Моя професія - Мерзотник: 9 ознак відносин з ТАКИМ чоловіком | Блог NydMond\nГоловна » Людина » Моя професія – Мерзотник: 9 ознак відносин з ТАКИМ чоловіком\nЛюдина, Психологія 930 переглядів\nАвтор: NydMond · Опубліковано: 2016-02-24\nНещодавно я вирішила влаштувати собі відпочинок і дві години вільного часу я витратила на перегляд одного з моїх улюблених фільмів: «Небезпечні зв’язки» за однойменним романом Шодерло де Лакло. Ах, чудо що за фільм! Які актори, яка гра! Але головне достоїнство цього фільму в тому, що він демонструє глядачеві виворітну сторону відносин з чоловіком-мучителем.\nПро кого я говорю? Так прийнято називати чоловіків, які вступають у сімейні або любовні стосунки з емоційно залежними жінками і починають знущатися над ними, застосовувати моральний, іноді і фізичне насильство. Для них застосовують назву «соціопат». Кажуть, це одна з різновидів психопатії.\n1 Моя професія – Мерзотник\n2 Ознака №1: До тебе я нікого не любив!\n3 Ознака №2: Ви — перша жінка, яку він вважає гідною\n4 Ознака №3: Вам щастить. Як ніколи!\n5 Ознака №4: Образити мене так просто\n6 Ознака №5: Він завжди в усьому звинувачує інших\n7 Ознака №6: «Ти мене не гідна!»\n8 Ознака № 7: Комір на виворіт\n9 Ознака № 8: А чи любив він мене?\n10 Ознака № 9: «Сама дура винна»\nДля соціопатів характерно відсутність емпатії. Вони не здатні співчувати, співпереживати, відчувати жалість, їм не відомо почуття обов’язку і відповідальності. Вони непогано імітують їх, але, вимовляючи «мені дуже шкода», насправді вони не відчуваю жалю. Це робить їх безсердечними, глухими до чужих страждань.\nЗате у них дуже розвинена здатність проявляти агресію, жорстокість, цинізм та інші негативні якості. І ще для соціопатів характерно відсутність совісті. Можливість здійснення того чи іншого вчинку вони оцінюють виключно з позиції «мені вигідно — мені не вигідно».\nНавіть реальна загроза покарання не завжди утримує їх від негожих дій. Відзначають, що серед злочинців відсоток соціопатів вище, ніж середній показник серед населення.\nВони вправно пудрять мізки жінці, кружляють їй голову, а потім цинічно кидають її. Всі вони діють за однією схемою, знаючи яку, можна з великим ступенем імовірності зрозуміти, що вас затягують або вже затягнули в токсичні відносини.\nОзнака №1: До тебе я нікого не любив!\nСаме цю фразу скаже вам соціопат. Він буде доносити цю думку до вас різними способами, але завжди — на початку вашого знайомства. Він буде переконувати вас у вашій винятковості, підніме вас на п’єдестал, буде дивитися в очі млосним поглядом, ніжно тримати вас за ручку, сумно зітхати.\nВін буде створювати атмосферу космічної, фантастичної любові, якої ще не знав світ. Що ж жертва? О, їй випала велика честь: зігріти нещасного своєю любов’ю, вирвати його з цього мороку, показати йому, як це чудово — любити і бути коханим. І вона самовіддано береться за виконання своєї місії, замість того, щоб розкинути мізками: як могло статися, що людина дожив до зрілого віку і жодного разу ні в кого не закохувався? Адже це ненормально.\nОзнака №2: Ви — перша жінка, яку він вважає гідною\nТисячі, тисячі жінок купуються на ці запевнення! Ну ще б — адже воно так солодко звучить, дає відчути себе переможцем над усіма тими іншими негідними, адже «нічому жінка не радіє так сильно, як перемогу над суперницею». Суперницями. Хоча насправді такі слова повинні насторожити уважну жінку: хіба не здається дивним, що людина за все своє життя не зустрів жодної гідної дівчини? Невже йому траплялися суцільно тупі жадібні дурепи? Це перший момент.\nІ другий момент — коли людина говорить таке, то має на увазі, що не зустрічав жінок, гідних — кого? — себе. Чи Не занадто багато він про себе думає? Але на жаль, жінка хоче бути єдиною і неповторною, перевершує всіх, і соціопат дає їй таку можливість, чим глибоко зачіпає її серце.\nТреба сказати, що на таке ведуться чудово жінки з неабиякою дозою нарцисизму в душі. Цей нарцисизм необов’язково має відкриту форму «Я краще всіх». Він чудово маскується під смирення, особливо у жінок релігійних. «Я — покірна раба Господня, Бог охороняє мене», — саме жінки, в прекрасній голівці яких немає-немає та й з’являються такі думки, мають високі шанси стати жертвою соціопата.\nНасолоджуючись своїм благочестям, вони не можуть допустити думки, що Бог здатний послати їм в чоловіки негідника. Такого просто не може бути, адже вона цього не заслужила. Відчуття безпеки позбавляє їх інстинкту самозбереження, вони перестають боятися соціопата і легко потрапляють під його чари.\nОзнака №3: Вам щастить. Як ніколи!\nВін готовий носити вас на руках, складати в вашу честь вірші, подасть руку при виході з машини, він підкреслено ввічливий і галантний. Він починає поводитися так, що жінка, заломивши руки, думає: «О, Боже! Та це ж той самий принц, про яке мріють усі, але який чомусь дістався мені, грішній!»\nПоза себе від радості, вона вже наполовину сліпа і глуха до тих явних ознак патологічних відносин, в які її втягують.\nОзнака №4: Образити мене так просто\nНу як немовля! Ніжна і тонка душа бідолахи не може витримати жодної холодності в свою адресу, ніякої підозри, ніякого докору. У будь-якії негативній ситуації він робить акцент на своїх стражданнях, на те, як йому погано, при цьому абсолютно не цікавлячись вашими почуттями.\nПсихологія дуже великої кількості жінок така, що вони бояться залишитися без чоловіка. Додайте до цього ту обставину, що в мережі соціопатів рідко потрапляють молоденькі дівчатка. Їх жертвами в переважній більшості випадків стають дами близько 30 років і старше, сумують по чоловічому суспільству, можливо, вже поставили на собі хрест, можливо, з невдалим заміжжям, які живуть з чоловіком заради якоїсь старої ідеї: заради дітей, розлучення – це гріх і все таке інше. Закохана, часто вперше «відповідь», жінка тепер страшно боїться втратити скарб, що звалився в її руки і готова на все, лише б утримати свого принца.\nОзнака №5: Він завжди в усьому звинувачує інших\nВідмінна риса соціопата — нездатність визнати свою провину і стійке заперечення своєї провини в негативних подіях. О, так, він мерзотник. Але він не винен. Його таким зробила життя (мама, попередні партнерки, дитячий будинок тощо) насправді він готує шляхи до відступу — старанно вселяє їй думку, що якщо він і кине її, то винною в цьому буде сама його жертва. І ще один момент — в колі друзів і знайомих він говорить про вас погано. Це теж підготовка до подальшого відступу. Він робить так для того, щоб, коли ви почнете розповідати про ті жахи, які вам довелося пережити, щоб вам ніхто б не повірив.\nОзнака №6: «Ти мене не гідна!»\nПам’ятаєте, у першому пункті ми говорили про те, що соціопат починає з того, що зводить свою жертву на п’єдестал? Можливо, у багатьох з вас виникло питання: для чого він це робить? Відповім: з єдиною метою — скинути жертву з нього. Причому скинути самим жорстоким, самим глузливим чином. Він не вміє спілкуватися з іншими на рівних, сама ідея рівності його лякає. Він вміє або ідеалізувати, або демонізувати. В залежності від настрою і поведінки партнерки.\nКульмінація його союзу з жертвою — облити брудом, зруйнувати все те, що представляє для жертви найвищу цінність. Якщо це подружня вірність, то він буде демонстративно зраджувати їй. Якщо це діти, то він буде налаштовувати їх проти неї або зробить спроби позбавити її батьківських прав. Якщо це релігія, то він буде грубо зневажати всі її канони і підвалини, роблячи це так, щоб жертва була в курсі. Якщо це власна доброчесність жертви, то він буде паплюжити її на кожному кроці, поширюючи самі мерзенні чутки про неї.\nЗнецінити, знеособити, розтоптати все те, чим дорожить жертва, бачити її сльози і розпач — ось справжня мета соціопата, ось що доставляємо йому почуття перемоги. Моральної перемоги колобка, який і від бабусі пішов, і від дідуся пішов, і в поточних відносинах не впав так низько, щоб стати підкаблучником.\nОзнака № 7: Комір на виворіт\nВсякий раз, коли ви намагаєтеся обговорити з ним ваші проблеми у відносинах, прийти до їх конструктивного вирішення, ви натрапляєте на стіну несприйняття: ваш партнер або ухиляється від розмови, часом самими ідіотськими методами, наприклад, ви говорите, що він сильно образив вас вчора, а він у відповідь починає співати «Інтернаціонал». Або він вступає в обговорення, але при цьому майстерно вивертає загальноприйняті поняття про відносини на виворіт. Його аргументи абсурдні, але він так переконливий у них, що в якийсь момент ти починаєш думати, що, може, дійсно, це ви зійшли з розуму і вам треба лікуватися?\nОзнака № 8: А чи любив він мене?\nАналізуючи те, з якою жорстокістю він розправився з вами, всі його поведінка від початку і до кінця, ви приходите до моторошному висновку: він не любив. Так, саме так! Він не любив, тому що соціопати не можуть любити. Вони завжди з усіма — з близькими, з друзями, з подружжям будують відносини за принципом бізнесу: ви будете потрібні їм до тих пір, поки вони отримують від вас вигоду. Матеріальну або моральну. Як тільки ви перестаєте бути йому вигідними, він порве з вами, зневаживши і роки дружби, і узи шлюбу, і родинні зв’язки.\nЙого «любов» до вас — всього лише гра, а ви були пішаком у цій грі. І це ще одне приниження, яке вам належить пережити. Він грався вами паразитував на ваших почуттях і емоціях, отримав від вас все, що хотів, і звалив.\nДеяким жінкам настільки важко змиритися з цією думкою, що вони довгий час після розриву переслідують свій об’єкт і постійно намагаються з’ясувати з ним стосунки, висловити йому в обличчя все, що наболіло. Не варто цього робити — звернутися до його совісті не вдасться через відсутність такої, а ви розрухаєте свою психіку.\nОзнака № 9: «Сама дура винна»\nПісля скинення з п’єдесталу жертви зазвичай чекають пояснень від соціопата. Але на будь-які закиди він буде відповідати в дусі «сама винна», як зробив це Вальмон — кинувши мадам де Турвель. Він попередив усі її можливі закиди фразою «Не моя в тому вина». (У фільмі це звучить як «Це вище моїх сил», що не змінює суті).\nЦе ти так зробила, ти цього захотіла, ти сама цього домагалася, ти довела мене до цього. Мало того, він глибоко зачепить її его: «Я думав, що ти інша, а ти така ж як усі!»\nЯк сісти на шпагат – 6 ефективних вправ на розтяжку - 44 738 переглядів\nЦікаві питання для першого побачення - 9 457 переглядів\n15 фактів про наркотики, про які не прийнято говорити - 9 016 переглядів


Revell 6598 купити в Алупці або іншому населеному пункті України. Відгуки, огляд, опис, характеристики, продаж, кредит, купити на виплат (в розстрочку) Revell 6598, Алупка. Низька ціна, доставка\nОпис Revell 6598:\nКоли я зможу купити (отримати) Revell 6598 в Алупці та в усіх інших населених пунктах України?\nДля запобігання помилок та спірних ситуацій, а також для обопільної економії часу та поліпшення сучасного сервісу, замовлення приймаються тільки через сайт laguna.ua. Для цього оберіть Revell 6598, зазначте кількість і натисніть "Купити". Заповніть всі дані, які питатиме робот. Після отримання заявки її обробляє вільний менеджер. Заявку отримано магазином тоді, коли ви побачите підтвердження про це. Якщо підтвердження нема - це означає, що вами не надано всі необхідні дані (ПІБ, телефон, населений пункт, адреса доставки та спосіб оплати). Надайте ці дані та очікуйте зв`язку з вами менеджера. Такий зв`язок може бути або через наш сайт, або по зазначеному вами телефону\nСаме завдячуючи системі часткових (чи повних) передоплат, ви маєте можливість придбати Revell 6598 за найнижчими цінами в Україні в Алупці, Берегове, Виноградне, Високогірне, Відрадне, Восход, Гаспра, Гірне, Голуба Затока, Данилівка, Кацівелі, Кореїз, Краснокам`янка, Куйбишеве, Курпати, Лівадія, Лінейне, Масандра, Нікіта, Олива, Оползневе, Ореанда, Охотниче, Паркове, Партизанське, Понизівка, Санаторне, Сімеїз, Совєтське а також в усіх інших населених пунктах України\nЯ хочу сплатити за Revell 6598 готівкою в Алупці тільки тоді, коли буду впевнений що з ним все гаразд і він переді мною. Тільки так я захищаю себе від негараздів.\nЧи надаєте ви документи на Revell 6598?\nЧи є у вас знижки на Revell 6598?\nКупити Revell 6598 в інтернет-магазині Лагуна (можливо в кредит, на виплат) в містах, селищах міського типу та селах: Алупка, Берегове, Виноградне, Високогірне, Відрадне, Восход, Гаспра, Гірне, Голуба Затока, Данилівка, Кацівелі, Кореїз, Краснокам`янка, Куйбишеве, Курпати, Лівадія, Лінейне, Масандра, Нікіта, Олива, Оползневе, Ореанда, Охотниче, Паркове, Партизанське, Понизівка, Санаторне, Сімеїз, Совєтське а також в усіх інших населених пунктах України


НГ: Україна підготувалася до газової війни з Росією - Korrespondent.net\nНГ: Україна підготувалася до газової війни з Росією\n7 серпня 2009, 08:06\nНезважаючи на кризу і фінансові проблеми, що розшарпують країну, Київ ґрунтовно підготувався до можливих перебоїв у поставках газу з Росії, що традиційно припадають на зимовий опалювальний сезон, пише журналіст Независимой газети Сергій Куліков.\nУ середу Нафтогаз України повідомив про те, що в даний момент підземні сховища газу (ПСГ) країни заповнено більш ніж на 70%. В них розміщено понад 22 із 27 запланованих до кінця року млрд. кубометрів газу. Експерти вважають цей факт вагомим аргументом Києва в неминучій суперечці з Газпромом стосовно цін на газ для України в майбутньому році.\n"На сьогодні ми накопичили десь близько 22,7 мільярда із запланованих на цей рік 27 мільярдів кубометрів газу", - заявив перший заступник голови Нафтогазу Діденко. При цьому загальна місткість українських сховищ становить, за різними оцінками, від 31,5 до 32 млрд. кубів. Раніше прем'єр України Юлія Тимошенко зазначила, що вже до кінця року в ПСГ буде розміщено 27 млрд. кубометрів газу, що повинно забезпечити енергетичну стабільність країни в осінньо-зимовий період. З огляду на оприлюднені Нафтогазом рівні, сумніватися в тому, що за наступні кілька місяців Київ виконає озвучені Тимошенко обіцянки, навряд чи доцільно.\nТаким чином, до протистояння з Газпромом, яке в останні роки традиційно припадає на осінньо-зимовий період, Україна вже сьогодні практично готова.\nУ випадку, якщо Києву та Москві не вдасться вчасно домовитися про нові ціни на газ і розбіжності знову приведуть до газової війни з перекриттям постачань з Росії, Україна, як і в січні 2009 року, зможе забезпечувати себе тривалий час газом з ПСГ. У такому випадку під головним ударом знову опиняться країни Центральної та Східної Європи, до яких газ надходить транзитом через територію України, а також імідж Росії як постачальника, що не зумів забезпечити постачання газу європейським споживачам.\nСерйозність приготувань Києва до осінньо-зимових цінових торгів, схоже, помітили і в Москві. Якщо рік тому Газпром звинувачував Україну в недостатньому заповненні своїх ПСГ, то зараз у концерні цей аргумент не використовують. До того ж графік оплати перед Газпромом Київ поки витримує. Як заявила у середу Юлія Тимошенко, Україна достроково розрахувалася за завантаження в липні російського природного газу в свої ПСГ, заплативши за це 605 млн. дол. Учора факт оплати підтвердив і Газпром, представники якого, однак, відмовилися від більш докладних коментарів на дану тематику.\nГоловне спірне питання, що періодично виникає між двома країнами в газовій сфері, - ціна на паливо. На третій квартал поточного року ціну газу для України встановлено на рівні 198,34 дол, тоді як у першому кварталі вона становила 360 дол за тисячу кубометрів. Крім того, в Україні, яка готується до президентських виборів, це питання належить до одних з найбільш істотних, здатних як принести, так і відняти передвиборчі очки у будь-якого з кандидатів. Останнім часом у Києві все сильніше лунають голоси про необхідність переглянути цінові параметри поставок російського газу в країну.\nЗокрема, наприкінці травня уповноважений президента України з міжнародних питань енергетичної безпеки Богдан Соколовський заявив про те, що Секретаріат Президента сподівається, що деякі пункти газових домовленостей з Росією вдасться змінити. За його словами, змінити ці положення можна тим же способом, яким їх було досягнуто, - в рамках міжнародних договорів. Соколовський вважає, що в цьому зацікавлена й українська, і європейська, і російська сторони. "Контракти з Росією є згубними і кабальними, - заявив він. - Це фундаментальна помилка українського уряду разом з російським урядом, бо явно завищено ціни на газ для України і явно занижено ціни на транзит".\nЯк зазначає директор департаменту Due Diligence компанії 2К Аудит - Ділові консультації Олександр Шток, основними спірними моментами на переговорах щодо газових цін повинні стати знижки й транзитні тарифи. "Можливо, переговори з цих питань також будуть досить складними, однак прив'язка цін для України до середньоєвропейських - це базова умова, що дозволяє сподіватися на те, що всі необхідні угоди щодо газу буде підписано вчасно, - вважає експерт. - Наявність в українських ПСГ газу - це гарантія поставок блакитного палива до Європи, що дозволить Україні і Росії вирішувати двосторонні питання щодо газу, не зачіпаючи інтереси європейських споживачів". Водночас, за його словами, "газове питання" в Україні традиційно має політичне забарвлення, тому, з огляду на те, що в країні розпочався передвиборчий період, передбачити, як саме протікатимуть газові переговори з Росією, сьогодні неможливо.\nУ свою чергу, партнер консалтингової компанії RusEnergy Михайло Крутіхін вважає, що ударним закачуванням газу в свої ПСГ Україна кинула виклик російській істериці, що спостерігалася буквально два місяці тому. "Насправді для оперативного реагування на ситуацію Києву цілком було б достатньо мати у своїх сховищах і набагато менші об'єми палива - від 12 до 16 мільярдів кубометрів, - зазначає експерт. - Але те, що сьогодні обсяги сховищ заповнено вже майже на 23 мільярди кубометрів, дає українській стороні вагомі козирі на випадок нового загострення". За таких умов в цьому році ситуація січня 2009 року може не повторитися, вважає Крутіхін. Якщо тільки з боку Газпрому не буде будь-якої провокації. "На зразок тієї, яка трапилася в квітні, коли концерн підвищив тиск у трубопроводі з Туркменістану, вивівши його з ладу на декілька місяців, - попереджає аналітик. - Імовірність такого розвитку подій виключати не можна, оскільки інших важелів впливу на ситуацію в Газпрому сьогодні просто немає". В іншому випадку, з огляду на те, що Південний потік, незважаючи на всі заяви, захлинається, Газпрому просто доведеться проковтнути образу і почати по-серйозному домовлятися з Україною про транзит газу через її територію, вважає Крутіхін.\nУ рубриці Огляд преси статті із зарубіжних ЗМІ про Україну публікуються без купюр і змін. Редакція не несе відповідальності за зміст даних матеріалів\nГенпрокуратура РФ перевіряє слова Собчак про Крим432\nУ Білому домі змінюється політика щодо зброї для Києва166


ПЕРША ВІЙНА РАДЯНСЬКОЇ РОСІЇ З УКРАЇНСЬКОЮ НАРОДНОЮ РЕСПУБЛІКОЮ (грудень 1917 – травень 1918 рр.) | Історія України (1914-1939 рр.), 10 клас\nПЕРША ВІЙНА РАДЯНСЬКОЇ РОСІЇ З УКРАЇНСЬКОЮ НАРОДНОЮ РЕСПУБЛІКОЮ (грудень 1917 – травень 1918 рр.) (конспект)\nПровал спроби більшовиків наприкінці жовтня збройним шляхом захопити владу в Україні змусив їх змінити тактику. Більшовики взяли курс на усунення УЦР шляхом її переобрання на Всеукраїнському з’їзді рад. 4 (17) грудня 1917 р. об’єднаний виконком Київських Рад робітничих і солдатських депутатів оголосив про скликання Всеукраїнського з’їзду Рад. На з’їзд запрошувалися представники губернських, міських і повітових рад робітничих, солдатських і селянських депутатів. Норми представництва були розроблені таким чином, щоб найбільше делегатів було від рад, які знаходилися під впливом більшовиків. У цей час, на противагу більшовикам, УЦР готувала вибори до Установчих зборів на основі загального, рівного виборчого права з таємним голосуванням і дотриманням принципу пропорційного представництва.\nВикористовуючи політичні методи боротьби за владу, більшовики не забували про збройні сили. У Києві було створено Військово-революційний комітет (ВРК), який готував нове повстання. Раднарком Росії протиправно проголосив Україну в стані облоги і зобов’язав місцеві революційні гарнізони (55 запасних революційних полків) рішуче діяти проти ворогів революції, тобто проти УЦР.\nУ відповідь на дії Раднаркому Росії Генеральний Секретаріат наказав розрізненим українським частинам, що перебували за межами України, повернутися на батьківщину, а 30 листопада (12 грудня) 1917 р. обеззброїв і вислав із Києва більшовицькі частини. Провалом закінчилася спроба більшовиків захопити Київ силами 2-го армійського корпусу, який перебував під їхнім контролем. У Вінниці корпус перехопили сили 1-го Українського корпусу генерала П. Скоропадського, роззброїли і вислали за межі України.\nСпочатку УЦР ігнорувала Всеукраїнський з’їзд Рад у Києві, але за тиждень до нього змінила свою позицію, розіславши на місця лист із вимогою направити на з’їзд якомога більше делегатів від селянських спілок і українізованих військових частин.\nНа з’їзд у Київ зібралося понад 2 тис. делегатів, серед яких більшовиків було тільки близько 100. Делегати з’їзду однозначно висловилися на підтримку УЦР.\nБільшовики вирішили продовжувати роботу в Харкові. Вони об’єдналися з делегатами обласного з’їзду Рад Донбасу та Криворіжжя і проголосили початок роботи першого Всеукраїнського з’їзду Рад. На ньому були представлені всього 82 Ради. Делегатів від селянства, яке становило майже 2/3 населення України, майже не було.\nПерший Всеукраїнський з’їзд Рад у Харкові працював 11 – 12 (24 – 25) грудня 1917 р.; більшістю голосів він висловився за встановлення радянської влади і проголосив Україну республікою Рад робітничих, солдатських і селянських депутатів (Радянська УНР). З’їзд закінчив свою роботу обранням Центрального виконавчого комітету (ЦВК) у складі 41 особи (з них 35 – більшовики). Головою ЦВК обрали українського соціал-демократа Є. Медведєва. ЦВК затвердив перший радянський уряд України – Народний Секретаріат. До його складу увійшли С. Бакинський, Є. Бош, В. Затонський, Ю. Коцюбинський, Ф. Сергєєв (Артем), М. Скрипник та ін.\nНародний Секретаріат одразу скасував заборону на вивіз хліба до Росії й опублікував постанову про недійсність усіх постанов Генерального Секретаріату. Також Народний Секретаріат звернувся до Раднаркому Росії за воєнною допомогою у боротьбі проти УЦР.\nПоряд із «війною декретів» розгорталася збройна боротьба. Ще 17 грудня 1917 р. Раднарком надіслав ультиматум УЦР за підписами В. Леніна і Л. Троцького.\nНаголошувалося на тому, що в разі невиконання вимог ультиматуму Раднарком вважатиме Центральну Раду в стані відкритої війни проти радянської влади в Росії й Україні.\n20 грудня 1917 р. УЦР відхилила цей ультиматум. Більшовицьке керівництво відразу оголосило стан війни з Центральною Радою.\nНаявність в Україні двох центрів влади – київського національного і харківського радянського – дала змогу РНК Росії формально залишатись осторонь подій в Україні, представивши їх як внутрішній конфлікт між Радами робітничих і солдатських депутатів та УЦР. Йшла відкрита підготовка до збройної боротьби.\nРадянські війська концентрувалися в Харкові, у районі Гомеля і під Брянськом. Вище політичне керівництво здійснював В. Антонов-Овсієнко, а військове – колишній царський полковник М. Муравйов. Більшовицькі сили, які нараховували 160 тис. вояків, складались із частин регулярної армії, червоногвардійських загонів із Росії та України, загонів моряків. Їх тактика полягала в просуванні лініями залізниць і встановленні контролю над великими промисловими й транспортними центрами. Ради розраховували на допомогу робітничих загонів у цих містах.\nВоєнні сили УЦР складали підрозділи Вільного козацтва – добровольчі формування, які створювалися в ході війни. За кількістю війська УНР не поступалися радянським, але були розпорошені по всій території України, у той час як більшовицькі сили діяли на головних стратегічних напрямках.\nРадянське командування насамперед встановило контроль над Харківською та Катеринославською губерніями. До середини грудня 1917 р. було захоплено важливі залізничні вузли і станції – Лозову, Павлоград, Синельникове. 26 грудня 1917 р. у Катеринославі впала влада УЦР. До кінця грудня з Донбасу були витіснені білогвардійські загони генерала Каледіна. У другій декаді січня 1918 р. радянська влада була встановлена в Миколаєві, Одесі, Херсоні.\nУзгодженими ударами з півночі та сходу більшовики розгорнули наступ на Київ. Використовуючи перевагу в кількості й озброєнні, діючи рішуче й жорстоко, загони Муравйова швидко просувалися до столиці України. Становище УЦР ставало критичним. В умовах деморалізованості й дезорганізованості регулярних частин УНР символом національної честі став подвиг кількохсот київських студентів і гімназистів на чолі з сотником Омельченком, які 16 (29) січня 1918 р. неподалік станції Крути вступили в нерівний бій із переважаючими силами противника й загинули за Україну.\n16 січня 1918 р. в столиці розпочався збройний виступ окремих частин міського гарнізону і робітників заводу «Арсенал», спрямований проти УЦР. 22 січня війська УНР під командуванням С. Петлюри та Є. Коновальця придушили повстання в Києві. Однак це вже не мало стратегічного значення. Того ж дня було оприлюднено ІV Універсал, який проголошував незалежність України.\nАле наступ більшовицьких військ тривав. 25 січня члени Малої ради й Ради Народних Міністрів залишили Київ, перебравшись спочатку до Житомира, а потім – до Сарн. Тепер врятувати УЦР від остаточного більшовицького розгрому могла лише допомога країн Четверного союзу.\n26 січня 1918 р. радянські війська ввійшли в Київ.\nПричинами поразки військ УЦР слід вважати: ослаблення соціальної опори УЦР (повільність, нерішучість у здійсненні соціально-економічних перетворень відштовхнули селянство, у той час як більшість робітників підтримувала більшовиків); відсутність належної уваги до воєнної політики, збройного захисту державності, що виявилося у відсутності регулярної та централізованої армії; високий ступінь організованості та боєздатності більшовицьких військ, успішна тактика боротьби за владу; вміла соціальна демагогія рад.\nПерший прихід більшовиків до влади в Україні супроводжувався масовим «червоним терором». Лише в Києві радянські війська під командуванням Муравйова знищили до 5 тис. людей. Це, зрозуміло, не привертало народ України до нової влади. Непопулярними були й інші заходи більшовиків.\nЦентральна Рада, розуміючи, що власними силами їй не вдасться здолати більшовицьку агресію, вирішила звернутися по допомогу до Німеччини та Австро-Угорщини, з якими в цей час вела мирні переговори. Ті погодилися надати допомогу в обмін на українське продовольство й сировину. Було підписано Берестейську угоду (лютий 1918), що закріплювала домовленості. Крім того, була досягнута таємна угода, за якою українці, які проживають в Австро-Угорщині, будуть об’єднані в єдиний «коронний край».\nПісля укладення угоди півмільйонна армія Німеччини та Австро-Угорщини рушила в Україну. Більшовики такій силі нічого протиставити не могли і швидко відступали в Росію, знищуючи за собою все, що не могли забрати.\nТа союзники українців швидко показали своє справжнє обличчя. Вигнавши більшовиків, вони самі стали поводитись як окупанти: самочинно вилучали в населення продовольство, грабували, відновлювали порядки, що існували ще за царя. Все це не сприяло зміцненню авторитету Центральної Ради, котра в очах народу виглядала як зрадниця його інтересів. Тим часом і німці прагнули замінити УЦР на більш поступливу владу. 29 квітня 1918 р. за сприяння німецьких військ у Києві було здійснено переворот. Центральну Раду усунули від влади, а правителем України проголосили гетьмана Павло Скоропадського, нащадка колишнього гетьмана Івана Скоропадського.\n← ПОЧАТОК ВИЗВОЛЬНИХ ЗМАГАНЬ УКРАЇНСЬКОГО НАРОДУ.УТВОРЕННЯ УКРАЇНСЬКОЇ НАРОДНОЇ РЕСПУБЛІКИ (березень 1917 – березень 1918 рр.)\nУКРАЇНСЬКА ДЕРЖАВА. УТВОРЕННЯ ДИРЕКТОРІЇ та ВІДНОВЛЕННЯ УНР (травень – листопад 1918 р.) →\nПЕРША ВІЙНА РАДЯНСЬКОЇ РОСІЇ з УКРАЇНСЬКОЮ НАРОДНОЮ РЕСПУБЛІКОЮ (грудень 1917 – травень 1918 рр.)\nЧервоноармійський загін. 1918 р.\nЧервоноармійці в автомобілі. Крим, 1918 р.\nПарад українських військ у Києві. 1918 р.\nПохорон студентів, загиблих під Крутами. Київ, 1918 р.\nКиївський завод "Арсенал". 1918 р.\nКоманда січових стрільців під час січневих боїв у Києві. 1918 р.\nЧервоногвардійці в Києві. Січень 1918 р.\nМісця боїв січовиків із більшовиками в Києві у січні 1918 р.\nОфіцери січових стрільців у Києві. 1917 р.\nКазарми січовиків у Києві\nКиївські залізничні майстерні після січневих боїв 1918 р.\nНагрудний знак більшовиків - учасників подій жовтня 1917 - січня 1918 рр. у Києві\nПам‘ятник на згадку про події 1918 р. в Києві\nЖитомир у 1919 р.\nПрапор УНР. 1918 р.\nПерепоховання загиблих у Києві в березні 1918 р.\nГетьман П.Скоропадський і кайзер Вільгельм II на обкладинці журналу\nНімецький оркестр. Київ, 1918 р.\nГетьман Скоропадський на з'їзді селян-хліборобів. 1918 р.\nВступ німців у Київ\nПеревірка документів. Київ, 1918 р.\nНімецьке командування в Києві\nНімецькі війська в Києві\nПублічні страти в Катеринославі.1918 р.\nРозстріл у Нікополі. 1918 р.


FAQukrSTORY.ru » Красота » Красота и стиль » Как сесть в шпагат за месяц\nШпагат за місяць - це мрія багатьох юнаків та дівчат, та й дорослі люди не відмовилися б від нього. Це й не дивно, адже отримана при тренуваннях хороша розтяжка може стати в нагоді скрізь, та й новонабутий пластика рухів ніколи не завадить. Інша справа, що витрачати на освоєння цього складного вправи занадто багато часу не хочеться, та й витримки вистачить не у всіх.\nПерш за все, слід сказати, що сісти в шпагат за місяць цілком реально. Але далеко не для всіх. Адже для цього потрібні терпіння і витривалість, час для щоденних тренувань, сила волі, що не дозволяє здаватися, помічник, без якого деякі вправи просто неможливо виконати. Та й хоч якась вже наявна розтяжка просто необхідна - оскільки зв'язки тягнуться довго і болісно, ??намагатися досягти всього з нуля за такий короткий термін не варто навіть.\nПеревага новознайденого вміння\nПерш ніж намагатися сісти в шпагат за місяць, слід вибрати для себе відповідний стимул, який не дозволить здатися після перших кількох занять. Причому повагу, захоплення і заздрість оточуючих тут погано підійдуть - вже через тиждень мук думка друзів і ворогів стане тренується байдуже. Тому потрібно щось серйозніше.\nТак-так, воно саме. Щоденні тренування неодмінно зміцнять не тільки м'язи, але і весь організм, посприяють розвитку витривалості і дихальної системи.\nТренованому людині набагато простіше захистити себе. Крім витривалості, він розвине і удар. Щоб переконатися в цьому, досить порівняти висоту маху ногою до початку тренувань і після їх закінчення. Якщо вправляється зможе сісти на шпагат за місяць, то після закінчення цього терміну він зуміє і спокійно дістати п'ятою до зубів супротивника одного з собою зростання.\nбудь-які вправи на розтяжку покращують грацію рухів. А це дуже стане в нагоді людям, які займаються танцями. Втім, хоч би чим займалася дівчина, стати більш пластичної і граціозною вона ніколи не відмовиться.\nЯкі вправи необхідно виконувати?\nЩоб навчитися робити шпагат за місяць, необхідно щодня виконувати цілий комплекс різноманітних вправ, що поліпшують розтяжку. До них відносяться всім відомі махи ногами - чим вище, тим краще. Дана вправа виконує і роль розігріваючого. Після якісного його виконання (закінчувати можна після того, як почне перехоплювати подих) рекомендується почати серйозну розтяжку: спираючись обома руками на стілець або ліжко, повільно опускатися в шпагат, розсуваючи ноги. Відчувши біль, потрібно застигнути і простояти нерухомо пару хвилин. Після рекомендується випрямитися, відпочити і повторити спробу. Цю вправу можна виконувати і без опори, з помічником, який буде тиснути сідають на плечі. Головне - робити все поступово і не перестаратися.\nБажають освоїти шпагат за місяць можуть вдатися до наступних додаткових вправ:\n1. Нахили вперед. Мета - дістати долонями до підлоги, не згинаючи колін.\n2. "Метелик". Сидячи на рівній поверхні, необхідно розвести ноги в сторони, зігнувши в їх колінах. При цьому ступні повинні бути щільно з'єднані і максимально близько підведені до сідниць. Мета - "укласти" коліна на підлогу. Те ж саме вправу можна виконувати лежачи.\n3. "напівшпагаті". Необхідно встати на коліно, другу ногу поставити спереду, попередньо зігнувши її. Мета - випрямити першу ногу і "сісти" на підлогу.\nНайголовніше - виконувати всі завдання поступово і пам'ятати про те, що сказати точно, за який час можна сісти на шпагат неможливо, так як цей термін для кожного свій.\nСтатьи по теме "Как сесть в шпагат за месяц"


Доменне ім’я PHOTOGRAPHY: купити та зареєструвати домен PHOTOGRAPHY з HOSTiQ\nДомен PHOTOGRAPHY — це загальний домен верхнього рівня. Він:\nГотові зареєструвати домен PHOTOGRAPHY? Уперед!\nА навіщо мені доменне ім’я PHOTOGRAPHY?\nЩоб користувачі знайшли сайт в Інтернеті, потрібен домен. Він перетворить IP-адресу, що важко запам’ятовується, у звичний для користувача буквенно-символьний вигляд. Реєстрація домену PHOTOGRAPHY підійде будь-яким сайтам, пов’язаним із фотографією. Придбати домен PHOTOGRAPHY можуть фізичні та юридичні особи, незалежно від країни проживання та без надання жодних документів.\nУ нашої панелі керування простий і зрозумілий інтерфейс. Після реєстрації доменів у зоні PHOTOGRAPHY ви зможете самостійно прописати використовувані неймсервери чи створити власні.\nМи допомагаємо зареєструвати доменне ім’я PHOTOGRAPHY без ризику крадіжки в майбутньому. Перенести його до іншого реєстратора можна лише після зняття блокування в особистій панелі керування. Ви контролюєте всі зміни.\nЧому варто купити домен PHOTOGRAPHY\nДоменна зона PHOTOGRAPHY створена для фотографів та інших спеціалістів, чия діяльність пов’язана з мистецтвом фотографії. Домен має зрозумілу назву, яка підкреслює спеціалізацію ресурсу та привертає увагу цільової аудиторії.\nРеєстрація доменного імені PHOTOGRAPHY підійде:\nпрофесійним фотографам і фотографам-любителям;\nвласникам магазинів, що спеціалізуються на товарах для фотографів;\nкерівникам лабораторій, що займаються проявкою плівки;\nорганізаторам майстер-класів, присвячених фотографії;\nЩоб розширити свою присутність в інтернеті, радимо також придбати схожі за тематикою домени PHOTO й PHOTOS.\nВідгуки наших клієнтів, у яких уже є домен PHOTOGRAPHY\nЛюди не знають точно, чи потрібно писати дефіс у назві. Наприклад, словосполучення bavariamotors.photography логічно розділити: bavaria-motors.photography. Однак людина не знає, який варіант написання ви вибрали, а тому може помилитися.\nз помилками в написанні — feodal.photography, fiodal.photography і feadal.photography;\nсхожі за вимовою — kolos.photography і koloss.photography;\nз дефісами, якщо вони розділяють словосполучення — everyday.photography і every-day.photography;\nГотові зареєструвати домен PHOTOGRAPHY?\nРеєстрація доменів PHOTOGRAPHY: відповідаємо на ваші запитання\nСкільки потрібно часу, щоб зареєструвати домен у зоні PHOTOGRAPHY?\nРеєстрація доменів PHOTOGRAPHY зазвичай відбувається впродовж двох годин після оплати рахунка. Якщо ви хочете прискорити реєстрацію, напишіть у чат у будь-який час.\nМи створили просту та зрозумілу панель керування доменом, у якій ви зможете швидко внести будь-які правки. Вона стає доступною відразу після реєстрації домену в зоні PHOTOGRAPHY.\nЩо робити, якщо я не встиг вчасно продовжити домен у зоні PHOTOGRAPHY?\nДоменна зона PHOTOGRAPHY продовжується за ціною реєстрації впродовж 30 днів після завершення терміну дії. Упродовж цих 30 днів ніхто не зможе перехопити ваше доменне ім’я.\nНе хочете реєструвати домен у зоні PHOTOGRAPHY? У нас є домени ще в 1214 зонах\nКожній зоні — своя сторінка: .ORG.UA, .OBSERVER, .MEDIA, .FYI


Сайт про моду » МОДА » Шкільний жакет для дівчинки\nШкільний жакет - типова щорічна проблема для батьків дітей у віці від 6 до 17 років. Головна дилема - як дотримати баланс між строгістю, яку вимагає школа, красою, яку хоче дитина, і бажаною якістю. Компанії, що випускають шкільну форму, як правило, задовольняють лише перший запит, молодіжні магазини - другий, а от щоб об'єднати їх разом, необхідно докласти дійсно неабиякі зусилля.\nДе і що шукати?\nУ зимовий період, коли тільки починаються розпродажі, обов'язково промоніторте магазини зразок Tommy Hilfiger або Ralph Lauren. Тобто ті бренди, які випускають якісну одяг з натуральних матеріалів, але мають надто кусачую цінову політику. Взимку на розпродажі в них можна легко знайти стильний в'язаний шкільний жакет «неходового» розміру XS або XXS, який як раз підійде дівчинці-підлітку.\nШукайте шкільну форму в зарубіжних інтернет-магазинах. Випуск шкільних жакетів для дівчаток підлітків - ніша, яка починає активно наповнюватися, завдяки чому на ринку з'являються якісні пропозиції. Спробуйте пошукати шкільний жакет потрібного розміру в Англії . Приватні школи Туманного Альбіону пред'являють високі вимоги до якісних, так і до естетичним параметрам шкільного одягу. А доставка форми звідти обійдеться не так вже й дорого, зараз існує безліч бюджетних сервісів для покупки за кордоном.\nІ не забувайте, що коли вибирається шкільна форма, жакет є найбільш пріоритетним елементом, який вимагає найбільших капіталовкладень. Ви можете зекономити на сарафані або спідниці, так як вони носяться кілька місяців в сезон, але жакет - це те, що день з дня піддається різноманітним випробуванням і має витримувати різні види чищення, а також неаккуратную носку.\nРазом з "Шкільний жакет для дівчинки" також читають:


Стельові панелі для чистих приміщень | Полікор Стельові панелі – Полікор\nПанель стельова “легка”\nВикористовується у якості підвісної стелі. Встановлюється на систему підвісок, яка кріпиться до існуючого перекриття. Стик між панелями обробляється силіконовим герметиком.\nВиготовляється як суцільною, так і з ревізійним люком.\nматеріал — оцинкована сталь;\nрозмір — 650 х 650;\nвисота відбортовки панелі — 40 мм;\nбез утеплення або з ним (при необхідності).\nКонструкція панелі передбачає можливість монтажу в ній повітророзподілювачів, світильників, дифузорів, адаптерів, тощо, а також підвід через неї необхідних енергоносіїв і облаштування інсталяції для операційних залів.\nНе виділяє жодних шкідливих речовин та стійка до оброблення будь-якими дезінфікуючими засобами.\nПоверхня панелі покривається полімерним порошком згідно з RAL.\nПанель стельова “сендвіч”\nВикористовується у якості підвісної стелі. Встановлюється на систему балок і підвісок, яка кріпиться до стінових панелей та існуючого перекриття. Стик між панелями обробляється силіконовим герметиком.\nВитримує навантаження дорослої людини, для можливості проведення технічного обслуговування інженерних мереж у просторі між підвісною стелею та існуючим перекриттям.\nтовщина панелі— 60 мм;\nступінь вогнестійкості — ЕІ 45;\nдопустиме навантаження — до 200 кгс/м.кв.


← Тибетський гриб — всебічна допомога організму\nМолочний гриб — не таблетка, але все ж →\nНаберіть в невеликий тазик теплої або гарячої води (як вам більше подобатися) і опустіть туди ноги. За бажанням у воду можна додати трохи ефірної олії або морської солі. Тримайте ноги в воді не менше 15 хвилин. Потім обробіть огрубілі ділянки шкіри за допомогою пемзи або скрабу. В якості скрабу можна використовувати велику сіль або кавову гущу. Вимийте і висушіть ноги, і доторкніться горішнього їх зволожуючим кремом. Робіть таку ванночку для ніг не рідше одного разу на тиждень.\nЯкщо ви провели весь день на ногах, прийміть ванну з ефірною олією м’яти або евкаліпта. На один літр води рекомендується додавати 4-5 крапель олії. Можна також додати в ванночку 1-2 чашки відвару м’яти або зеленого чаю. Після ванночки помастіть ноги жирним живильним кремом і надіньте теплі шкарпетки.\nНаступна ванночка підійде, щоб швидко пом’якшити шкіру ніг. Налийте в тазик теплої води і додайте туди чверть чашки свіжовичавленого лимонного соку, щіпку кориці, 2 столові ложки оливкової олії і чверть чашки молока.\nВанночки для терапії\nАле ванночки для ніг можна робити не тільки для краси. У китайській традиційній медицині вони давно застосовуються як засіб для детоксикації організму. Звичайно, найбільш ефективно це робити в поєднанні з іншими процедурами і очищає дієтою. Ванночки для ніг допомагають звільнити організм від токсинів і металів, які потрапляють в організм з їжі, напоїв і повітря. Приготуйте ванночку по одному з наведених нижче рецептів і тримайте в ній ноги близько 30 хвилин. На підошвах ніг розташовані самі великі пори, тому ванночки для ніг є одним з кращих засобів для очищення організму. Через півгодини видалите з шкіри омертвілі клітини, вимийте ноги і змастіть їх стовідсотковим лосьйоном з алое вера.\nУникайте лосьйонів і кремів з великою кількістю барвників і ароматизаторів, так як їх інгредієнти після процедури особливо швидко вбираються в шкіру. Протягом одного тижня рекомендується робити очищаючі ванночки для ніг щоденно; потім для підтримки результату буде достатньо одного разу на тиждень.\nЗмішайте 1 чашку морської солі, 1 чашку солі Епсома і 2 чашки питної соди. Зберігайте суміш у щільно зачиненій контейнері. Додавайте в ванночки для детоксифікації по 0.25 чашки цієї суміші.\nРозведіть в теплій воді 1 чашку солі Епсома і 2 столові ложки сухого меленого імбиру.\nДля цієї ванночки вам знадобляться: одна чашка солі Епсома і по одному пакетику м’ятного і ромашкового чаю. Помістіть інгредієнти в тазик з водою і залише на 10 хвилин. Потім відмочувати ноги у ванночці протягом 30 хвилин. Така ванночка не тільки виводить з організму токсини, але і надає розслабляючу дію.\nЗмішайте 1 столову ложку меду, 1 столову ложку рідкого мила, 1 столову ложку ванільного екстракту і 2 столові ложки олії солодкого мигдалю. Цю ванночку можна використовуватися не тільки для детоксифікації, але в якості засобу проти грибка — мед має антибактеріальні та протигрибкові властивості. Крім того, мед відлущує і зволожує шкіру, а масло пом’якшує її.


Активістка, ілюстраторка та поетеса: три жінки, які творили історію | Письменники України\n2021-04-10 07:00:00 Читомо\nЇї історія. 50 жінок та дівчат, які змінили світ. Катерина Галліґан / пер. з англ. Григорович О.Ю. – Ранок, 2019 – 112 с.\nКнижка Катерини Галліґан розповідає історії аж п’ятдесяти жінок та дівчат, які не побоялися кинути виклик цілому світу. Правительки, лідерки думок, мисткині, науковиці, правозахисниці… Чиїсь імена ви чули неодноразово, про інші, можливо, дізнаєтеся вперше. Але кожна історія однаково вражає та надихає.\nЧитомо публікує відразу три таких історії, які розкажуть вам про письменницю та активістку Майю Енджелоу, іллюстраторку Беатрікс Поттер та поетесу Мурі Баї.\nМайя Енджелоу, письменниця та активістка руху за громадянські права\nМарґарит Енн Джонсон народилася 1928 р. в місті Сент-Льюїс, штат Міссурі, США. Після розлучення батьків її з братом Бейлі відправили жити до бабусі у Стемпс, штат Арканзас. Маленький Бейлі не міг вимовити ім’я Марґарит, тож називав ї ї просто Майя…\nЦе прізвисько прилипло до дівчинки. Потім сталося дещо жахливе. Коли Майї було сім років, і вона з братом поїхала відвідати маму, на неї жорстоко напав мамин новий приятель. Дівчинка була так шокована тим, що сталося, що на п’ять років припинила розмовляти.\nКоли Майя повернулася до Стемпса, подруга її бабусі, місіс Флаверс, познайомила її з книгами та розповіла, що деякі з них треба читати вголос, — так потроху дівчинка знову заговорила.\nМайя була чудовою дитиною та прекрасно навчалася в школі. Книжки і слова стали для неї друзями, у компанії яких вона почувалася щасливою та вільною.\nМоя місія в житті — не просто вижити, а процвітати\nВід тиші до пісні\nУ підлітковому віці Майя переїхала до Сан-Франціско, де отримала стипендію на навчання танців та акторської майстерності. Вона стала першою темношкірою дівчиною, яка працювала кондукторкою в трамваї.\nПісля народження сина Гая вона бралася за будь-яку роботу, щоб утримувати себе та дитину. Дівчина була танцівницею, кухаркою, навіть ремонтувала автівки. Потім вона вийшла заміж за грецького моряка Анастасіаса Енджелопулоса та використала його прізвище для створення псевдоніму — Майя Енджелоу.\nУ 1950-х Майя була успішною виконавицею, з’явилася у відомій опері «Порґі та Бесс» і в багатьох інших постановках. Але більшу частину своєї енергії вона спрямувала на інший вид діяльності — боротьбу за громадянські права, за рівноправ’я для афроамериканців та припинення жорстокого ставлення до жінок.\nПопри свою успішну кар’єру акторки в США, Майя переїхала спочатку до Єгипту, а згодом до Гани, і тільки потім повернулася до Америки. Майя почала писати, коли її друг, відомий романіст Джеймс Болдуїн, заохотив її до створення автобіографії. Так Майя почала змінювати історію.\nУ 1969 р. ї ї мемуари «Я знаю, чому співає пташка в клітці» («I Know Why the Caged Bird») стали першим бестселером нехудожньої літератури, написаним жінкою-афроамериканкою.\nЯ знаю, чому співає пташка в клітці\nМайя стала міжнародним відкриттям та написала ще багато незрівняних п’єс, сценаріїв, есе, кулінарних та дитячих книжок, кілька томів поезії та ще п’ять автобіографічних робіт про своє цікаве життя. Вона склала та зачитала вірш «На пульсі ранку» («On the Pulse of Morning») на честь інавгурації президента Білла Клінтона. Майя стала однією з найуспішніших письменниць світу: тридцять з тридцяти шести ї ї книг стали бестселерами.\nПостійно долаючи перешкоди та роблячи сміливі кроки, Майя стала першою темношкірою жінкою, яка писала голівудські п’єси. Вона отримала п’ятдесят почесних відзнак, а також різноманітні літературні та інші нагороди, у тому числі «Еммі» за роль у кінострічці «Коріння».\nЯкщо тобі щось не подобається — зміни це. Якщо не можеш змінити це — зміни своє ставлення\nЖиття Майї завжди було пов’язане зі смутком: від жахливих подій дитинства і до утисків расового характеру в Арканзасі. Їй ніколи не було легко. Коли Майїн друг Мартін Лютер Кінґ, помер у день її народження, жінка на багато років припинила його святкувати.\nАле попри тугу Майя вміла виживати, була сильною, веселою, життєрадісною жінкою, яка оточила себе друзями, досліджувала світ та змінила своїми текстами й неймовірними промовами багато життів.\nМаленька дівчинка, яка не могла говорити, стала одним з наймогутніших ораторів світу. Багатим, глибоким голосом вона читала свої промови для величезної аудиторії. Окрім письменницької роботи, вона боролася за рівне ставлення до всіх, досліджувала історію афроамериканців та прославляла жінок.\nПисьменниця, акторка, сценаристка, танцівниця, історикиня, мандрівниця, вчителька, новаторка, поетеса, подруга — усе це Майя, словами її вірша: феноменальна жінка.\nБеатрікс Поттер, авторка та ілюстраторка, яка створила Кролика Пітера\nМалювання домашніх улюбленців\nГелен Беатрікс Поттер народилася 1866 р. в заможній лондонській родині. Ї ї творчі батьки, Руперт та Гелен, заохочували дівчинку та її молодшого брата Бертрама до малювання їхніх улюбленців.\nУ них були кролики, ящірки, миші, їжаки, черепахи, змії, жаби та навіть кажан! І хоча родина мешкала в Лондоні, вони багато часу проводили на півночі Англії та в Шотландії, адже всі любили сільську місцевість.\nБатько Беатрікс зрозумів, що в дівчинки хист до малювання, коли та була ще зовсім маленькою. Він брав доньку до музеїв і галерей, знайомив зі своїми друзями художниками. До того часу, як їй виповнилося вісім, вона вже заповнила малюнками стоси блокнотів. І хоча у дівчинки був учитель малювання, вона здебільшого навчалася самотужки, перемальовуючи книжкові ілюстрації та картини з виставок.\nУ підлітковому віці улюбленими тваринами Беатрікс стали двоє кроликів: Бенджамін Бондер та Пітер Пайпер, які всюди ходили за нею та виконували різноманітні трюки.\nНа багатьох її ранніх роботах зображені саме ці два улюбленці. Також Беатрікс створювала надзвичайно точні малюнки рослин, а найбільше їй подобалось зображувати сцени з улюблених дитячих казок, таких як «Попелюшка».\nКролик на ім’я Пітер\nОдна з перших казок Беатрікс була про пустотливого кролика, якого звали Пітер. Дівчина написала її для хлопчика Ноеля, сина колишньої губернаторки, Анні Мур, яку дуже любила.\nБеатрікс багато разів намагалася надрукувати історію, але ніхто не хотів перетворювати її на книгу. Тож дівчина надрукувала її самотужки, щоб подарувати рідним та друзям. Побачивши завершену книгу, видавець Фредерік Ворн змінив свою думку та попросив Беатрікс проілюструвати її в кольорі. Дівчина зробила це, і до неї миттєво прийшов успіх.\nАвторка поспішила створити більше книг про Кролика Пітера та його друзів. Потім вона закохалася у свого редактора, Нормана Ворна, але невдовзі після одруження він помер від лейкемії. Серце Беатрікс було розбите.\nЄ щось надзвичайне в написанні перших слів казки. Ніколи напевне не знаєш, куди вони тебе приведуть\nБеатрікс знайшла розраду в природі, зокрема в Озерному краї. Урешті-решт вона написала й проілюструвала двадцять вісім книг та розробила першу іграшку Кролика Пітера, чайний набір з Кроликом Пітером, капці та настільну гру.\nКролик, якого полюбив весь світ, став першим персонажем дитячої казки, що перетворився на бренд поза книгою.\nЗахопившись захистом довкілля, Беатрікс зрештою придбала п’ятнадцять ферм навколо Озерного краю. Її улюблена ферма носила назву «Гілл Топ» і стала місцем подій багатьох її книжок. Тісно співпрацюючи з Національним фондом, жінка допомогла зупинити людей, які хотіли викупити та забудувати гарні дикі землі.\nВона вийшла заміж за Вільяма Гіліса, адвоката, якого зустріла під час своєї природоохоронної діяльності. Вони щасливо жили разом багато років. Беатрікс не тільки допомагала зберігати природу, а й удосконалювала життя людей, які жили неподалік від неї, залучаючи до району медсестер. Вона любила працювати на своїй фермі в брудних черевиках та хустці, допомагаючи косити сіно та доглядати овець. Беатрікс Поттер померла 1943 р., залишивши Національному фонду понад чотири тисячі акрів землі.\nНе можна залишатися вдома протягом усього життя, ми повинні показати себе світові та дивитися на це як на пригоду\nБеатрікс — одна з найулюбленіших дитячих авторок та ілюстраторок у світі. Її вічні твори захоплюють та дарують радість мільйонам дітей вже понад сотню років. Не тільки талановита, але й щедра, Беатрікс тяжко працювала, щоб зберегти гарний світ природи, який любила.\nЩороку продаються понад два мільйони її книжок, а це приблизно чотири примірники щохвилини. Перетворивши ілюстрування дитячих книг на поважну та бажану професію, Беатрікс своїми вчинками проклала шлях для численної кількості авторів та ілюстраторів. Весь світ побачив, якими успішними і наскільки важливими можуть бути дитячі книжки.\nМіра Баї, індійська поетеса, співачка і свята\nМіра народилася на межі XV і XVI ст. у Раджастані, Північна Індія. Коли їй було три роки, до їхнього будинку прийшов мандрівник садху. Він дав маленькій Мірі ляльку Шрі Крішни, який, за віруванням індусів, є нащадком Бога. Батько не хотів, щоб лялька лишалася у дівчинки, адже був впевнений, що донька ще не здатна оцінити такий особливий подарунок.\nПроте Міра вже полюбила ляльку та відмовлялась їсти, доки не отримала її назад. Відтоді дівчина вирішила слідувати за Шрі Крішною та любити його до останніх днів життя.\nНе забувайте про кохання, воно принесе вам божевілля, яке ви потребуєте\nСвята та пісні\nЯкось Міра побачила весільну процесію та запитала:«А хто буде моїм чоловіком?», на що матір жартівливо відповіла їй:«У тебе вже є чоловік — Шрі Крішна!». Жінка знала, як Міра любить індуїстського бога, та підтримувала її віру. На жаль, мати померла, коли Міра була зовсім маленькою.\nКоли вона виросла, родичі за традицією влаштували для неї шлюб. Міра вийшла заміж за принца на ім’я Бходжрадж, і хоча родина чоловіка була багатою та впливовою, нове життя не зробило дівчину щасливою. Вона продовжувала співати пісні на честь Шрі Крішни навіть попри те, що це не подобалося родичам чоловіка. Ті заздрили Мірі, яка прославилася завдяки своїй вірі та пісням, але дівчина не звертала на це уваги.\nЇї вірші-пісні, які називали бгаджани, набували популярності, і невдовзі люди по всій Індії почали співати їх. Потім слава жінки привернула увагу імператора Акбара Великого, мусульманина та ворога родини чоловіка Міри.\nАкбар твердо вирішив зустрітися зі «святою принцесою», як називали Міру, тож видав себе за жебрака, прийшов до неї додому та подарував дівчині гарне коштовне намисто на знак своєї поваги. Коли ревнивий чоловік Міри дізнався про це, він наказав їй убити себе. Дівчина слухняно пішла на річку, щоб втопитися, але побачила видіння. У ньому Шрі Крішна сказав їй вирушити замість річки до палацу Вріндавана та продовжувати славити його. Так Міра і зробила.\nЯк я можу жити без енергії, що перевертає гори?\nУрешті-решт її чоловікові стало дуже соромно за свою злість, він благав жінку повернутися, і вона погодилась. Дуже скоро він помер, а його родина звинуватила в цьому Міру. Вони наказали їй виконати саті — стародавній ритуал, згідно з яким жінка мусила кинутися в поховальне багаття свого чоловіка та загинути в полум’ї, але Міра відмовилася. Вона сказала, що її справжній чоловік — Шрі Крішна, і він не помер. Родичі чоловіка продовжували робити її життя нестерпним: вони не випускали жінку на вулицю та навіть намагалися вбити. Зрештою Міра знову втекла до палацу Вріндавана, де могла вільно прославляти Крішну. Легенди кажуть, що коли вона померла, Шрі Крішна прийшов до храму та відкрив їй свою душу. Міра покинула своє тіло та розчинилася в серці коханого.\nТепло нічних сліз приведе тебе до бога\nМіра написала багато бгаджанів, які співають і сьогодні. Вона надихнула мільйони людей своєю відданістю Шрі Крішні. Попри те, що Міра була принцесою, вона відвернулася від багатства та розкоші й жила на вулицях, як жебрачка, адже єдине, що мало для неї значення, — це любов до Шрі Крішни. Дівчина страждала через свою віру, але саме віра сповнила її життя любов’ю та радістю.\nОригінал статті на Suspilne: Активістка, ілюстраторка та поетеса: три жінки, які творили історію


Таможни Одессы и Днепра являются рекордсменами по нарушениям — Народний депутат Ніна Южаніна\nГолос Столицы, 19.05.2017. Ежедневные таможенные платежи выросли почти на 500 миллионов гривен. Если до недавнего времени они составляли 800 миллионов гривен, то сейчас сумма поступлений достигла уже 1,3 миллиарда гривен. Такие цифры сообщил премьер-министр Владимир Гройсман. По его словам, увеличение таможенных платежей наблюдается в течение последних нескольких месяцев. За счет чего выросли ежедневные таможенные платежи и действительно ли они увеличились на 500 миллионов гривен, рассказала в эфире радиостанции Голос Столицы председатель комитета Верховной Рады по вопросам налоговой и таможенной политики Нина Южанина.\n— Хочу вам повідомити, що як не абсурдно це буде звучати, але ми кожного засідання комітету в питаннях «різне» обов'язково обговорюємо ті проблеми, які є на митниці. І буквально в цю середу в нас відбулася така зустріч, де ми мали змогу надати один одному всі матеріали про ті неподобства, які продовжують діяти на всіх митницях. Буквально на всіх. І коли чуєш про збільшення платежів на митницю, звісно, нам, як профільному комітету, хотілося б, дуже добре було б розібратися, завдяки чому збільшення відбулося. Хочу повідомити всім слухачам, що, по-перше, в грудні місяці було прийнято ряд змін в Податковий та Митний кодекси, які якраз і забезпечують левову частину збільшення платежів. Це і мита, і акцизи, і ПДВ при оформленні імпорту товарів. Десь в середньому справді митні платежі збільшилися на 24%. І завдяки вартісному вимірюванню, і завдяки кількісному також. Тому треба аналізувати щодо, наприклад, вартісних показників. По-перше, підвищено ціни на нафтопродукти на світовому ринку. Це вплинуло на збільшення бази оподаткування. Це дало приріст і як ПДВ, так і акцизного податку. Не забувайте, що ми акциз на імпортні нафтопродукти підвищили в минулому році. В цьому році діє нова ставка. Не треба забувати про те, що левову частину збільшення ПДВ принесла відміна пільги, яка стосувалася НАК «Нафтогаз» при імпорті газу. І це стосувалося зимових періодів, таке збільшення ПДВ в бюджет давало десь до мільярда в місяць. Тому коли ми говоримо про збільшення на 500 мільйонів в день — це справді є такий показник. Але коли його починаєш розбирати, то він в більшій мірі залежить від того, що були змінені норми оподаткування ще в минулому році на цей рік.\n— З одного боку дуже погано, що в нас такі є проблеми на митниці. А з другого боку, це надає нам можливість нарешті здобути в бюджет додаткові платежі. Тому що ми вже маємо змогу автоматизувати більшість процесів і відслідковувати дуже багато показників, на які можемо згодом впливати. Ми, наприклад, проаналізували, що в останні місяці в цьому році у нас питома вага основного розмитнення товарів, питома вага між митницями різко змінилася. Наприклад, Київська обласна митниця велику кількість вантажів зменшила, кількість вантажів перейшла на Одеську митницю. І ми більш глибоко почали аналізувати, а що ж відбувається на Одеській митниці тощо. Тобто ми вже знаємо, де є проблеми, і в чому може бути оптимізація при розмитненні на Одеській митниці. Ми розбираємося, через яких платників саме відбуваються такі зловживання, що це саме за зловживання. І будемо дуже продуктивно працювати з ДФС для того, щоб в подальшому спрямовувати всі зусилля якраз на боротьбу з тією оптимізацією, яка не зменшується. А це резерв надходжень в державний бюджет. Тому що нам працювати є над чим. Але в цих збільшеннях щоденних, звісно, є здобутки щодо як раз боротьби з такими проявами, які відбувалися все життя на митниці. Не можна сказати, що нічого не змінилося. Навіть завдяки тій нормі, що 10% від перевиконання індикативних платежів залишаються на митниці для використання, для інфраструктури, для виплати заробітної плати митникам, це є той інструмент, який вплинув все-таки на те, щоб і митники були зацікавлені в тому, щоб державний бюджет отримував більше платежів.\n— Мені здається, що ще при Насірові зміни почалися з того періоду. Мені здається, що просто треба працювати більш комплексно. Не можна точечно розбиратися з кожною митницею, переміщувати керівників безкінечно. Взагалі в нас роботи на митниці просто дуже багато.


Зазвичай, біль в спині у собак не вважається серйозною проблемою. Це досить поширене захворювання. Хребет складається з спинного мозку, який пов’язаний нейронами відправки повідомлень від мозку до іншої частини тіла. Спинний мозок укладений в хребет, який складається з хребців і міжхребцевих дисків. Ці диски схильні до травм і пошкоджень. Коли диск розривається або випадає зі своєї позиції, це може негативно позначатися на спинному мозку і викликає серйозні болі. Більшість травм у собак відбувається в центрі хребця. Зазвичай, це відбувається, коли міжхребцевий диск випав з своєї позиції. Чим швидше викорінюється проблема, тим краще проходить лікування. Помітити симптоми досить просто, тому, що собаці важко повертати голову в різні боки або опускати її. Навіть коли вони їдять або п’ють. Якщо диск випав в середині хребта, то собака вигинає спину дугою від болю. Крім того, у важких випадках виникає слабкість або параліч задніх кінцівок. У деяких випадках ці симптоми виникають раптово, в інших будуть розвиватися повільно протягом тривалого часу.\n. У кожному разі, будь-який з цих ознак є достатньою причиною, щоб відвести вихованця до ветеринара. Ці травми особливо поширені у деяких порід: такса, бігль, бассет-хаунд і бульдог. Представники цих порід в 10 разів частіше страждають від травм хребта. Лікування складається з лікарських і хірургічних заходів. Першим кроком, практично завжди, є використання протизапальних препаратів. Це допоможе звести до мінімуму розміри грижі міжхребцевого диска при одночасному зниженні запалення навколо спинного мозку. У серйозних випадках, виступаючі диски можна видалити хірургічним шляхом. Прогноз з будь-якою формою тяжкості хвороби змінний. Багато собаки повертаються до звичайного способу життя, в той час як інші більше ніколи не можуть ходити. Це залежить від тяжкості травми і своєчасного лікування.\nСалони краси для собак\nСтворення біотопу в акваріумі для райдужних рибок


Російські ЗМІ звинуватили Власенка, Семенченка і Наливайченка у торгівлі органами терористів (відео) - ZAXID.NET\nРосійські ЗМІ звинуватили Власенка, Семенченка і Наливайченка у торгівлі органами терористів (відео)\nСуспільство — Ольга Карабан, 11:27, 7 липня 2014 0 0\nРосійські ЗМІ заявили, що депутат від «Батьківщини», екс-адвокат Юлії Тимошенко Сергій Власенко координує торгівлю органами терористів, керівник батальйону «Донбас» Семен Семенченко постачає їх, а голова СБУ Валентин Наливайченко – «кришує».\nТака інформація з’явилися в ефірі телеканалу «Россия 24», інформує Переса України.\nЗа даними телеканалу, Власенко є координатором постачання органів з зони проведення АТО. Доказом цього, на думку російських журналістів, є переписка нардепа із лікаркою з Німеччини Ольгою Вібер, яку оприлюднили в мережі після нібито злому поштового аккаунту Власенка.\nЯк зазначається у повідомленні, до торгівлі органами також були причетні голова СБУ Валентин Наливайченко, який «кришував» цей «бізнес», а також керівник батальйону «Донбас» Семен Семенченко, який начебто є постачальником у цій схемі.\nУ свою чергу, Семенченко, коментуючи цю інформацію на своїй сторінці у Facebook, закликав російські ЗМІ не «халтурити» та більш прискіпливо ставитись до подачі вигадок.\n«Привітайте мене, друзі. Тепер за версією телеканалу «Росія 24» у мене є бізнес. Торгівля людськими органами на паях з панами Власенком, Наливайченком і загадковою Ольгою Вібер. Судячи з якості фантазій воїнів агітпропу РФ, прізвище для простоти взяте з назви хорошої програми viber. Вже звик до того, що я є зосередженням усіх ознак персонажа фільму жаху, але якість цієї фантазії від «Росія 24» приємно здивувала. Значить перемога близька», – написав він.\n«До речі, користуючись нагодою, хочу попросити владу РФ (вони теж зі мною в частці) перестати надсилати в якості терористів алкоголіків з РФ. На їх печінки падають ціни і Ольга viber буде незадоволена. А раптом поскаржиться іншим моїм «бізнес-партнерам»??? До речі, Кеннеді це теж ми. Того:)», – додав Семенченко.\nВін також повідомив, що нещодавно познайомився з лідером «Правого сектора» Дмитром Ярошем, тому в наступному сюжеті «Россия 24» може заявити, що Ярош також «в справі».


Неорганічні речовини: мінеральні солі - 10 клас - Розробки уроків - Каталог статей - Персональний сайт вчителя біології\nП`ятниця, 20.04.2018, 12:04\nНеорганічні речовини: мінеральні солі\nТема. Неорганічні речовини: мінеральні солі.\nМета: розглянути біологічну роль мінеральних солей в організмі; розширити знання про біологічне значення в організмі неорганічних сполук, розвивати вміння узагальнювати , робити логічні висновки; виховувати почуття власної гідності;\nТерміни та поняття: мінеральні солі, аніони, катіони.\nОбладнання: періодична система хімічних елементів Д.І. Менделєєва\nВправа « Я зичу тобі…» ( Учні стають у пари і вголос бажають одне одному успіху , гарного настрою і т. д.)\nд) Яке значення води в організмі людини?\nДля підтримання процесів життєдіяльності окремих клітин і організму важливе значення мають солі неорганічних (мінеральних) сполук. Вони входять до складу живих організмів\nв основному в розчиненому вигляді, тобто у вигляді йонів. Кожен йон має значення для організму, виконує певні функції в обміні речовин. Загальний вміст мінеральних солей у клітинах різних типів невеликий: 1-1,5%.\n• Які ви можете назвати мінеральні солі, присутні у клітинах?\n1. Мінеральні солі\n2. Значення для життєдіяльності організмів\nМінеральні солі – неорганічні речовини, які підтримують в середині клітини стану (pH), забезпечують її нормальне функціонування.\nМінеральні солі в великій кількості містяться в клітинах, які утворюють опорні органи – черепашки, хітиновий панцер кістки. В цитоплазмі інших клітин більша частина солей знаходиться в дисоційованому стані в вигляді катіонів і аніонів – K+, Na+, Ca2+, Cl–, HCO3–, H2PO4– і інші.\nNa+ — Натрію HSO\nOH ––— гідроксилу\nCl ––— хлоридної кислоти\nSO 4 2-— сульфатної кислоти\nHPO4 2-— фосфатної кислоти\nHCO32− — карбонатної кислоти\nМетод “Навчаючись – вчуся”.\nКлас ділиться на групи, які отримують завдання і працюють з додатковою літературою. Після вивчення групи обмінюються інформацією.\nДати відповідь на запитання: Із курсу біології, вивченого у школі, вам уже відомо не тільки те, як побудовані клітини вашого організму, організмів рослин та тварин, але й які речовини в них містяться. А яких речовин у клітинах міститься найбільше?\nКатегорія: 10 клас | Додав: Ula (13.09.2016)


Демонтаж старої плити і монтаж нової на... Одеса - Oferteo.com.ua\nБудівництво в Одеса\nДемонтаж в Одеса\nЗапит на пропозицію номер 3450729\nДемонтаж старої плити і монтаж нової на ресторані, 31-60 м²\nОбсяг замовлення: потрібно провести демонтаж старої плити і монтаж нової на ресторані\nРозмір: 31-60 м²\nМатеріали надає: за домовленістю\nДодаткова інформація: роботи виконуються в нічний час\n2018-11-07 Biofuel Energy\nПропонуйте найкращі послуги в галузі Демонтаж\nДля цього замовлення потрібні чесні експерти з категорії Демонтаж в місті Одеса. Якщо Ви надаєте подібні послуги, не гайте часу і зважіться на представлення пропозиції. Але перш ніж вступити в контакт з клієнтом, перегляньте опис замовлення: і переконайтеся, що Ви можете це запропонувати. Візьміть також до уваги надану клієнтом дату та інші вимоги, такі як: можливість виконання замовлення віддалено. Підготуйте додаткові питання, які допоможуть Вам з'ясувати очікування особи, яка подала запит. Клієнти шукають Компанії, які надають послуги демонтажні роботи, які можуть гварантувати своєчасне виконання замовлень. Подумайте, що відрізняє Вас від конкурентів.\nНе відкладайте розмову на потім і зв’яжіться з клієнтом як найшвидше. Розмова по телефону буде більш ефективною. Розкажіть про свій досвід в галузі Демонтаж. Це хороший шанс, щоб уточнити потреби покупця. Буває, що Клієнти, зацікавлені в пошуку підрядника в цій області, шукають також додаткові послуги. Якщо Ви можете запропонувати їх, наприклад, демонтажні роботи, згадайте про це під час розмови. Зустріньтесь, щоб краще підготуватися до виконання цієї роботи. Спробуйте також розвіяти сумніви клієнта, що можуть виникнути протягом розмови.\nПідготуйте пропозицію, що відноситься до категорії Демонтаж. Окрім основних вимог, майте на увазі розмову, зібрану під час розмови. Вкажіть вартість доставки в місто Одеса. В випадку, якщо змовник проявив інтерес до інших аспектів Вашої пропозиції, не забудьте врахуйте ці витрати в Вашій пропозиції. Надішліть клієнту контактну інформацію про Вашу компанію, щоб в майбутньому він зміг замовити інші подібні товари. Розгляньте представлення спеціальної пропозиції, щоб укласти вигідну умову.


Запізніле відкриття - № 097 (22116) четвер 19 грудня 2019 року - Одеська обласна газета «Чорноморські новини»\nВідгук на книжку віршів Дмитра Шупти «Тарасове відлуння» (Київ, УкрСІЧ, 2013)\nКожна книжка, приурочена поетові першої величини (а в даному випадку йдеться про Т.Г. Шевченка), так чи інакше мала б бути поміченою критиками чи літературознавцями, принаймні в межах відповідного краю, якщо не в столиці. Ця необхідність не тільки проявляє, а й стимулює громадськість до гуртування даної місцевості навколо ідеї, закладеної в основу тексту.\nНа жаль, книжка поета, яка мала б посісти чільне місце в духовній царині Причорномор’я, залишилася за ширмою, тож краяни так і не довідалися про видання, в яковому висвітлено пророка з дещо іншого боку, ніж ми звикли його бачити.\nУ цій поетичній збірці автор підійшов до постаті Шевченка не з позиції історика чи літературознавця — він пронизав своїм світлом часову відстань між добою Шевченка і сьогоденням. Саме цим і цікавий його доробок. Взаємовіддзеркалення цих двох епох у його творах, є симптоматичним.\nКнижка «Тарасове відлуння», переконаний, і через роки не втратить ні своєї гостроти, ні, тим більше, актуальності, бо природа справжності з часом не тільки не втрачає, а набуває. Для мене вартість збірки Дмитра Шупти визначається насамперед тим, що його поетичні рядки провокують мене на власні роздуми і спостереження, які виношувалися роками.\nТексти книжки можна, умовно кажучи, розбити на кілька розділів. У такому випадку читачеві було б легше орієнтуватися, бо хоча книжка невелика за обсягом та ще й об’єднана одним іменем, все одно напрошується на певні класифікаційні та часові моменти.\nДо першої частини належать рубаї, що висвітлюють світогляд автора. У призмі сьогодення бачимо шевченківське довічне перебування в душі українця, тож не випадково проглядається не тільки світобачення, а й шлях автора.\nУ другій, найбільшій за обсягом, частині бачимо Шевченка як поета, художника, як борця. Звертає на себе увагу те, що автор збірки не робить істотного розрізнення цих виявів натури Шевченка — для нього він єдиний і цілісний у своїх проявах. Цікаво і те, що пильна увага приділяється не тільки епізодам із життя Кобзаря, але і його життю, так би мовити, посмерт-ному. Отже, проміння такого погляду пронизує не лише часи його життя і діяльності, а й сьогодення і, попри все, сягає висот первинності історичного досвітку, якого не сягнула навіть рука Нестора-літописця. Автор, виходячи з історичного нашарування, добирається до часів, сказати б, передісторичних, опираючись на нинішні відкриття археологів та Книгу Велеса, не відому Шевченкові.\nЕпіграфом до всієї збірки Дмитра Шупти без будь-яких натяжок напрошується такий катрен (рубаї):\nяку нам дав Господь:\nНакинь оброть на дух свій\nі на плоть.\nНе можеш Батьківщині\nТо їй хоча б ні в чому\nЗвичайно, це парафраз відомої в медицині тези, і все ж його варто було б великими літерами виписати при вході до Верховної Ради. А ворота до держави Україна автор книжки відкриває не в Одесі, не в Борисполі, не в Чопі чи Порубному і навіть не в стольному граді, а в Каневі. Канів, таким чином, у цьому контексті набирає обличчя столиці, обличчя цілої держави. Саме так, бо тут покояться останки найбільшого і найпершого нашого князя. Це чи не єдине місце поховання, що збереглося від усіх дошевченкових величних постатей. Я не знаю, чи є у світі більш шанована у народі могила, ніж могила Шевченка. Я певен, для кожного українця, як в Україні, так і поза її межами, могила Шевченка стоїть перед святою Софією і перед пам’ятником над Дніпром рівноапостольному. Лавреат Нобелівської премії росіянин Іван Бунін прорік: «Шевченко — совершенно гениальный поэт». Про кого з росі-йських класиків він говорив з такою точністю і відповідальністю? Я не знаю. Ні про Пушкіна, ні про когось іншого подібного він не сказав…\nОтже, відчиняються ворота, і ми потрапляємо на Чернечу гору:\nГора Чернеча в Каневі —\nКруте її підгір’я,\nшлях на волю начертай.\nЧерез віконце в камені,\nПісок і воду моря\nГлаголицю сузір’їв прочитай.\nПевна річ, як споконвіку водиться, дорогу прочитання текстів мусимо (з певних міркувань) постійно скорочувати. Критика не спроможна уповні охопити весь матеріал, для цього потрібно було б написати втричі більше, від самого тексту. Така вже природа літературознавчого викладу. А тому, йдучи за автором, лише на мить десь призупинимось і поміркуємо разом з читачем, як вона виглядає — наша мандрівка. Перед нами один із катренів:\nЯ вернувсь на дороги села.\nЙду до батьківських\nА стежина туди заросла.\nНе кажучи вже про гостинець, навіть «стежина заросла». І цей відрізок позначений не бозна яким періодом часу, а сьогоденням. Ми не живемо в роки Голодомору, ми не потрапляємо у повоєнне село. Тоді стежка не заростала навіть для фронтовика. Бувало, що він приходив до згарища батьківської хати, але стежина до неї не заростала. Вчорашній воїн брався за сокиру, за вальок, за солом’яний сніп і простеляв не просто стежку, а цілий шлях до рідної оселі. Зринає в пам’яті Шевченкове: «Село неначе погоріло…». І тоді поет давав відповідь, чому так сталося. А що ж сталося з нами, що ми через півтораста літ не зрушили з місця, а подеколи навіть деградували? Бо у Шевченка є «село — і серцем відпочину», «неначе писанка село», а тут, мало не через усю вічність (адже над Україною пронеслися такі урагани, творець яких — людина, а не Творець), ми вкоротили віку самій природі, чинимо той злочин, на який не посягнула рука навіть диявола. Так, вчинити щось подібне до того, що творить нині людина, людина з маленької літери, природа не наважилася б. Людина повстала проти самої себе. І як слушно сказав шевченківський лауреат Василь Голобородько (а сказав він те, що думає кожен про себе): «ми самогубці». Ми постали в образі не якихось зайд чи загарбників, ні. Ми посвятили себе у місіонерів самогубства. Тобто наша місія не що інше, як місія на самознищення. Про це свідчить та ж статистика: за час незалежності населення в Україні скоротилося, щонайменше, на 15 мільйонів. Ось через що і «стежка заросла додому».\nНад цим лихом наші правителі не замислюються, а тому про це доводиться говорити (не говорити, а у відчаї кричати!) поетам. Чому поетам? Бо їм болить за весь народ. Чого не скажеш про політиків, які й винищують свій, а може, і не свій (для них), народ? Чи, може, в політиків, які ходять до церкви і замовляють із себе ікони, ставлячи їх поруч з апостолами, вселився сам диявол? Від поетових слів віє безпорадною гіркотою і нічим цьому зарадити.\nСело нині справді вимирає. Земля, яка була для наших предків усім, земля, за яку вбивали брат брата (Ольга Кобилянська), земля, як фата-моргана в Михайла Коцюбинського, земля у «Хіба ревуть воли, як ясла повні?» Панаса Мирного, «Земля» Олександра Довженка, земля, за яку Сталін зі своїми сатрапами заморив голодоморами мільйони українців, стає нині торжищем. Страшно. Дуже страшно.\nЗі зникненням села може зникнути не тільки мова, а й сама нація. Адже міста України (принаймні більшість) уже зрусифіковані, а відтак і денаціоналізовані. Чи ж зможемо вийти з цього порочного кола? Варто зняти мораторій на продаж-купівлю землі, як уся вона опиниться в руках іноземців. А тоді вже українцеві нічого робити на теренах не тільки його споконвічної вотчини, а й на теренах усієї України. Ми, в такий спосіб, заганяємо самі себе у безвихідь.\nПри творенні держави Україна ми позбулися найголовнішого — національності (мається на увазі графа у паспорті про національність). Бо ж нація без національності — все одно, що людина без імені. Це, по суті, те саме, що держава без кордонів. Кордон є свого роду шкірою, як шкіра людини чи тварини. Хто може жити без шкіри? Безкордоння — ось що призвело до окупації як Криму, так і Донбасу. Бо навіть якби у нас була першокласна армія, без кордонів ми не змогли б зупинити ворога, не встигли б… Перед жорстокістю і зброєю нашого ворога, кремлівського агресора, втрачає твердь під ногами вся Європа. А Європа — не Україна, Європа — це блок НАТО із найбагатшою державою світу.\nНа жаль, ми не тільки своєчасно не подбали про кордон, ми (лиха та була година) віддали йому, майбутньому нашому ворогу-агресору, атомну зброю, саме те (і єдине), що змусило б його добре подумати, перш ніж зазіхнути на Крим і Донбас.\nОсь чому так тривожно і застережно звучать ці рядки Дмитра Шупти:\nМи у своїй щоденній суєті\nЗабули про покликання святі,\nненаче хтось наздоганяє,\nвсі ми взаперті.\nПрикро, але це правда. Ми опинилися взаперті — один на один — з агресором, який може в будь-яку мить використати супроти нас ті боєголовки, які ми йому подарували. Поаплодуймо президентам, які залишили державу напризволяще, без кордонів і без військових кораблів, віддавши їх майбутньому агресору.\nАрена політики — не ляльковий театр. Перед нами і над нами — страшний і непередбачуваний тяж лиховісного Кремля, заснованого не ким іншим, як нашими пращурами. І чи не через це ми спокутуємо провину наших далеких предків — Володимира рівноапостольного, князя Юрія Довгорукого, сина його Андрія Боголюбського та багатьох інших? І чи не сидить у нас самих через їхню недалекоглядність жорстока дійсність сьогодення? Агресор віроломно і впевнено переступив через наше безкордоння, і в його хижих щелепах, через засліпленість наших попередніх президентів і парламентарів, хрускотять кістки наших хлопців… І як не крути, а повернути втрачене треба. Це питання питань, і комусь його треба вирішувати.\nЧитаючи-аналізуючи книжку Дмитра Шупти, (на жаль, я особисто не знайомий з ним), наче повертаюся у своє дитинство. Відразу завважу: не доведи нас, світе, знову до епохи сталінського свавілля! І все ж, яким би воно не було тяжким і злиденним, гірким і болючим, крізь стіни часу у серці моєму звучать дивовижно мелодійні народні пісні. «Де ви зараз?» — запитую вслід за автором:\nМене з піснями\nспалено колись —\nзатьмарив синю вись,\nАле мої безсмертні птахи\nТак, мені близькі ці слова. А кому вони не близькі? Маю на увазі тих, хто пережив і війну, і повоєнне голодне й холодне лихоліття. Коли вся наша (найкраща і найродючіша в цілому світі) земля не могла прогодувати невелику кількість люду. І тоді, будучи голодними і напівголими, ми співали. Ще й як співали! На вулицях чи понад ставком з одного берега на другий перегукувалися чудові голоси. Відбувалося чарівне пісенне дійство. І не тільки вечірня пісня на тому чи іншому кутку. Наші матері йшли з буряків, з тих, колгоспних, які проклинали, від яких ночами не могли спати через біль у суглобах, та йдучи додому, іноді по 5—6 кілометрів, співали. Співали, бо лише в пісні могли вилити свій біль, розважити своє стражденне життя…\nТа повернуся до процитованого чотиривірша. Що ми бачимо і чуємо з першого рядка? Пісню! В Україні, де б це не було, на Поліссі чи на Поділлі, на Слобожанщині чи в степах Херсонщини, на Полтавщині чи Буковині, щовечора, і в тяжкий будень, і в неділю, звучала пісня. І та пісня разом з вечірнім небом духовно наповнювала все довкруж ангельськими голосам дівчат та парубків, які йшли їм навперейми. То були такі мистецькі дійства, яких і в столичних театрах пошукати! Скільки наших сільських крушельницьких та солов’яненків пішло у безвість?!. Ось тому і «Печальний дим затьмарив синю вись».\nТак воно і було б, якби… Сталося не передбачуване ніким. І сталося, можна сказати, на рівному місці. Не сподівалися, та що там не сподівалися — вони (кремлівські бонзи) і в найстрашніших снах того не могли побачити такого повороту в історії імперії. Здавалося, все, поставлено останню крапку… Та ось «безсмертні птахи попелу, що фенікси, оживши, піднялись».\nЗдавалося б, збулося: Україна стала УКРАЇНОЮ, але наступні чотири рядки повертають нас до жорстокої дійсності:\nЩомить не так...\nне те у нас щокрок —\nРозсіяні множинності думок —\nЩоб кожен уявляв,\nщо він — пророк.\nМушу зазначити: незважаючи ні на що, доба пророкувань невичерпна, хоча Біблія вважає останнім пророкуванням (в «Апокаліпсисі», який ще називають «Відкриттям Івана Богослова») побудову Нового Єрусалима чи не на теренах нашої Вітчизни. Ось тому, очевидно, таки саме тому, постає тверде й незаперечне, впевнене і непохитне, таке, що відповідає принципу неприпустимості інших тверджень, бо саме так і належить йому бути:\nНавік співзвучний іншим\nя світам —\nДумки і почуття мої всі там,\nТому я України дорогої\nНіколи не покину й не продам.\nНа перший погляд, другі два рядки постають запереченням двом попереднім. І прочитується (в цілому) цей катрен як парадокс. Однак при уважнішому прочитанні перед нами постає досить послідовна й упевнена сама в собі позиція: співзвучність стосовно інших світів не проявляється тут як самоусунення від материзни, а, швидше за все, як повага до інших світоглядів, думок, традицій, переконань, релігійних постулатів тощо… Отже, не зазіхаючи на ствердження протилежного і не заперечуючи чужого, а віддаючи йому належне, автор привносить в інші світи свій, бо кожна, не тільки нація, а й людина, а якщо піти далі, то й кожен атом, є частинкою цілого організму світотворення, хоча воно, в природі своїй, протилежне. Тож останні два рядки не тільки не заперечують, а дбайливо утверджують цілісність даного катрена. Відтак парадокс зникає і натомість виникає чітка і цілком вмотивована структура довершеності.\nЯк я уже зазначав, другий (умовно) розділ є хребтом усієї книжки, і тому приковує увагу до центральної особи й уже з першого вірша «Тарасова зоря» ставить читача в досить непросте становище. У цьому тексті перехрещуються дві неординарні постаті, а точніше мовити, два типи, які прочитуються неоднозначно і, щонайголовніше, настільки віддалені як часом, так і характером світоглядів та параметрів, що змушують хоч на мить зупинитися і вставити бодай якусь позначку.\nСьогодні, коли, здавалося б, нарешті збулися пророчі слова Шевченкового «Заповіту» і мала б зійти зоря Шевченка у небі України, відбувається щось зворотне. Це паскудство розповзається своїм смородом із якогось не відомого нам загнилого і затхлого підвалу. Ним заповнюється простір. Комусь хочеться погасити сонце України, заради якого на Майдані вмирали найвірніші її сини, притлумити святе Шевченкове ім’я. І певною мірі тому комусь це вдається. Та то лише скиглення, те засліплене скиглення, що заздалегідь приречене. Сяйво Шевченкового сонця, як і народ, якому воно сяє, — безсмертні. Й аж допоки над Україною не засяє інша зоря першої величини, рівна Шевченкові, кожен українець, де б він не жив, буде сповідувати ім’я Шевченка. І навіть після того служитиме. Хоча б тому, що він був першим.\nЦікавий і цінний цей вірш ще й тим, що в інтерпретації автора Україна, чи не вперше, постає як «Божа раса», а Шевченко — як Божий пророк, і ці увиразнюючі означення, як-от Пророк і Шевченко, справді поєднуються.\nАвтор не просто вимальовує образ нашого генія. Він входить у полюси його енергетики, заряджається сам і нас заряджає:\nЗ кожним вдихом\nдо Тараса чемна\nМалювать по пам’яті\nЗначить, у душі його носить.\nЦя тема продовжується. Дмитро Шупта заторкує іменем Шевченка найвіддаленіші згадки нашої історії, намагається зродити всеосяжне відлуння і в нашому столітті й тисячолітті, і в тисячоліттях минулих, до Шевченкових, які ще ждуть на лопату археолога, аби той прояснив нам нас самих у тих незапам’ятних часах. Шевченко, як відомо, теж доклав певних зусиль для невимирання і рятування старовини і старожитностей в укладі нашого побуту, ландшафту, архітектури.\nНема нічого дивного в тім, що автор перебігає дорогу науковцям. Так уже ведеться, що поети прокладають шлях навіть ученим (згадаймо момент проникнення Миколи Тесли в таємницю таємниць енергетики: він дістався туди завдяки Фаусту Гете). А якщо піти далі, то перед нами відкриються світи невмирущих Вед або біблійних текстів, створених нашими гомерами. На жаль, бібліотека Кам’яної Могили ще й досі не розкрила уповні нам своїх текстів.\nЧерез серце і, можна сказати, душу вірша «Тарасове відлуння» прочитується зріз минувшини від маловідомого міста Голунь — столиці Скіфії, що на Полтавщині, під Більськом, до наших днів. Про неї йдеться як у Геродота, так і у Велесовій книзі.\nЦікаві поетичні розвідки знаходимо і в творах «Мойсівка» та «Тарас в Яготині». Їх варт було б поставити поруч, тим більше, що вони як періодично, так і тематично споріднені. А головне, що саме ці твори несуть у собі чи не найбільший і чи не найвагоміший тяж минувшини і прагматизм (інтуїтивний) його місця в житті й творчості на теренах сучасної України.\nТак, безперечно, слава має свої крила. Вона йде попереду героя і веде його, хоч і не за руку, та від того їй не бракує відваги оприлюднити те, що було ним уже відвойоване від самого життя. Так, із нікому не відомого козачка постає не просто пан, а пан у киреї аристократа Духа. Він — уже відомий художник, славнозвісний поет, тож невипадково у Мойсі-вку на честь його приїзду зібрався як світ, так і цвіт всієї тодішньої України. Важко переоцінити хвилювання моменту причетності до цього дійства вже обласканого долею самого Шевченка. Справді, в далекому Петербурзі він отримав вольну, познайомився з придворною елітою. Закінчив академію під егідою Брюллова — митця першої величини тогочасної Росії. І чи не найголовні-ше — у його викупі з кріпацтва брав участь сам цар. Й ось, за В. Іванисенком, забута Богом і людьми Мойсівка: освічена Україна зустрічає не просто свого героя, вона, не відаючи того, зустрічає свого генія, свого пророка. І він її. Таку малу і немилосердно винищену, таку поганьблену і сплюндровану, таку, що до дулібів схожа своїм рабським падінням. (А хіба наших селян не запрягали в колгоспах разом з коровами в плуги?). Так, Шевченко знав ціну своїм землякам, і боліли вони йому тяжким і глибоким сердечним болем. І тим болем просякнутий привезений із Петербурга «Кобзар». Чи не в той день, у Мойсівці, він посіяв зерно, яке вже через рік проросло в Яготині, звідки Варвара Рєпніна у листі до Ейнара віщує грозу? Звісно ж, грози в Яготині не відбулося, і все ж вплив на громадськість, на пробудження суспільства дався взнаки. Люди обнадіялися і повірили, що воля таки прийде.\nУ моїй пам’яті зберігся образ старенької бабусі, в якої ми в Запорізькому, що на Січеславщині, купили хату, коли переїхали з Вінниччини. До неї вже торкалося століття, та пам’ять її дивувала все наше невеличке село. Вона знала напам’ять майже всього «Кобзаря», однак з іменем Тараса пов’язувала не стільки його твори, скільки бунтівничий запал. Вона вірила, що Шевченко не помер, що він очолив революцію 1905-го, а 1917-й вважала роком зради Шевченкових планів. Коли ж заходила розмова про смерть і похорон Шевченка в Каневі — плакала. І плакала через те, що він не дожив до звільнення свого народу з кріпацтва.\nОбраз Шевченка в очах українців (а та бабуся народилася десь у чортомлицьких степах) як визволителя народу з московського ярма мав, очевидно, більший вплив, аніж його поетичне слово чи написані ним картини. Це говорить про те, що народ понад усе плекав надію на волю. Ми, будучи ще дітьми, «гострили сокиру», не розуміючи, хто такий Микола. І було це вже в середині двадцятого століття. Твір «Тарас в Яготині» не зав’язаний на вістрі боротьби, а на колізії сатири.\nСатира — зброя, гостріша і страшніша за меч і за гармату. Таких творів-інвектив у книжці не так уже й багато. Крім названої вище поеми, це ще «Шевченко у смушевій шапці» та «Торгівля». Ці твори йдуть у традиції викривальної сатири і говорять про характер автора з крицевою пружиною хребта. Варто на це зважити.\nУ схожій тональності звучить і вірш «Пересторога». Так, це — правда. Вона — гола, як кожна істина. Не тільки в Одесі, а й у будь-якому місті можна зіткнутися із шевченкофобією. Ця лють до нашого світоча не згинула разом із царем від руки більшовицького ката. Шевченкове пророцтво збулося. Царя до ката таки повели, але в тих, хто розстрілював і палив останки царя, залишилася жовч і на Шевченка. Їм потрібен був образ Шевченка, але не той, який потрібен був нам. Вони й понині не можуть дати ради з цим іменем. То їм хочеться його зробити російським. Аякже, писав і російською. Он Гоголь, так той в усьому світі відомий як російський. А Шевченка таки не пришиєш і не приліпиш. Бо і царя, і всю Московію він безпощадно критикує. Один лише «Сон» чого вартує! І чи не через це кожен шовініст-великорос, коли не вдається українця по голівці погладити зі словами «маладєцхахльонок», готовий пустити в хід зброю. Останніх п’ять років — яскравий приклад для констатації.\nДо Шевченка нам ще іти й іти!\nВ Одесі, де за українську мову можуть і «по мордєврєзать», на шевченкофобів ліміту нема. Тож цей вірш визрів на ґрунті, своєрідно обробленому. Та що там Одеса?! Он і в самих Моринцях можна почути: «Спасибі Тарасу за світло та трасу». То це і вся заслуга Шевченка для Моринців? То це за це йому стоїть пам’ятник у Вашингтоні?.. Те, за що наш пророк поплатився, чому присвятив усе своє життя, призвело до окупації Криму та Донбасу? Ні, україножере, тобі не вдасться зламати дух Шевченка! Про це свідчать і майдани, і священна війна, на яку першими пішли добровольці — діти Шевченка. А тому грізно звучить пересторога до шевченкофоба й україножера:\nЗгадаються мого народу горе\nІ пам’ятна звитяга повсякчас.\nКоли на тебе дивиться Тарас.\nА тепер — про реактор. Цей вірш невеликий, тож його можна навести тут уповні:\nВиступ у Чорнобилі\nЗ моєї біографії\nне викинеш «фактора»,\nХоч я 4 реактор і не чатував.\nБував я в Чорнобилі\nбіля реактора —\nукраїнські вірші читав.\nУ четвертому реакторі\nбез українського слова —\nЇм реактор горланив\nсвій смертельний мотив.\nЗ 4 реактора\nі томик Миколи Рубцова,\nА пільг собі звідти\nніяких я не відхопив.\nЩо сказати? Констатація фактажу? Можливо. Але чомусь дуже живо відгукнулося в мені Шевченкове:\nОсобисто для мене ці рядки були найбільшою загадкою з усього мною прочитаного Шевченка. Про це я запитував у Симоненка, Світличного, Кочура, та відповіді не було. Відповів нам усім четвертий реактор. Пробачте, Тарасе Григоровичу, що ми такі нетямущі. Ви бачили внутрішнім зором те, чого нам не дано бачити реальними очима. Подібне дається лише геніям і пророкам.\nІ насамкінець. Поетичне слово — це зброя, й нехтувати її силою в сьогоднішній ситуації, значить, бути необачно короткозорим. Збірка «Тарасове відлуння» Дмитра Шупти якраз і говорить про це, і сама є не тільки рефлексією, а й настановою до нашого вилюднення.


У Франківську на Бандери і Коновальця незаконно працювали гральні клуби | Курс\nУ Франківську на Бандери і Коновальця незаконно працювали гральні клуби\nСуспільство 14:28, 18.03, 2021\nКлієнти попередньо записувались та згідно списку заходили в приміщення. Входи до закладів оснащені камерами відеоспостереження.\nВвечері 17 березня правоохоронці задокументували протиправну діяльність гральних закладів на вулицях Степана Бандери та Євгена Коновальця.\nУ приміщеннях перебували працівники та клієнти клубів, інформує пресслужба Нацполіції в області.\nПоліцейські вилучили близько 70 одиниць комп’ютерної техніки, а саме: системні блоки, касові апарати, відеореєстратор, гроші, що, ймовірно, були здобуті злочинним шляхом, та інші пристрої, що використовувалися для функціонування та надання азартних ігор.\nПриміщення закладів було без вивісок та зовні видавалось зачиненим. Поліцейські проводять заходи зі встановленя організаторів та причетних до незаконної діяльності осіб з метою притягнення їх до відповідальності.\nСлідчі здійснюють досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 (Зайняття гральним бізнесом) Кримінального кодексу України.


Фен-шуй приватного будинку Статьи\nЖити в приватному будинку - це, звичайно, задоволення. Особливо якщо навколо будинку є досить вільного простору, великий двір, сад і город. Приватний будинок по фен-шуй вважається ідеальним житлом для людини. В першу чергу тому, що в окремому будинку, де багато місця, вільно циркулює ци, енергія тече природно і невимушено. Також, за принципами фен-шуй вважається добре, коли для кожної кімнати (спальня, кухня, робочий кабінет і т.д.) відведена окрема кімната. У квартирі це зробити практично нереально в силу обмеженості квадратних метрів, а в приватному будинку, якраз-таки є набагато більше можливостей втілити ці умови в реальність.\nВзагалі, самі методи фен-шуй спрямовані на створення ідеального простору в будинку. Мешканці гірської місцевості, де винайшли фен-шуй, проживали в окремо розташованих будинках, своїх власних. Таким чином вони мали безпосередню можливість на досвіді застосовувати всі правила фен-шуй і користуватися такими радощами, яких часто не вистачає європейцям: здоров'я, радість, міцна сім'я. У наш час далеко не у всіх людей існує надлишок, щоб побудувати собі окремий будинок, тому що це досить трудомісткий і досить витратний процес.\nВплив енергій на людей не стало іншим, помінялися тільки мислення і спосіб життя. Адже так само як і багато століть назад, наші будинки впливають на нас і підсвідомо ми асоціюємося з тим, що в них знаходиться і як вони виглядають. Часто ми не в силах змінити щось глобально, і тому міняємо іноді навіть зовсім трохи, роблячи наше життя хоча б трохи більш комфортним. Людям складно зрозуміти, що проживання в окремому власному будинку здатна круто змінити світ навколо них, наповнити спокоєм і благополуччям на кілька сотень років.\nКоли людина може побудувати свій власний будинок, це здатно відразу забезпечити їй великий відсоток щастя в житті. Тоді всі людські блага стануть доступні: щастя, радість, добробут, здоров'я і стабільні партнерські відносини.\nНа думку китайців, родоначальників фен-шуй, ідеальний фен-шуй будинку в першу чергу, залежить від правильно обраного місця для побудови або купівлі майбутнього житла. Також велике значення має як розташовується вхід в будинку по фен-шуй. Головне тут - спочатку виберіть сприятливий район в місті або в селі, де хочете жити. Район повинен вам подобатися, ви повинні відчувати там себе комфортно. Це дуже важливо, тому що якщо ви побудуєте або купите будинок в гармонійній з вами місцевості, це відразу принесе вам багато додаткового успіху.\nІдеальним варіантом буде, якщо ви зможете знайти таке місце, в якому ви зможете побудувати гарний будинок, який гармонійно впишеться в навколишній ландшафт і сусідні будинки. У цьому вам допоможе принцип "чотирьох тварин".\nНайкращим чином буде побудувати будинок на якійсь не дуже великій височині. Добре, якщо позаду житло підтримує "чорна черепаха", з боків - "зелений дракон" і "білий тигр", а спереду - підживлює "червоний фенікс". Якщо дотримати всі ці параметри, то ви забезпечите собі і своїй родині удачу, достаток, благополуччя, радість і довголіття на багато поколінь.\nПриродно, всі ці назви тварин є символічними. Так, "черепаху" зазвичай представляє ряд пагорбів, група дерев або якась велика будівля, "дракон" і "тигр" - це також різноманітні пагорби, дерева або будинки, а в ролі "фенікса" може підійти будь-яка відкрита місцевість і щось гарне, розташоване на ній і здатне привернути увагу людини (клумба, горбок, валун, альтанка тощо). Звичайно, ні в якому разі не можна розташовувати перед приватним будинком по фен-шуй туалет або смітник.\nВажливо знати, що висота "дракона" і "тигра", на відміну від "черепахи", не повинна перевищувати висоту вашого будинку, інакше психологічно ви постійно будете відчувати на собі тиск. Розмір же "фенікса" не повинен бути меншим за розмір будови, де ви живете: перед будинком висотою 5 метрів необхідна наявність не менше 5 метрів відкритого простору. Коли попереду вашого житла протікає річка або розташовується якась дорога, це буде постійно приносити до нього додаткову енергію.\nДотримання такого важливого правила "чотирьох тварин" забезпечить вам залучення у ваше життя багато корисної енергії.\nЯкщо говорити про форму будинку, то найкращий варіант - це круглий будинок. Це пояснюється тим, що такий будинок буде найбільш урівноважений на площині, а життя мешканців у ньому буде надійне і стабільне. У круглого будинку збалансована енергетика, так як в ньому присутня ци всіх напрямків, всіх сторін світу, а його центр тяжіння знаходиться точно в центрі. Але по суті в нашому житті будувати круглий будинок - не дуже практично, тому мало хто це робить. В круглих будинках (голку і вігвамах) живуть хіба що народи півночі. Наші стандартні квадратні і прямокутні будинки теж гарні: вони стійкі на площині, і в них циркулюють всі природні енергії.\nЗапам'ятайте, що хороший з точки зору фен-шуй будинок необхідно розташовувати на міцному фундаменті. Домівкам, які стоять на колонах, не вистачає земної ци, а це значить, що в енергетичному плані вони не дуже надійні.


ПАРЄ розгляне оскарження повноважень РФ » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nПАРЄ розгляне оскарження повноважень РФ\nПарламентська асамблея Ради Європи у середу, 26 червня, розгляне оскарження повноважень російської делегації. Напередодні ПАРЄ ухвалила рішення, яке дозволило повернутись російській делегації до Асамблеї після 5 років санкцій.\nЯк повідомила "Європейська правда", рішення за оскарженнями ПАРЄ має ухвалити також сьогодні, вдень 26 червня.\nРаніше група депутатів оскаржила повноваження російської делегації одразу за двома процедурами. Оскарження повноважень за змістовними підставами відбулося за пропозиції грузинської делегатки Ніно Гогадзе і його підтримали близько півсотні депутатів.


Настя Задорожная вийшла в світ з новим чоловіком\nОстанні новини про зірок шоу-бізнесу » Зіркові тусовки » Настя Задорожная вийшла в світ з новим чоловіком\n17-12-2015, 16:30 Marianna_777 702\nАктрису побачили з ведучим шоу «Орел і решка» на прем'єрі фільму «Зоряні Війни: Пробудження Сили». Передає glamurchik.org з посиланням на 7days.ru\nВсе частіше Настя Задорожная виходить у світ без свого цивільного чоловіка, фігуриста Сергія Славнову, підігріваючи розмови про непрості стосунки їх пари. На прем'єру фільму «Зоряні Війни: Пробудження Сили» 30-річна актриса також прийшла на самоті, але незабаром знайшла собі супутника на цей вечір.\nНим виявився екс-ведучий шоу «Орел і решка» Антон Лаврентьєв. Місяць тому 32-річний актор розлучився зі своєю коханою і по праву вважається одним з самих завидних холостяків в зоряній тусовці.\nСеред шанувальників одного з найзнаменитіших сюжетів в історії кіно виявилися вкрай несподівані персонажі: від Евеліни Хромченко до Аркадія Укупника. А фіналіст шоу «Голос» Антон Бєляєв навіть спеціально вибрав оригінальне вбрання в стилістиці фільмів про майбутнє.\nПереступивши поріг кінотеатру, глядачі опинялися в атмосфері далекої від нас Галактики в оточенні легендарних персонажів кіносаги. Гостей зустрічали джедаї, ситхи і космічні мисливці за головами. Багато знаменитостей, як діти, вистоювали чергу, щоб сфотографуватися з улюбленими героями.\nТворці фільму грунтовно підготувалися до прем'єри «Зоряних воєн». Одна з авіакомпаній навіть оформила літак в стилі робота-андроїда R2-D2. До речі, саме на цьому лайнері знімальна група картини вирушила на європейську прем'єру блокбастера в Лондон.