Курсовая работа: Свобода совісті та правові гарантії її реалізації - BestReferat.ru\nКурсовая работа: Свобода совісті та правові гарантії її реалізації\nНазвание: Свобода совісті та правові гарантії її реалізації\nТип: курсовая работа Добавлен 13:00:36 20 января 2011 Похожие работы\nРОЗДІЛ 1 ПРАВО НА СВОБОДУ СОВІСТІ ТА ЙОГО ЗАКРІПЛЕННЯ В УКРАЇНІ\n1.1 Свобода совісті як конституційно-правова категорія\n1.2 Особливості українського законодавства про свободу совісті\nРОЗДІЛ 2 КОНСТИТУЦІЙНО-ПРАВОВІ ОСНОВИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СВОБОДИ СОВІСТІ В УКРАЇНІ\n2.1 Релігійні організації в Україні: поняття, види, порядок діяльності\n2.2 Державний контроль за додержанням законодавства про свободу совісті та релігійні організації\n- києворуський (княжий) — визначальними рисами його були державне сприяння поширенню християнства й становленню церковної системи, наділення церкви широкою правовою юрисдикцією й передачею їй частини державних функцій;\n- козацький — йому була притаманна не лише тісна співпраця військового керівництва Запорозької Січі й православної церкви на принципах звичаєвого права, наказів, християнських норм співжиття, а й визнання всесічового статусу церкви як монопольної духовно-культурної інституції та її військовий захист і матеріальна підтримка;\n- синодальний — охоплює період існування православної церкви України у складі Московської патріархії (тривав до початку XX ст.); характеризувався повним одержавленням церкви, перетворенням її на державний виконавчий механізм, проголошенням самодержавно-великоросійського варіанта православної церкви панівним, єдино можливим і дискримінаційним щодо інших релігій і націй;\n- радянський — тривав понад 70 років і передбачав перебування православної церкви України на правах екзархату у складі тієї ж Московської патріархії. Для нього були характерні формальне проголошення закону про свободу совісті; відокремлення церкви від держави і школи від церкви; декларування права сповідувати чи не сповідувати релігію, рівності віруючих і невіруючих. Насправді ж протягом цих десятиліть були і репресії проти духовенства та церковного активу, і плюндрування священних реліквій, і нищення пам´яток сакральної культури, і глумління над почуттями віруючих, і грубе втручання світської влади у внутріцерковні справи, і націоналізація церковної та монастирської власності тощо;\n- сучасний — почався відразу ж після здобуття незалежності. Українська держава взяла курс на реальне забезпечення свободи совісті й релігійних свобод своїх громадян та законодавчо зобов´язалася подолати негативні наслідки політики тоталітарного режиму щодо релігії, церков та віруючих. Наша країна сумлінно виконує свої зобов´язання, що отримало позитивну оцінку в світі.\nСучасний український період державно-церковних відносин визначається відповідними статтями Конституції України (прийнятої на п´ятій сесії Верховної Ради України 28 червня 1996 p.), Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації», затвердженим Верховною Радою України 23 квітня 1991 p., зі змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 19 лютого і 23 квітня 1992 p., 5 травня і 23 грудня 1993 p., 22 грудня 1995 р. та від 17 грудня 1996 р. Закон України щодо церкви, релігійних організацій прийнято вперше в історії України [6, 135].\n- кожна людина має право вірити у Бога у прийнятний для неї спосіб, що не суперечить законам України, не принижує гідність українського народу та віруючих інших національностей, не є викликом гуманності, не шкодить здоров’ю людей, соціальній стабільності та безпеці держави;\n- церква стоїть поза політикою. Священнослужителі мають право на участь у політичному житті нарівні з усіма громадянами.\nЯк форма суспільної свідомості релігія тісно зв’язана з правом. Цей зв’язок існує як на рівні релігійних і правових нормативних систем, так і на рівні формування загальнодержавної волі та її закріплення в системі законодавства, що регулює діяльність церкви (релігійних організацій) в суспільстві. Така тема є предметом не тільки релігієзнавчого, а й юридичного аналізу. Вона набуває подальшої актуалізації за умов демократизації суспільно-політичного процесу в Україні, пов’язана з практичними питаннями установлення міжрелігійної злагоди, толерантних взаємин між сакральними і секулярними видами духовної культури, паритетності між релігійними і вільнодумними ідеями.\nОсновний зміст правового статусу особи — це її права та правові гарантії, її обов’язки та відповідальність за їхні виконання. Тому свобода совісті як соціальна цінність доповнюється її юридичною характеристикою. Свободу совісті необхідно розглядати і у якості правового явища, в контексті всіх інших прав і свобод, котрі входять до складу правового статусу особи.\nСвобода совісті тісно пов’язана з положенням релігії і церкви в суспільстві, співвідношенням релігійних чинників з державою та її політичними інституціями. Тому цікавим є те, як у стратегічному і практичному планах вирішується дане питання в різних політичних регіонах.\nТісне поєднання офіційної релігії та державного апарату породжує різні варіації клерикальної держави. В одних країнах (Саудовська Аравія, Пакистан) клерикальний вплив поширюється на різні сфери суспільного буття. Наприклад, в Саудовській Аравії державною релігією є іслам ваххабістського типу (засновником вважається релігійний реформатор Мухамед ібн Абд аль-Ваххаб, який жив у XVIII ст.), що стосується атеїзму, він заборонений, і переслідується за законом. Мусульмани зобов’язані виконувати всі приписи Корану, судова влада здійснюється шаріатськими судами. У цьому історичному регіоні поширене мусульманське право, яке підкоряє світську владу впливу релігійної влади [5, 148].\nВ інших країнах формально декларується свобода віросповідання, але водночас існують привілегійовані релігії й релігійні течії: у арабських країнах це іслам, в латиноамериканських і західноєвропейських — католицизм, в Греції − православ’я і т. ін. Визнання особливого положення тієї чи іншої церкви зафіксовано у конституціях 42 держав; законодавство 32 країн обумовлює зайняття вищих постів у державі прийняттям релігійної присяги; у 22 країнах, згідно з конституціями, пост глави держави можуть займати тільки особи, які належать до офіційної церкви. Таким чином, в зазначених країнах не відповідають дійсності механізми конституційного закріплення і правового регулювання принципу свободи совісті.\nІснують країни, в яких офіційної державної релігії не існує. Наприклад, в США панівної релігії взагалі не було, а у Франції й Туреччині церква свого часу була відокремлена від держави. Відповідним організаціям надається можливість брати участь в політичному житті. Таким чином, за своєю суттю свобода совісті тут означає право людини обирати будь-яке віросповідання або право не сповідати ніякої релігії.\nТакі права розглядаються невід’ємними особистими громадянськими свободами в Конституціях цих країн.\n- рівність громадян перед законом незалежно від їхнього відношення до релігії, їх рівні права в економічному, політичному, соціальному і культурному житті;\n- використання громадянами прав і свобод не повинні перешкоджати інтересам суспільства і держави, правам інших громадян;\n- здійснення прав і свобод невід’ємне від виконання громадянином своїх обов’язків [8, 114].\nТаким чином, категорія «свобода совісті» має багато аспектів розгляду. Акцентується увага на конституційно-правовому змісті принципу свободи совісті, тобто мається на увазі сукупність правових норм і реальних гарантій, що регулюють і визначають розвиток пов´язаних з релігією суспільних відносин.\n1. Політико-правові - в обмеженні можливостей церкви втручатися в державні справи; для цього церква відокремлюється від держави; здійснюється певна секуляризація державно-правових відносин та народної освіти; юридичне забезпечується право сповідати будь-яку релігію або не сповідати ніякої, відправляти релігійні культи або вести атеїстичну пропаганду.\nДві глави Конституції України — «Соціальний розвиток і культура» та «Основні права, свободи і обов´язки громадян» розглядають характер взаємовідносин особи і суспільства, громадянина і держави [4, 186].\nДержава встановлює обсяг прав і обов’язків будь-яких організацій, у тому числі релігійних, визначаючи їхні функції. Як бачимо, релігійні організації не виключено зі сфери дії державних законів.\nУ нашій країні діє Закон «Про свободу совісті та релігійні організації» від 23 квітня 1991 р. з доповненнями й внесеннями. Даний закон та інші законодавчі акти, видані відповідно до нього, складають законодавство України про свободу совісті та релігійні організації [7, 126].\nТаким чином, розглянувши обидва питання цієї теми, відзначимо, що діяльність державних органів щодо конституційного забезпечення релігійного життя в Україні повинна ґрунтуватися на таких знаннях:\n1. Свобода совісті — це конституційно-правовий принцип, який обґрунтовує право громадян сповідати будь-який релігійний культ або займатися атеїстично-просвітницькою діяльністю. Вона може мати різні історичні форми і залежить від співвідношення зв’язку канонічного права з системою законодавства, ступеня їхнього поєднання або, навпаки, протиставлення. Необхідно розрізняти ідеологічно-концептуальну, програмно-політичну і конституційно-правову форми вияву свободи совісті.\n3. Правовий інститут свободи совісті в Україні регулюється Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації» від 23 квітня 1991 р. з наступними внесеннями і доповненнями, іншими нормативними актами, що складають законодавство про релігійні культи. Конституція України, Закон України “Про свободу совісті та релігійні організації” закріпили оптимальні демократичні параметри державно-церковних відносин, принципи свободи совісті (свободи релігії, свободи церкви) [8, 86].\n- визначає форму і принципи державно-церковних відносин, державні гарантії, свободи совісті, а також правовий статус релігійних організацій, їх становище, межі функціонування, обов’язки перед державою і суспільством.\nВизначимо, що Конституція України, законодавство про свободу совісті розглядають її як особисте право людини вільно і незалежно визначати своє ставлення до релігії. Вони не допускають встановлення обов’язкових переконань світогляду, будь-якого примусу при визначенні громадянами свого ставлення до релігії, до сповідання або відмови від сповідання релігії, до участі або неучасті в богослужіннях, релігійних обрядах і церемоніях, навчання релігії. Законодавство України про свободу совісті враховує, що релігія чи інші світоглядні переконання, в тому числі арелігійні, для кожної людини, яка їх дотримується, є головними елементами її розуміння сенсу життя, мотиваційною основою її вчинків, дій, життєдіяльності.\nВ Україні конституційно і законодавчо закріплено важливий принцип, що гарантує можливість практичної реалізації свободи совісті, свободи діяльності релігійних організацій. Це принцип відокремлення Церкви від держави. Він стає своєрідним гарантом невтручання держави, її органів і службових осіб у внутрішні справи Церкви (релігійних організацій), у здійснювану ними в межах закону діяльність. Держава в питаннях віри є нейтральною. Вона не фінансує діяльність релігійних організацій. Суть цього принципу і в тому, що релігійні організації, їх інститути не виконують державних функцій, не втручаються у справи держави, не є суб’єктом політичного життя. Релігійна організація не повинна втручатися у діяльність організаційно-структурних підрозділів інших віросповідань, проповідувати ворожнечу, нетерпимість до прихильників інших релігій, невіруючих, атеїстів [6, 147].\nТакий підхід забезпечує рівність усіх церков, конфесій, релігійних напрямів перед законом. Держава виходить з того, що релігійні організації є добровільними об’єднаннями віруючих, які створюються ними з метою спільного задоволення своїх релігійних потреб, публічної реалізації права на свободу віросповідання. Релігійні організації, незалежно від їх конфесійної приналежності мають рівні, законодавчо закріплені права і можливості для свого функціонування. Закон не допускає встановлення будь-яких переваг або обмежень як на загальнодержавному, так і регіональному й місцевому рівнях одних церков (релігійних організацій) щодо інших. Держава однаковою мірою захищає права законні інтереси всіх релігійних організацій будь-якого віросповідання, звісно, якщо їх діяльність не виходить за рамки, встановлені чинним законодавством.\nРелігійні організації вільні у своїй канонічній та позарелігійній діяльності. З моменту реєстрації свого статуту релігійна організація набуває права юридичної особи. Закон містить норми, які забезпечують реалізацію майнових прав релігійних організацій, їх виробничу, господарсько-фінансову діяльність, здійснення міжнародних зв’язків і контактів з релігійними інституціями за кордоном тощо.\nСтатті Конституції й Закону щодо відокремлення школи від церкви, гарантують рівність прав громадян України на здобуття різних видів і рівнів освіти. Держава не бере на себе справу релігійної освіти і виховання. Це – справа релігійних організацій і батьків. Релігійна освіта може, за їх згодою, здійснюватися у приватних навчально-виховних установах. Закон тільки вимагає, щоб релігійний навчально-виховний процес проходив у дусі терпимості й поваги до громадян, які не сповідують релігії, та до віруючих інших віросповідань, щоб не порушувалися права дитини, її інтереси.\nУ законодавчих актах є також норми, які визначають конкретну відповідальність за порушення законодавства України про свободу совісті. При цьому слід зазначити, що передбачені законом обмеження при реалізації права на свободу совісті, свободу церкви постають як необхідні. Ці обмеження кореспондуються з вимогами відповідних міжнародних актів, що торкаються правовідносин у сфері дії принципів свободи совісті, свободи церкви (релігійних організацій). Ними є охорона громадської безпеки, спокою і порядку, життя, здоров’я і моралі, а також прав і свобод інших громадян.\nКонкретні кроки, здійснені в напрямі нормалізації державно-церковних відносин в Україні, створення законодавчої бази, що гарантує практичну реалізацію права на свободу совісті, свободу віросповідань, реальні умови вільного функціонування релігійних організацій, можливості повноцінного виконання притаманної їм місії, сприяли розвитку релігійного життя, розширенню палітри традиційних і нетрадиційних конфесій, релігійних груп, напрямів, значного зростання кількості релігійних громад, їх активності, підвищенню їх ролі в духовному розвиту українського соціуму [11, 156].\nДержавний департамент релігій Міністерства юстиції України оприлюднив таблиці релігійної мережі за 2009 рік. Вони фіксують її зростання на 857 одиниць релігійних організацій. Зокрема, станом на січень 2007 р. офіційно зафіксовано 33063 організації.\nЗа словами президента Української асоціації релігієзнавців (УАР), професора, доктора філософських наук Анатолія Колодного, ми все ж не можемо сказати точно, скільки різних релігійних течій, церков і спільнот входить до цього числа, бо ось уже втретє поспіль згаданий державний орган використав так званий оптовий підхід оприлюднення релігійної статистики низки менших конфесій. Скажімо, подано узагальнено “інші” православні (78 громад), лютеранські (18), євангельсько-баптистські (259), християн євангельської віри (392), харизматичні (441), орієнталістські (51), іудейські (22), язичницькі (62) спільноти. Ось чому й “зникли” з української релігійної карти-2006 назаряни і методисти, Сахаджа-Йога й Армія Спасіння, Собор рідновірів і месіанський іудаїзм, незалежні баптисти та п’ятидесятники, Нове покоління та Церква Божа Закарпаття, хоча кількість громад кожної з течій у минулій статистиці становила понад десяток, а то й декілька кожної з них [5, 113].\nУ такий же спосіб “вибули” з релігійного поля України англікани, молокани, сведенборгці, громади Шрі Чінмоя та Сант Мат, навіть деякі православні церкви й інші релігійні організації. А ще не всі “зафіксовані” релігійні організації мають державну реєстрацію в Україні. Нарешті, до даних, які подано нижче, включено не тільки зареєстровані державними органами (тобто зі статусом юридичної установи), а й незареєстровані, але офіційно засвідчені як такі, що діють (1836). Отже, названа на початку матеріалу цифра 33063 включає 31749 релігійних громад (29423 священнослужителі, серед яких – 782 іноземці), 406 монастирів (6801 насельник), 185 духовних закладів (20881 слухач), 326 місій, 80 братств. 2006 р. в Україні діяли 12774 недільні школи, виходило 380 назв релігійної періодики.\nЯк і в попередні роки, найбільшою складовою релігійного життя України залишається православ’я. На початок січня 2010-го налічували 16581 релігійну організацію (50,1% від загальної їх кількості). Але такий факт, на думку професора Анатолія Колодного, аж ніяк не означає, що Україна є православною державою. Радше слід вважати країною з домінуванням вірних православної конфесії. За його ж даними, під час різних соціологічних досліджень вірними православної орієнтації себе називають лише 36-48% респондентів.\nДомінуючою в православ’ї України є Українська Православна Церква (УПЦ). Вона має 36 єпархій, у яких діють 10972 громади віруючих (9327 священиків). Церква налічує 167 монастирів (4399 ченців і черниць), 17 духовних навчальних закладів (3527 слухачів, до речі, 2005 р. їх було 4454 (!), 105 періодичних видань, 4133 недільні школи та 37 братств. Центральний осідок Церкви розміщено в Києво-Печерській лаврі. Предстоятелем УПЦ є Його Святість митрополит Київський і всієї України Володимир (Віталій Сабодан) [9, 96].\nУкраїнська Православна Церква Київського патріархату (УПЦ КП) налічує 31 єпархію, 4007 релігійних організацій (2867 священнослужителів). Вона має 43 монастирі (191 насельник), 16 духовних навчальних закладів (1162 слухачі), 26 місій і 8 братств,35 періодичних видань і 1274 недільні школи. Кафедральним собором УПЦ КП є Свято-Володимирський храм у Києві. УПЦ КП очолює Його Святість патріарх Київський і всієї Руси-України Філарет (Михайло Денисенко).\nУкраїнська Автокефальна Православна Церква (УАПЦ) має 1190 релігійних організацій (67% яких знаходиться в Галичині). Предстоятель УАПЦ – Його Блаженство митрополит Київський і всієї України Мефодій (Валерій Кудряков). Церковну службу в УАПЦ здійснює 671 священик. Церква також має 7 місій, 6 монастирів (11 ченців), 301 недільну школу та 7 періодичних видань. Кафедральним собором УАПЦ є Свято-Андріївська церква в Києві.\nОкрім названих, на початку 2010 р. діяла ще низка інших православних спільнот. Так, Російська Вільна (закордонна) Православна Церква мала 33 громади, Старообрядницька Церква Білокриницької згоди – 62, Руська Православна Старообрядницька Церква Безпопівської згоди – 12, Російська Істинно-Православна Церква – 32, Церква Матері Божої Преображенної – 15. Усі вони не мають в Україні своїх духовних навчальних закладів, періодичних видань, братств, відчувають гострий дефіцит священнослужителів.\nВельми активно відроджується Українська Греко-Католицька Церква (УГКЦ). Зокрема, за кількістю релігійних організацій (3628) вона посідає третє місце в Україні. Церковну службу УГКЦ здійснює близько 2,2 тис. священиків. Очолює УГКЦ Його Блаженство Києво-Галицький митрополит Любомир Кардинал Гузар. Церква має 97 монастирів (1235 насельників), 15 місій, 2 братства, 15 навчальних закладів (1587 слухачів), 1224 недільні школи, видає 27 газет і журналів. У Києві завершують споруджувати кафедральний собор УГКЦ – храм Воскресіння Господнього [7, 217].\nДоволі динамічно розвивається Римсько-Католицька Церква (РКЦ) в Україні. Нині діють 883 громади (527 священнослужителів, серед яких 267 – іноземці), 8 духовних навчальних закладів (671 слухач), 88 монастирів (695 насельників), 551 недільна школа. РКЦ в Україні має також 14 періодичних видань. Очолює РКЦ в Україні Його Еміненція митрополит Львівський, архієпископ Мар’ян кардинал Яворський. Кафедральний собор РКЦ в Україні розташовано у Львові (костел Успіння Пресвятої Діви Марії).\nПотужно розвивається протестантизм. Нині в його середовище входить 7721 релігійна організація, серед них: Євангельські християни баптисти (ЄХБ) – 3264, Християни віри євангельської (ХВЄ) – 2328, свідки Єгови – 1015, Адвентисти сьомого дня (АСД) – 1045, громади Реформатської Церкви (діють лише в Закарпатті) – 118, лютеранські церкви – німецька, українська, інші об’єднання – відповідно мають 40, 42, 19 громад, нарешті, пресвітеріани – 68. Усі протестантські церкви, релігійні організації мають необхідні управлінські структури, 83 духовні навчальні заклади (близько 20 тис. слухачів), 3830 недільних шкіл, 193 місії, видають 83 журнали і газети, опанували ефір українського радіо, виходять на телебачення.\nМусульманських громад в Україні на початку січня 2007 р. було вже 1101 (2005-го – 472), їх розподілено між чотирма управліннями. Останнє, до речі, утворено 23 грудня 2006 р. на конференції в Києві. Серед ініціаторів виникнення нової мусульманської інституції – Управління незалежних мусульманських громад України Київського муфтіяту – були й вірні татарської мусульманської громади Львова. Найбільша кількість громад у Духовного управління мусульман Криму – 945. В Україні діють 7 духовних навчальних закладів мусульман (260 слухачів), видають 7 газет, працює 115 п’ятницьких шкіл.\nІудаїзм в Україні представлено 7 течіями, що разом налічують 258 громад. Працюють 7 іудейських навчальних закладів, виходить 28 періодичних видань.\nПоступово набувають поширення в Україні новітні релігійні течії та напрямки. Серед них помітними є насамперед громади різних харизматичних напрямків (1583), що функціонують переважно в східних і південних областях України.\nДіють також Новоапостольська Церква (58 громад), Церква Ісуса Христа святих останніх днів – мормонів (47), Церква Христа (110), течії Товариства свідомості Крішни (35) та буддисти (53). Нарешті, працюють 100 різних рідновірівських напрямів, зокрема 48 – Рідної української національної віри (РУНВіри).\nСеред релігійних спільнот України маємо назвати також Вірменську Апостольську Церкву (ВАЦ), яка має нині 22 громади. Осідок Української єпархії ВАЦ на чолі з архієпископом Григорісом Буніатяном розташований у Львові (храм Успіння Пресвятої Богородиці). Тільки в нашому місті зареєстровано громаду Вірмено-Католицької Церкви (ВКЦ), що складалася з 10 осіб – мінімум, необхідний для реєстрації в органах державної влади. Надалі громада жодних заходів не проводила, а відтак її діяльності не виявлено. Караїмів в Україні представляють 13 громад.\nЗа даними професора Анатолія Колодного, 2006 р. релігійна мережа УПЦ КП збільшилася на 170 одиниць, УПЦ – на 220, а ось УАПЦ зменшилася на 11 громад. На 42 організації зросла мережа греко-католиків, на 20 – римо-католиків. Загалом вітчизняні вчені-релігієзнавці зауважують насичення парафіями УГКЦ і РКЦ в Україні Західного регіону нашої держави. Нині керівництво, духовенство та вірні християни-католики східної та західної традицій успішно освоюють східні та південні терени. Натомість ідеться про дещо уповільнене зростання мережі протестантських громад (збільшення 2006 р. – на 204, а 2005 р. – майже на 400. Щоправда, тут помітний приріст мали баптисти (72 організації) та свідки Єгови (27). Більшає громад мусульман у Криму (було 925, стала 951). З нових релігійних течій успішно поширюються харизмати, зокрема Церква Повного Євангелія (було 525 організацій, стали 583), а неоязичники й орієнталісти стабілізувалися у своєму рості [9, 48].\nМинулий рік супроводжували розширення мережі духовних навчальних закладів, видавничої діяльності церков і релігійних організацій, завершення будівництва нових храмових споруд і будинків молитви. Водночас помітно скоротилося покликання до чернецтва. Відносинам між конфесіями та церквами торік була властива толерантність, хоча подекуди траплялися протистояння між православними різних церков, між православними та греко-католиками через володіння храмами. Дещо напруженим було релігійне життя в Криму, зокрема в стосунках між православними та кримськотатарськими мусульманами, останніх – із вахабітами, близько 40 громад котрих уже є в Автономній Республіці Крим (АРК). Варто зазначити, що із 2,6 млн. паломників, які 2006 р. здійснили традиційний хадж до Мекки, лише близько 30 були з України. Та й вони прибули сюди приватно, оскільки не маємо відповідної угоди із Саудівською Аравією.\nПрезидент України Віктор Ющенко актуалізував проблему розбудови Помісної Православної Церкви України. На жаль, маючи суттєву питому вагу в релігійному середовищі України, українське православ’я стало предметом безплідних дискусій між Москвою та Константинополем, певною мірою слугує причиною загострення відносин між цими впливовими релігійними центрами за лідерство в православному світі. Звичайно, все це сприяє продукуванню суперечностей не тільки між православними в Україні, а й негативно позначається на міжнародному авторитеті українського православ’я загалом. Міжправославне церковне порозуміння перебуває на міждоріжжі.\nУчені-релігієзнавці України зауважують, що останніми роками стало значно важче відстежувати конфесійні трансформації, зокрема в середовищі неорелігій. Причина – надто узагальнена статистика релігійних структур із боку відповідних державних інституцій. Нарешті, наприкінці 2006 р. ліквідували Державний департамент у справах релігій Міністерства юстиції України й утворили Державний комітет України у справах національностей і релігій (голова – Георгій Попов). Не вирішеними для Церков залишаються питання реституції, одержання земельних ділянок, зменшення високих податків. Певні парламентські кола все частіше прагнуть дещо політизувати релігійне життя країни. На жаль, таку ситуацію підтримують деякі релігійні структури. Директор Релігійної Інформації і Свободи України (РІСУ) Тарас Антошевський справедливо вважає, що поширювачами релігійної нетолерантності нерідко є українські та російські мас-медіа (це, на жаль, стосується й органу Верховної Рада України газети “Голос України”). Натомість маємо лише декілька прикладів, коли порушників релігійної свободи покарали в судовому порядку. Отже, час навчитися толерувати людей з іншими поглядами, в т. ч. pелігійними [12, 210].\nМонастирі, релігійні братства і місії Релігійні управління і центри мають право відповідно до своїх зареєстрованих статутів (положень) засновувати монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії).\nРелігійні управління і центри відповідно до своїх зареєстрованих статутів (положень) мають право створювати духовні навчальні заклади для підготовки священнослужителів і служителів інших необхідних їм релігійних спеціальностей.\n- місце релігійної організації в організаційній структурі релігійного об'єднання;\n- майновий стан релігійної організації;\n- права релігійної організації на заснування підприємств, засобів масової інформації, інших релігійних організацій, створення навчальних закладів;\n- порядок внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної організації;\n- порядок вирішення майнових та інших питань у разі припинення діяльності релігійної організації [7, 169].\nРелігійна організація — юридична особа Релігійна організація визнається юридичною особою з моменту реєстрації її статуту (положення).\nДля одержання релігійною громадою правоздатності юридичної особи громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а у Республіці Крим — до Уряду Республіки Крим.\nПеревищення встановленого Законом терміну прийняття рішень про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України.\nПрипинення діяльності релігійної організації Діяльність релігійної організації може бути припинено у зв'язку з її реорганізацією (поділом, злиттям, приєднанням) або ліквідацією.\nРеорганізація або ліквідація релігійної організації здійснюється відповідно до її власних настанов. Реєстрація статутів (положень) новоутворених після реорганізації релігійних організацій здійснюється в порядку, встановленому чинним законодавством.\n- систематичного порушення релігійною організацією встановленого законодавством порядку проведення публічних релігійних заходів (богослужінь, обрядів, церемоній, походів тощо);\n- спонукання громадян до невиконання своїх конституційних обов'язків або дій, які супроводжуються грубими порушеннями громадянського порядку чи посяганням на права і майно державних, громадських чи релігійних організацій.\nСуд розглядає справу про припинення діяльності релігійної організації порядком позовного провадження, передбаченого Цивільним процесуальним кодексом України, за заявою органу, уповноваженого здійснювати реєстрацію статуту конкретної релігійної організації, або прокурора [9, 115].\nУкраїнська держава бере до відома і поважає традиції та внутрішні постанови релігійних організацій, захищає їх права та законні інтереси, сприяє налагодженню відносин взаємної релігійної та світоглядної терпимості й поваги між громадянами, які сповідують релігію або не сповідують її, між віруючими різних віросповідань та їх релігійними організаціями. Визнаючи, що свобода совісті є одним із основних прав демократичного суспільства, яка встановлюється і захищається конституційним відокремленням церкви від держави, Українська держава зобов’язується робити практичні кроки в розвитку конституційних та законних принципів свободи совісті, які повністю вичерпують вимоги статей 1, 2, 7, 18, 19, 26 і 29 Загальної декларації прав людини та відповідають вимогам статті 9 Європейської конвенції з прав людини [9, 117].\nКонституція України, інші правові акти, що розвивають її положення, гарантують дотримання принципу невтручання органів державної влади у справи церкви, а церкви — у діяльність представницьких та виконавчих органів влади. Держава зобов’язується у відносинах з релігійними організаціями діяти у цивільно-правовому просторі, не допускаючи методів силового тиску, ґрунтуючись на принципах демократії, міжрелігійного плюралізму, верховенства закону, норм міжнародного права та зобов’язань держави з цього права. Україна має і далі розвивати державно-церковні відносини. При цьому:\n- кожна релігійна організація може отримати статус юридичної особи у найкоротший термін, якщо її віросповідні доктрини не містять у собі загрози життю і здоров’ю людей, національній і соціальній стабільності держави;\nКонституція нашої держави встановлює не лише права, а й обов’язки перед державою. Одним із них є захист Вітчизни, виконання загального військового обов’язку. Проходження строкової військової служби може замінюватись альтернативною (невійськовою) службою, правові основи якої визначає Закон України «Про альтернативну (невійськову) службу». Альтернативна служба є державною службою поза Збройними силами України чи іншими військовими формуваннями. Право на альтернативну (невійськову) службу як вид виконання загального військового обов’язку мають (за наявності релігійних переконань) ті громадяни України, які належать до діючих (згідно з чинним законодавством) релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю та служби у Збройних силах [12, 134].\n1. Закон Української РСР від 23 квітня 1991 р. № 987. XII. "Про свободу совісті та релігійні організації" // Відомості Верховної Ради України.\n2. Закон України від 23 грудня 1992 р. "Про внесення доповнень і змін до Закону УРСР "Про свободу совісті та релігійні організації" // Голос України. — 1994.\n3. Конституція України: затверджено Законом України від 28.06.1996 року // Відомості Верховної Ради України. - 1996.\n4. Ананьєва О.П. Правові проблеми релігійних організацій в умовах становлення демократичного суспільства. / О.П. Ананьєва // Бюлетень Відділення релігієзнавства Інституту філософії НАНУ. – К., 2003.\n5. Бабій М.Ю. Свобода совісті: філософсько-антропологічне і релігієзнавче осмислення. — К., 2003.\n6. Галиев Е. П. Формирование религиозного сознания на путях построения гражданского общества в Украине. / Е.П. Галиев // Гуманітарно-економічні дослідження: Зб. Наук. праць Т.1. – Миколаїв-Одеса, 2005.\n7. Копєйчиков В.В. Правознавство. – К.: Юрінком Інтер, 2002.\n8. Конституційне право України / A.M. Колодій, В.В. Копєйчиков, СЛ. Лисенков, В.В. Пастухов, В.О. Сумін, О.Д. Тихомиров. - К.: Юрін-форм, 1999.\n9. Конституційне право України / С.Л. Лисенков, A.M. Колодій, та ін. - К.: Юрінком Інтер, 2005.\n10. Конституційне право України / За заг. ред. М. П. Кучерявенка. -К.: Юрінком Інтер, 2004.\n11. Конституційне право України / За ред. LA. Біркжова, Ю.О. Заіки. - К.: КНТ, 2006.\n12. Правознавство: Підручник / В.Ф. Опришко, Ф.П. Шульженко, С.І. Шимон та ін.; За заг. ред. В.Ф. Опришка, Ф.П. Шульженка. - К.: КНЕУ, 2003.\n13. Правознавство: Підручник/ С.Е. Демський, В.С. Ковальський, А.М. Колодій; Ред. В.В. Копєйчиков. - 7-е вид. стереотип.. - К: Юрінком Інтер, 2003.\n14. Правознавство: Навч. посібник / В.І. Юобир, С.Е. Демський, А.М. Колодій та ін. – К.: Юрінком Інтер, 2004.\n15. Скакун О.Ф. Свобода совісті у правовому контексті. – Підручник. – Харків, „Консум”, 2007.\n16. Теорія держави і права: Навч. посібник / А.М. Колодій, В.В. Копєйчиков, С.Л. Лисенков та ін.; За заг. ред. С.Л. Лисенкова, В.В. Копєйчикова. – К.: Юрінком Інтер, 2005.\n17. Хрестоматія з правознавства: Навч. посіб. / Укладачі Л.О. Лоха, О.Д. Наровлянський. - К.: Юрінком Інтер, 2004.\nDuke Nukem 09:49:52 25 октября 2017\nЛопух 01:56:28 08 июля 2017\n09:13:13 29 ноября 2015\nРаботы, похожие на Курсовая работа: Свобода совісті та правові гарантії її реалізації


Виверження вулкану Стромболі 3 липня 2019 - відео, фото\n4 липня 2019, 10:36 Читать новость на русском\nНа острові Стромболі в Італії почалося виверження вулкану / Скрін з відео\nЗагиблим виявився 35-річний турист з Сицилії. Італійця вбило каменем, коли він стояв біля жерла вулкана у момент, як почалося виверження, пише Ansa.\nВам буде цікаво: На Сицилії сталося виверження вулкану Етна – фото та відео\nЧерез виверження також постраждав один чоловік, громадянин Бразилії, який отримав численні тілесні ушкодження та зневоднення. Окрім того, рятувальники зараз намагаються врятувати ще двох туристів, які виявилися в пастці через лаву, що стікає з вулкану.\nВиверження вулкану на острові Стромболі\nОкрім того, вивержена лава спричинила пожежу в лісі біля вулкану. На острів скерували пожежників та пожежний вертоліт.\nЩо відомо про Стромболі і вулкан на ньому? Острів Стромболі є популярним місцем відпочинку для заможних туристів. Його ще називають "маяком Середземномор'я". Загалом на острові проживають близько 500 осіб.\nВулкан Стромболі – один з найактивніших на планеті. Він регулярно вивергається з 1932 року. Останнє велике виверження відбулося у квітні 2009 року.\nЖертвиСтихійні лихаНадзвичайні ситуаціїВиверження вулкануНовини news


Як прокурорський клан держслужбовців "заробив" захмарні статки - 24 Канал\n16 листопада 2016, 20:40 Читать новость на русском\nСаме така "халепа" сталася з сімейством екс-прокурора Андрія Гіля, який протягом багатьох років керував обласними прокуратурами на Західній Україні.\nМаєток заможного прокурора, який тридцять років віддав роботі в структурі прокуратури, розташований у селі Тарасове, передмісті Луцька. До нього веде новенька асфальтована дорога, а за нею — височенний паркан, за який можна зазирнути хіба з повітря. Майже на півгектара землі розкинулися басейн, гараж, лазня, альтанка, будинок площею в 620 квадратних метрів.\nСвій маєток Андрій Гіль збудував обіймаючи керівні посади в обласних прокуратурах. З 2002 року Андрій Гіль очолював обласні прокуратури на Тернопільщині, Житомирщині, Рівненщині та на Волині. Після Революції Гідності правоохоронець звільнився і зараз уже на пенсії.\nРіелторка Лариса Мусійчук, яку журналісти "Слідства.Інфо" попросили оцінити прокурорське майно, каже, що зараз будинок коштує близько 17 мільйонів гривень. Хоча таку нерухомість публічно на продаж навіть не виставляють.\nЗгодом у Гілів з’явилися дві земельні ділянки на березі мальовничого озера Світязь. Невдовзі там створили обслуговуючий кооператив "Садівниче товариство". Свої дачі біля озера збудували судді, митники, чиновники і колеги Андрія Гіля по прокуратурі.\nЇздить сім’я екс-прокурора на позашляховику Lexus GX460 2010 року випуску. Це авто вони придбали у 2015 році за 620 тисяч гривень. У близько півмільйона гривень оцінили і одну з двох земельних ділянок сім’ї екс-прокурора. Вона знаходиться в елітному масиві поруч із будинком сина голови Волинської облдержадміністрації в селі Лище під Луцьком. Свого часу там також створили обслуговуючий кооператив, земля в якому не дешева.\nСтарша донька Галина Терещук працює помічником судді. Вже більше двох років вона у декреті. Попри це і мізерну зарплату, вона їздить на джипі BMW X5 2014 року випуску та вкладає гроші у нерухомість.\nТри роки тому Галина Терещук купила одразу дві однокімнатні квартири в елітній новобудові в самісінькому центрі Луцька. Такі квартири оцінюють у мільйон гривень кожну.\nЧоловік Галини також працює на держслужбі. П’ять років він віддав роботі на Волинській митниці. Торік Юрій Терещук став заступником начальника Волинської митниці, а вже цього року його звільнили після міжнародного скандалу. У березні польські митники затримали півтори тонни бурштину. Цей вантаж їхні українські колеги просто не помітили, за що Юрій Терещук і поплатився посадою. Невдовзі він подав до суду аби поновитися на роботі. Але безробітним Юрій Терещук був недовго, адже Волинський окружний адміністративний суд все ж поновив його на посаді.\nМитник Юрій Терещук, схоже, хоче жити з розмахом як і його тесть екс-прокурор. В селі Зміїнець, передмісті Луцька, родина Терещуків будує дім. Земля записана на матір митника – Тетяну Терещук.\nЗемлю із недобудованим будинком Тетяна Терещук купила цього року. Ріелторка Лариса Мусійчук зазначила, що "коробка" будинку разом із землею в цій місцевості може коштувати 80 тисяч доларів. Тобто, більше двох мільйонів гривень.\nЩе близько двох мільйонів гривень коштує і розкішний автомобіль BMW 750LD. Він, судячи з документів, як і ділянка в Зміїнці, також належить матері митника Тетяні Терещук. У 2016 році вона спромоглася купити одразу дві автівки.\nКрім того, на Тетяну Терещук оформлена однокімнатна квартира в луцькій новобудові, земельна ділянка біля Луцька і ще одна – неподалік польського кордону – в Любомлі.\nЗадекларовані за останні роки доходи доньки екс-прокурора помічниці судді Галини Терещук та її чоловіка-митника аж ніяк не пояснюють походження усього цього майна.\nАби запитати, звідки ж кошти, журналісти "Слідство.Інфо" спробували поспілкуватися із Юрієм Терещуком, однак його адвокатка сказала, що він не хоче говорити з журналістами.\nЧитайте також: Чому ГПУ випускає з рук найскандальніших корупціонерів – розслідування\nЗрештою, журналісти зателефонували до дружини екс-прокурора Тетяни Гіль, однак по телефону вона розмовляти відмовилася, тож вони вирушили до неї на роботу в управління міграційної служби. Проте в кабінет до чиновниці журналістів не пустили, а сама вона відмовилась виходити і передала відмову спілкуватися через речницю міграційної служби.\n"Слідство.інфо" звернулося до Національного агентства з питань запобігання корупції та Національного антикорупційного бюро. Якщо заможна родина колишнього прокурора не хоче пояснювати свої статки через журналістів громадянам, можливо, пояснить їх правоохоронцям.\nНовини політикиГрошіКорупціяНовини newsСлідство.Інфо


В Барселоні на виставці MWC 2018 французька компанія ARCHOS презентувала перший гаманець для криптовалюти – Safe-T Mini.\nЗа словами виробника, Safe-T Mini – ідеальний апаратний гаманець для захисту біткоїнів та іншої криптовалюти. Він легко підключається до комп’ютера або мобільного пристрою за допомогою мікро-USB кабелю.\nПісля обов’язкового встановлення PIN-коду (від 4 до 9 цифр), крипто-гаманець генерує та зберігає приватний ключ. Кожна транзакція висвітлюється на екрані та обов’язково має бути підтверджена натисканням відповідної кнопки на крипто-гаманці. Якщо його зламано, втрачено або викрадено, власник має можливість відновити дані за допомогою резервного копіювання.\nARCHOS Safe-T mini сумісний з таким програмним забезпеченням: Electrum, Ethereum, GreenAddress / Greenbits, MyCrypto та Mycelium; і підтримує такі криптовалюти: Bitcoin, Bitcoin Cash, Dash, Litecoin, Zcash та багато інших.\nДля забезпечення повного контролю за виробництвом, компанія ARCHOS буде виробляти цей пристрій у Франції.


Мило натуральне ручної роботи оптом - Оголошення - UB.UA\nДодано: 27 вересня 2018 в 09:37\nМайстерня натуральної косметики "Natura Butter" запрошує Вас! У нас Ви можете купити мило натуральне ручної роботи. Ми ретельно підбираємо компоненти для створення лише органічного мила. Так, у нас Ви знайдете мило з іван-чаєм, зародками пшениці та розторопші, календули, ромашки, лаванди, прополіса, оливи та мати-й-мачухи.\nМи власноруч виготовляємо усю нашу косметику, тому гарантуємо високу якість та 100 % натуральну продукцію. Таке мило дбайливо турбується про Вашу шкіру. Відмінно підходить як подарунок.\nЗамовити натуральне мило Ви можете на нашому сайті або зателефонувавши за контактними номерами. Виготовлення продукції здійснюємо на замовлення.


Російська нафта знов потече магістралями України?\nВчора, 3 грудня, представники публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» підписали угоду з керівництвом російської компанії «Транснефть» щодо транспортування російської нафти через Україну в Європу. Угоду підписано на 10 років.\nЯк повідомляє прес-служба ПАТ "Укртранснафта":\n«3 грудня 2019 року АТ «Укртранснафта» та ПАТ «Транснефть» уклали додаткову угоду до договору про надання послуг з транспортування нафти територією України, яка продовжує його дію на десять років — з 1 січня 2020 року до 1 січня 2030 року».\nУгоду про продовження транзиту російської нафти до Європи підписали у Хорватії під час конференції у столиці країни, місті Загребі.\nНагадаємо, що у квітні 2019 року Росія припинила транзит своєї нафти через Україну у зв'язку з її забрудненням. Забруднена російська нафта, потрапляючи до нафтопереробних заводів, завдавала збитків та спричиняла численні поломки обладнання. Через призупинку транзиту, російська «Транснефть» виплатила Укртранснафті компенсацію у розмірі 3,5 мільйона євро.\nОтже, незабруднена російська нафта вперше з квітня надійде до Німеччини.\nТреба зазначити, що доходи бюджету від транзиту газу набагато більші, ніж від транзиту нафти.\nНаразі між Україною і РФ тривають перемовини щодо транспортування газу. Чинна угода на транзит газу закінчується 1 січня 2020 року. Доходи від транзиту газу складають щорічно приблизно 3 мільярди доларів, що еквівалентно 2,3-3% ВВП України.\nCopyright © 2019, req:49 sql:0.0103 s php: 0.0663 s time:0.0766 s mem:6 mb


Сьогодні - 35-ті роковини Чорнобильської катастрофи… - Почетное консульство Азербайджанской Республики в г. Харьков\nСьогодні — 35-ті роковини Чорнобильської катастрофи…\n35-ті роковини трагедії світового масштабу – Чорнобильської катастрофи. У ніч з 25 на 26 квітня 1986 року вибухнув реактор ІV енергоблоку Чорнобильської АЕС.\nВеликий викид радіоактивного пилу піднявся на висоту 1500 метрів і був перенесений вітром до Скандинавії, Центральної та Південно-Східної Європи, Північної Італії. Радіоактивного ураження зазнали близько 600 тисяч осіб, насамперед ліквідатори катастрофи — пожежники, військові, фахівці, які гасили пожежу, дезактивували місцевість, споруджували захисний комплекс – Саркофаг, а це громадяни з усіх 15-ти республік Радянського Союзу.\nЗ обороту було вилучено близько 5 мільйонів гектарів землі навколо АЕС – 30-кілометрова зона відчуження. Майже третина території України загальною площею 15 тисяч квадратних кілометрів з населенням 2,4 мільйона була забруднена радіоактивними викидами. У навколишнє середовище надійшло близько 3% радіонуклідів, які на момент катастрофи були накопичені в ІV енергоблоці ЧАЕС. Аварія призвела до забруднення більше 145 тисяч квадратних кілометрів території України, Білорусі, Росії, вплив Чорнобильської катастрофи відчули на собі: Швеція, Норвегія, Польща, Великобританія, інші країни світу…\nНаслідки Чорнобильської катастрофи були б значно більшими, якщо б не було допомоги від колишніх радянських республік. У той час Азербайджан зробив свій вклад у ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС: близько 7 тисяч азербайджанців взяли участь у ліквідації наслідків аварії. Завдяки підтримці тоді Першого заступника Голови Ради Міністрів СРСР Гейдара Алієва, азербайджанці активно брали участь у будівництві нового міста в Україні — Славутич (замість покинутої зараженої Прип’яті). Ось чому один з кварталів міста Славутич так і називається «Бакинський».\nВ Азербайджанській Республіці на сьогодні діють прийняті за ініціативи керівництва країни відповідні програми підтримки, реабілітації, допомоги учасників аварії на Чорнобильській АЕС. Мало того, їх виконання на особливому контролі Президента Азербайджанської Республіки Ільхама Алієва.\nНавіть через 35 років ми всі відчуваємо наслідки тієї страшної квітневої ночі 1986 року. І приходить усвідомлення: в якому ж ми неоплатному боргу перед ліквідаторами аварії на Чорнобильській АЕС, тими, хто ціною власного життя, здоров’я, майбутнього врятував планету.\nСьогодні ми всі схиляємо голови у хвилині мовчання за загиблими, померлими, а підвівши її, кажемо: Низький уклін усім тим, хто планету врятував, усім нам, нині живущим, дав шанс бути в цьому світі і сам вижив, пройшовши смертоносне випробування Чорнобильської катастрофи.\nТреба пам’ятати постійно, щогодини, щохвилини все,до останньої дрібниці, що пов’язано з цим страшним лихом, щоб не припуститися помилок у майбутньому. Пам’ятати завжди і постійно. Пам’ятати!\nПочесний консул Азербайджанської Республіки в м. Харків , кандидат політичних наук Афган Салманов\n← В Швейцарии выражен протест против непредоставления Арменией карт заминированных территорий\tПочесне консульство Азербайджанської Республіки в м. Харків сумує і висловлює співчуття →


Тару з толуеном потрібно позначати символами -легкозаймистий, шкідливий для здоров’я.Поради, застере - Pedahohikam.net\nТару з толуеном потрібно позначати символами - легкозаймистий, шкідливий для здоров’я.\nПоради, застереження при використанні. Зберігати ємність у добре провітрюваному приміщенні, подалі від джерел вогню (не палити!), уникати потрапляння в очі, не допускати потрапляння в каналізацію, прийняти заходи захисту від електростатичних зарядів.\nМетанол. Формула: СН3ОН\nМетиловий спирт (метанол) - безбарвна рідина, що змішується у всіх співвідношеннях з водою й багатьма органічними розчинниками. Метиловий спирт отрутний, він горить блідо-голубим полум'ям, не коптить.\nМетиловий спирт за запахом і смаком майже не відрізняється від етилового. Відомі випадки отруєння метиловим спиртом.\nВ природі метиловий спирт у вільному стані майже не зустрічається. Поширені його похідні - ефірні масла, складні ефіри й ін. Метиловий спирт широко використовується в промисловості як розчинник лаків, фарб, як вихідна речовина для одержання метилхлориду, диметилсульфату, формальдегіду й ряду інших хімічних сполук. Він застосовується для денатурації етилового спирту, входить до складу антифризу.\nМетиловий спирт може надходити в організм через травний канал, а також з повітрям, що містить пари цього спирту, при вдиханні. У незначних кількостях метиловий спирт може проникати в організм і через шкіру. Токсичність метилового спирту залежить від обставин отруєння й індивідуальної сприйнятливості.\nПід впливом метилового спирту відбувається подразнення сітківки ока й зорового нерва, а іноді наступає невиліковна сліпота. Поява сліпоти пояснюється не дією метилового спирту, а дією його метаболітів (формальдегіду й мурашиної кислоти). Метиловий спирт порушує окисні процеси й кислотно-лужну рівновагу в клітинах і тканинах. У результаті цього наступає ацидоз. Отруєння метиловим спиртом у ряді випадків закінчується смертю. Небезпека появи сліпоти виникає вже після прийому 4-15 мл метилового спирту. Смертельна доза прийнятого всередину метилового спирту становить 30-100 мл. Смерть наступає в результаті зупинки дихання, набряку головного мозку й легенів, колапсу або уремії. Місцева дія метилового спирту на слизові оболонки проявляється сильніше, а наркотична дія - слабкіше, ніж в етилового спирту.\nОдночасне надходження метилового й етилового спиртів в організм зменшує токсичність метилового спирту. Це пояснюється тим, що етиловий спирт зменшує швидкість окиснення метилового спирту майже на 50 %, а отже, і зменшує його токсичність.\nМетиловий спирт, що надійшов в організм, розподіляється між органами й тканинами. Найбільша кількість його накопичується в печінці, а потім у нирках. У дещо меншій кількості він накопичується в м'язах, жирі й головному мозку. Метаболітом метилового спирту є формальдегід, що окислюється до мурашиної кислоти. Частина цієї кислоти розкладається на оксид вуглецю (IV) і воду. Деяка кількість метилового спирту виділяється з повітрям під час видоху, може виділятися із сечею. Метиловий спирт окиснюється в організмі повільніше, ніж етиловий спирт.\nДоказом про отруєння метиловим спиртом свідчить вміст 0,01 - 0,3 мг % метилового спирту й близько 0,4 мг % мурашиної кислоти в організмі людини.\nТару з метанолом потрібно позначати символами - легкозаймистий, токсичний.\nФорми організації та управління наукою\nЗа своєю спрямованістю, безпосереднім відношенням до практики окремі науки поділяють на фундаментальні і прикладні. Завданням фундаментальних наук є пізнання законів, що керують поведінкою та взаємод ...


22:54:12 17.04.2020 Назад\nСучасне цивілізаційне розуміння природних ресурсів визначає їх особливу значущість у забезпеченні сталого розвитку. При цьому акцент робиться на те, що природні ресурси виконують життєво важливу функцію забезпечення самого існування людської популяції. Тобто вони є не тільки матеріальною базою виробництва, але й середовищем, за межами якого буття як таке навіть не може продовжуватися. З таких позицій природні ресурси споживаються населенням як відповідна енергія, що використовується для забезпечення різноманітних економічних й неекономічних потреб.\nВ умовах, коли суспільство та економіка зазнають змін, не дивно, якщо також змінюються пріоритети та інтереси користувачів природних ресурсів. Виникає відповідна конкуренція за матеріальні блага, економічні та екологічні вигоди. Розуміння обмеженості природних ресурсів, сприймається людською популяцією як серйозна загроза щодо своєї комфортної форми життєдіяльності. Суб’єкти господарювання, сприймаючи обмеження як посягання на цінності та інтереси, вимушені приймати відповідні заходи захисту. Саме на цьому ґрунті і виникають конфлікти. Розуміючи цей факт, виникає нагальна потреба у формуванні такої системи управління, яка б змогла суттєво сприяти зняттю конфліктів, що виникають.\nКоло конфліктів дуже широке. Вони виникають з різних причин. Головною причиною конфліктів у сфері природокористування є конфлікт через невпорядкованість питань володіння ресурсом. Крім того, слід відмітити і конфлікти через доступ до ресурсу; через рішення, що пов’язані з недосконалим управлінням ресурсів; через несправедливий розподіл доходів від використання природних ресурсів, тощо.\nСлід також підкреслити, що на структуру конфліктів значною мірою вливають такі фактори як демографічні зміни (наприклад, зростання чисельності населення, міграція та урбанізація), зміна клімату, деградація навколишнього природного середовища тощо. Вони посилюють тиск на природні ресурси і через це можуть виникати нові конфлікти, або загострюватися вже існуючі. Впровадження інноваційних методів децентралізованого, спільного управління природними ресурсами в цілому збільшує ефективність їх використання, а також підсилює вплив місцевих громад, домогосподарств та окремих людей на прийняття збалансованих рішень. Трансформуючи політику у цьому напрямі, передбачається більш активне заохочування громади у збільшенні частки своєї участі у прийнятті рішень, що впливають на власний спосіб життєдіяльності, зокрема за рахунок правильного використання наявних природних ресурсів. Рух в цьому напряму значною мірою важкий, тому що пов'язаний із складним завданням пошуку нових методів управління, адекватних ситуації в якій формується той чи інший конфлікт. В цьому відношенні доцільно звернутися до існуючого досвіду тих країн, котрі вже пройшли свій шлях, або суттєво просунулись у вирішенні проблеми. Тут особливо місце займає так званий інститут медіації.\nУ світовій та європейській практиці для врегулювання конфліктів інститут медіації набув дуже широкого застосування. Нагадаємо, що медіація (від лат. mediare – бути посередником) – це неформалізована, але чітко структурована процедура врегулювання конфлікту за участі нейтрального посередника (медіатора), який підтримує сторони у досягненні ними взаємовигідного рішення. Важливим для нас є те, що медіація має добровільний, а не зобов’язальний характер. Тобто сторони за власним бажанням можуть припинити медіацію або продовжити її, а вирішення спору та напрацювання угоди безпосередньо виконуються зацікавленими сторонами, а не медіатором. Таким чином, відсутність жорсткої правової регламентації процедури дають змогу сторонам самим дійти до згоди або ні, за них ніхто не приймає рішень.\nМедіація дозволяє вирішувати проблеми шляхом співпраці та інтеграції, а не в дусі змагання та прагнення отримати для себе найкращий результат. При цьому медіатор не вирішує, що є "справедливим" чи "правильним", не оцінює вину, не висловлює думки щодо шансів на успіх. Він скоріше виступає каталізатором між протилежними інтересами, що намагаються їх об'єднати, визначаючи проблеми та усуваючи перешкоди для спілкування, одночасно модеруючи та керуючи процесом, щоб уникнути конфронтації та недоброзичливості. Медіація допомагає знайти спільне рішення, яке задовольнить усі сторони. Основними принципами медіації є добровільна участь; активність сторін медіації; відкритість; толерантність, незалежність та нейтральність медіатора; конфіденційність інформації, отриманої під час медіації. Медіація як шлях врегулювання спору, зорієнтована, насамперед, на інтереси сторін. Віднаходження рішення не обмежується виключно правовим предметом спору, воно охоплює широке коло питань, пов’язаних з економічними, фінансовими, чи то особистими інтересами сторін.\nМіжнародний досвід свідчить, що запровадження альтернативних методів врегулювання спорів поряд із системою правосуддя є найефективнішою передумовою вирішення правових конфліктів та спорів. Медіація може забезпечити економічно ефективне та швидке позасудове вирішення спорів у цивільних і господарських справах на основі процесів, що враховують потреби сторін. Загальними перевагами цієї моделі є доступність, економія часу та фінансових ресурсів, гнучкість і контроль, сталість рішення. На 45% витрачається менше часу для прийняття рішення, ніж у судових процесах; на 30% вимагає менше співробітників, ніж у судових процесах; на 79% менше годин провідного адвоката, ніж на судові процеси, і на 38% менше годин головного адвоката. Медіація дозволяє знайти рішення, які задовольнять обидві сторони конфлікту, що майже неможливо отримати в суді, керуючись нормами права. Усі досягнуті домовленості в медіації є реальними для виконання, оскільки обидві сторони спільно досягли згоди і прийняли спільне рішення для врегулювання конфлікту.\nЗа оцінками ООН, 40% внутрішніх конфліктів за останні роки були пов'язані з природними ресурсами. Конфлікти в сфері природокористування відрізняються між собою залежно від ресурсу, але всі вони є як технічно складними, так і політично чутливими. Медіація добре підходить для конфліктів із природними ресурсами, оскільки може вирішувати обидва ці аспекти, беручи до уваги потреби сторін, численні форми доказів та інформації та загалом рівні складності та невизначеності, які традиційний юридичний процес часто не може вирішити.\nКожен вид природних ресурсів породжує численні форми конфлікту, які потребують різних підходів у медіації. Тому розробка процесу медіації повинна враховувати специфічні характеристики відповідного ресурсу, економічні сектори та життєдіяльність, які він підтримує, а також механізми боротьби з невизначеністю та мінливістю. Ще раз підкреслюємо, що відмінною рисою цих процедур є їх гнучкість, яка забезпечує оптимальну адаптацію до конкретних потреб сторін в процесі управління конфліктами.\nТаким чином, медіація може створювати вигідні для обох сторін результати, які виходять за рамки формального права, вирішувати проблеми і задовольняти справжні потреби сторін в кожній конкретній ситуації. Важливо, що процес медіації може сприяти встановленню та підтримці довгострокових стійких відносин між сторонами, наприклад, шляхом спільного управління ресурсами та інформацією навколо таких ресурсів. Природні ресурси, на сьогодні, повинні розглядатися як платформа для співробітництва, оскільки початкова співпраця може слугувати вихідною точкою для подальшого діалогу та розбудови довіри, яка може розвиватися в інших сферах.\nВраховуючи сучасну ситуацію в Україні, зокрема формування об’єднаних територіальних громад і неврегульованість процесу використання наявних природних ресурсів, можна припустити, що конфлікти у царині використання природних ресурсів будуть загострюватися. Вирішенню питань знівелювати цих конфліктів значною мірою може сприятиме саме система медіації, яка є надзвичайно ефективним та дієвим способом врегулювання, і котра успішно запроваджена та діє в багатьох країнах. Підкреслимо, що Україна як європейська держава не тільки повинна, а вже і почала поступово запроваджувати європейські методи вирішення конфліктів та спорів без доведення їх до юридичних проваджень та судових рішень.


ᐉ Ключ рожково-накидной 18мм standard Grad grad 6020185 по ціні 16грн.\nКлюч рожково-накидний 18мм standard Grad grad 6020185\nКлюч рожково-накидной 18мм standard Grad grad 6020185\nКлюч рожково-накидний 18мм standard Grad 6020185 застосовується для робіт з різьбовими з'єднаннями на СТО, підприємствах або в гаражі. Профіль кільцевого зіву має 12 граней. Кут нахилу кільцевого зіву відносно площини ключа в 15 градусів робить монтаж більш зручним. Ключ зроблений з інструментально вуглецевої сталі і має антикорозійне хромове покриття.\nКупити ключ рожково-накидний Grad Ви можете, оформивши замовлення в нашому інтернет-магазині за допомогою простої форми, доставка здійснюється по всій Україні. Якщо у Вас виникли питання, Ви можете зателефонувати за вказаними номерами телефонів або замовити зворотний дзвінок. Фахівці нашого інтернет-магазину нададуть Вам докладні консультації та допоможуть зробити правильний вибір.\nРозмір ключа, мм: 18


від КИЇВСЬКИЙ РЕГІОН 11.02.2022 11.02.2022\nНаціональна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, призначила позапланові перевірки для 29 операторів газорозподільних мереж, – повідомляє Київський регіон з посиланням на рішення НКРЕКП.\nСеред облгазів, на яких енергетичний регулятор вирішив провести позапланову виїзну перевірку є і АТ «КИЇВОБЛГАЗ» та АТ «КИЇВГАЗ».\nТаким чином НКРЕКП відреагувала на скарги споживачів через відмову облгазів фіксувати покази лічильників газу. Натомість споживачам виставляються інші показники – значно вищі, ніж споживачі фіксують в особистих кабінетах.\nПопри обурення споживачів, облгази відмовляються коригувати показники лічильників, мотивуючи це тим, що ті невчасно надали відповідну інформацію – тобто, пізніше 6 числа календарного місяця, що настає за розрахунковим.\n#КиївськаОбласть #Київщина #КиївськийРегіон #КиївськаОбласнаРада #НовиниКиївщини #НовиниКиєва #Київ #КМДА #сесіяКОР #Київоблгаз #Київгаз


Прокуратура столиці вимагає повернути Київраді ділянку землі на Гідропарку - Kyiv Media\nСправу розглядатиме Господарський суд.\nКиївська прокуратура вимагає повернути Київраді прибережну ділянку на пляжі «Золотий» в Гідропарку. Про це повідомляє Facebook-сторінка установи.\nМова про землю, що є частиною ландшафтного парку «Дніпровські острови» і входить до водного та природно-заповідного фондів.\nПРОКУРАТУРА ВИМАГАЄ ПОВЕРНУТИ У ВЛАСНІСТЬ КИЯН ЗЕМЕЛЬНУ ДІЛЯНКУ НА ОСТРОВІ ВЕНЕЦІАНСЬКИЙ Київська місцева прокуратура…\nОпубліковано Київська міська прокуратура Середа, 23 вересня 2020 р.\nВідомо, що нині цю ділянку використовують незаконно. Через підроблені документи її, вочевидь, орендували, і збудували нежитлову будівлю, на яку зареєстрували права власності. Дозволів на проведення таких робіт, як і на користування землею, жоден місцевий орган не видавав.\nВ прокуратурі столиці кажуть, що вже звернулися до Господарського суду міста Києва із позовом про повернення землі належному власнику – Київській міській раді. Крім того, Шевченківський райсуд вже начебто притягнув до відповідальності людину, яка зареєструвала на себе право власності на будівлю.\nРаніше ми писали про схожий випадок: за аналогічною схемою на Трухановому острові між Пішохідним та Подільським мостами екс-нардеп вибудував триповерховий маєток.


POSTUP/BRAMA - Хакерів ловлять на живця\nХакерів ловлять на живця\nІще не надто давно комп’ютерний хуліган, що знайшов у системі захисту “дірку”, міг скористатися нею і спокійно привітати себе з легкою перемогою. Однак тепер до таких речей потрібно ставитися обережніше.\nСистемні адміністратори, виявляється, теж досить хитрі люди, от вони й вигадали техніку виловлювання хуліганів, і техніка ця отримала назву honeypots. Саме слово у перекладі означає “липка стрічка, на яку ловляться мухи”. Пам’ятаєте, такі раніше у помешканнях вішали?.. Сама ж ідея полягає в тому, що в мережі – серед нормальних, захищених та пропатчених машин – виділяють чи навмисне ставлять слабку щодо безпеки, легкодоступну машину. І пильно за нею стежать. А коли хуліган знайде цей комп’ютер, йому, по ідеї, мало б дуже захотітися його зламати. От тоді цього хакера і можна вирахувати.\nНа сьогодні найгучнішим успіхом системи honeypots є те, що “на гарячому” зловили, щоправда, віртуально, групу пакистанських хакерів, які спробували проникнути в одну з банківських систем США.\nСпочатку вони вирахували “приманку” і залізли на honeypot, а пізніше протягом цілого місяця американські спецслужби стежили за кожним бітом інформації, що проходив через зламану машину. Цікаво, до речі, що сама ця банківська система хакерів не цікавила: як з’ясувалося пізніше, вони просто готували плацдарм для атаки на урядові сайти Індії.


Перевізники твердять, до досі маршрутки в Ужгороді їздять собі у збиток / июль / 2014 / Новини / UZHGOROD.in - Закарпатський інформаційно-діловий портал\n9 липня 2014 11:05 11373918 074792\nОбговорюючи на виконкомі – підвищувати тариф на пасажирські перевезення чи ні, дали слово перевізникам. Так, представник Ужгородського АТП твердить, що з подорожчанням до 3 гривень рентабельність буде у рамках 4-6%, а досі перевізники працювали собі у збиток. Про інвестиційну складову тарифу взагалі не йдеться – для того, аби вкладати гроші з прибутку в оновлення парку, тариф замалий.\nЛише 21% компенсацій за пільгові перевезення отримують надавачі послуг – інших возять за свій рахунок, наполягає перевізник.\nВитрати на 1 км маршруту становлять 4 гривні 97 копійок – каже представник АТП. Також наголошують: усі міста вже підняли тарифи в напрямку трьох гривень.\n"Конкурс на надання послуг з пасажирських перевезень відбувся восени 2010 року, дійсний до осені 2015-го" – повідомив в.о. міського голови Віктор Щадей. "Але вже зараз ми маємо зробити так, аби перевізники наближалися до тих вимог, які ставить місто і люди. І ми маємо вже тепер починати прописувати умови конкурсу, аби перевізники готувалися".\nЯк зазначив Віктор, найбільше насторожують "моральний стан водіїв і дотримання інтервалів руху". Перевізники мають бути готові до того, щоб дотримуватися інтервалів руху і вечірнього графіку, нести відповідальність, наголосив Щадей.


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Зроблено в Україні | Korrespondent.net\nКитайцям дається можливість поступово розширювати спої знання української культури.\nУ рамках підписаної програми культурного співробітництва між Міністерством культури України та Міністерством культури Китайської Народної Республіки (2013-2017рр.) Україна продовжує вести активну політику багатосторонньої співпраці з Китаєм. Цього разу до України завітав виконавчий віце-президент Національної академії живопису та каліграфії Китаю Алан Юу, який висловив свою зацікавлення в культурі та історії української держави.\nВсі ми знаємо, що на українську культуру, яка є досить своєрідною, впливали різні фактори, в тому числі особливості історичного шляху й взаємодія з іншими культурами народів світу. Багато талановитих людей, які народилися і виросли в Україні, згодом намагалися у своїй творчості відобразити всю красу й неповторність своєї Батьківщини. Одним з найвідоміших і найгеніальніших був Тарас Григорович Шевченко, майстер пера і пензля, який саме й зацікавив Алана Юу. Китайський науковець разом з однодумцями має намір випустити у КНР "Кобзар" китайською мовою, де будуть зібрані популярні твори та картини Тараса Шевченка. Це дасть змогу студентам Національної академії живопису та каліграфії Китаю краще пізнати не лише техніку малювання, а й сам зміст картин, ментальність українців, їх думки та почуття.\nУ 2012 році нами був започаткований проект створення музею «Культури та побуту України в Китаї», який, до початку його відкриття (осені 2015 року), має увібрати в себе найкращі здобутки українського мистецтва та народної творчості. Китай - це країна, яка вміє і хоче знати мову інших народів, вивчати їх культуру та історію. Для того, щоб розуміти сформовані століттями українські цінності, треба пізнавати етапи їх формування, кроки модернізації та вдосконалення. Відвідавши музей, громадяни Китайської Народної Республіки зможуть відкрити для себе цілісність всієї української історії з періоду найдавнішої трипільської культури, Київської Русі, козацької доби, часи боротьби за незалежність та сьогодення. До їхньої уваги будуть представлені дерев’яні архітектурні експонати з елементами побуту, які були зібрані зі всієї України.\nШевченко у своїх віршах закодував пророцтво України і лише українець може достеменно зрозуміти весь сенс сказаного. Китайцям дається можливість поступово розширювати свої знання щодо української культури. Ознайомлюватися з мистецтвом України допомагатимуть кваліфіковані спеціалісти, які знаходитимуться у музеї чи на організованих майстер-класах.\nУкраїнському народу не один раз доводилося бувати на роздоріжжі інтересів, через які виникали конфліктувати з різними народами і племенами. В результаті цього доводилось весь час захищати свою землю і незалежність від ворогів, що не припинилося і до тепер. Китайцям важко осягнути всю глибину життєвого досвіду українського народу. Тому, в рамках ще одного проекту " Друга Світова війна - уроки минулого і перестороги для майбутнього" , де головним завданням проекту, користуючись глобальною нагодою 70-річчя перемоги у Другій Світовій війні і значення в ній міжнаціональної єдності держав антигітлерівської коаліції, привернути увагу усього світу, а особливу Китайської народної республіки, до глибинної між цивілізаційної природи конфлікту, що нині локалізувався на Донбасі у агресивній формі постімперського рецидиву. Китай - країна, яка, на разі, є досить потужною, має змогу усвідомити сучасну роль України і її необхідність для теперішнього і майбутнього світу через призму історії та культури.


Ліфти європейського бренду KONE працюватимуть в новобудовах Пасічного - Ваш Дім\nЛіфти KONE, фінсько-італійського виробництва, вже встановлено в четвертому і п’ятому будинках другої черги будівництва Пасічного.\nМи ні хвилини не сумнівалися в тому, що саме ліфти KONE мають обслуговувати мешканців масиву! Адже в їх якості та надійності переконалася вся Європа! А досвід найкращих світових торгівельних центрів та житлових комплексів довів – ефективність роботи дорівнює 100%! Та й сам бренд на ринку вже понад століття. Тому рівень довіри до нього – один з найбільших в сфері ліфтового господарства!\nСеред основних характеристик ліфтів KONE:\nСпеціально для ліфтів масиву ми обрали ексклюзивний салатовий колір, який оптимально гармоніюватиме з кольоровою палітрою Пасічного.\nЛіфти KONE – наша гордість та гарантія безпеки для мешканців новобудов!\nВарто додати, що цей всесвітньовідомий бренд у Львова можна зустріти лише в житловому масиві Пасічний!


Gala Kavun: Історичний тиждень: Про які події варто згадати цими днями | site.ua\nІсторичний тиждень: Про які події варто згадати цими днями\nПоточний історичний тиждень надзвичайно насичений подіями, про які українці обов'язково повинні згадати. А можливо й дізнатися про деякі сторінки власної історії. Від зайняття князем Володимиром Київського престолу до заснування відділення ГУЛАГу на території України, від страти Івана Підкови до звільнення Маріуполя від російських бойовиків.\n978 рік - князь Володимир Святославович з династії Рюриковичів сів на Київський престол.\n1918 рік - у Києві розпочав роботу Перший Всеукраїнський селянський з'їзд. На з'їзд прибуло 2500 делегатів, які представляли всі губернії України та місцевості, де переважало українське населення (Київську, Волинську, Подільську, Полтавську, Чернігівську, Катеринославську, Харківську, Херсонську, Таврійську губернії, Кубань і Донщину).\n1934 рік - При НКВС УСРР створено Головне управління виправно-трудових таборів і трудових поселень (відділення ГУЛАГу на території України).\n1944 рік - Під час допиту в концентраційному таборі Заксенгаузен гестапівською трійкою вбито українського поета та археолога, діяча ОУН Олега Ольжича (Кандибу). Втім, рідні поета вважають, що його ув'язнила німецька дипломатична контррозвідка у співпраці з НКВС. Син Ольжича вважає, що його було закатовано на Александр-плац у Берліні, а тіло пізніше вивезено до Заксенгаузена.\n1990 рік - Верховна Рада УРСР змінила порядок вирахування часу на території України, приєднавши країну до східноєвропейської часової зони. Відтоді в Україні час на годину відрізняється від московського, що дійсно відповідає часовим поясам.\n2014 рік - Українська армія звільнила Маріуполь від проросійських бойовиків. Цей день відзначається на державному рівні з 2016 року.\n2014 рік - Біля Луганського аеропорту бойовики ЛНР збили літак Іл-76 ВПС України. Загинули 49 військових, які перебували на борту.\n1940 рік - Радянські війська окупували Литву. Майже одразу відбулася націоналізація підприємств та вкладів громадян на користь СРСР, а також перерозподіл землі. Литовці відповіли військовим опором, відродивши бойову організацію "Лісові брати". Цей рух налічував приблизно 170 тисяч вояків, з них 50 тисяч загинули або зникли безвісти.\nУчасники одного із загонів "Лісових братів", джерело - Вікіпедія.\n1578 рік - У Львові на вимогу османського султана Мурада ІІІ та за рішенням польського короля Стефана Баторія було страчено козацького кошового отамана, молдовського господаря Івана Підкову, який перед тим визволив Ясси з-під фактичного османського панування.\n1919 рік - Святий Престол в особі Папи Римського Бенедикта XV визнав незалежність УНР. Листа голові Директорії Симону Петлюрі надіслав державний секретар Ватикану П'єтро Гаспаррі.\n1940 рік - СРСР в ультимативній формі пред'явив Естонії та Латвії ноти з вимогою зміни урядів і введення до цих країн додаткових радянських підрозділів. Наступного дня Червона Армія окупувала Естонію та Латвію.


Тернопіль, Івано-Франківськ та інші міста пішли до суду через "червону зону" | Діловий Переяслав\nТернопіль, Івано-Франківськ та інші міста пішли до суду через “червону зону”\n5 Вересня, 2020 adminsvitoh 0 коментарів зона, сууд, Тернопіль, червона\nТернопіль, Івано-Франківськ та ряд інших міст подали до Окружного адміністративного суду Києва позов на уряд з вимогою скасувати “незаконні” карантинні обмеження. Про це мер Тернополя Сергій Надал у Facebook, Укрінформ\nНадал: “Тернопіль підтримує судовий позов Івано-Франківська та інших міст до уряду з вимогою скасувати незаконні обмеження, що суперечать Конституції України”.\nУ п’ятницю про позов повідомив Івано-Франківський міський голова Руслан Марцінків, пише Укрінформ.\nМарцінківа: “Учора уряд не переглянув “червону” зону для нас. Тому учора ми подали заяву на Кабмін до Окружного адміністративного київського суду. До цього позову приєднались не лише міста Івано-Франківської області, але й Тернопіль, який з понеділка увійде в “червону” зону”.\nЗа словами Марцінківа, у понеділок у Івано-Франківську проведуть засідання міської комісії ТЕБ і НС, на якому планують відкрити дитсадки та школи міста з 14 вересня.\nНадал: “Мені видається, що в уряді з’явилися нові “постишеві” та “кагановичі”. Вони хочуть загнати у блокаду Західну Україну, бо та відстоює українську мову, висловлює протест проти злочинного здорожчання газу, електрики. Вони діють тими ж методами, що і продзагони під час Голодомору 33 року, коли комуністи оточували села, забираючи останні хлібні крихти, відбираючи засоби виробництва і зрештою голодомором вбили мільйони українців лише тому, що ті хотіли залишатися українцями.\n3 вересня державна комісія ТЕБ та НС затвердили нові зони епідемічної небезпеки COVID-19 – із 7 вересня у “червоній зоні” будуть: міста Тернопіль, Бережани, Чортків і 7 районів Тернопільської області; міста Івано-Франківськ, Коломия, Калуш і 2 райони Івано-Франківської області; міста Біляївка, Ізмаїл та Болградський район Одеської області; місто Дубно та Костопільський район Рівненської області; Великобурлуцький район Харківської області; місто Чернівці й 6 районів Чернівецької області; Бобровицький район Чернігівської області.\n← Чоловік на годину: попит зростає\nКуди, для чого? У серпні “Укрзалізниця” перевезла 287 589 порожніх вагонів →\nУрядовці розповіли, скільки коштувала евакуація з Уханя\nСпосіб життя чиновників перевірятимуть по-новому


Концерт ДахаБраха 03-12-2022 - Афіша Києва - moemisto.ua.\nВсі анонси від: Палац "Україна"\nКонцерт ДахаБраха в Києві відбудеться 3 грудня о 19.00. Ціна квитків - від 290 гривень.\nНа грудневому концерті прозвучать нові роботи з альбому "Alambari", а ще відомі хіти: "Сухий дуб", "Пливе човен", "Карпатський реп", "Ягудкі".\n"ДахаБраха" - абсолютно нове слово в історії світової музики, ковток свіжого повітря. Група, яка в повній мірі може презентувати Україну за кордоном. Продукт, який за силою і ідеї не має аналогів в світі.\nЕтно-колектив народився в стінах театру "Дах", творчим керівником якого був Влад Троїцький, в середині 2000-х. Сьогодні він керує і колективом. Молоді фольклористи миттєво відмінно спрацювалися. Три дівчини і хлопець видають настільки потужний етно-хаус, що диву даєшся. А в сумі з тонко підібраними, харизматичними образами відбувається викликає мурашки по шкірі. Якщо ви шукаєте щось автентичне в музиці, то це - воно.\nСьогодні в їх активі неймовірна кількість інструментів: басові барабани, перкусія, флейта, фортепіано, віолончель, джембе, акордеон, бугай, укулеле, губна гармоніка, кахон, дарбука, табла, діджеріду, губна гармонь. І виходить із цим лише чотири пари рук. Та так, що крутіше бути не може. За межею розуміння.\nПерший альбом вийшов у 2006-му, за ним - ще чотири. Їх пісні наповнені небувалою силою, драйвом і покликом предків. Вони складні, їх розпирається від смислів в словах і між рядків. І тих, хто має неприхованим задоволенням підтверджують це. Як і відгуки критиків. Вони характеризують їх діяльність як експеримент в області космології людської душі. Синтез пісенної творчості різних народів світу видає унікальне явище.\n03 Грудня Розклад\nРозклад 03 Грудня


У День Миру європейські правозахисники закликали скасувати призов – The Truth Seeker\nПромоція миру неможлива без одночасної промоції права людини на ідейну відмову від військової служби. Про це заявила у прес-релізі до Міжнародного дня миру 21 вересня 2021 року правозахисна мережа European Bureau for Conscientious Objection (EBCO).\nУ прес-релізі підкреслюється, що ідейна відмова від військової служби відноситься до основних прав людини, а реалізація цього права є відчутним внеском у справу миру. Коли людина через сумлінні переконання відмовляється воювати і вбивати, кожен такий суттєвий і значущий вчинок допомагає людству відкинути війну та насильство; цей вчинок є актом будівництва миру в усьому світі та утвердження загальнолюдських цінностей.\nЄвропейські правозахисники також привертають увагу до щорічного звіту “Conscientious Objection to Military Service in Europe”, в якому міститься інформація про системні порушення права людини на ідейну відмову від військової служби в країнах Ради Європи, включаючи Україну.\nАнтивоєнна правозахисна мережа EBCO повторила у прес-релізі свої традиційні рекомендації для всіх європейських держав: скасувати примусову військову службу; утриматися від переслідування та репресій щодо ідейних відмовників, звільнити їх від військової служби або створити альтернативну невійськову службу з вільним доступом до неї, без надання їй карного та дискримінаційного характеру; визнати право військовослужбовців на ідейну відмову; не залучати до військової служби і навчання їй осіб віком до 18 років; приймати біженців-відмовників з країн, де вони зазнають переслідувань; зменшити військові витрати та збільшити фінансування соціальних програм; запровадити мирну освіту.\nУ той же день українські пацифісти відсвяткували Міжнародний день миру на онлайн-зустрічі, де також було сказано, що людське право на мир пов’язане із фундаментальним правом та моральним обов’язком відмовлятися вбивати. Руслан Коцаба розповів про судилище над ним за висловлення антивоєнних переконань та заклик до відмови вбивати, а також про втрату зору після нападу праворадикалів та безуспішні спроби притягнути нападників до відповідальності. Детально обговорювалася Альтернативна глобальна система безпеки (Alternative Global Security System), дорожня карта до загального миру глобальної мережі мирних рухів Світ ВИЩЕ Війни (World BEYOND War).


Статистична інформація > 2. Економічна статистика > 2.2. Економічна діяльність > Будівництво > Загальна площа прийнятих в експлуатацію житлових будівель по містах обласного значення та районах Сумської області\nЗагальна площа прийнятих в експлуатацію житлових будівель\n(нове будівництво) по містах та районах Сумської області\n1 З урахуванням загальної площі прийнятого в експлуатацію житла відповідно до Порядку (наказ Мінрегіону України від 03.07.2018 № 158).\nЗагальна площа прийнятих в експлуатацію житлових будівель (нове будівництво) по містах та районах Сумської області у січні–березні 2019р.\nЗагальна площа прийнятих в експлуатацію житлових будівель (нове будівництво) по містах та районах Сумської області у січні–червні 2019р.\nЗагальна площа прийнятих в експлуатацію житлових будівель по містах обласного значення та районах у 2017р.\nЗагальна площа прийнятих в експлуатацію житлових будівель по містах обласного значення та районах Сумської області за січень-березень 2018р.\nЗагальна площа прийнятих в експлуатацію житлових будівель по містах обласного значення та районах Сумської області за січень-червень 2018р.\nЗагальна площа прийнятих в експлуатацію житлових будівель по містах обласного значення та районах Сумської області за січень-вересень 2018р.\nЗагальна площа прийнятих в експлуатацію житлових будівель по містах та районах Сумської області у 2018р.


ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ Черкаська обл., Лисянський р-н, с. Дашуківка – контакти сайт адреса телефон – ЄДРПОУ 00223941\n19330, Черкаська обл., Лисянський р-н, с. Дашуківка\nБесараб Володимир Михайлович — голова правління\nООО ”Торговая компания ”Дашуковские бентониты” - ул. Лейпцигская, 3а, Киев, 01015, Украина\nЯкий код ЄДРПОУ у підприємства «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ, ПАТ»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридичній особі «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ, ПАТ» присвоєно код 00223941.\nХто є керівником підприємства «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ, ПАТ»?\nКерівником підприємства «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ, ПАТ» є Бесараб Володимир Михайлович, згідно з даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.\nЯка юридична адреса у підприємства «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ, ПАТ»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридична адреса підприємства «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ, ПАТ» — Черкаська обл., Лисянський р-н, с. Дашуківка.\nЯкий стан підприємства «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ, ПАТ»?\nНапишіть свій коментар — відгук про роботу компанії «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ, ПАТ»