення слухачів з головними чинниками й поняттями масової і популярної культур. Протягом п'яти лекцій лектор проаналізує владні аспекти глобалізації, ідеологічні параметри масової і медіа-культури у світі інформаційних технологій.\nОстання лекція курсу присвяччена небезпечним проявам масової культури як явища, що несе в собі загрозу знеособлення і втрати національною культурою своїх особливостей. Все може бути загрозою, якщо й надалі мати споживацьке ставлення до будь-яких культурних домінант. Процес формування української ідентичності триває.


Огляд ЗМІ за 9-11 червня 2017 | UACRISIS.ORG\nОгляд ЗМІ за 9-11 червня 2017\n8 червня у Великій Британії відбулися вибори до Нижньої палати парламенту (Палати представників), в результаті яких правляча Консервативна партія чинного прем’єр-міністра Британії Терези Мей втратила абсолютну більшість у парламенті, здобувши 318 мандатів. Натомість, Лейбористська партія збільшила свою присутність у Палаті представників до 261 депутати (+31 місце порівняно із минулим складом). Експерти зазначають, що такий результат виборів для Консерваторів дорівнює поразці, адже перед початком передвиборчої кампанії Консерватори на 20% випереджали Лейбористів. У британських та американських ЗМІ обговорюється можливість відставки Терези Мей через результати виборів, однак, Мей не має таких намірів. Експерти вважають, що послаблення Консерваторів відобразиться на ході реалізації Brexit, перша зустріч у рамках якого має відбутися вже 19 червня. Єврокомісар з питань економіки П’єр Московічі вважає, що результати виборів «не можуть не впливати на настрій переговорів, але це не ставить під сумнів початок самих переговорів». Експерти зазначають, що Консерватори та Лейбористи підтримують вихід Британії із ЄС, проте бачать його по-різному.\n11 червня у Франції відбувся перший тур виборів у нижню палату парламенту (Національна асамблея). Другий тур виборів у Національну асамблею відбудеться 18 червня. Партії “Вперед!” новообраного президента Франції Еммануеля Макрона пророкують парламентську більшість. За даними опитування OpinionWay, дана партія за підсумками виборів може отримати 335-355 місць у парламенті. Соціологи з Ipsos вважають, що центристам дістанеться 395-425 місць. Експерти зазначають, що хоч Франція – президентська республіка, проте без більшості у парламенті Макрон не буде мати можливість законодавчо підтримувати курс обраної ним політики. Також деякі дипломати вважають, що Макрон непогано «зарекомендував» себе по відношенню до України, зокрема, у принциповому питанні продовження політики санкцій щодо Росії. Міністр закордонних справ України Павло Клімкін зазначив, що зустріч Петра Порошенка та Еммануеля Макрона може відбутися вже найближчим часом. Міністр додав, що переговори у рамках “нормандського формату” завжди відбуваються на різних рівнях.\nУкраїна продовжує рухатися у напрямку європейської та євроатлантичної інтеграції. 9 червня король Нідерландів Віллем-Олександр підписав закон, ухвалений парламентом, яким ратифікується Угода про асоціацію між Україною та Європейський союзом. 11 червня вступив у силу безвізовий режим України із ЄС, яким в перший день скористувалися понад тисячі осіб, 5 громадянам України було відмовлено у перетині кордону із ЄС. Петро Порошенко висловив думку, що із набуттям безвізу «Україна має більше аргументів для вступу в ЄС». Важливим для України залишається питання надання можливості українцям на тимчасово окупованих територіях користуватися перевагами безвізового режиму із ЄС. «Я хочу підкреслити, що право на безвізові подорожі до ЄС повинні отримати всі громадяни України, незалежно від того, де вони проживають”, – заявив посол ЄС Хюг Мінгареллі. Перший заступник начальника окремого контрольно-пропускного пункту Київ, начальник штабу полковник Михайло Гриневич заявив, що під час проходження митного контролю мешканці Донбасу, які мають біометричний паспорт, зможуть на рівних умовах з іншими проходити перевірку документів.\nІз вступом в силу безвізового режиму із ЄС, представники української влади продовжують суспільний дискурс щодо необхідності запровадження візового режиму із Росією. Перший заступник спікера Верховної Ради Ірина Геращенко вважає, що запровадження візового режиму із РФ, згідно з яким громадяни Росії матимуть змогу потрапити до України за біометричним паспортом, «мудрим рішенням з точки зору безпеки». Очільник МЗС Павло Клімкін також підтримує дане рішення і зазначає, що МЗС готове його реалізувати. Однак, Павло Клімкін вважає, що це рішення має бути продуманим, адже, на його думку, РФ у відповідь прикладе зусиль для того, щоб «переманити» українців, що живуть на території РФ, зокрема, отримати громадянство Росії. Клімкін наголошує, що наразі таких українців близько 3 млн осіб. Він підкреслює, що «треба однозначно запобігти» відмови українців від громадянства та отриманню громадянства РФ. Спікер ВР Андрій Парубій сподівається, що на наступному пленарному тижні парламент зможе розглянути звернення до Міністерства закордонних справ щодо введення візового режиму з Росією. Але він підкреслює, що дане питання можна виносити у парламент тільки, «коли буде повна підтримка». “Бо неуспіх по цьому голосуванні був би неуспіхом не тільки українського парламенту, а й всієї української справи”, – зазначив спікер.\nАктуальної також залишається тема майбутніх відносин України з НАТО після закріплення на законодавчому рівні прагнення України набути членства у Північно-атлантичному альянсі. Петро Порошенко заявив, що підпише даний закон, адже він був узгоджений із ним. Разом із тим, Президент України наголошує, що для України першочерговим є досягнення стандартів НАТО, що передбачає проведення великої кількості реформ. Міноборони повідомило, що деякі проекти законів, які стосуються запровадження стандартів НАТО в українській армії, вже розроблені та подані на розгляд в АП, ВР та Кабмін. Зокрема, мова йде про законопроект, який передбачає підвищення ролі сержантського і старшинського складу ЗСУ відповідно до стандартів НАТО. Президент Литви Даля Грибаускайте підкреслює, що Україна обрала правильну стратегії щодо приєднання до НАТО, тобто спочатку реформи, потім заявка на членство. Вона також підкреслила, що реформи для вступу в ЄС та НАТО мають багато спільного, адже «лише демократичні країни, які поважають верховенство права і дотримуються прав людини, можуть звертатися із заявкою стати членом НАТО». Міністр МЗС Павло Клімкін зазначив, що Україна поставила за мету досягти стандартів НАТО до 2020 року. Він також наголосив, що «ми вже нині починаємо працювати як елемент східного флангу НАТО». Експерти зазначають, що для НАТО, окрім раніше окреслених проблем із необхідністю досягнення стандартів НАТО та факту війни в Україні, також важливо зрозуміти, що на наступних виборах українська влада не змінить обраний курс на досягнення членства в НАТО. Експерти також вважають, що не останнє значення має і підтримка самих українців даної ідеї. Нагадуємо, що станом на осінь 2016 року, згідно із результатами соціологічного дослідження Центру Разумкова, більшість українців підтримують вступ України до НАТО.\nПрезидент США Дональд Трамп заявив про готовність США діяти згідно п’ятої статті про колективну оборону. Експерти зазначають, що раніше Трамп уникав відповіді на дане питання, натомість, наголошував та тому, що кожна країна-член НАТО має збільшувати власні видатки на оборону сферу. Така риторика Трампа була інтерпретована деякими експертами як відмову США від принципу колективної оборони НАТО. Американське видання Bloomberg повідомляє, що Трамп має намір зустрітися із Володимиром Путіним в липні у рамках саміту G20. Експерти неодноразово наголошували, що саме участь США у переговорах із РФ може принести реальні результати щодо відновлення миру на Донбасі. Петро Порошенко вважає, що саме політика підтримки санкцій проти Росії з боку ЄС та США є умовою для примушення Росії сісти за стіл переговорів щодо Донбасу. Він також відзначив, що «ми маємо чіткий меседж від США, що вони вимагатимуть впровадження та посилення санкцій проти РФ, якщо Росія не імплементує Мінськ».\nОднією із найважливіших реформ для України залишається медична реформа, початок якої дав парламент у четвер 8 червня. Експерти зауважують, що «особливу» позицію щодо даної реформи займає не тільки деякі парламентські фракції, а й профільний комітет ВР із питань охорони здоров’я на чолі із Ольгою Богомолець. Нагадуємо, що саме профільний комітет не підтримав дану реформу і навіть розкритикував її. «Законопроект не може бути підтриманий у другому читанні в наявному вигляді,» – вважає член парламентського комітету з охорони здоров’я Олексій Кириченко. Таку позицію він пояснив тим, що «співоплата» за отримання медпослуг напряму суперечить Конституції України. При цьому депутат зазначив, що профільний комітет вважає правильними і своєчасними всі інші положення законопроекту. БФ “Пацієнти України” направив відкритого листа Петру Порошенку із проханням відкликати Ольгу Богомолець з посади Голови парламентського комітету з питань охорони здоров’я. На думку активістів, саме Богомолець саботує запровадження медичної реформи та «вводить в оману нардепів неправдивими тезами». Заступник міністра охорони здоров’я Павло Ковтонюк заявив, що дана медреформа, підготовлена Кабміном, створить умови для розвитку ринку приватного медичного страхування. Він також висловив переконання, що МОЗ представить усі необхідні підзаконні акти відразу після прийняття їх у Раді. Він наголосив, що МОЗ виступає за якнайшвидшу реалізацію медичної реформи.\nЕксперти зазначають, що ще одна надважлива реформа для України – пенсійна – наразі «пробуксовує». Володимир Гройсман заявив, що має намір передати проект пенсійної реформи до Нацради реформ наступного тижня. Він зазначив, що має попередні домовленості про це із Петром Порошенком. Директор підрозділу з управління локальними активами групи ICU Григорій Овчаренко висловив думку, що пропонована Кабміном модель пенсійної реформи не здатна забезпечити поліпшення соціальних стандартів і захистити інтереси майбутніх пенсіонерів. “Проблеми майбутніх поколінь і майбутніх пенсіонерів залишилися за межами цього проекту Кабміну. Уряд обмежився лише підвищенням наявних пенсій, так званим осучасненням”, − заявив Григорій Овчаренко. «Солідарна система не здатна подолати виклики демографії. Впровадження накопичувального рівня є безальтернативним рішенням», – сказав координатор громадянської платформи “Нова Країна”, президент інвестгрупи “Універ” Тарас Козак. Голова ради Української асоціації адміністраторів пенсійних фондів Тетяна Сальникова зазначила, що запуск накопичувального рівня пенсійної системи створить умови для збільшення ВВП України найближчими роками на 25% завдяки залученню в економіку додаткових фінансових ресурсів у вигляді пенсійних накопичень громадян.\nНа шляху до запровадження можливості в Україні реалізації принципів правової держави надважливим є питання втілення безоплатної правової допомоги. Експерт Світлана Матвієнко зазначає, що втілення цієї реформи дало змогу сотням тисяч українців отримати доступ до права і правосуддя, десяткам тисяч — реальні перемоги над державою у вирішенні своїх спорів. Експерт вважає, що дана реформа знаходиться під загрозою через прагнення міністра юстиції Павла Петренка «протягнути» на посаду керівника БПД свого чинного заступника – Павла Мороза – за результатами непрозорого «консультативного» конкурсу. Світлана Матвієнко зазначає, що такі дії Мінюсту можна трактувати як неприкрите бажання Мінюсту контролювати всю систему БПД, від якої вона має бути незалежна. Матвієнко повідомляє, що працівники виступили «проти» таких дій з боку Мінюсту та вимагають проведення конкурс з чіткими критеріями оцінки професійності тощо. Матвієнко зазначає, що наразі цей конфлікт і досі не є вирішеним, а ціна його – крок назад у п’ятирічній реформі системи БПД.\nЕксперти вважають, що питання «надмірного контролю» також актуально і для Державної фіскальної служби. На думку деяких експертів, у боротьбі за контроль над ДФС можна відстежити протистояння прем’єр-міністра Володимира Гройсмана та близького соратника Петра Порошенка нардепа Ігоря Кононенко. За інформацією журналістів, чинний в.о. голови ДФС Мирослав Продан є близьким до Гройсмана. Також у медійний простір просочилася інформація, що Володимир Гройсман має намір «закріпитися» у ДФС, перепідпорядкувавши його безпосередньо Кабміну, а не Мінфіну, як це існує зараз. На думку міністра фінансів Олександра Данилюка, “це (перепідпорядкування) порушить загальну логіку державного управління”. Данилюк зазначає, що такий дискурс також негативно впливає на процесі реформування ДФС, зокрема, у створенні Служби фінансових розслідувань, що має замінити Податкову міліцію.\n9 червня Член Національного агентства з питань запобігання корупції Руслан Рябошапка заявив, що подав заяву про відставку з посади члена агентства. За його словами, ситуація навколо роботи НАЗК “вимагає негайного вирішення, адже зволікання з цим дискредитує не лише ідею ефективного органу із запобігання корупції, а й посилює зневіру наших співвітчизників у можливість досягти відчутних результатів у подоланні корупції”.\nЄлизавета II дозволила Терезі Мей сформувати новий уряд (269 публікацій у ЗМІ)\nБезвізовий режим із ЄС назавжди звільнить Україну від впливу Росії, – Порошенко (75 публікацій у ЗМІ)\nБезвіз, співпраця із НАТО та підтримка ЗСУ. У Харкові пройшла зустріч Порошенка та Грибаускайте (68 публікацій у ЗМІ)\nРезультати виборів у Великобританії: консерваторам забракло 8 голосів для більшості (27 публікацій у ЗМІ)\nЗаступник глави НАЗК Руслан Рябошапка подав у відставку (25 публікацій у ЗМІ)\nЄВРОПЕЙСЬКА ТА ЄВРОАТЛАТНИЧНА ІНТЕРГАЦІЯ УКРАЇНИ.\nПрезидент України Петро Порошенко заявив, що підпише закон про відновлення курсу України на членство в НАТО, оскільки цю ініціативу було погоджено з ним. “Звісно ж, підпишу, адже ця законодавча ініціатива була зі мною погоджена, коаліція взяла активну участь у проходженні цього закону”, – сказав П. Порошенко журналістам у п’ятницю в Харкові. Глава держави нагадав, що мета щодо членства в НАТО не є новою для України, і нині вона лише повертається до колишніх завдань.\nМіністерство оборони України розробило законопроект, який передбачає підвищення ролі сержантського і старшинського складу ЗСУ відповідно до стандартів НАТО. Про це у п’ятницю на брифінгу повідомила начальник управління комунікацій і преси міністерства оборони України Оксана Гаврилюк, передає УНІАН. За її словами, зараз на розгляді в Адміністрації президента, Верховної Ради і Кабінету міністрів знаходиться 26 проектів нормативно правових актів, що забезпечують реалізацію реформ в сфері оборони. “Зокрема, планується до розгляду в парламенті проект закону “Про внесення змін до деяких законів України щодо військових звань військовослужбовців”. Він покликаний підвищити роль сержантського і старшинського складу Збройних Сил України в навчанні, вихованні, підготовці особового складу і виконання завдань за призначенням в відповідно до стандартів НАТО”, – сказала вона. “Документ передбачає встановлення нових військових звань сержантського і старшинського складу”, – додала Гаврилюк.\nПрезидент Литви Даля Грибаускайте заявляє, що на сьогодні треба зосередитися на реформах для досягнення країною стандартів НАТО. “Президент України правильно зауважив, що в основній угоді про НАТО чітко сказано, що лише демократичні країни, які поважають верховенство права і дотримуються прав людини, можуть звертатися із заявкою стати членом НАТО”, – сказала Д. Грибаускайте в п’ятницю в Харкові на спільній прес-конференції з президентом України Петром Порошенком. За її словами, Альянс об’єднує держави, які сповідують демократичні цінності, і ці критерії схожі на критерії для членства в Європейському Союзі.\nМіністр закордонних справ України Павло Клімкін повідомив, що Україна вже йде шляхом набуття членства в НАТО. “Насправді ми цим шляхом вже йдемо. Зараз ми поставили ще один дороговказ, проте ми йдемо шляхом саме членства в НАТО. Адже НАТО на сьогодні єдина система безпеки, яка ґрунтується не просто на інтересах, а саме на цінностях. І я абсолютно упевнений, що ми вже нині починаємо працювати як елемент східного флангу НАТО”, – сказав міністр в ефірі “112 каналу” в четвер увечері. Він зазначив, що Україна вже активно проводить спільні навчання з країнами НАТО, а також працює над впровадженням стандартів Альянсу. П. Клімкін також нагадав, що Україна раніше заявила про намір до 2020 року досягти стандартів НАТО.\nПрезидент України Петро Порошенко найближчим часом може провести зустріч із президентом Франції Еммануелем Макроном. “Я думаю, що найближчим часом відбудеться зустріч президента з новообраним президентом Франції Еммануелем Макроном”, – сказав міністр закордонних справ України Павло Клімкін. Міністр додав, що переговори у рамках “нормандського формату” завжди відбуваються на різних рівнях. “Нині тривають дуже інтенсивні консультації з нашими німецькими та французькими друзями, я буквально кілька днів тому розмовляв із новим французьким міністром закордонних справ, плануємо зустріч найближчим часом”, – сказав П. Клімкін.\nКороль Нідерландів Віллем-Олександр підписав закон, ухвалений парламентом, яким ратифікується Угода про асоціацію між Україною та Європейський союзом. Про це повідомив президент України Петро Порошенко на прес-конференції у Харкові. За словами Порошенка, король Нідерландів підписав документ 1 червня, а 8 червня сплив термін подачі можливої апеляції. “Саме в ці години тривають завершальні процедури по ратифікації доленосної угоди про асоціацію…І сьогодні ми чекаємо публікації і формального рішення Ради Європейського союзу, яке завершить процесс ратифікації”, – сказав Порошенко.\nГолова Європейської Ради Дональд Туск назвав пам’ятним днем початок дії безвізового режиму ЄС для українських громадян. “Безвізовий режим для українців тепер реальність. Це зближує нас більше”, – написав Д. Туск у неділю в своєму “Твіттері”. Глава дипломатії ЄС Федеріка Могеріні записала з цієї нагоди спеціальне відеозвернення. “Сьогодні ми знімаємо бар’єр між громадянами України та громадянами Європейського союзу. Для короткострокових поїздок між нашими країнами більше не потрібна віза. Ми зробили це, і ми зробили це разом. Україна реалізувала реформи, про які просили громадяни. А Європейський союз стримав свою обіцянку”, – зазначає Ф.Могеріні.\nПрезидент України Петро Порошенко повідомив, що українська сторона веде переговори з Євросоюзом про скасування плати за мобільний роумінг. “Можу повідомити ще одну приємну новину: в моїх переговорах з керівництвом ЄС і з лідерами країн-членів ми почали боротьбу за скасування плати за роумінг для українців на території ЄС”, – сказав президент на святковому концерті з нагоди запуску безвізового режиму з ЄС в суботу в Києві. Він також зазначив, що також ведеться робота по введенню доступних транспортних сполучень між Україною та ЄС, залучення лоукостів, збільшення можливостей прикордонних пунктів пропуску.\nЄвропейський союз вважає контрпродуктивною ідею, висловлену президентом Петром Порошенком, про запровадження закордонних паспортів старого типу для мешканців окупованих Росією територій. Про це заявив посол Євросоюзу Хюг Мінгареллі під час відкриття виставки карикатур “Шлях України до безвізового режиму з ЄС”. Виступаючи на церемонії, посол зауважив, що безвіз має запрацювати для всіх без винятку категорій громадян: “Наголошую, що безвізовий режим має працювати для всіх українців, які отримуватимуть біометричні паспорти”. Згодом у коментарі “Європейській правді” Мінгареллі пояснив, що мав на меті надіслати сигнал представникам української влади. “Я наголосив на тому, що йдеться про всіх українців, оскільки лунали пропозиції окремих посадових осіб України про те, щоби мешканці Криму та ОРДЛО не отримували паспорти, необхідні для безвізового режиму. Це суперечить підходу ЄС. Я хочу підкреслити, що право на безвізові подорожі до ЄС повинні отримати всі громадяни України, незалежно від того, де вони проживають”, – заявив посол ЄС.\nПрезидент України Петро Порошенко заявляє, що зі вступом у силу безвізового режиму з країнами ЄС Україна має більше аргументів для перспективи членства в Європейському Союзі. “Хочу сказати: що більший прогрес, який ми демонструємо на шляху реформ, то більше аргументів у мене і українського народу з’являється для того, щоб надати Україні і перспективу членства в ЄС. Адже Україна є європейською країною відповідно до 49-ї статті Римського статуту”, – сказав П. Порошенко в своєму спільному виступі з президентом Словаччини Андреєм Кіскою на прикордонному пункті пропуску” Ужгород “(Закарпатська обл.) у неділю.\nПід час проходження митного контролю мешканці Донбасу, які мають біометричний паспорт, зможуть на рівних умовах з іншими проходити перевірку документів. Про це розповів перший заступник начальника окремого контрольно-пропускного пункту Київ, начальник штабу полковник Михайло Гриневич, передає Укрінформ. За його словами, додатковий чи посилений контроль до таких громадян застосовуватись не буде. “Заходи посилення контролю як таких для окремої категорії (жителів Донбасу – ред.) ми не передбачаємо. Для нас це громадяни України. З 2015 року у нас в пунктах пропуску запроваджена робота з баз даних Інтерполу, є певні результати, і вони досить суттєві. Інших заходів не передбачається”, – сказав Гриневич.\nСпікер Верховної Ради Андрій Парубій сподівається, що на наступному пленарному тижні парламент зможе розглянути звернення до Міністерства закордонних справ щодо введення візового режиму з Росією. На думку Парубія, цей законопроект є надзвичайно важливим, а питання введення візового режиму з країною-агресором – дуже актуальним. Водночас виносити його в зал можна тільки тоді, “коли буде повна підтримка”. “Бо неуспіх по цьому голосуванню був би неуспіхом не тільки українського парламенту, а й всієї української справи”, – сказав спікер, зазначивши, що консультації з цього приводу тривають.\nМіністр закордонних справ України Павло Клімкін заявляє, що відомство в разі ухвалення рішення про запровадження візового режиму з РФ готове його реалізувати. “Я вважаю, що навіть запровадження візового режиму в контексті контролю того, хто прибуває з РФ, нам мало. Ми маємо запровадити для цього біометричні паспорти, але потім ще й контроль тих, хто приїжджає”, – сказав він в ефірі “112 каналу” в четвер увечері. За словами міністра, на сьогодні майже 3 млн українців перебувають на території РФ. “І одночасно маємо зрозуміти, а що ж з нашими громадянами, які перебувають на території тимчасово окупованого Криму? Що Росія зробить у тому сенсі, щоб обмежити ці контакти?”, – сказав П.Клімкін.\nПерший заступник спікера Верховної Ради, представник України в Тристоронній контактній групі (ТКГ) з питань врегулювання ситуації на Донбасі Ірина Геращенко вважає за доцільне ввести відвідування України росіянами за біометричними паспортами. “Я думаю, що в’їзд по біометричному паспорту є в першу чергу мудрим з точки зору нашої безпеки”, – сказала І.Геращенко в ефірі телеканалу “112. Україна” в п’ятницю ввечері. Вона пояснила, що біометричний паспорт – це додаткова перевірка на предмет того, хто в’їжджає, чи перетинала ця людина незаконно кордон в Криму або на окупованому Донбасі, чи є вона в якихось базах даних. При цьому І.Геращенко нагадала, що проти України ведеться гібридна війна. “В умовах гібридної війни необхідно мудро діяти і все робити вчасно. Якщо і вводити візовий режим, то в ту хвилину, коли це буде вигідно Україні і ми точно не програємо, і наші громадяни не постраждають”, – сказала вона.\nУ законопроекті №6327 про державні фінансові гарантії надання медичних послуг та лікарських засобів, що має надати старт реформуванню системи охорони здоров’я, при підготовці до другого читання необхідно усунути антиконституційні норми, вважає член парламентського комітету з охорони здоров’я Олексій Кириченко. “Законопроект не може бути підтриманий у другому читанні в наявному вигляді. У змінах ми намагатимемося прибрати і довести антиконституційність деяких його положень”, – сказав він, наголосивши, що передусім йдеться про співоплату медичних послуг. При цьому депутат зазначив, що профільний комітет вважає правильними і своєчасними всі інші положення законопроекту, зокрема, про введення спеціального держоргану, що має відповідати за фінансування, черговість зміни на первинному, вторинному і третинному рівні медичної допомоги.\nГромадські та пацієнтські організації звернулися до президента Петра Порошенко з проханням відкликати Ольгу Богомолець з посади Голови парламентського комітету з питань охорони здоров’я. Про це йдеться у відкритому листі, який підписали представники ГО. За словами активістів, приводом для цього листа стали дії Ольги Богомолець, які звели нанівець усі зусилля щодо впровадження медичної реформи. “В той час, коли медична реформа – найбільш нагальна у суспільстві, Богомолець як Голова парламентського комітету відкрито саботує її. Під час голосування законопроектів, Ольга Вадимівна неправдивими тезами ввела в оману депутатів та фактично заблокувала старт медреформи”, – зазначає виконавча директорка БФ “Пацієнти України” Ольга Стефанишина.\nПропонована міністерством охорони здоров’я реформа системи охорони здоров’я створить умови для розвитку ринку приватного медичного страхування, вважає заступник міністра охорони здоров’я Павло Ковтонюк. “У нашому законі ми говоримо, що оскільки держава вводить поняття “покриття державного гарантованого пакета”, то це означає появу простору для приватних страхових компаній, які зможуть покривати послуги, що або покриті частково, або не мають покриття зовсім”, – сказав він інтерв’ю агентству “Інтерфакс-Україна”. Він зазначив, що нині на ринку приватного медичного страхування “страховики дійсно сидять у преміум-сегменті й переважно працюють із приватними клініками”. “Страховикам цікаво, щоб держава визначила свої гарантії й чітко визначила для них ринок. Ми даємо їм дуже багато можливостей”, – сказав він. П. Ковтонюк зазначив, що МОЗ не назвало запропоновану реформу “медичним страхуванням”, щоб надати можливість операторам страхового ринку представити свої законодавчі ініціативи щодо медстрахування.\nМіністерство охорони здоров’я має намір представити перші підзаконні акти для реалізації медичної реформи одразу після ухвалення відповідних законів, повідомив заступник міністра охорони здоров’я Павло Ковтонюк. “Підзаконні акти будуть готові, як тільки будуть проголосовані закони. Кілька підзаконних актів у нас вже є, ми одразу пустимо їх у хід і виноситимемо на Кабмін”, – сказав він в інтерв’ю агентству “Інтерфакс-Україна”. Він наголосив, що МОЗ має намір готувати підзаконні акти дуже оперативно.\nМедична допомога дітям, материнство і родопоміч покриватимуться за рахунок державного бюджету, повідомив заступник міністра охорони здоров’я Павло Ковтонюк. “Пологи, материнство і дитинство покриватимуться державою і входитимуть до гарантованого пакета”, – сказав він в інтерв’ю агентству “Інтерфакс-Україна”, коментуючи включення до державного гарантованого пакета медичних послуг медичної допомоги дітям та родопомочі. Коментуючи включення до гарантованого держпакета паліативної допомоги, П. Ковтонюк наголосив, що держава гарантуватиме медичну частину такої допомоги. “Соціальною допомогою і відходом займається Мінсоцполітики, але медична частина (паліативної допомоги – ІФ) покриватиметься повністю”, – сказав він.\nПрем’єр-міністр Володимир Гройсман заявляє про досягнення попередньої домовленості з президентом України Петром Порошенком щодо розгляду проекту пенсійної реформи на засіданні Національної ради реформ наступного тижня. “Урядовий законопроект уже готовий. Я маю надію, що наступного тижня президент, ми попередньо так домовилися, наступного тижня президент скличе Нацраду реформ, і ми на ній ще раз розглянемо всі позиції реформи”, – сказав він під час зустрічі з представниками регіональних ЗМІ в Києві в п’ятницю.\nПрем’єр-міністр України Володимир Гройсман заявляє, що для отримання пенсії на підконтрольній Києву території України жителі окупованого Росією Криму мають сплачувати внески до Пенсійного фонду України (ПФУ). “Йдеться про страховий стаж людей, які працювали і працюють в Україні та сплачували внески до Пенсійного фонду України, тому, хоч би де людина працювала, якщо вона сплачуватиме внески до Пенсійного фонду України, немає ніяких питань, щоб претендувати на пенсію”, – сказав він під час зустрічі з представниками регіональних ЗМІ в Києві в п’ятницю, відповідаючи на запитання про те, чи враховуватиметься на підконтрольній території країни отриманий у Криму трудовий стаж.\nЕксперти і представники громадських організацій, що беруть участь у роботі консультативно-дорадчих органів законодавчої та виконавчої влади, закликали Кабінет Міністрів України розробити пенсійну реформу, що передбачає запуск накопичувального рівня пенсійної системи. Відповідну думку вони висловили під час прес-конференції в агентстві “Інтерфакс-Україна” 8 червня, зазначивши, що пропонована Кабміном модель пенсійної реформи не здатна забезпечити поліпшення соціальних стандартів і захистити інтереси майбутніх пенсіонерів. “Проблеми майбутніх поколінь і майбутніх пенсіонерів залишилися за межами цього проекту Кабміну. Уряд обмежився лише підвищенням наявних пенсій, так званим осучасненням”, − сказав директор підрозділу з управління локальними активами групи ICU Григорій Овчаренко.\nКабінет Міністрів України має намір протягом місяця внести до Верховної Ради України пропозицію щодо перерозподілу 15 млрд грн для їх спрямування на оплату пільг і субсидій. “Уряд цього місяця – і проситиму підтримки парламенту – внесе пропозицію щодо перерозподілу 15 млрд грн на пільги та субсидії всіх підприємств паливно-енергетичного комплексу: теплокомуненерго, що надають комунальні послуги”, – сказав В.Гройсман під час години запитань до уряду у Верховній Раді в п’ятницю.\nЧлен Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК) Руслан Рябошапка заявив, що подав заяву про відставку з посади члена агентства. “Підтримуючи вимоги суспільства та уряду, з метою якнайшвидшого налагодження ефективної роботи Національного агентства з питань запобігання корупції, я сьогодні подав до Кабінету Міністрів України заяву про відставку з посади члена агентства”, – написав він на своїй сторінці в соцмережі Facebook у п’ятницю.\nДетективи НАБУ у складі слідчої групи департаменту спецрозслідувань ГПУ продовжать розслідування так званої справи чорної бухгалтерії Партії регіонів. Про це повідомляє прес-служба Національного антикорупційного бюро. “Щодо рішення керівника САП передати матеріали справи за підслідністю до ГПУ, детективи НАБУ продовжать роботу над своїми напрацюваннями у складі спільної слідчої групи з департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури та сподіваються, що встановлені ними факти отримають належну правову оцінку”, – йдеться в повідомленні. За інформацією бюро, слідча група у складі НАБУ та ГПУ була утворена ще 2016 року для дослідження записів “чорної бухгалтерії” Партії регіонів.\nНаціональне антикорупційне бюро підозрює Національний банк в співучасті в розтраті 12 мільярдів гривень рефінансування. Про це свідчить постанова Солом’янського райсуду Києва від 31 травня 2017 року, передає Finbalance. Згідно з матеріалами суду, НАБУ встановило вказаний факт в рамках розслідування виведення 87 млн доларів зі збанкрутілого “Дельта Банку”. Так, слідством встановлено, що в період з 2014 по 2015 рік посадові особи Нацбанку, зловживаючи своїм службовим становищем і діючи умисно за змовою з менеджментом кількох комерційних банків, розтратили кошти НБУ в сумі 12 млрд гривень. У шахрайстві брали участь банки “Київська Русь”, “Південкомбанк”, “Міський комерційний банк”, “Автокразбанк”, “Терра банк”, “Дельта банк”, “Хрещатик”, “Фінанси і кредит”, “Фінпростбанк” і “Інтеграл банк”.\nНаціональний банк України спростив інвестування для бізнесу за кордон. Про це повідомляє прес-служба НБУ. Як зазначається, бізнес отримав можливість інвестувати за кордон до 2 мільйонів доларів в еквіваленті на підставі однієї валютної ліцензії за один календарний рік. Досі ліміт загальної суми таких операцій становив 50 тис доларів за один календарний місяць. Національний банк встановив різні вимоги для отримання ліцензій залежно від суми інвестиції за кордон. Якщо розмір інвестиції є меншим 50 тис доларів, то діятимуть спрощені вимоги до переліку документів для отримання ліцензії.\nУкраїна подасть апеляцію на рішення Високого суду Лондона щодо боргового спору України та РФ стосовно єврооблігацій у $3 млрд до 23 червня, повідомляє Міністерство фінансів України. “На засіданні, яке відбулося в англійському суді 26 травня 2017 року, суддя Блер продовжив термін подачі апеляції України на 14 днів (з 9 червня 2017 до 23 червня 2017 року). Відповідно, Україна подасть документи щодо апеляційного оскарження в цей продовжений термін”, – ідеться в повідомленні на сайті Мінфіну в суботу.\nДинаміка індексу споживчих цін та його складових у травні свідчить про ризик перевищення фактичного рівня інфляції за підсумками 2017 роки над прогнозованим, повідомляється на веб-сайті Національного банку України. “Фактичний рівень інфляції в травні – як у місячному вимірі, так і в річному – виявився вищим за прогноз НБУ. Це пояснюється, перш за все, високими темпами зростання цін на сирі продукти і посиленням впливу адміністративних чинників”, – зазначено в повідомленні.\nВід початку 2017 року взаємна торгівля між Україною та Казахстаном залежно від категорії товарів демонструє зростання на 15-25% порівняно з показниками за цей самий період 2016 року, повідомив тимчасовий повірений у справах України в Казахстані Володимир Джиджора. “Ми від початку цього року спостерігаємо зростання порівняно з попереднім роком товарообігу між Україною та Казахстаном. За різними напрямами від 15 до 24-25%”, – сказав він журналістам в Астані в п’ятницю.\nПереведення контракту на транзит російського газу з НАК “Нафтогаз України” на ПАТ “Магістральні газопроводи України” (МГУ) може спричинити вимогу Газпромбанку до НАК достроково виплатити $835,3 млн за кредитом 2012 року, повідомляється в річному звіті “Нафтогазу”. “Задоволення вимоги “Нафтогазу” до “Газпрому” в Арбітражному інституті Торгової палати Стокгольма щодо переведення прав та обов’язків за контрактом… до МГУ може призвести до ситуації, коли Газпромбанк отримає право вимагати дострокового погашення повною мірою “Нафтогазом” своїх зобов’язань за кредитом, виданим у 2012 році, включаючи нараховані відсотки за користування та штрафні санкції”, – йдеться у звіті.\nУкраїна протягом січня-травня 2017 року імпортувала сирої нафти і газового конденсату в грошовому вираженні на 123,2 мільйона доларів, що в 2,9 раза більше, ніж за аналогічний період минулого року. Про це повідомляє “УНІАН” з посиланням на Державну фіскальну службу України. Основні поставки нафти (83,4%) були з Азербайджану – на 102,8 млн, Казахстану (12,6%) – 15,5 млн доларів, Росії (2,4%) – майже 3 млн доларів. З інших країн було поставлено сировину на 1,9 млн доларів.\nЛитовський президент Даля Грібаускайте в світлі підготовки Брюсселя до переговорів з Москвою обіцяє допомогти Україні в блокуванні ініціатив щодо розширення газопроводу Nord Stream, повідомляє BNS. Україна, Польща і країни Балтії заявляють, що проект Nord Stream 2 посилить залежність Євросоюзу від газу “Газпрому”. Газопровід також знизить значимість України як транзитної країни, а це завдасть удару українському уряду. Ці питання в п’ятницю в Харкові Д. Грібаускайте обговорила з президентом України Петром Порошенком. “Україна достатньо відкрито просить допомоги в блокуванні різних питань, пов’язаних із цим проектом, і ми, без сумніву, робили це”, – сказала Д. Грібаускайте журналістам у п’ятницю.


У грунті на території станції "Фукусіма-1" виявлено плутоній - 29 Березня 2011 - Інформаційно-розважальний портал "ЕХО"\nГоловна »2011 » Березень » 29 » У грунті на території станції "Фукусіма-1" виявлено плутоній\nУ грунті на території станції "Фукусіма-1" виявлено плутоній\nПлутоній було виявлено у вівторок у грунті на території японської атомної станції "Фукусіма-1", що вийшла з ладу після найсильнішого землетрусу.\nЦе повідомлення ще більше викликало занепокоєння у світі, який з тривогою спостерігає за тим, як Країна Вранішнього Сонця намагається запобігти посиленню найбільшої ядерної кризи за останні 25 років.\nОператор АЕС, компанія Tokyo Electric Power Co (TEPCO), повідомила, що плутоній було знайдено у п'яти місцях на території атомного комплексу, проте у кількостях, що не становлять загрози здоров'ю, повідомляє УКРІНФОРМ із посиланням на Рейтер.\nПлутоній використовується в атомних реакторах, а також для створення ядерних бомб. Він викликає рак і є надто небезпечним для людини.\nНа думку експертів, речовина могла потрапити у грунт з паливних стержнів реактора N3, єдиного, у роботі якого задіяно плутоній.\nАгентство з ядерної та промислової безпеки Японії повідомило, що концентрація знайденого плутонію не несе загрози здоров'ю, проте це відкриття може свідчити про проблеми у захисному механізмі енергоблока.\nОстанніми днями ситуація на Фукусімі стає все більш напруженою. Напередодні у підземні бетонні тунелі потрапила радіоактивна вода, а у вихідні рівень радіації у воді у другому реакторі перевищив допустимий рівень у 100.000 разів, що було викликано частковим розплавленням ядерного палива.


Ілларіонов: У значної частини росіян з'явився захисник в особі Зеленського, який висловлює їхню позицію російською мовою. Це найефективніша зброя проти Путіна / ГОРДОН\nІлларіонов: У значної частини росіян з'явився захисник в особі Зеленського, який висловлює їхню позицію російською мовою. Це найефективніша зброя проти Путіна\nУ чому полягав цинізм передвиборчої риторики Петра Порошенка, які козирі є у Володимира Зеленського перед імовірними переговорами з Володимиром Путіним, на що сподівається Кремль, запустивши програму паспортизації жителів ОРДЛО. Про це в ефірі авторської програми головного редактора інтернет-видання "ГОРДОН" Олесі Бацман на телеканалі "112 Україна" розповів колишній радник Путіна, старший науковий співробітник Центру з глобальної свободи і процвітання Інституту Катона у Вашингтоні Андрій Ілларіонов. "ГОРДОН" ексклюзивно публікує текстову версію інтерв'ю.\n| 7 травня, 2019 19.00 | коментарів:\nІлларіонов: В Україні 21 квітня сталася електоральна революція, яка змінила якість українського суспільства\nКампанія Володимира Зеленського не має аналогів. Вона, безумовно, увійде в підручники політичних наук\n– Андрію Миколайовичу, здрастуйте!\n– Ми з вами вперше публічно спілкуємося після того, як в Україні відбулися президентські вибори. І в Америці, і – особливо! – у Росії пильно стежили за їх перебігом. Хочу вас запитати про росіян. Як ви думаєте, наскільки вони заздрять нам, нашому святу демократії? Чи заздрять тому, що якщо нас наш президент не влаштовує, не виправдовує наших надій, то нічого страшного, ми відразу обираємо іншого?\n– Так, Олесю, в обох країнах уважно стежили за українськими виборами. Не відкрию великої таємниці: в Росії стежили за ними з набагато більшою увагою, інтересом і надіями, ніж у Сполучених Штатах Америки. Хай хто що каже, Росія дивиться на Україну як на сусіда, близького історичного друга, дружбу з яким порушено агресією з боку Кремля. Історичні зв'язки між країнами все одно нікуди не дінуться. Дивилися з надією на те, що зроблене в Україні рано чи пізно допоможе в Росії зробити що-небудь таке. І самі собою вибори, і перемога нового президента мали приголомшливий вплив на всі частини російського суспільства – і на владу, і на опозицію. Зрозуміло, що ці події викликали різні почуття. У нормальних людей вони викликали приплив великого ентузіазму, надії, віри в те, що й у РФ колись це вийде.\n– Стежачи за президентською кампанією, що цікаве, нове, несподіване ви для себе відзначили?\n– Відзначив би три важливі речі, хоча насправді їх набагато більше. Перше. Із суто технологічного погляду кампанія Володимира Зеленського, можливо, не має аналогів. Вона, безумовно, увійде в підручники політичних наук, її ретельно вивчатимуть, досліджуватимуть. По суті, ця кампанія встановила нові стандарти, які тепер неможливо буде ігнорувати. Було використано абсолютно нові, несподівані технології. Причому, як ми бачимо, їх використовували протягом чотирьох чи навіть більше років. Отже, установлено стандарти застосовуваних інструментів, тривалості кампанії, і щодо ретельного приховування до слушної нагоди остаточних намірів кандидата.\nДруга особливість. За підсумками кампанії Володимир Зеленський виступив обличчям процесу (він зробив свій внесок, але не тільки він) зшивання України в єдину політичну націю. До цього часу протягом майже трьох десятиліть, принаймні чверті століття, вибори в Україні було різко поляризовано між заходом (або північним заходом) і південним сходом, між "помаранчевими" і "біло-блакитними". По суті справи, коли на посту президента України опинялася та чи інша людина, її обирали голосами або однієї половини країни, або іншої. Вибори 2014 року не цілком коректно розглядати з цього погляду, тому що вони відбувалися в умовах загострення агресії. Тоді в суспільстві складався національний консенсус – "нам потрібен хтось обраний у першому турі, той, хто зможе зупинити війну". Тому показники [Петра] Порошенка в першому і єдиному турі 2014 року не тільки і не стільки відбивають підтримку його особисто, скільки ось цей консенсус. Вибори 2019 року є принципово іншими, якісно іншими. В умовах воєнних дій високої інтенсивності Україна обрала президентом людину, яку підтримав насамперед центр країни. Якщо ви подивитеся на те, які області, райони й округи підтримали Володимира Зеленського в першому турі, коли за нього голосували його прибічники, то це передусім Центральна Україна. Не кажучи вже про другий тур. Центральна Україна, Україна по Дніпру, що йде на захід до Волині, на схід, у Харків, і на південь. По суті – основна частина України. За межами залишилося тільки два анклави. На крайньому заході – Львівська та шматочок Тернопільської області, а на крайньому сході – шматочки Донецької та Луганської областей. Уперше політична географія України змінилася абсолютно радикально. Зараз багато коментаторів, зокрема з табору переможених, намагається сказати про своє розчарування, свою фрустрацію, висловлюють надію на повернення колишньої, розколотої, України. Розколотої практично навпіл, 50/50. Вони пропустили головну подію національної історії – формування єдиної української політичної нації. Зараз головне питання, із якого формується думка українців, не захід чи схід, а – "у нас буде корупція чи не буде"? "Буде президент виконувати обіцянки, які дав, чи не буде?" "Братиме він участь у різних операціях і схемах зі своїми друзями чи президент – це людина, яка працює на Україну?" І ми бачимо, що більшість українців обрала саме ці питання як найважливіші. Це історична подія для України. Пан Зеленський ще не став президентом, ще не пройшов інавгурацію, ще не розпочав здійснення тієї чи іншої політики. Але вже самим фактом свого обрання виконав операцію зі зшивання України в єдину політичну націю.\nНарешті, третя подія, про яку я хотів би сказати. Друге відкриття цих виборів – це приголомшливий результат Ігоря Смешка, якого не очікували. Він теж провів фантастично успішну кампанію, набрав велику кількість голосів. Подивіться, хто проголосував за Ігоря Смешка. Не тільки захід і не тільки схід. Знову-таки, за нього проголосувала Центральна Україна.\n– До речі, переважно люди з вищою освітою.\n– За Зеленського передусім була південна частина центру, Кривий Ріг, його батьківщина. А за Ігоря Смешка проголосувала північна частина Центральної України, рідні для нього Черкаси, Київська, Чернігівська області тощо. Інакше кажучи, раптово, непомітно для дуже багатьох, тих, хто орієнтувався на стандарти минулого, Україна перейшла в новий якісний стан. Це зовсім інша країна. Надії на її розділення, розкол, розрив, які підживлював насамперед нинішній господар Кремля, зараз підтримує тільки та частина України, яка програла. Яка своєю риторикою і під час кампанії, особливо між першим і другим етапами виборів, і зараз, після другого туру, намагається повернути країну в минулий стан, знову розірвати її, розділити на протиборчі непримиренні сторони. Україна пережила це.\nПутін демонструє, наскільки він зворушений тим, що Зеленський реагує на його коментарі\n– Андрію Миколайовичу, запитаю вас як людину, яка п'ять років була особистим радником Володимира Путіна, яка практично щодня проводила з ним тет-а-тет по кілька годин, напевно, точно. Ви, м'яко кажучи, його непогано знаєте. Чого сьогодні Україні та її новому президентові чекати від Путіна? Яких кроків, яких дій? Чого потрібно побоюватися?\n– Для того щоб відповісти на ваше запитання, не обов'язково проводити роки роботи з Володимиром Путіним. Досить подивитися на те, які рішення він ухвалює зараз, про що він говорить і на що сподівається. Він виявив надзвичайну активність упродовж останніх тижнів, зробивши цілу низку кроків і давши чимало змістовних коментарів, які після їх аналізу дають змогу зробити деякі висновки про його плани зараз. Абсолютно зрозуміло, що Путін хотів би вести переговори з новим президентом України з позиції сили. Свою і без того неслабку позицію він намагається посилювати й далі. Саме на це спрямовано рішення про припинення експорту нафти та енергоносіїв на територію України з 1 червня. Саме на це спрямовано рішення про надання громадянства і російських паспортів – спочатку жителям окупованих територій на сході України, а зараз і для всієї України. Крім того, ми стали свідками небувалої, небаченої й нечуваної полеміки між новообраним президентом України та Путіним. Причому, як ми бачимо, Путін із великою увагою ставиться до того, що каже Зеленський. І демонстративно показує, наскільки він зворушений тим, що Володимир Зеленський реагує на його коментарі. Програму, кампанію, яку зараз запустив Кремль, спрямовано не на штурм, не на спринтерську дистанцію, а на стаєрську. Її спрямовано на те, щоб не протягом тижнів, місяців і навіть років, а, можливо, протягом десятиліть постаратися надати значній кількості українців російське громадянство. Про цю програму досить докладно розповів такий собі товариш Стариков (російський письменник Микола Стариков. – "ГОРДОН"). Те, що зараз робить Путін, – реалізація програми, яку виклав Старіков у Донецьку кілька місяців тому. Ідея полягає в тому, щоб підтримувати, наскільки це можливо, політичну нестабільність в Україні. Не допускаючи відновлення стійкого і швидкого економічного зростання, зберігаючи низький рівень споживання, низький рівень життя в Україні, змусити значну кількість українців виїхати. Когось – на Захід, когось – до Росії. А тих, хто залишиться в Україні, привабити отриманням російських паспортів. І тоді, за деякий час, подальші кроки зі встановлення контролю над рештою частини України, на думку Путіна і Старикова, будуть справою нескладної дипломатичної техніки.\nЩоб повернути Україні решту території, яка зараз під контролем бойовиків, за нинішніх темпів потрібна тисяча років\n– Якби ви були сьогодні на місці Володимира Зеленського, ви б пішли на прямі переговори з Володимиром Путіним? Якщо так, що б ви йому говорили?\n– Якщо говорити серйозно, такі розмови вже точно не для публічного детального обговорення. Я б запропонував новообраному президентові не розповідати про свої плани публічно. Усі уважно слухають, усі роблять висновки й готують відповідні контрзаходи. Становище України непросте. Завдання, які стоять перед новою адміністрацією, складні. Вони стосуються, зокрема, уже оголошених цілей – припинення вогню, обміну полоненими "всіх на всіх". Самі собою ці завдання не маленькі. Для того щоб домогтися їх виконання, необхідно бути повністю озброєним, необхідно бути готовим до важких, напружених переговорів з опонентом, у якого чимало сильних козирів. У нової України та президентської адміністрації, яку формують сьогодні, не так багато сильних карт. Не варто говорити про ці сильні карти публічно і надавати інформацію про свої наміри потенційним опонентам, учасникам переговорів.\nЄ щонайменше кілька сильних карт, якими Володимир Зеленський може скористатися. Одна з них – припинення вогню, причому з обох боків. Якщо не помиляюся, 1 травня генерал [Сергій] Наєв, командувач операції Об'єднаних сил, підсумував ведення упродовж року воєнної операції на сході України. Він повідомив приголомшливі цифри, по суті справи, розкрив головну військову таємницю останнього року президента Порошенка – навіщо той приносив у жертву сотні українських військовослужбовців. У повідомленні генерала Наєва йшлося про те, що внаслідок воєнних дій, які тривали із 30 квітня 2018 року, було звільнено або повернуто під контроль України 24 км². Усі ці бої в так званій сірій зоні, які протягом року вели українські військовослужбовці, привели до того, що під контроль перейшло 24 км². Постає два запитання, і обидва є смертельними для президента України. По-перше, яку ціну було сплачено за ці 24 км²? Скільки сотень українських військовослужбовців поклало життя, щоб було отримано ці нікому зараз не потрібні 24 км²? Ідеться не про те, що військовослужбовці, які перебувають у зоні бойових дій, не можуть загинути. Можуть, на жаль. Але треба розуміти, заради чого. Якщо для захисту своєї країни – це одна історія. Заради цього не шкода пожертвувати власним життям. Коли ведуть великий наступ із метою звільнення всього району, зрозуміло, навіщо приносити такі жертви, хоча можна щодо цього сперечатися. Але для того, щоб отримати 24 км² нікому не потрібної території, покласти життя сотень військовослужбовців? Це не помилка, це – злочин. Друге запитання, яке у зв'язку із цим виникає: яка територія так званих ОРДЛО? Приблизно 25 тис. км². Неважко підрахувати, що для того, щоб повернути Україні решту території, яка наразі під контролем бойовиків, за тих самих темпів знадобилася б тисяча років. І незрозуміло, яка кількість жертв із боку українських військовослужбовців. Цілком очевидно, що таку воєнну кампанію не було спрямовано на звільнення української території, на відновлення контролю над захопленими землями. Цю операцію проводили заради однієї дуже цинічної мети – підтримки напруженості в українському суспільстві, створення враження, що на сході тривають бої, створення основи однієї з тез передвиборчої кампанії президента. Це цинічна гра на патріотичних почуттях більшості українців.\n– Мені здається, Андрію Миколайовичу, якби ви про це сказали Наєву або Порошенку, вони точно відповіли б вам, що за цей час Україна більше не здала своїх територій, не дала ворогові просунутися далі. А 24 км² – попутне завоювання.\n– Розумієте, яка річ. У мене немає необхідності ставити ці запитання ні генералу, ні президенту, що йде. Але будь-який українець, який ознайомлений із цими цифрами і знає, що чи не щодня приходять повідомлення про поранення або загибель українських військовослужбовців, для себе робить висновок: "Що нам, українцям, важливіше: отримання контролю над нікому не потрібними, зруйнованими, розбитими територіями, пронизаними мінними полями, чи життя і здоров'я наших близьких, які склали там голови?" Набагато ефективнішим, із погляду довгострокових цілей України, було б зовсім інше. Зрозуміло, що взяти під контроль цю територію можна було 2014 року, коли ситуація була іншою. Але тоді Порошенко оголосив спочатку семиденне припинення вогню, потім ще на три дні його продовжив тощо. І коли почалися воєнні дії, противник настільки зміцнився, що взяти його так легко було не можна. Можливість звільнення цієї території у воєнний спосіб залишилася у 2014 році. Зараз з огляду на стан українських Збройних сил, української економіки, українського суспільства, рівень підтримки з боку західних партнерів, ми розуміємо, що Україна у воєнний спосіб звільнити Донбас і Крим не може. Подобається нам це чи не подобається. Постає запитання: що із цим робити? Розвивати економіку, зміцнювати суспільство, боротися з корупцією, посилювати верховенство закону, проводити реформи, присвячені посиленню України? Чи створювати ілюзію боротьби за Донбас або Крим, яка гарантовано не дає результату і призводить до загибелі українських військовослужбовців? Мені здається, що більшість українців знає відповідь на це запитання. Вони дали відповідь на виборах 21 квітня.\n– Хочу трохи переформулювати своє попереднє запитання щодо Зеленського й Путіна. На вашу думку, із погляду психології одного й іншого президента, із погляду їхніх характерів, наскільки в розмові цих двох людей Володимир Зеленський – хочу дібрати правильне слово – може мати гідний вигляд? Чи може він психологічно вийти переможцем, незважаючи на те, що Путін дуже досвідчений дипломат?\n– Така можливість, звичайно, є. Але для цього необхідно дуже серйозно підготуватися до переговорів. Потрібно зрозуміти, які карти в Зеленського для здобуття бажаних результатів. Принаймні тих, про які він оголосив. Карти, необхідні хоча б для утримання статус-кво. Поки ми не можемо нічого сказати про те, якою мірою Володимир Зеленський володіє відповідними картами, розуміє, що в нього є і як цим можна скористатися. Його шляхетні устремління особисто в мене не викликають сумнівів. Я впевнений, що він хотів би досягти того, про що неодноразово говорив. Але він стикається з дуже цинічним, жорстким світом міжнародної силової дипломатії, де використовують усі можливі й неможливі заходи тиску. Економічного, політичного, військового, психологічного. Ми знаємо досвід переговорів Путіна з іншими лідерами, не України, а, наприклад, Німеччини, коли щодо Ангели Меркель використовували спеціальні заходи придушення волі. Я на місці Володимира Зеленського присвятив би час уважному, найретельнішому вивченню всіх своїх слабких сторін. Ніхто їх краще не знає, ніж Володимир Зеленський і, може, його найближчі люди. У найжорстокіший спосіб пройтися по його власній долі, його особливостях, характеристиках, звичках, бажаннях. Перевірити, які із сильних і слабких сторін може використати його опонент у майбутній дипломатичній боротьбі. Те, що їх буде використано, жодних сумнівів не викликає. Краще бути готовим до того, що може бути використано, за якими напрямами. Ні Зеленський, ні будь-хто інший не мають сумніватися в тому, що його біографія партнеру по переговорах буде відомою не гірше, ніж йому самому. А деякі деталі, можливо, навіть краще. Таке ми бачили в попередніх ситуаціях. Тому підготовка до таких переговорів і зустрічей має бути дуже серйозною і відповідальною. Не побоюся цього слова, безжальною щодо самого себе.\nУ значної частини російських громадян з'явився високопоставлений захисник, який розуміє їх і висловлює їхню позицію чистою російською мовою. Це найефективніша зброя. Або Зеленський її намацав, або знав про неї від самого початку\n– Які сьогодні основні больові точки є в Росії, на які міг би натиснути президент України?\n– Власне кажучи, одну із цих точок уже використано. Володимир Зеленський своїм зверненням – не стільки на адресу Путіна, скільки на адресу російських громадян – її окреслив. Він зазначив, що сьогоднішня Росія – це авторитарна країна, це не демократія. Чим є російський паспорт, які права він дає? Право бути заарештованим, право бути побитим, право на відсутність будь-якого представлення політичних інтересів, відсутність будь-яких громадянських свобод. Це найслабше. І Зеленський, загалом, абсолютно грамотно цим скористався. Маю сказати, цей його виступ викликав дуже серйозний приплив ентузіазму в Росії, серед різних людей із різних боків російського суспільства. Незалежно від того, є вони опозиціонерами чи беруть участь у політичному житті. З'ясувалося, що у значної частини російських громадян з'явився (принаймні на словах) високопоставлений захисник, людина, яка розуміє їх і висловлює їхню позицію з найвищої трибуни, яку тільки можна знайти. Причому висловлює її не англійською мовою, не німецькою, не французькою. Висловлює чистою російською мовою. Це найсильніший аргумент і найпотужніший інструмент, найефективніша зброя. Або Володимир Зеленський її намацав, або знав про неї від самого початку. У цьому зверненні Зеленський використав фразу "за нашу і вашу свободу", яка уже більше ніж два століття є кодовою для прибічників і захисників свободи, борців за свободу в нашій частині світу. І в Україні, і в Росії, і в Білорусі, і в Польщі, і в Литві цей лозунг, який уперше прозвучав у Речі Посполитій, знайомий дуже добре. Вимовивши його, Володимир Зеленський надіслав сигнал, на який є дуже потужна і позитивна відповідь.\n– Андрію Миколайовичу, наскільки новий закон про "суверенний" інтернет у Росії може перешкодити Україні, зокрема Володимирові Зеленському, доносити здоровій частині російського суспільства український погляд на те, що відбувається тут?\n– Ми маємо дивитися не тільки на цей закон і якісь інші закони. Заходів із протидії переданню інформації було вже ухвалено чимало, їх ухвалюватимуть далі. Нічого дивного тут немає. Набагато важливіше те, що вперше з'являється людина (а я сподіваюся, що з нею прийдуть й інші), яка зайняла цю українську позицію. У 2014 році дуже багато хто сподівався, що нова українська влада, нові люди, які прийшли до влади після Революції гідності, займуть саме цю позицію. Їм багато допомагали, розраховуючи, що так буде. Цього не сталося. Українська влада всі ці п'ять років навмисно відмовлялися від використання найефективнішого інструменту як захисту України, так і стратегічної боротьби з нинішнім Кремлем заради інтересів вільної Росії. Навіщо вони це зробили, чому зайняли таку позицію – зараз уже питання більше до істориків, тому що ця влада йде. Але п'ятирічний період було втрачено і для майбутньої вільної Росії, і для вільної України. По-справжньому Україна може стати вільною, успішною, ефективною країною тільки тоді, коли вільною країною стане Росія. Хоч як неприємно це звучить для українських колег і друзів, так вийшло, історією так зав'язано. І, мабуть, протягом десятиліть так буде й далі. Успіх України й успіх Росії взаємопов'язані. Ні одна, ні інша країна не можуть відірватися одна від одної. Дійсно, є занадто велика кількість зв'язків; доти, доки вони залишаються, ми можемо або перемогти разом, або програти разом. Зараз, звичайно, Росія у значно складнішому становищі, вона програє насамперед через режим, який є у Кремлі. Але й люди, які були протягом останніх п'яти років [влади] в Києві, незважаючи на всю риторику й усі свої заяви, багато в чому підігравали у цьому Кремлю. Чи вдасться новому президентові України й команді, яка прийде з ним, новим депутатам Верховної Ради, яких оберуть, хай коли відбудуться вибори, новому українському уряду переломити ситуацію, змінити її, ми не знаємо. Ми, звичайно, хотіли б сподіватися, що це станеться. Це покаже найближче майбутнє. У будь-якому разі підкреслю, успіх України великою мірою залежить від того, якою буде Росія і хто буде при владі у Кремлі.\n– (Усміхаючись). Давайте тільки – спочатку успішна Україна, а за нею вже Росія. Не навпаки! Ми хочемо швидше.\n– З огляду на все, як засвідчує час, це залишається в межах побажань, а сувора реальність має трохи інший вигляд.\nФранція чекала повернення Ельзасу та Лотарингії майже 50 років. І дочекалася. Ні в 70-ті, ні у 80-ті, ні в 90-ті роки XIX століття Франція не проводила політики відвойовування "сірої зони" по 24 км² на рік, сплачуючи за це життями військовослужбовців\n– Ви мені в одному з минулих інтерв'ю сказали, що більше не хочете бути радником президента жодної країни. Але якщо говорити про український економічний блок, на які проблеми ви б звернули увагу? Чим треба зайнятися новій українській владі, щоб досягти успіху і швидко реанімувати економіку?\n– Нинішня Україна може економічно зростати на 6–8% на рік протягом 40 років. Можна, звичайно, говорити, що можливе і зростання на 10–12% щорічно. Цього не слід відкидати за наявності низки умов. Але щорічне економічне зростання на 6–8% – річ абсолютно гарантована. Те, що Україна не зростала в такому темпі останні п'ять років, є прямим результатом економічної політики, яку проводили уряди. Ми неодноразово говорили про це. Якщо нова влада проводитиме таку саму інтервенціоністську політику, яку проводили попередні уряди за президента та минулого керівника Нацбанку [Валерії] Гонтаревої, жодного шансу на швидке і стійке економічне зростання в Україні не буде. Інструменти для забезпечення високих темпів економічного зростання України добре відомі. Необхідно просто ними користуватися. Якщо нова команда скористається цими інструментами, то всі, і насамперед українці, будуть вражені, наскільки ефективним і динамічним може бути розвиток України.\n– Навіть незважаючи на те, що триває війна?\n– Як ми побачили і як підтвердив генерал Наєв, воєнні дії останнього року багато в чому спровокувала українська сторона. Ми вже говорили, для чого, чому і з якою метою. Це не ідеальний варіант, але навіть якби сталося заморожування лінії розмежування з припиненням вогню, без цих 24 км², то не було б загиблих українських військовослужбовців і не було б тієї уповільненої війни з низьким ступенем [інтенсивності] ведення бойових дій, яка тривала останній рік. Відсутність бойових дій та загиблих українських військових була б стимулом для залучення додаткової кількості інвестицій, українських і зарубіжних. Темпи економічного зростання і підвищення добробуту українських громадян були б іншими. Була б виграшна ситуація за всіма напрямами.\n– Дуже серйозні звинувачення прозвучали зараз із ваших вуст.\n– Ці звинувачення є результатом розкриття мети воєнної кампанії, яку вели протягом року на сході України. "Досягнення", про які сказав генерал Наєв, стануть, я не відкидаю, частиною розгляду, який проводитиме українське суспільство. Що було зроблено, навіщо це було зроблено, яких жертв це коштувало, хто давав накази. Думаю, найближчим часом українське суспільство зобов'язане дізнатися правду щодо того, які рішення і як ухвалювали протягом останнього року.\n– Тут дуже тонка межа, Андрію Миколайовичу. Ми знаємо, що є головний ворог, головна тема. Це Кремль і Володимир Путін, який спочатку забрали Крим, потім прийшли й розв'язали агресію на Донбасі за допомогою російських військових і техніки, за допомогою постійного дотування та фінансування [окупованих територій]. І ви, зокрема, багато разів говорили, що у Кремля періодично виникають або активізовуються плани великого наступу, переходу війни із цієї стадії в гарячішу. На тлі того, що ви зараз говорите, є тонка межа із цим, найголовнішим чинником. Де тут піар, як могла поводитися українська сторона, яка змушена захищатися?\n– Глобальні, довгострокові інтереси Володимира Путіна щодо України протягом останніх п'яти років стали добре відомі. Це неодноразово було обговорено. Якщо в лютому 2014 року значна частина українського суспільства і, здається, усі політики просто не могли повірити в те, що Путін планує забрати Крим, загарбати Донбас і до того ж хоче відібрати ще половину України, то зараз це всім добре відомо.\n– Ви про це говорили ще до того, як ці події сталися. Ви попереджали, що Крим буде анексовано.\n– Так. Зараз нам не варто вкотре відтворювати певні деталі або уточнення планів Путіна. Що необхідно робити Україні в умовах, коли ми розуміємо, якою є його довгострокова стратегічна мета? Для українського суспільства, а також для всіх друзів і прибічників України головним питанням є таке. Яка стратегія і тактика найбільш виграшна, вдала та ефективна, щоб: 1) не дати Путіну реалізувати плани; 2) не дати можливості загарбати більшу частину території та життя українців; 3) надалі (питання – коли?) забезпечити відновлення контролю над окупованими територіями. Три взаємопов'язані мети. Відповідаючи на кожне із цих питань, ми робимо неминучі висновки. Сьогодні і найближчим часом з огляду на нинішній стан Збройних сил, економіки, суспільства тощо відновлення контролю України над Кримом і Донбасом неможливе. Це абсолютно очевидно. Із Мінськом, без Мінська, із Будапештом, без Будапешта, із воєнними діями чи без – неможливо сьогодні. Це не означає, що неможливо у стратегічній перспективі. Але для цього необхідне розуміння стратегії, розуміння строку, протягом якого це можливо.\nТакож необхідна наявність такого елемента, як стратегічне терпіння. Не остання країна у світі, Франція, чекала повернення Ельзасу та Лотарингії майже 50 років. І дочекалася. Ні в 70-ті, ні у 80-ті, ні в 90-ті роки XIX століття Франція не проводила політики відвойовування "сірої зони" Ельзасу і Лотарингії по 24 км² на рік, сплачуючи за це життями французьких військовослужбовців. Тому що французи розуміли: це шлях у нікуди, потрібна інша стратегія. Необхідне вироблення реальної успішної стратегії. Не для того, щоб виграти наступні президентські вибори, що як мету, очевидно, було поставлено рік тому, а для того, щоб Україні не програти в історичному цивілізаційному змаганні вільнішого, демократичнішого, відкритішого українського суспільства й авторитарної влади у Кремлі. Це занадто серйозна річ, щоб розплачуватися такими жертвами, які були останнім часом.\nПорошенко обманював українських патріотів протягом усієї своєї каденції. Говорячи про армію, мову і релігію, він одночасно забезпечував збільшення свого добробуту\n– Ви опублікували дуже цікаву доповідь про підсумки президентства Порошенка в цифрах. Коротко озвучте, будь ласка, найголовніше з неї.\n– Найголовніше полягає в тому, що з економічного погляду президентство Порошенка виявилося найпровальнішим [за всю історію], якщо не враховувати економічної кризи, у якій була Україна після розпаду Радянського Союзу у 90-ті роки. А з погляду отримання особистих доходів протягом цих п'яти років – скажу акуратно – особисті статки Петра Порошенка щодо особистих статків 100 найбагатших українців зросли на 50%. Тобто питома вага статків Порошенка в загальних статках найбагатших українців зросла у півтора раза. Що стосується сукупних доходів усіх українців, які вимірюють валовим внутрішнім продуктом, то особисті статки Порошенка щодо нього зросли більше ніж на третину. Це, власне, найголовніші результати. З'ясовано, що Петро Порошенко зробив за роки своєї каденції набагато більше, ніж будь-хто з українських президентів, для самого себе, для забезпечення і збереження своїх статків, для їх збільшення щодо статків усіх українців, багатих і бідних.\n– Ви бачите політичне майбутнє Петра Порошенка? Якщо бачите, то яким воно буде?\n– Мені здається, він добре розуміє, що поставив на партію, яка програла. Цілком зрозуміло, що він дуже хоче повернутися до влади. Як він думав, граючи на тому, що, за його словами, називається українським патріотизмом, він зможе повернутися у владу. Але він цинічно обманював українських патріотів протягом усієї своєї каденції. Обманював і зраджував. Багато хто з українських патріотів сьогодні перебуває в тюрмах, а багато їх загинуло. Мені здається, цинічне використання патріотичних гасел якщо не викрило, то відчуло українське суспільство. Навіть якщо хтось з українців не зміг сформулювати це для самих себе, своїм голосуванням вони продемонстрували, що не довіряють людині, яка діє в такий спосіб. Говорячи про армію, мову та релігію, він одночасно забезпечує збільшення свого добробуту стосовно добробуту інших українців. Це не викликає довіри. Матиме він підтримку частини українського суспільства чи ні, уже його особиста справа. Зрозуміло, що він зараз намагається цинічно осідлати патріотичну риторику для продовження тієї самої політики, для досягнення тієї самої мети, чим він займався попередні п'ять років.\n– Хотіла закінчити приємнішою темою, але... Андрію Миколайовичу, я вам дякую за цю, як завжди, дуже цікаву розмову, нехай вона сьогодні вийшла не зовсім легкою.\n– Я б хотів звернути увагу, Олесю, на те, про що ми говорили з вами на самому початку. 21 квітня в Україні відбулася електоральна революція, яка змінила якість українського суспільства. Цю зміну якості продемонстровано виникненням української політичної нації. Це величезне досягнення, яке вселяє оптимізм і для найближчого, і для віддаленого майбутнього України.\n– Спасибі вам велике!\nТеги: Росія, Володимир Путін, Петро Порошенко, Франція, корупція, економіка, Андрій Ілларіонов, Ігор Смешко, доходи, Олеся Бацман, Володимир Зеленський, припинення вогню, Микола Старіков, війна в Україні, ОРДЛО, загиблі, вибори президента України 2019, Сергій Наєв\nІлларіонов: Перший результат томосу – Путін визнав існування українського народу\n22 грудня, 2018 21.49 |коментарів:\nІлларіонов: Для кремлівської пропаганди з її небилицями про "нацистську", "антисемітську" Україну обрання Зеленського – нокаутуюче\n22 квiтня, 2019 18.49 |коментарів:\nІлларіонов: Замах на вбивство Скрипалів здійснювали максимально публічно G\n1 жовтня, 2018 19.14 |коментарів:\n1 жовтня, 2018 11.00 |коментарів:\n22:38 Єрмак: Немає сумнівів, що за свою каденцію Зеленський закінчить війну на Донбасі


Про спілку. Історія\nІсторія Черкаської обласної організації\nВажливим етапом у відродженні та організаційному оформленні краєзнавчого руху на Черкащині стало створення 9 грудня 1989 року обласного краєзнавчого товариства (таке товариство існувало в Черкаській (Шевченківській) окрузі в 1920-х роках). На установчій конференції головою товариства було обрано заслуженого працівника культури України П.П. Сосу, заступником – лауреата премії імені Антоновича М.Ф. Пономаренка. До складу ради товариства увійшли також М.Є. Іщенко, Я.С. Воловик, В.Ф. Мицик, В.М. Мельниченко, В.І. Полтавець, Ф.А. Непийвода, М.І. Пшеничний та інші ентузіасти краєзнавчого руху.\nДелегація краєзнавців Черкаської області взяла участь в установчому з’їзді краєзнавців України, що відбувся 27 березня 1990 року в Києві. В обговоренні актуальних проблем українського краєзнавства взяв участь представник Черкащини М.Є. Іщенко, який за дорученням делегатів краю підтримав утворення Всеукраїнської спілки краєзнавців, вніс пропозиції щодо організації її роботи.\nПісля утворення Всеукраїнської спілки краєзнавців Черкаське обласне товариство набуло статусу її обласної організації і надалі будує свою роботу на основі статуту Спілки.\nОдним з перших конкретних заходів обласної організації стало проведення за участю правління Всеукраїнської спілки краєзнавців, Міністерства культури України, Інституту історії України НАН України 6 – 7 лютого в Каневі науково-практичної конференції ,,Канівщині на шляхах виникнення козацької держави та проблеми збереження історичних ландшафтів”, яка поклала початок співпраці краєзнавців-аматорів з представниками академічної науки.\nУ справі організаційного зміцнення краєзнавчого руху на Черкащині та розширення його просвітницько-пошукових можливостей важливу роль відіграло започаткування науково-популярного видання ,,Краєзнавство Черкащини”, перший номер якого вийшов у 1990 році.\nЗ метою підтримки краєзнавства та заохочення громадських дослідників історії Черкащини обласна рада і облдержадміністрація в 1994 році за клопотанням громадськості заснували обласну літературно-краєзнавчу (з 2001 року – краєзнавча) премію імені Михайла Максимовича. Нею відзначаються окремі автори (а з 2006 року і авторські колективи).\nВажливе значення мало проведення 3 – 4 жовтня 1995 року в Черкасах VІІ Всеукраїнської наукової конференції ,,Історичне краєзнавство в Україні: традиції та сучасність”. Її організували Інститут історії України НАН України, Всеукраїнська спілка краєзнавців, Мінкультури України, Міносвіти України спільно з Черкаською облдержадміністрацією, Черкаським державним педагогічним інститутом, облорганізацією Спілки.\nУ червні 1996 року відбулася друга звітно-виборна конференція обласної організації Спілки. Головою правління облорганізації було обрано П.П. Сосу, заступниками – В.М. Мельниченка і М.Ф. Пономаренка.\nВ січні 2001 року головою правління обласної організації обрано В.М. Мельниченка. На третій (2003 р.) і четвертій (2008 р.) звітно-виборних конференціях його знову обрано головою правління, а заступниками – В.М. Лазуренка і М.І. Борща.\nДемократичні засади краєзнавчого руху відкривають сьогодні перед дослідниками історії краю широкі можливості для прояву і реалізації своєї творчої ініціативи. Цікавий досвід краєзнавчої роботи напрацьовано в Лисянському і Чорнобаївському районах, чимало добрих справ на рахунку краєзнавців Звенигородщини, Золотоніщини, Канівщині, Умані, Тальнівщини, Чигиринщини, Шполянщини. Позитивний вплив на розвиток краєзнавства на Черкащині справляє співпраця з державними та громадськими організаціями, передовсім із закладами освіти, бібліотеками, історико-культурними заповідниками. Продовжена традиція проведення кожних два роки обласних науково-краєзнавчих конференцій. Перша (2003 р.) присвячувалася 50-річчю утворення Черкаської області, Друга (2005 р.) – 60-річчю Перемоги, Третя (2007 р.) – проблемам охорони пам’яток, зокрема реалізації державної програми ,,Золота підкова Черкащини”, Четверта (2009 р.) – 195-річчю від дня народження Т.Г. Шевченка, П’ята (2010 р.) – 65-річчю Перемоги.\nЗа участю обласної організації Спілки проведено Максимовичівські читання, конференції ,,Чигиринщина: історія і сьогодення”, ,,Григорій Храбан – археолог, історик України та краєзнавець Уманщини”, ,,Місце і значення Поросся в історії України”, ,,Документи державного архіву Черкаської області в краєзнавчих дослідженнях” та ціла низка інших науково-просвітницьких заходів. В цих заходах взяли участь науковці, краєзнавці-аматори з усіх міст і районів області, працівники музеїв, архівів, історико-культурних заповідників, вчителі, студентська і учнівська молодь, представники громадськості.\nПосилилася співпраця із засобами масової інформації. Упродовж останніх років на каналі телекомпанії ,,Рось” регулярно виходять в ефір історико-краєзнавчі передачі ,,Моя Черкащина” і ,,У серці України”, а на обласному радіо – ,,Крізь призму історії”.\nСпільно з обласним управлінням освіти розпочато реалізацію освітньо-краєзнавчого проекту з впровадження краєзнавчого компоненту в навчально-виховному процесі. Видано навчально-методичний посібник ,,Моя Черкащина” (В.М. Мельниченко) для загальноосвітніх шкіл області, в якому висвітлюється історія краю, містяться методичні рекомендації. Побачив світ навчальний посібник ,,Історія Чигиринщини” (В.М. Лазуренко) для шкіл цього району. Краєзнавча тематика введена до програм курсової перепідготовки учителів усіх профілів в обласному інституті післядипломної освіти.\nУ Кам’янському та Чигиринському районах систематично проводяться учнівські науково-краєзнавчі конференції з наступним виданням їх матеріалів. Такі конференції є доброю школою науково-дослідної роботи, сприяють виробленню у юних краєзнавців уміння ведення наукових дискусій. Члени Спілки виступають головами журі, науковими керівниками і рецензентами учнівських наукових робіт на конкурсах Малої академії наук, де виходять переможцями та призерами обласних і Всеукраїнських конкурсів. Більшість з них потім стають здібними студентами, а згодом і науковцями.\nПозитивний вплив на розвиток краєзнавства в області справляє співпраця з управліннями культури і туризму. Зокрема, активісти Спілки брали участь у розробці, а нині – у реалізації Державної програми ,,Золота підкова Черкащини” на 2006 – 2009 рр., згідно якої вперше у вітчизняній практиці здійснюється комплексна широкомасштабна робота з відродження історико-культурних центрів однієї, окремо взятої області.\nЗавдяки спільній роботі з вищими навчальними закладами, передусім Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького, утверджуються як наукові центри історико-культурні заповідники області, 4 з яких мають статус національних. У Каневі, Корсунь-Шевченківському, Чигирині, Умані традиційними стали науково-практичні конференції з актуальних краєзнавчих проблем.\nУ справі розгортання краєзнавчого руху важливу роль відіграє видання краєзнавчої літератури. Оригінальністю відзначаються видані останнім часом книги з історії сіл Крутьки (Б.О. Кіппа) – Чорнобаївського, Кузьмина Гребля (І.А. Сажієнко, К.І. Євтушенко) – Христинівського, Паланка (Л.С. Панченко) – Уманського районів, „Іван Піддубний – сила України” та ,,Історія Чорнобаївщини” (М.В. Приліпко), ,,Літопис міста Умань” (А.У. Коваль), ,,Сторінки з історії села Матусів” (І.В. Яхно), серія книг з історії спорту на Черкащині В.Б. Страшевича, колективні праці – двохтомний „Малий енциклопедичний словник Корсунщини”, енциклопедичне видання „Край козацький” про Лисянщину, ,,Подорож Златокраєм” про минувшину і сьогодення населених пунктів Золотоніського району (автори – Г.М. Голиш, Л.Г. Голиш і М.Ф. Пономаренко) та багато інших цікавих і оригінальних краєзнавчих праць.\nВсього за роки незалежності в області побачило світ понад 250 краєзнавчих видань. В більшості міст і районів створені узагальнюючі праці про їх історію. Члени Спілки – автори навчальних посібників з історії рідного краю для шкіл області.\nКраєзнавці Черкащини – активні учасники редколегій таких фундаментальних видань як ,,Книга пам’яті”, ,,Реабілітовані історією”, ,,Національна книга пам’яті жертвам Голодомору 1932–1933 років” та інших суспільно значимих праць.\nНадання спілці краєзнавців статусу національної справило стимулюючий вплив на розвиток краєзнавчого руху в області, виникненню нових краєзнавчих об’єднань. У травні 2009 року відбулася установча конференція Чорнобаївської районної організації НСКУ, яка засвідчила не тільки громадянську активність дослідників місцевої історії, а й підтримку з боку райдержадміністрації і районної ради, органів місцевого самоврядування. Заслуговує й ініціатива новоутвореної організації спілки (голова – М.В. Приліпко) щодо написання і видання впродовж наступних двох – трьох років історії кожного населеного пункту району, в тому числі й сіл, затоплених водами Кременчуцького водосховища.\nОбласна організація Спілки тісно співпрацює з Інститутом історії України НАН України, гуманітарними кафедрами Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького, Черкаського технологічного університету, Уманського педагогічного університету, обласного інституту післядипломної освіти педагогічних працівників, краєзнавчими музеями, історико-культурними заповідниками, бібліотеками та іншими закладами.\nАктивізації краєзнавчого руху на Черкащині сприяло надання Спілці статусу національної. В області триває робота з формування осередків на засадах творчої професійної спілки. На початок 2010 року квитки члена НСКУ отримало близько 100 членів спілки з Черкас, Умані, Сміли, Ватутіного, Кам’янського, Лисянського, Чорнобаївського та Звенигородського районів.\nСучасне краєзнавство на Черкащині характеризується урізноманітненням напрямків та форм дослідницько-пошукової та просвітницької роботи. В центрі уваги краєзнавців перебувають найбільш актуальні проблеми місцевої історії.\nЦей тиждень: 449\nЦей місяць: 2936\nСьогодні: 2022-05-28 05:36