Труднощі аудіювання та засоби їх подолання\nТруднощі аудіювання та засоби їх подолання\nНавчання аудіювання передбачає формування умінь сприймати усне мовлення як при безпосередньому спілкуванні, так і у звукозапису. Спостереження за навчальним процесом переконують у недостатній підготовці школярів до подолання труднощів аудіювання.\nУспішність аудіювання залежить від:\n· самого слухача (від рівня розвитку в нього мовленнєвого слуху, пам'яті, наявності уваги, інтересу тощо);\n· мовних особливостей аудіотексту та його відповідності мовленнєвому досвіду і знанням учнів;\n· умов сприймання аудіотексту.\nТаким чином , труднощі аудіювання бувають кількох видів.\nІ. Суб'єктивні труднощі\nТруднощі аудіювання, зумовлені індивідуально-віковими особливостями учнів, є суб'єктивними, на відміну від труднощів об'єктивного характеру, спричинених змістом і структурою аудіотексту та умовами сприйняття. Успішність їх подолання залежить від уміння слухача користуватися механізмами ймовірного прогнозування, переносити аудитивні вміння та навички рідної мови на іноземну. Значну роль відіграють такі індивідуальні особливості учня: кмітливість, уміння слухати і швидко реагувати на сигнали усномовленнєвої комунікації, переключатися з однієї розумової операції на іншу тощо.\nУ процесі навчання аудіювання вирішальну роль відіграють індивідуально-психологічні особливості учнів: рівень розвитку слухової диференційованої чутливості, слухової пам'яті, концентрації уваги. Успішність аудіювання залежить від потреби учнів дізнатись щось нове, наявності інтересу до теми повідомлення, спрямованості на пізнавальну діяльність і мотивацію цієї діяльності.\nПри навчанні аудіювання необхідно спиратися на ті особливості учня, які відіграють суттєву роль у процесі сприйняття мовленнєвого повідомлення. Ці особливості розглядаються у психології на рівні таких підструктур особистості: спрямованість, досвід і форми відображення. Спрямованість особистості визначає стійку аперцепцію, що лежить в основі сприймання мовлення і формується усім процесом виховання людини. У межах підструктури досвіду у психології розглядають знання, навички, уміння, звички, набуті особистим досвідом шляхом навчання. Обсяг мовних і немовних знань суттєво впливає на ступінь розуміння аудіотексту, він впливає на процес інтерпретації тексту на рівнях значення і смислу та на форму його відображення.\nІІ. Мовні труднощі аудіювання\nЦі труднощі є об'єктивними, вони зумовлюються характером мовних засобів і структурно-композиційними характеристиками аудіотекстів.\nГраматичні труднощі пов'язані з синтаксисом та морфологією. Сприймаючи фразу, учень повинен розчленити її на окремі елементи, встановити зв'язок між ними та їх роль у висловлюванні. Деякі граматичні труднощі зумовлені наявністю аналітичних форм, відсутніх у рідній мові, та граматичною омонімією.\nЛексичні труднощі виникають при кількісному збільшені словникового матеріалу та його різноманітності (на старшому етапі навчання), а також при вживанні слів у переносному значенні, наявності фразеологічних зворотів. Багатозначні слова, пароніми, антоніми та синоніми також створюють труднощі розуміння, так само як слова, близькі за значенням до слів рідної мови, але різні за значенням.\nФонетичні труднощі вважаються основними труднощами аудіювання (особливо на початковому ступені навчання). Основними фонетичними труднощами аудіювання є труднощі, пов'язані з інтонацією, логічним наголосом і темпом мовлення.\nДля розуміння на слух велике значення має композиційна структура текстів, спосіб викладу думок, міжфразові зв'язки. Особливо складним для аудіювання є діалогічне мовлення, що вимагає додаткових аналітико-синтетичних дій.\nІІІ. Труднощі, зумовлені умовами сприймання\n1.Темп повідомлення визначає швидкість і точність розуміння на слух, а також ефективність запам'ятовування.\nСередній темп мовлення англійською мовою – 140-150 слів за хвилину. У процесі навчання аудіювання темп мовлення, що сприймається, не повинен перевищувати темпу внутрішнього мовлення слухача, отже, перший можна збільшити, лише прискорюючи останній.\n2.Кількість пред'явлень тексту. Більшість методистів погоджуються, що одноразове пред'явлення є найбільш оптимальним, адже в реальній комунікації повідомлення не повторюється. І все ж в умовах навчання досить часто доводиться пред'являти текст двічі (наприклад, при наявності труднощів). У таких випадках рекомендовано пропонувати трансформовані варіанти тексту [5, 60].\n3.Тривалість звучання визначається обсягом аудіотексту, що змінюється протягом навчання, поступово збільшуючись. На початковому ступені це 1 хвилина, на середньому – 2-3 хвилини, а на старшому – 3-5 хвилин.\n4.Джерело пред'явлення аудіотексту. Слід зауважити, що при безпосередньому спілкуванні аудіювання полегшується позамовними засобами (мімікою, жестами). При використані аудіозапису ці фактори відсутні. Проте розуміння мовлення у звукозапису також передбачено вимогами програми.\n5.Наявність невідомих слів визначена шкільною програмою та поступово збільшується на кожному етапі навчання.\n6.Наявність чи відсутність зорових опор, які уточнюють зміст почутого та полегшують процес аудіювання.\nОтже, у процесі навчання аудіювання учні обов'язково зіштовхуються із труднощами різного характеру. Наявність цих труднощів є, з одного боку, тією проблемою, вирішення якої призводить до формування навичок аудіювання та розвитку школярів, з іншого боку, вони не повинні перешкоджати навчальному процесу. Тому вчителю необхідно уживати певних заходів для їх подолання учнями, не знімаючи їх повністю, але навчаючи школярів переборювати власними зусиллями, за допомогою спеціальних вправ.\nУ системі вправ для навчання аудіювання виділяють дві основні групи вправ:\n1. Вправи, що готують до аудіювання.\n2. Вправи в аудіюванні текстів.\nАле з позицій розвиваючого навчання не менш важливим для розвитку особистості школярів є контроль розуміння прослуханого. Саме післятекстові вправи допомагають виявити в учнів ступінь розвитку умінь аудіювання, а також підключити не лише механізми слухання і розуміння, але й думки та почуття дітей, що і призведе до формування особистості школярів. Виконуючи вправи першої групи, школярі вчаться переборювати окремі труднощі і упізнавати нові слова та словосполучення, диференціювати схожі слова, визначати значення омонімів, багатозначних слів, розрізняти граматичні форми. Вправи другої групи націлені на сприйняття загального змісту висловлювання чи виділення окремих змістових частин. Вони виконуються на рівні тексту. Всередині кожної групи виділено декілька видів вправ, кожен з яких спрямований на подолання конкретних труднощів, що виникає в учнів при аудіюванні, і на формування відповідного вміння. [1, 10].\nІ. Вправи, що готують до аудіювання.\nПри виконані вправ, що готують до аудіювання текстів, в учнів формуються навички сприйняття на слух мовленнєвих одиниць на рівні речень та надфразових єдностей. Сюди зазвичай включають наступні види вправ:\n1.Вправи на визначення граматичних орієнтирів.\nВміння визначати синтаксичні функції слів у реченнях допомагає розумінню тексту в цілому. Найбільша інформативність закладена в підметі, присудку та додатку, тому необхідно в першу чергу навчити учнів знаходити ці члени речення, а також автоматично розпізнавати інші граматичні орієнтири.\n2.Вправи на здогадку про значення незнайомих слів (за їх співзвучністю з відповідними словами рідної мови, за словотворчим елементом, з контексту).\n3.Вправи на розуміння речень, що містять незнайомі слова, які не впливають на розуміння смислу висловлювання.\nДля успішного аудіювання необхідно сформувати вміння розуміти на слух текст навіть за наявності незнайомих слів. Учні повинні вміти ігнорувати незнайомі слова, які не є ключовими, тобто не несуть основної смислового навантаження. Це можуть бути обставини часу, місця, означення тощо.\n4.Вправи на антиціпацію (прогнозування). Особливу роль в удосконаленні механізмів аудіювання відіграє механізм антиціпації, що дозволяє виділити вправи на антиціпацію в окремий вид. Більша їх частина представлена у звукозапису. Фонограма допомагає обмежити час мовленнєвої діяльності на учнів, автоматизувати їх мовленнєві дії та забезпечити їм ключ.\n5.Вправи на виділення різноманітних категорій смислової інформації:\n· родової категорії;\n· категорії часу;\n· категорії місця;\n· категорії причини тощо.\n6.Вправи на визначення різних видів зв'язків між реченнями.\n7.Вправи на визначення основної думки в групі речень.\nЗа допомогою цих вправ розвивається вміння розуміти на слух понад фразові єдності.\n8.Вправи на розвиток аудитивної пам'яті, аудитивної уваги.\nІІ. Вправи в аудіюванні текстів.\nВправи цієї групи призначені для розвитку умінь безпосередньо розуміти та осмислювати аудіотексти.\nРозуміння як центральна ланка механізму аудіювання – активний процес чуттєвого та логічного відображення реальної дійсності, закодованої засобами мови та зміненої в свідомості мовця, а потім (в результаті розуміння) – в свідомості слухача. В процесі розуміння мовлення логічно виділяються два боки:\n· об'єктивний, що відображає структуру мовлення, що аудіюється;\n· суб'єктивний, що моделює цю структуру в свідомості слухача.\nПроцес розуміння іншомовного тексту включає чотири етапи: визначення значень речень, виникнення здогадки про загальний зміст тексту, подальша диференціація та специфікація значень слів на основі здогадки, декодування смислу пред'явленого тексту. При аудіюванні слухач виконує цілий ряд аналітико-синтетичних операцій, що підвищують активність мисленнєвої діяльності та забезпечують динаміку вдосконалення умінь аудіювання. Виконуючи вправи в аудіюванні текстів, учні оволодівають умінням прогнозувати зміст, виділяти головне, знаходити другорядні деталі, що уточнюють головне, встановлювати причинно-наслідкові зв'язки.\nДля розуміння аудіотексту необхідно вміти у процесі слухового сприйняття сконцентрувати увагу на діях та характеристиках персонажів, прослідкувати логічну послідовність подій та спостерігати її при передачі змісту тексту. Не менш важливо вміти виділяти в тексті логічні ланки: експозицію, зав'язку, кульмінаційний момент і розв'язку. В основу класифікації вправ цієї групи покладено уміння, яке необхідно сформувати у процесі їх виконання.\n1. Вправи на прогнозування змісту тексту та розвиток уяви.\n2. Вправи на знаходження смислового зв'язку між окремими частинами тексту. Уміння виявляти основний смисловий зв'язок допомагає розвитку уміння вхоплювати основний смисл тексту, що сприймається, постійно орієнтуватись на виділення головного в ньому.\n3. Вправи на зв'язування логічної послідовності подій.\n4. Вправи на розуміння тексту без домислювання.\n5. Вправи на розуміння основної думки тексту.\nКінцевою метою аудіювання є розуміння тексту, але перевірити, чи зрозуміли учні текст, практично неможливо, якщо не виконувати для цього спеціальні вправи. Тому контроль – вирішальний етап аудіювання. Це дає нам підстави виділити третю групу вправ.\nІІІ. Вправи для контролю аудіювання.\nКонтроль розуміння аудіотексту може здійснюватись вербальним чи невербальним способами. Дії учня після прослуховування повідомлення пов'язані з характером завдання, яке було поставлене перед його слуханням.\nДо невербальних засобів контролю відносять:\n· виконання дій;\n· контроль з використанням цифр;\n· контроль за допомогою сигнальних та облікових карток;\n· виготовлення схем, креслень;\n· підбір малюнків.\nВербальні засоби контролю поділяються на:\n· підтвердження або спростування тверджень вчителя;\n· вибір пунктів плану тексту;\n· тести з вибором відповіді (альтернативні, одноелементного та множинного вибору, перехресні, ланцюгові, тести класифікації, клоуз-тести тощо).\n· переказ змісту іноземною або рідною мовою;\n· переклад окремих слів та словосполучень, речень;\n· формулювання запитань до тексту;\n· бесіда на основі змісту тексту.\nТреба зауважити, що контроль розуміння прослуханого повинен займати якнайменше часу і водночас мати індивідуальний характер. У зв'язку з цим треба обирати раціональний засіб або засоби контролю. Серед методистів немає одностайної думки щодо вибору між усними та письмовими засобами контролю прослуханого. Одні з них (наприклад, О.І.Вишневський) рекомендують вибіркове усне опитування з орієнтацією на слабких учнів, інші (В.П.Натальїн, В.Ю.Паращук) широко пропонують тестовий контроль. Ми вважаємо, що найбільш раціональним є поєднання коротких письмових завдань для слабких учнів із усними завданнями творчого характеру для сильніших учнів, адже в аудіюванні беруть участь усі учні класу, тому й оцінку за виконання роботи має отримати кожен. Інакше деякі учні можуть втратити інтерес до цього виду роботи та до іноземної мови взагалі.\nТреба також зазначити, що метою навчання в цілому, а тому й кожного окремого завдання, є розвиток особистості учня. Про це необхідно пам'ятати і в процесі розвитку умінь аудіювання, адже учень має точно знати, для чого він слухає певне повідомлення, а також що нового та корисного він зможе взяти з нього. Частково це завдання реалізується у передтекстовий період, у так званих настановчих текстах. Але треба також стимулювати учнів використовувати отриману інформацію у власному досвіді. Тому аудіювання повинно органічно вливатися до змісту уроку, а з цього виду роботи мусять випливати інші – з інтерпретації та трансформації отриманої інформації, що потребують від учнів додаткових зусиль та творчого підходу. Отже, не слід недооцінювати роль аудіювання на уроці іноземної мови. Це не лише складний мисленнєвий процес, але й важлива передумова формування інших видів мовленнєвої діяльності (наприклад, говоріння). Згідно з трьома етапами роботи з навчання аудіювання (до слухання, під час слухання, після слухання тексту), розрізняють три групи вправ з навчання цього виду мовленнєвої діяльності: вправи, що готують до аудіювання; вправи в аудіюванні текстів; вправи для контролю прослуханого. Кожна з цих груп розподіляється на певні підгрупи, до складу яких входять різноманітні за змістом та метою вправи, що роблять процес навчання аудіювання більш різноманітним та ефективним. Тому лише за дотримання всіх перерахованих умов можна досягти успіху в формуванні умінь і навичок аудіювання, а в кінцевому результаті – багатогранного розвитку особистості учня.\n1. Гапонова С.В. Навчання розуміння аудіотекстів учнів старших класів середньої школи // Іноземні мови – 1996 – № 2 – С. 9-17.\n2. Елухина Н.В. Обучение аудированию в русле коммуникативно-ориентированной методики //ИЯШ. – 1989 – № 2 – С. 28-36.\n3. Карих Т.В. Повышение эффективности обучения аудированию на уроках английского языка //ИЯШ. – 1991 – № 1 – С. 31-36.\n4. Николаева С.Ю. Методика навчення іноземних мов у середніх навчальних закладах : Підручник. – К: Ленвіт, 1999 – 320 с.\n5. Пруссаков Н.Н. Трудности при обучении аудированию иноязычного звучащего текста // ИЯШ – 1981 - № 5 – С.57-62.


Найбільш безболісний вид епіляції — UkrPublic\nНайбільш безболісний вид епіляції\nРед. UkrPublic\tЗдоров'я 17 січня 2021\t Перегляди: 15\nБудь-якій жінці хочеться насолоджуватися постійною гладкістю шкіри. Але що ж робити, якщо шкіра надто чутлива до болю від використання традиційних способів видалення волосся? Вихід давно вже є - безболісна епіляція.\nНа сьогоднішній день шкіра без єдиної волосинки - це дуже красиво, комфортно і гігієнічно. Тому салони, що пропонують послуги з видалення волосся, настільки популярні. Але багато жінок бояться пройти процедуру з видалення волосся через її болючість. У цьому випадку можна порекомендувати зробити безболісну епіляцію - майстри своєї справи можуть запропонувати великий вибір методів, які не завдадуть нестерпного болю.\nСьогодні індустрія краси не стоїть на місці: лікарі і косметологи придумують нові і більш ефективні методи для догляду за шкірою. Косметичні салони пропонують безліч видів епіляції, що не викликають больових відчуттів, далі піде мова про дві найпопулярніші з них.\nВидалення волосся лазером визнано багатьма жінками найефективнішою і безболісною за відчуттями. Однак, як і у багатьох косметологічних процедур, у неї є протипоказання:\nЛазерну епіляцію протипоказано проводити вагітним жінкам, а також страждаючим на цукровий діабет та інфекційні захворювання.\nлазерна епіляція не рекомендована натуральним блондинкам, тому що лазер реагує на пігмент і просто не помічає світлого волосся; - жінкам з смуглою або засмаглою шкірою також не рекомендована епіляція лазером - темна шкіра концентрує енергію лазера на собі, що може призвести до опіку, на місці якого через час залишиться пігментна пляма; - якщо на шкірі присутні порізи, садна, герпес, лазерна епіляція протипоказана. Перед початком процедури проводиться проба на чутливість, потім на місце епіляції наноситься охолоджувальний і знеболювальний гель, і тільки тоді косметолог приступає до роботи. Швидше за все, для повного зникнення волосин доведеться повторити процедуру від чотирьох до дванадцяти разів. При цьому слід врахувати, що лазер прибирає тільки проросле волосся.\nФотоепіляція видаляє волосся за допомогою руйнування меланіну по всій його довжині. На відміну від лазера, при фотоепіляції на волосину діє спрямований світловий потік. Його відмінність полягає в тому, що можна варіювати довжину хвилі, частоту спалахів і потужність світла, що допомагає, якщо волосяні цибулини лежать на різній глибині. Протипоказання у фотоепіляції ті ж, що і у лазерної епіляції, за винятком пункту про світловолосих жінок - цей вид епіляції їм підходить.\nПеріод реабілітації шкіри після фотоепіляції триває близько тижня. У цей час бажано виключити використання косметики, не відвідувати сауни і лазні.\nОднак є істотний недолік цього методу - влітку цей вид епіляції робити не варто, так як після нього не можна засмагати протягом цілого місяця. Результат процедури видно вже після першого проведення - під впливом світла волосини випадають і шкіра стає гладкою. Для того щоб досягти найкращого ефекту фотоепіляцію варто повторити три-п 'ять разів.\nЯк оформити зоомагазин\nЯк готувати на розпеченому камені


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Шанувальникам халяви - програма "Лояльність Партії Регіонів" | Korrespondent.net\nШанувальникам халяви - програма "Лояльність Партії Регіонів"\nЩойно отримав дзвінок на мобільний. Зізнаюся, такого не очікував - з відкритої лінії Партії Регіонів. Їхній телефон 054-2675050.\nЗвідки знають мій мобільний - то окреме питання...\nТак от, дівчина чемно мене привітала, уточнила, чи справді я - Анатолій Степанович, а потім запропонувала долучитися до програми ..."Лояльність Партії Регіонів".\nДля учасників програми Партія Регіонів обіцяє організовувати різноманітні екскурсії, походи в театри і музеї, на концерти і спортивні матчі, а крім того - надавати юридичну допомогу.\nНа питання щодо коштів, мене одразу ж запевнили - безоплатно. Можливо, лише деякі дорогі екскурсії треба буде оплатити - та й то частково, тоді вони попередять окремо, і ця плата буде більш ніж символічною.\nПодякував дівчині за турботу - від Партії Регіонів мені не треба нічого.\nА потім подумав, що то воно таке?\nВибори в Києві почалися?!\nТож "тато з мамою просили - і ми просимо": мерщій дзвоніть, долучайтеся до програми!\nНе лише кияни - геть усі, 46 мільйонів.\nБо лояльність - то таке, переб'ються регіонали.\nА от мистецтво, культура, спорт - то вічне, нумо по музеях, виставках, театрах і стадіонах столиці!\nІ ще - тепер ясно, куди спрямовувати скривджених Партією Регіонів - до отих юристів Партії Регіонів. Нехай вони теж повоюють з їхніми суддями, прокурорами і податківцями:)\nНагадую номер халяви - 054-2675050.\nПеревірив - їхній точно!


Гороскоп на сьогодні, 24 лютого 2018 року / февраль / 2018 / Новини / UZHGOROD.in - Закарпатський інформаційно-діловий портал\n24 лютого 2018 10:51 159172290 0173930\nГороскоп підказує Овнe, що не все так погано і сумно, як може здатися на перший погляд. Перед вами можуть спливти такі грандіозні можливості, що ви забудете про невдачі. Подивившись на все оптимістично, Овен навіть особисте життя владнає на свій розсуд. Хоча сісти за стіл переговорів з обранцем ніколи не зайве.\n24 лютого 2018 року у Тельця знизиться інтерес до основної роботи, оскільки більшу частину часу займе додаткова сфера діяльності. Розплануйте бюджет до кінця місяця, щоб почуватися матеріально незалежним. Наполегливість допоможе Тельцю подолати особисті проблеми, але переборщувати з нею не слід.\nГороскоп пророкує Близнюкам небувале везіння в коханні, коли можна отримати все, про що мріяли. Нарешті шанувальники товпляться біля ваших дверей - з квітами і барвистими плакатами. У роботі не варто впадати в крайнощі і братися за все, що доручив шеф. У Близнюків ще є час все обдумати, а також придивитися до іншої сфери діяльності.\n24 лютого 2018 року Раку захочеться відразу все - щастя, любові і грошей. Звичайно ж, мріяти не шкідливо, але і без активної роботи справа не обійдеться. Особливо, якщо питання стосується фінансів. Постарайтеся знайти щось більш перспективне, щоб не картати себе за бездіяльність. Увечері Раку можна прогулятися по магазинах, оновити гардероб.\nГороскоп радить Леву частіше нагадувати собі про прямі обов'язки в роботі. Ви звикли більше покладатися на інших, ніж самостійно виконувати завдання. Партнер по шлюбу влаштує Леву «розбір польотів», що остаточно зіпсує настрій. Уникнути відвертої розмови не вийде, але виглядати в цей час гідно – в ваших силах.\n24 лютого 2018 року Діві не слід впадати в зневіру, навіть якщо проблеми, що виникли, здадуться найскладнішими. Ви сповнені сил та ідей, що вже допоможе багато чого подолати. Намагайтеся знайти людину, яка стане для вас натхненником і моральною підтримкою. Для збереження стабільності в грошах Діві потрібно розпланувати сімейний бюджет.\nГороскоп обіцяє Терезам розпал почуттів і бурю емоцій, які тільки погіршать ситуацію в особистому житті. Навчіться бути стриманими, щоб не вставляти палиці собі і близьким людям. І ще мудра порада - припиняйте іронізувати. Особливо, якщо перед вами більш досвідчені і зрілі особистості. Увечері на Терезів чекає коротка поїздка.\n24 лютого 2018 року Скорпіон витратить так багато грошей на дурниці, що вже ввечері зрозуміє, яким був непрактичним. Якщо вже вирішили влаштувати шопінг, то запросіть за компанію когось економного. Нехай його розсудливість стане для вас уроком. Романтичне знайомство стане для Скорпіона незабутнім. До речі, воно може перерости в серйозні стосунки.\nГороскоп радить Стрільцю прагнути до гармонії душі і тіла, а також зайнятися своїм здоров'ям. Гарний день для боротьби зі шкідливими звичками, відмови від куріння і обжерливості. Якщо є бажання, то відвідайте храм і помоліться. Поїздка складеться успішно, якщо в неї Стрілець візьме попутника. Попередньо відремонтуйте машину.\n24 лютого 2018 року Козерогу слід серйозніше поставитися до свого фінансового становища. Якщо є мрія накопичити на щось дороге і корисне, то відмовтеся від дрібних покупок. Настрій тримайте під контролем, щоб не посваритися з оточуючими людьми. Козерогові можна дякувати долі за ту зустріч, яка зведе з коханою людиною.\nГороскоп рекомендує Водоліям зробити акцент на особистому бюджеті, кар'єрному зростанні і психічному стані. Від спокус інтимного плану краще відмовтеся, адже вони нічого, крім задоволення, вам не м. Краще присвятіть день душевному розвитку, навчанню або заняттям спортом. Увечері Водолія запросить в гості студентський друг.\n24 лютого 2018 року Риб буде так легко повести за собою, що вони не зможуть контролювати власні бажання. На жаль, є шанс потрапити у залежність від нечесних і улесливих людей. Чим реалістичніше ви подивитесь на себе і свою поведінку, тим краще. Особливо, якщо Риби націлені на активну діяльність, а не на легковажність і неробство.\nТеги: гороскоп, 24 лютого\nГороскоп на сьогодні. 24 лютого\n24 лютого 2017 09:16


Чемпіон світу Жан Беленюк провів тренування з учасником аукціону «Інтер - дітям» – Благодійний аукціон «Інтер дітям»\nЧемпіон світу Жан Беленюк провів тренування з учасником аукціону «Інтер - дітям»\n23 травня 2018, 17:29\nЧас для добрих справ знайдеться завжди! Незважаючи на насичений графік тренувань, чемпіон світу і срібний призер Олімпійських ігор в Ріо-де-Жанейро, знаменитий український борець Жан Беленюк взяв участь в благодійному онлайн-аукціоні «Інтер - дітям». Він провів персональний майстер-клас з греко-римської боротьби для учасника аукціону Олександра Березянський, який викупив цей унікальний лот і приїхав на тренування із зіркою з Кременчука.\n«Про аукціоні « Інтер - дітям » дізнався, коли Жан Беленюк на сторінці в соцмережах розповів про свій благодійний лоті - персональної тренуванні, - каже Олександр. - Вирішальним фактором стало те, що гроші збираються для допомоги дітям. Я сам спортсмен, але греко-римський стиль мені не знайомий. Майстер-клас з відомим борцем - хороша можливість освоїти нові прийоми».\nЗа плечима у Олександра - спортивне минуле: 14 років занять тхеквондо і чорний пояс в цьому виді спорту. У числі улюблених навантажень - Кроссфіт. Але до зустрічі з Жаном Беленюк учасник онлайн-аукціону готувався спеціально: вивчав відео його тренувань і виступів на змаганнях, аналізував техніку і прийоми. Так йому хотілося хоч раз перегорнути в партері чемпіона світу і призера Олімпіади.\n«Я вже вдруге беру участь в аукціоні« Інтер - дітям, - розповідає Жан Беленюк. - Завжди радий допомогти, якщо можу. Тим більше в такій благородній справі, як покупка медичного обладнання для дітей з вадами зору. Для мене провести тренування - велике задоволення ».\nТренування Жан Беленюк почав традиційно, з розминки і розтяжки. А потім показав Олександру фірмові борцівські прийоми: переклади в партер, нирок, «кочергу», перекати з захопленням тулуба. Крім того, Жан продемонстрував учаснику благодійного аукціону свої коронні прийоми, завдяки яким не раз перемагав на борцівському килимі.\n«Коли дивишся на боротьбу з боку, думаєш, що можна легко повторити прийоми: раз-два, кинув, перекрутив, - міркує Березянський. - Але ні! Вирватися з хватки Жана важко. Здається, у нього вісім рук, і він охоплює ними твоє тіло. А потім кидає тебе, 80-кілограмового чоловіка, як пушинку з боку в бік ».\nТака майстерність - результат тривалих тренувань. Жан Беленюк займається боротьбою вже 18 років. І кожен день відпрацьовує і шліфує борцівські прийоми.\n«Це просто захоплення, коли тебе тренує такий класний майстер, - поділився враженнями учасник аукціону. - Приємно, коли знамениті спортсмени виставляють свої лоти, щоб привернути увагу людей до благодійності. Таких прикладів має бути більше. Спасибі телеканалу «Інтер» за онлайн-аукціон і унікальну можливість познайомитися із зірками! Кожен з нас вносить свій маленький внесок. А разом ми робимо велику добру справу ».\nКошти, зібрані на благодійному аукціоні «Інтер - дітям», в тому числі і від продажу лота Жана Беленюк, підуть на придбання медичного обладнання для дитячого відділення Центру мікрохірургії ока.\nБудь-який бажаючий може приєднатися до команди людей, які допомагають дітям перемогти хворобу. На сайті онлайн-аукціону deti.inter.ua постійно з'являються нові унікальні лоти. Вже сьогодні ви можете стати щасливим володарем футбольного м'яча або футболки з автографами гравців благодійного матчу: Андрія Шевченка, Сергія Реброва, Влада Ващука, Андрія Вороніна та інших «Легенд футболу», боксерських рукавичок Василя Ломаченка і фотографій з автографом Олександра Усика. Побувати на майстер-класі з бойових мистецтв від чемпіона України і світу з ушу, актора і постановника бойових сцен в Голлівуді Віктора Мігалчана, або на тренуванні з дворазовим чемпіоном турніру Arnold Classic Миколою Ткачуком. Вибирайте унікальний подарунок собі або близькій людині і допомагайте дітям рости здоровими! Приєднуйтесь! Робити добро легко і приємно!


На Буковині через піч горів кафе-бар (фото) - Буковинська правда: Суспільно-політична газета Чернівецької області\nНа Буковині через піч горів кафе-бар (фото)\nНа Буковині через піч горіло кафе.\nПро це повідомляє Буковинська правда bukpravda.cv.ua з посиланням на прес-службу управління ДСНС в Чернівецькій області.\nУ райцентрі Глибока Чернівецької області горів кафе-бар. Спроби власників загасити пожежу самотужки були невдалими. Пожежа виникла через порушення правил пожежної безпеки при експлуатації печі у котельні на першому поверсі.\nПомітивши загорання, власники намагались самотужки ліквідувати його, та зрозумівши, що не впораються, викликали рятувальників. На момент прибуття вогнеборців полум’я поширилося на другий поверх будівлі та покрівлю, площа пожежі склала 40 кв.м.\nНа Буковині через піч горіло кафе Рятувальники Державної пожежно-рятувальної частини № 14 ліквідували пожежу, врятувавши від знищення вогнем приміщення кафе-бару та поруч розташовану господарську споруду. Внаслідок пожежі пошкоджено частину покрівлі, перекриття кафе-бару.


Різдвяні подарунки з Ісландії | Знам’янська територіальна громада Кропивницький район\nЗнам’янська громада » Новини » Різдвяні подарунки з Ісландії\nРіздвяні подарунки з Ісландії\nДата: 13.01.2020 13:21\nВідлунали веселі новорічні та Різдвяні свята, закінчилися зимові канікули у школярів. та в житті завжди є місце для добрих справ, свята, казки.\nВже декілька років відділи Знам’янського міськвиконкому співпрацюють із Настоятелем храму преподобного Максима Сповідника Олександрійської єпархії УПЦ с.Суботці, Знам’янського району Кіровоградської області протоієреєм Євгенієм Жабковським, який турбується про те, щоб маленькі знам’янчани особливо нужденних категорій отримували подарунки з далекої Ісландії.\nЦього року, 10 січня у Центрі дитячо-юнацької творчості на малят чекала приємна несподіванка. Щоб зробити вручення подарунків ще більш радісним для дітей, Знам'янський міський ВП ВМГО "ФРІ" влаштував малечі справжню чарівну казку «Мишачій король та викрадені подарунки». Разом з героями захоплюючого сюжету малюки поринули в атмосферу пригод та непередбачуваних подій, дізналися як добре бути чуйними та вірити в дива.\nПід час заходу діти мали можливість не тільки переглянути казку, а ще й побачити номери, які підготували для них вихованці Центру дитячо-юнацької творчості. Маленькі глядачі насолоджувались співом Єлізавети Гончарової, Влади Дружиніної, Юлії Гетманенко (кер. В.В.Котлярова), Максим Чорний та Анастасія Мазій подарували чарівний романтичний танок ( кер.Н.М.Залевська).\nПісля розважальної програми до залу завітали довгоочикувані гості з Ісландії з подарунками.\nГості розповіли дітям про країну, з якої вони приїхали, про ісландські традиції та вручили присутнім діткам подарунки, що для них підготували ісландські друзі.\nШколярі мали змогу поспілкуватися з представниками Ісландської делегації англійською мовою.\nТож, захід був приємний, теплий та дружній.\nА подарунки, хоч і невеличкі, та в кожному з них відчувається турбота, тепло, краплинка душі, доброта далеких невідомих друзів.\nНачальник відділу молоді, спорту та охорони здоров’я Р.Ладожинська від і мені присутніх подякувала гостям, наголосивши, що вони поділилися з дітьми не тільки різдвяними дарунками, а й часточкою своєї щедрої душі.\nБажаємо усім бути добрішими одне до одного, адже це корисно і приємно!\nта охорони здоров’я


До уваги водіїв! У Чернівцях змінюють правила проїзду перехресть | Новини\nДо уваги водіїв! У Чернівцях змінюють правила проїзду перехресть\n12:27, 28 квітня 2017 р.\nПрезидент Петро Порошенко підписав закон, який встановлює, що на перехрестях з круговим рухом пріоритет мають машини, що вже їдуть ним по колу.\nПро це йдеться на офіційному сайті Верховної Ради. За відповідні зміни депутати проголосували 4 квітня.\nЗа інформацією чернівецьких патрульних, у місті є принаймні два кільця, де мають бути змінені правила дорожнього руху. Це на виїзді з Чернівців, на зупинці "Прут", в районі перехрестя на село Біла. Та на кільці, яке знаходиться в напрямку на Годилів, на вулиці Південно-Кільцевій.\nАле поки що офіційних змін не оголосили, дорожніх знаків з інформацією про правила руху також ще немає на цих перехрестях.\nЗа словами автора ініціативи нардепа з Буковини Михайла Папієва, прийняття закону дозволить знизити аварійність на перехрестях, де організовано круговий рух. Пояснюючи необхідність таких змін, депутат поскаржився, що зараз не на всіх автошляхах є дорожня розмітка та знаки, також у кожному місті діє своє правило перетину перехресть з рухом по колу, що спричиняє аварійність на таких ділянках. Через це було вирішено уніфікувати правила руху на таких перехрестях.\nперехрестя дорога с.Біла Полрошенко


Споживання: Потреби людини так само різноманітні, як різноманітна сама\nПотреби людини так само різноманітні, як різноманітна сама людська\nприрода. Як фізична істота, він потребує коштів існування;\nяк духовна істота, він ставить собі вищі цілі: він шукає гармонії і вишуканості\nжиття. Цю друк духу він прагне накласти і на свою матеріальну обстановку,\nроблячи її більш зручною і изящною. А так як винахідливість людського\nрозуму не має меж, а з іншого боку, настільки ж невичерпні багатства\nприроди, з яких людина може отримати користь чи насолода, зробивши їх\nчином і знаряддям духу, то зрозуміло, що потреби можуть рости і урізноманітнити\nдо нескінченності, викликаючи все нову і нову діяльність з метою їх задоволення.\nВсю ату суму потреб можна розділити на кілька послідовних\nступенів, дивлячись по тому, якої мети вони відповідають. Нижчу ступінь складають\nпотреби необхідні, мають на увазі підтримку життя. Сюди відносяться\nїжа, одяг, житло і паливо. Другу сходинку становлять потреби зручності\nя задоволення, що мають на увазі приємність життя. Нарешті, третій і вищу\nщабель становлять потреби розкоші, мають на увазі витонченість життя. Як\nзручність, так і розкіш значною мірою складаються в поліпшенні предметів\nнеобхідності в найрізноманітніших формах; але до цього приєднується безліч\nінших речей, які на меті дати матеріального життя людини. вигляд, що відповідає\nвимогам духовної його природи.\nРозвиток усіх цих потреб не йде рівномірно від нижчої ступені\nдо вищої. Вихідну точку, без сумніву, становить задоволення необхідних\nпотреб. Можна думати, що людство; кіло цілі тисячоліття, перш ніж\nвоно встигло піднятися над цим рівнем. У ці первісні часи, матеріальне\nстан людей майже однаково; всі вони ледь мають убогі засоби існування.\nВихід з цього становища може дати тільки нагромадження капіталу. Але на цій\nпочаткового ступеня капітал складається майже виключно з первісних знарядь\nі робочої худоби. До цього приєднується розумне знаряддя - підвладні люди.\nМи бачили, що рабство становить відмінну рису першої епохи економічного\nрозвитку. За допомогою нього людство вийшло яз стану дикості і вступило\nна шлях економічного і суспільного прогресу.\nЗ водвореніем рабства, через підкорення одних народів іншими, утворюється\nпротилежність пануванню і підлеглих, з чим разом розвивається\nі відмінність потреб . Для одних все обмежується мізерними засобами\nіснування; серед інших виникають потреби розкоші, і чим ширше і міцніше\nвстановилася влада, чим вище коштує освіта, тим більше ці потреби\nзростають. Звідси ті дивовижні картини розкоші, які представляють нам східні\nмонархії. Кращими тому свідками служать розкриваються нині залишки єгипетського\nмистецтва, що процвітало за кілька тисяч років до Різдва Христового.\nТеж повторюється і в класичних державах. Поки близький до первісних\nчаси родової порядок тримається в межах центральної громади, оточеній\nнебольшою територією, потреби розкоші отримують мало розвитку. Вони навіть\nутримуються державою у видах охорони вдач. У Спарті, всяка розкіш\nзаборонялася законом. Але як скоро родова громада розширює свої межі і\nстає завойовницької, з чим разом множиться і кількість рабів, так\nє нестримне вторгнення потреб розкоші, а внаслідок того протилежність\nбагатих і бідних, яка повела нарешті до падіння древніх республік. Над\nпротиборчими суспільними класами споруджується знову монархія; але\nпотреби розкоші все ростуть. Розкіш римських імператорів і знатних осіб\nне знала меж, а злидні маси населення все збільшувалася. Взагалі, це\nпротиставлення потреб розкоші і мізерних засобів існування, з відсутністю\nпотреб зручності, становить відмінну рису стародавнього світу. Це -\nприналежність економічного побуту, заснованого на рабстві. Сама торгівля\nв давнину мала на увазі майже виключно задоволення потреб розкоші.\nПочаток розвитку середніх потреб відноситься до станового ладу. В\nземлеробської галузі, при пануванні кріпосного права, і тут є\nпротилежність багатства і бідності; але при ієрархічному порядку землеволодіння\nі поступовому переході від великого землеволодіння до дрібного, утворюються середні\nланки, що зв'язують протилежні крайності. Справжнє ж, самостійне\nрозвиток ця середня щабель отримує в місті, який є осередком\nпромислового і торгового класу. Європейське місто є колиска всієї промисловості\nнового часу, яка має на увазі вже не задоволення потреб одних\nбагатих, а загальний добробут всіх. Ця нова промислова сила розбиває\nнарешті станові перепони і створює собі вільне терені в загальногромадянський\nладі, де немає вже різко певних поділів, а установляется нескінченне\nрізноманітність положень з поступовими переходами від однієї крайності до іншої.\nУ тому ж напрямку діє і все промислове розвиток новітнього часу.\nФабричне виробництво має на увазі вже не задоволення потреби небагатьох,\nа саме масу. Воно знижує ціни і розраховує на можливо велике коло\nспоживачів. Поруч з цим залишаються художні виробництва, що мають на меті\nзадоволення витонченого смаку багатьох; але вони відіграють другорядну роль.\nВидатне явище сучасного економічного побуту, пов'язаного з общегражданским\nладом, становить виробництво масами, розраховане на більш і більш збільшується\nколо середніх споживачів. Розвиток життєвих зручностей, розлите в середніх\nшарах, становить явище нового часу.\nТаким чином, результат економічного процесу полягає в тому, що між\nпротилежними крайнощами вставляються сполучні їх середні ланки. Цей\nрезультат відповідає загальному закону, яким керуються всі явища, як\nфізичного, так і духовного світу, закону, який можна назвати законом середнього\nтипу. Скрізь, де відома сила, що діє серед навколишніх умов, виражається\nв ряді явищ, найбільша їх кількість падає на середні форми; крайності\nж стають тим більш рідкісними, ніж більше вони віддаляються від середини. Цей\nзакон, що визнається і природознавцями, знаходить цілком достовірне підтвердження\nв статистиці, яка формулювала його у вченні про середню людину. Однак,\nпочатком розвитку цей закон піддається істотному видозміні. Розвиток\nне йде рівномірно, від однієї сходинки до іншої, шляхом кількісного множення.\nПроцес тут інший: спершу з байдужою маси, де панують середні\nтипи, виділяються протилежності, потім ці протилежності знову зводяться\nдо вищої єдності вставленим між ними середніх ланок. таким чином,\nнайвищий ступінь представляє як би повернення до нижчої, але зі збереженням\nрізноманітності і з піднесенням загального рівня. Цей загальний закон, до якого ми\nдокладніше повернемося згодом, цілком виражається в зазначеному вище економічному\nпроцесі. Завдання останнього полягає, отже, в поступове підняття\nзагального рівня шляхом можливе широкого розвитку середніх ланок, при збереженні\nприродного розмаїття положень і потреб. Це і відбувається на\nгрунті загальногромадянського ладу, який надає повну свободу розвитку\nприватних сил під загальним, що стримує їх законом.\nЯкщо це так, то абсолютно недоречно ополчення моралістів і соціалістів\nпроти розкоші. Як всякими іншими благами, розкішшю можна зловживати,\nале сама по собі вона є благо, а не зло. Краса житті є одна з високих\nпотреб людського духу. Вищу розкіш складають художні\nтвори, якими обставляє себе людина. Недостатньо милуватися ними\nна площі або в музеях. Треба, щоб вони складали приналежність домашнього\nпобуту. Цим піднімається дух і розвиваються витончені смаки і звички. До високих\nгромадським насолод належить і широке гостинність, що зв'язує\nлюдей і що дає освічені центри громадського життя, де виробляються\nвитончені вдачі та освічені поняття. Звичайно, все це складає надбання\nнебагатьох; але треба, щоб це в суспільстві було. Геній, талант, краса, вища\nосвіту становлять також надбання небагатьох; але вони служать вищим прикрасою\nсуспільства. Поширена в суспільстві розкіш означає той рівень багатства\nта освіти, до якого воно досягло.\nРозкіш має й економічне значення: вона служить спонуканням до діяльності.\nВсяка економічна діяльність має на увазі не тільки підтримання, а й\nпокращення життя. Для того, щоб вона йшла безупинно, треба, щоб сама\nможливість поліпшення тягнулася до вищих меж. Підприємець, який\nдосяг середнього рівня, працює для того, щоб досягти вищого ступеня\nдля себе і для своїх дітей. Звичайно, він може свій надлишок пожертвувати на\nяке-небудь суспільна справа; це цілком від нього залежить. Але при цьому не\nзабороняється і прикраса власного життя. Це бажання цілком законне і\nдо такої міри властиве людині, що усунути його значить підірвати людську\nдіяльність в самому її корені.\nПотреби розкоші оплачують і праця, звернений на їх; задоволення.\nКількість роботи, потрібної для виробництва предметів першої необхідності\nпевною країні, має межу, що визначається місцевими умовами. Англія,\nнаприклад, не в змозі виробляти всього хліба, потрібного для її населення.\nЇй вигідніше купувати відсутню у сторонніх, які виробляють дешевше.\nАле для цього необхідно, щоб решта населення мала заробіток, який дає\nйому кошти купувати хліб. Цей заробіток дається задоволенням інших потреб.\nЧим ширше і різноманітніше ці потреби, тим більше і вимога на роботу\nі тим більшу кількість населення може підтримувати своє існування.\nУ числі цих виробництв предмети розкоші займають чільне місце. Вони потрібні\nсамою заможною частиною народу, а тому оплачуються всього краще. Країна,\nв якій немає розкоші, завжди залишається бідною і мало освічена, спроможна\nмістити тільки убоге населення.\nБез сумніву, не всяка розкіш може бути виправдана. Економічно виправдовується\nтільки та, яка співмірна з коштами. Прагнення до розкоші, що перевищує\nдохід, веде до розорення. Естетично виправдовується тільки та розкіш. яка\nдійсно має художнє значення, а не несмак, що прагне блищати\nбагатством, іноді за відсутності найелементарніших життєвих зручностей. Чи не\nзовнішній блиск, а гармонія життя становить справжню її красу. Нарешті,\nморально виправдовується тільки та розкіш, яка не розвивається на шкоду\nморальним обов'язків до ближніх. Багата людина, який, прикрашаючи свою\nжиття, надає допомогу іншим, не може піддаватися моральному осуду.\nАле як естетична, так і моральна оцінка розкоші не належить до завдань\nВнутрішні спонукання людини лежать поза області його дослідження. Вони\nскладають предмет проповіді естетика і мораліста; для економіста важливо існування\nпотреб, що викликають відоме економічне виробництво.\nУ всякому разі, то вживання, яке людина робить зі свого доходу,\nзалежить від нього одного і ні від кого іншого. Закони проти розкоші належать\nдо області минулого. У давнину вони видавалися на увазі підтримання розхитує\nвдач; але вони виявилися безсилими зупинити цей процес. Вони були доречні\nі при середньовічному порядку, коли різниця станів виражалося не тільки\nв правах і обов'язках, але й у всій зовнішній обстановці життя. Кожній групі\nлюдей заборонялося виступати з покладених для неї меж. Але з переходом\nдо загальногромадянської строю всі ці перепони зникли. Свободі промисловості\nвідповідає і свобода споживання. Кожен вільний робити з набутого\nїм надбання то вживання, яке він хоче, нікому не даючи в тому звіту,\nбо воно належить йому і нікому іншому. Юридично і економічно, це єдино\nправильна точка зору. Морально, вживання багатства може бути добре\nабо погано; але це справа совісті. Моральність є начало не примусове,\nа вільний. Моралісти і проповідники можуть намагатися поширити моральні\nпоняття і викликати в людях моральні спонукання; думка навколишнього середовища\nможе їх у цьому підтримувати: законодавцю до цього немає справи, а економіст\nне має тут голосу. Всього менш дозволено дивитися на багатих людей,\nяк на носіїв суспільного надбання, покликаних виконувати відомі громадські\nобов'язки. Така точка зору не має ні найменшої підстави. Вона корениться\nв хаотичному змішуванні понять юридичних, моральних та економічних.\nВ уяві споруджується фантастичний привид суспільства, як цілого, пануванню\nнад частинами та розподіляє між ними свої функції. Ми бачили, що насправді\nнічого подібного немає. Усі люди мають моральну обов'язок допомагати ближнім;\nчим більше коштів, тим, зрозуміло, можна надати велику допомогу. Але це\nобов'язок особиста, коренящаяся в совісті і затверджувана релігією, а не накладається\nна людей в ім'я якогось громадського початку. Релігія вселяє навіть, що\nправа рука не повинна знати, що робить ліва, на знак того, що всяке суспільне\nпочаток тут недоречно. Люди мають обов'язки і до суспільства, як цілому, то\nє до держави, а рівно і до заключающимся в ньому приватним спілкам, до яких\nвони належать. Ці обов'язки полягають у різних повинностях та громадської\nслужбі, примусової або добровільної. Вони викладаються в державному\nправі. Нічого іншого немає, ні в теорії, ні в житті. Є тільки моральна\nоцінка людських вчинків, судження про властивості людей; але жодних вимог\nі обов'язків з цього не випливає.\nАле якщо держава не в праві втручатися у вживання, яке роблять\nбагаті зі свого надлишку, то воно не може залишатися байдужим до іншої\nкрайності, саме, до нестачі в засобах існування. Заповнення цього\nнестачі становить борг людинолюбства. Укладаючи в собі моральний елемент,\nдержава не може залишатися йому чужим. Але з чийого б боку ні виявлялася\nдопомога незаможним, з боку чи приватних осіб, громад або держави, це все-таки\nзалишається благодійністю, тобто, справою милосердя. Ніякого права з\nцього не народжується. Людина, що страждає нестачею коштів, не має ні найменшого\nправа вимагати від інших, щоб вони йому допомагали: він може тільки волати\nдо їх людинолюбства. І це не становить приниження правильно понятого людського\nгідності, бо цим установляется моральна зв'язок між людьми і викликаються\nнайвищі почуття, складові саме моральне гідність людини.\nЗ одного боку є смиренність і подяку, з іншого боку милосердя\nі любов. Ці почуття пом'якшують те, що може бути принизливого в благодійності;\nвони роблять її одним з найвищих проявів людської душі. Але саме\nтому благодійність є насамперед справа особиста. її високе моральне\nзначення проявляється тільки там, де людина вільно віддає цій справі свою\nдушу, а не там, де діє бездушне юридична особа за допомогою найманих\nслужителів. Тому приватна благодійність завжди повинна бути правилом,\nа громадська винятком. Тільки одиничне особу, за її серцевим участю\nдо долі ближнього, здатне виникнути і у всі потреби, розрізнити дійсний\nнестача коштів від прагнення жити даром на чужий рахунок. Громадська благодійність,\nдіюча шляхом загальних правил, не в змозі підвести під них все розмаїття\nжиття, а тому завжди буде грішити в ту або іншу сторону.\nЗвідси випливають деякі загальні початку, якими повинна керуватися\nвсяка благодійність. По-перше, допомога повинна надаватися з суворим\nрозбором, лише там, де є дійсна потреба. По-друге, до допомог з\nчужих коштів слід вдаватися тільки там, де неможлива самодопомога, то\nє, де людина не в змозі сам заробляти свій хліб. По-третє, громадська\nблагодійність повинна діяти тільки за браком приватної, спираючись\nна останню і швидше приходячи до неї на допомогу, ніж діючи самостійно.\nПо-четверте, громадська благодійність повинна знаходитися в руках перш\nвсього тих приватних спілок, до яких належать громадяни; ці дрібні одиниці\nближче стоять до людей і більш знайомі з їх потребами. Держава ж повинна надавати\nдопомогу лише в крайніх випадках, коли потреба стає общею. По-п'яте, допомога\nповинна надаватися тільки в міру засобів. Приватний людина, звичайно, може\nрозташовувати своїми коштами на свій розсуд; він вільний продати все своє\nмаєток і роздати жебракам. Але громадські кошти, які збираються примусово,\nа не добровільно, мають своє законне призначення. Тільки надлишок їх може\nйти на благодійність. Держава, особливо, не в змозі допомагати\nвсякій потребі. Воно не покликане опікати всіх громадян і доставляти їм кошти\nіснування. Завдання його полягає в управлінні тими сукупними інтересами,\nякі становлять загальні умови цього добробуту.\nДопомога, надана приватним\nособам, для нього справу випадкове.\nЗ цього ясно, що заповнення нестачі засобів існування у незаможних\nпередбачає надзвичайна різноманітність умов і способів дії. Причини\nнестачі можуть бути різні. По-перше, вони можуть бути чисто фізичні,\nвиникають з дії природних сил: такі хвороби, старість, сирітство.\nСюди ж належать випадкові лиха, що осягають людини, якось: пожежі,\nповені, посухи, і т. п. По-друге, людина може позбутися прожитку внаслідок\nбезробіття, що виникає від пригніченого стану промисловості або від\nпрокладає нею нових шляхів, а також і від конкуренції перебувають у вигіднішому\nположенні. Іноді суперництво робочих певною галузі може бути так\nвелике, що при самій посиленій роботі їм ледь дістає коштів прожитку,\nа інші зовсім залишаються без діла. Все це причини, що кореняться у мінливих\nумовах промислової діяльності. Нарешті, по-третє, причина нестачі\nкоштів часто криється в власної вини людини. Відомо, яку глибоку\nвиразку серед робітничого класу складають пияцтво і безпутна життя. Пороки батьків\nведуть до розорення сім'ї та відображаються навіть на потомство.\nОстання причина потребує насамперед морального лікування, а це\nзадача найважча, бо утриматися від пороків людина може тільки додатком\nсвоєї волі. Тут безсилі економічні засоби, а також і юридичне примус;\nпотрібні моральні сили, які одні можуть підняти і зміцнити волю людини.\nПро них буде мова нижче.\nЩо стосується до причин фізичних, то проти них можуть бути різні засоби.\nГоловне полягає в широкому розвитку взаємності, в силу якої випадковості\nрозподіляються на багатьох. За панування свободи в економічній та громадянської\nобласті, основним початком всіх подібних закладів повинна бути самодопомога.\nВільне особа відповідально за себе і за свою сім'ю, а тому воно саме повинно\nпіклуватися про свою і її долі. До такого роду установ належать каси\nвзаємну допомогу, а також і споживчі товариства, що мають на меті, за допомогою\nоптових закупівель, здешевити і поліпшити засоби прожитку. Подібні товариства\nстановлять одне з найбільш дійсних коштів для підняття рівня життя\nАле взаємність не обмежується тісним колом знають один одного осіб;\nвона отримує більш широке значення в загальних системах страхування. Страхування\nвід фізичних лих відомо з давніх пір. Воно не тільки поширене\nсеред більш-менш заможних класів, але простягається і на мало імущих,\nякі можуть бути в кінець розорені випадковим лихом. У нас введено примусове\nстрахування від вогню селянських будівель. Примус викликається тим, що\nпогоріли селяни неминуче падають на громадську піклування. При існуючій\nу нас системі селянських будівель, пожежі становлять не приватна тільки й\nвипадкове лихо, а загальне та постійне, а тому вимагає спільних заходів. У\nновітній час стало поширюватися і страхування життя, має на увазі\nзабезпечення сім'ї в разі смерті її глави. Але для робітничого класу всього важливіше\nвводиться нині страхування робітників від хвороб і каліцтва, а рівно і пенсійні\nкаси для старості. У Німеччині ця система отримала широке застосування; в\nінших країнах все обмежується поки слабкими спробами. Причина та, що\nтут виникають питання вельми сумнівної властивості. Перший полягає в тому:\nнаскільки тут доречно примус? другий: наскільки доречно обов'язкову участь\nв цій справі сторонніх осіб та самої держави?\nПримус у справі страхування може бути виправдане темі, що позбавляло\nкоштів падає на утримання громадської благодійності. Але така точка\nзору доречна тільки там, де лихо дійсно має загальний характер.\nПожежа, поширюючись, винищує цілі села; каліцтво ж, хвороба, безпорадна\nстарість суть чисто особисті біди, не відображається на інших. Не можна притому\nне сказати, що всяке подібний примус є опіка, що припускає, що\nособа неповноправних і не в змозі сама розпоряджатися свою долею. Тому\nвоно застосовується тільки там, де громадське піклування приймає вельми широкі\nрозміри, а людська свобода цінується дуже невисоко. У Німеччині, як відомо,\nця система була введена в надії цим шляхом відвернути робоче населення від\nсоціалізму. Ця надія не виправдалася, навпаки, соціалізм розвинувся ще з\nбольшею силою. Державне втручання в економічні відносини діє\nйому на руку.\nЩо стосується до другого питання, то залучення господарів до участі в страхуванні\nробітників від каліцтв, що відбуваються в їх власному виробництві, може бути\nпідтримано в ім'я справедливості. Різні законодавства покладають на\nних навіть більшу або меншу відповідальність за каліцтва. Але зовсім інша річ\nучасть у страхуванні від випадкових хвороб і старості, які не мають нічого\nспільного з виробництвом. Підприємці можуть засновувати у себе лікарні для\nготівки робітників і пенсійні каси для людей похилого віку, які все життя працювали\nв їхньому підприємстві. Подібні установи досить бажані; вони установляет моральну\nзв'язок між підприємцями та робітниками. Але примусове участь у загальних\nстрахуванні не тільки не зміцнює цьому зв'язку, а навпаки, її розриває. Робочий\nне дорожить вже підприємством, де він знаходить постійну роботу, навіть якщо з\nбоку господаря додаються всі турботи, щоб влаштувати його життя і забезпечити\nйого долю. Виплачуючи обов'язково відому суму, він знає, що решта\nбуде внесено іншими, і не дорожить вже нічим, а переходить, як перелітний\nптах, туди, де він минутно сподівається знайти найбільшу вигоду. Зі свого боку,\nпідприємець перестає приймати участь у долі блукаючих робітників. Примусове\nучасть у страхуванні стає для нега просто частиною витрат виробництва.\nВоно відшкодовується або зменшенням робочої плати або піднесенням ціни творів.\nТакий порядок, що руйнує все природно утворюються приватні зв'язку, що не\nможе бути вигідний ні для економічного побуту, ні для держави.\nЩе менш виправдовується участь у страхуванні самої держави. Воно\nможе проявлятися в різній формі: або у вигляді допомоги добровільно утворюється\nкас взаємної допомоги, як нині вводиться у Франції, або у вигляді внеску в\nзагальну касу, встановлену законом і керовану самою державою, як в\nНімеччини. Перше має на увазі підтримку і розвиток самодопомоги, і це становить\nістотну її вигоду. Але точка зору тут все-таки радикально помилкова.\nЯкими б цілями не прикривалася ця допомога, вона все-таки ніщо інше як благодійність;\nале благодійність повинна надаватися найбільш нужденним, а тут вона\nвиявляється тим, які зберігають, отже не потребують; ті ж які\nтерплять найбільшу потребу, залишаються без допомоги. Друга система має ту перевагу,\nщо тут допомога надається всім без відмінності. Це та точка зору, на яку\nстає держава, коли воно керується справедливістю, складову\nверховне початок всієї його діяльності. Але саме до благодійності це\nпочаток найменше пріложімо. Благодійність, поширювана на цілі\nкласи без розбору, в силу загального закону, представляє повне збочення морального\nїї значення, яке полягає в наданні допомоги там, де виявляється потреба.\nДержава не має права розпоряджатися таким чином коштами платників,\nзвертаючи обов'язок людинолюбства в примусову подати, що стягується з одного\nчастини громадян на користь іншої. Коли ж воно бере на себе левову частку цього\nвнеску, як пропонувалося в проекті, представленому кілька років тому\nфранцузької палаті, то подібна установа представляє абсолютно жахливе\nперекручення справжніх відносин держави до громадян. Робочий прирівнюється\nдо чиновника, який одержує від держави пенсію за довготривалу службу. Така\nточка зору може коренитися тільки в повному змішуванні всіх понять, в нерозумінні\nвідмінності між публічним правом та приватним, між державою і громадянським\nсуспільством. Робочий-не обличчя, полегшене общественною посадою і отримує\nза це встановлене законом винагороду, а після відомого терміну пенсію:\nце-приватний людина, яка сама за себе відповідає і сам влаштовує свою\nдолю, вступаючи в приватні договірні відносини з іншими. Робити його пенсіонером\nдержави означає підривати в ньому почуття відповідальності за себе і обов'язки\nдо своєї сім'ї, почуття, які одні дають істинно моральне значення особистої\nсвободі. Коли людина знає, що він не сам себе забезпечує, а забезпечується\nіншими, в ньому знищується головна пружина самодіяльності, саме те, що\nможе підняти його на суспільній лєствиці. А між тим, на державу це\nпокладає таке величезне тягар, який йому зовсім не по силам. Всі подібні\nзаходи суть ніщо інше як поступки соціалізму, який прагне зруйнувати існуючий\nсуспільний лад. Уряд намагається привернути до себе робітників різними\nприманками, що в країнах, де панує загальне право голосу, становить\nзвичайну виверт практичної політики. Але подібні поступки, що представляють\nспотворення правильних почав державного життя. здатні тільки затвердити\nв робочих помилкові поняття про їх права та про ті вимоги, які вони можуть\nпред'являти державі. Вони не послаблюють, а зміцнюють соціалістичні прагнення.\nІстинне початок державного життя полягає в тому, що держава,\nкеруючи сукупними інтересами, зовсім не покликане і не в силах виправляти\nвсі приватні лиха та забезпечувати добробут приватних осіб. Тому воно\nбезсило проти зол, що виникають від економічних криз і від різноманітних\nвипадковостей економічного руху. Якщо робітники, внаслідок введення машин\nабо економічного надвиробництва, залишаються без заробітку, вони не можуть\nвимагати від держави, щоб воно давало їм роботу, бо воно не має її\nу своєму розпорядженні. Звичайно, можуть випадково зустрітися корисні громадські\nроботи, які можна прискорити, з принесенням навіть деяких жертв, щоб\nприйти на допомогу нужденним. Але взагалі, подібні роботи, викликані випадковими\nобставинами, представляють тільки марну трату громадських коштів.\nНа практиці вони здебільшого приносили більше шкоди, ніж користі.\nПроти випадкових лих, коли вони настали, існує, як сказано,\nтільки один засіб-благодійність. Вона може приймати різні форми\nі розміри. Вона може обмежуватися посібниками на дому, що вимагає суворого\nуваги і розбору. Вона може проявлятися і у формі постійних установ\nдля піклування малолітніх, престарілих, хворих. Сюди відносяться також. дешеві\nквартири і столові, нічні притулку, виховні будинки. Можуть бути й посередницькі\nустанови для підшукання заробітків, нарешті навіть робочі колонії, хоча останні\nнайменше можуть розраховувати на успіх. Широке розвиток усіх форм благодійності\nстановить одну з кращих сторін сучасного суспільного побуту. Тут проявляються\nвищі якості людської душі, любов до ближнього, самовідданість. Тут\nбагатий подає руку убогим та прирікає себе на служіння останньому. Але саме\nтому, як вже відмічено, це область переважно приватної, а не суспільної\nдіяльності. Недоліки вільного економічного розвитку восполняются вільними\nморальними силами, а не примусовою організації; це-початок, на яке\nне можна досить напирати. Держава відіграє тут тільки роль пособника в\nДо вільних моральним силам належить і власна передбачливість,\nУтримуватися задоволення потреб сьогодення в видах забезпечення\nмайбутнього, для себе і для своєї сім'ї. У цьому і полягає заощадження. Воно являє\nбез порівняння найважливіший засіб відобразити або, принаймні, пом'якшити ті\nекономічні лиха, які обрушуються на людину внаслідок випадковостей\nжиття. Самое страхування є вид заощадження, підкріплюються взаємністю.\nТам, де страхування не застосовні, людина убезпечує себе від можливих негараздів\nтим, що відкладає частину свого доходу на чорний день. Его становить моральний\nйого борг щодо себе та родини.\nСоціалісти стверджують, що робітники не тільки не можуть, але й не повинні\nзаощаджувати. Ми вже помітили, що це один з тих безглуздих парадоксів, якими\nзамінюються розумні доводи. Можливість заощаджень доводиться, як зростанням\nощадних кас, так і тими величезними сумами, які втрачуватись\nна страйки, нерідко по самим порожнім приводів. Вона доводиться і тим кількістю\nнепрямих податків, які сплачуються нижчими класами на предмети чистої\nпримхи, якось, на вино і тютюн. Задоволення примх очевидно не їсти\nвимога моральності. Воно вибачливо і морально допустимо тільки\nтам, де людина, не позбавляючи себе задоволень в сьогоденні, думає і про майбутнє\nі відкладає копійку на чорний день. Моральне значення волі полягає не\nв задоволенні потягів, а в розумному їх утриманні. Тому, звичка\nдо заощаджень становить високо моральне начало, притаманне економічної\nдіяльності людини. На ньому засновані і всі успіхи промислового розвитку,\nбо тільки відкладаючи надлишок доходу і звертаючи його на нове виробництво,\nвиходить збільшення коштів. Це і є той передається від покоління поколінню\nкапітал, якого зростання позначає безперервний розвиток економічного побуту,\nа разом і поступове вдосконалення людського життя.\nАле для того, щоб це початок могло отримати повний розвиток, необхідна\nсвобода. Раби не зберігають, бо у них віднімається все. Не зберігають\nі рабовласники; вони забезпечують себе тим, що змушують інших працювати\nна себе. Тому, в давнину немає мови про заощадження. Скарби стародавнього світу\nстановили плід рабської праці. Вони складалися в купах золота і дорогоцінних\nкамінні, які зберігаються, тому що не можуть бути істребляеми. Процес\nзаощадження починається там, де гніздяться зачатки економічної свободи,\nа саме, в середньовічних містах. На ньому заснований весь зріст середнього стану.\nЗвичка до заощаджень установляется і в нижчому землеробському класі, там\nде він користується більшими чи меншими правами і досить убезпечений від розкрадання.\nАле так як при пануванні станового порядку нижчі стани, взагалі, розглядалися\nголовним чином як предмет всіляких поборів, то заощадження тут не звертаються\nна нове виробництво, а ховаються від розкрадання. Тільки вищі верстви промислового\nстани більш-менш захищені від фіскальних вимог; тому й економічний\nзростання їх так великий, що нарешті він розбиває всі перепони і перетворює становий\nпорядок в цивільний. За панування загальногромадянської свободи і рівності\nперед законом, всі економічний розвиток народу засноване вже цілком на початку\nзаощадження. Тільки ті класи здатні підтримати себе на своєму рівні і поліпшити\nсвоє життя, які мають звичку заощаджувати. Інакше вони бідніють або розоряються,\nі ніякі державні заходи їм не допоможуть.\nПриклад ми можемо бачити в своїй вітчизні. Рабовласницьке господарство,\nяк сказано, не могло розвинути звички до заощаджень ні в поміщиках, ні в\nселянах. Тому, при вирішенні кріпосної зв'язку, ні ті, ні інші не\nв змозі були справитися з своєю новою економічних завдань. Значна\nчастина поміщиків розорилася внаслідок невміння зробити правильний господарський\nрозрахунок і пристосувати свій побут до змінених умов. Теж саме слід\nсказати і про селян. Несправедливо, що тяжкості, покладені на них Положенням\nпро викуп, були такі великі, що вони не в силах були їх нести. Покладені на\nних тяжкості були незрівнянно менше тих повинностей, які були з них зняті.\nВільним заробітком легко було їх покрити. У цьому відношенні, перші роки\nпісля звільнення були особливо сприятливі. Тому, в той час добробут\nселян мабуть зростала. Але отримані надлишки не зберігались на чорний\nдень, а витрачалися на розгул, який прийняв найширші розміри, і коли\nнастали важчі часи, заощаджень не виявилося ніяких. Навіть і при\nнинішніх умовах, можливість для селян робити заощадження доводиться\nтими сумами, які витрачаються на горілку і які становлять лише незначну\nчастину втрат і збитку, що наноситься господарству звичкою до пияцтва. Вона доводиться\nі тими великими витратами, які, в силу звичаю, робляться на весілля і\nякі ведуть до розорення сімейств на багато років. Іноді в одному і тому ж\nселі виявляється, що все розкольники живуть багато, а всі православні в бідності.\nОднак і серед православних зустрічаються особливо невеликі села, де\nселяни, сумирні та працьовиті, користуються достатком і справно сплачують\nвсі податі. Але взагалі, у селян, також як у поміщиків, в силу звичок,\nукорінених за кріпосного права, всі зайві гроші йдуть крізь пальці.\nА між тим, народонаселення зростає, сили землі виснажуються все розширюється\nвипашкой, а долженствующий заповнити їх капітал, за відсутності заощаджень,\nне утворюється; чого ж можна очікувати від такого економічного порядку, крім\nНіякі державні заходи не в змозі допомогти цьому злу.\nвони можуть тільки його посилити, привчаючи населення до думки, що не від нього самого,\nне від його діяльності і передбачливості залежить поліпшення його побуту,\nа від благ, марнуємо на нього урядом. Можна покласти загальним правилом,\nщо всяке установа, що підриває турботу людини про самого себе і про своїх\nдітях і спонукає його покладатися на чужу допомогу, приносить незліченний\nшкоди народному господарству. Сюди належить і общинне володіння, яке дає\nкожному нарождающемуся члену громади право отримувати ділянку землі із загального\nнадбання. Домогосподар знає, що не від нього, а від громади його діти отримають\nсвоє забезпечення, а тому він про них і не піклується. Такий порядок, природний\nв ті часи, коли родова громада становила одне ціле, пов'язане кровними\nузами, доречний і при кріпосному праві, коли господар наділяє своїх рабів\nземельними ділянками, з яких вони несуть свої повинності, суперечить засадам\nзагальногромадянської свободи, яка робить кожного людину відповідальною за\nсебе і за своє потомство. До такого ж роду установ належать і переселення\nна рахунок держави. У крайніх випадках можна, звичайно, вдаватися до цього заходу;\nале як постійне установа, вона безумовно має бути визнано шкідливим.\nБез сумніву, кожній людині має бути надане право переселятися,\nкуди завгодно, на свій власний страх і ризик. Щоб уникнути зовсім марних\nі руйнівних витрат, йому можуть бути полегшені різноманітні довідки. Але заохочення\nпереселень різними пільгами і допомогою на громадський рахунок діє розбещуючим\nчином на місцеве населення. Людина перестає дорожити місцевим поліпшенням\nсвого побуту, коли він знає, що його перевезуть на рахунок держави за тридев'ять\nземель і там він отримає даром всілякі блага. Така політика найменше\nдоречна в країні з таким рідкісним населенням, як Росія. У нас звичайно\nговорять про зростаючу недостатності селянського наділу, як ніби кожен\nселянин неодмінно повинен бути наділений відомим ділянкою землі, що забезпечує\nйого існування. Ті заробітки, які він може мати на стороні, зовсім\nне приймаються при цьому в розрахунок. Такий погляд, що становить залишок поглядів\nкріпосного права, абсолютно непріложім до порядку, заснованому на волі.\nУ загальносуспільному ладі єдиним джерелом поліпшення економічного\nпобуту служить вільне заощадження. Держава не може і не має в це втручатися,\nбо воно не в праві розпоряджатися тим, що людина придбала своєю працею, визначати\nту частину, яка має йти на задоволення справжніх його потреб, і ту,\nяка повинна бути збережена для майбутнього. Воно не покликане бути суддею особистих\nпотреб і замінювати особисту передбачливість. Придбаним ним надбанням\nвільний і доросла людина розпоряджається сам, на власний розсуд,\nв силу невід'ємно належить йому права. І це має незліченні вигоди\nдля всього народного господарства. Всі дивовижні успіхи промисловості в новітнє\nчас засновані на вільному заощадженні.\nЦей процес починається зверху. Чим менше в суспільстві капіталів і чим\nнижче стоїть промислове виробництво, тим важче зберегти що-небудь за задоволенням\nнасущних потреб. Тільки великі доходи дають можливість великих заощаджень.\nУ цьому полягає найвищою мірою важлива роль їх у розвитку народного господарства.\nНадлишки великих доходів звертаються на нове виробництво і тим живлять промисловість\nі множать народне багатство. Але з розвитком останнього множаться і середні\nдоходи, які, у свою чергу, відкривають можливість все більших і більших\nзаощаджень. Цей процес поширюється все далі і далі, на нижні шари,\nрозливаючи добробут в масах. Звідси ті величезні суми, які збирають\nв ощадних касах. У колишні часи уряду, коли хотіли укладати\nпозики, зверталися до великих банкірам; в даний час вдаються до всенародної\nпередплати, яка покривається у кілька десятків разів. Самий дрібний люд несе\n"ВОІ заощадження і отримує дохід на свій капітал.\nУ результаті виходить найбільша заощадження при найбільшому, можливе\nв існуючих умовах, задоволенні потреб. Це і становить кінцеву\nмета всього промислового розвитку. Тут виявляється і відношення виробництва\nдо споживання. Постараємося його з'ясувати.\nЕкономістів займав питання про ті способи, якими можна отримати найбільшу\nсуму задоволення в народному господарстві. Якщо під ім'ям задоволення\nрозуміти суму одержуваних задоволень, то це питання не тільки неразрешим,\nале навіть і недоречний, бо задоволення є чисто особисте відчуття, для якого\nнемає мірила. Всі подібні оцінки, в яких вправлялися Бентам і його школа,\nніщо інше як найчистіший свавілля. Але якщо ми запитаємо: чого шукають усі споживачі?\nто відповідь може бути тільки одна: можливої ??дешевизни творів. Отже,\nнайбільше задоволення виходить можливо більшою, за існуючих умов,\nдешевизною творів, а це досягається свобідною конкуренцією виробників.\nПерешкоджає ж дешевизні яка монополія. Отже, завдання держави,\nщо має на увазі можливо більше задоволення споживачів, полягає в тому,\nщоб протидіяти монополіям.\nЗвичайно, держава може знаходяться в його володінні предмети віддавати\nу користування даром і тим збільшувати суму задоволення. Але не треба\nзабувати, що дармовий користування завжди проводиться на чийсь рахунок.\nПоновлення перебувають у користуванні предметів відбувається з громадських\nсум, тобто, на рахунок платників податків. Це свого роду примусова\nблагодійність. Такий порядок доречний тільки там, де користування загальне\nі однаковий для всіх; але там, де користування обмежене і різноманітне,\nвоно повинно оплачуватися головним чином тими, яким воно служить задоволенням.\nВулицями та грунтовими дорогами можна користуватися даром; але проїзд по залізним\nдорогах і користування газовим освітленням в будинках повинні оплачуватися споживачами.\nЦього одно вимагають і справедливість і суспільна користь. Держава, про\nякий мріють соціалісти, може все давати в користування даром, тому що\nвоно все собі присвоїло і не потребує вже ні в яких податях. Але воно дає\nне те, що від нього вимагається, а те, що воно хоче дати, бо воно загальний монополіст.\nВолодіючи всім, воно визначає і потреби громадян і засоби їх задоволення.\nА оскільки всяке особисте спонукання до діяльності припиняється, а сама держава\nнайгірший з виробників, то ці кошти найменші, які можливі. Соціалізм\nє система найбільшого утиску при найменшому задоволенні,\nАле і в системі свободи далеко не завжди установляется належне ставлення\nміж виробництвом і споживанням. Межа здешевленню творів покладається\nтут прибутковістю виробництва. Треба, щоб воно окупалося. Нерідко, внаслідок\nконкуренції, ціна творів падає навіть нижче цієї межі. Намагаючись витіснити\nодин одного з ринку, конкуренти продають товар собі в збиток. Нерідко також,\nпри вигідності відомого виробництва, туди спрямовуються промислові сили\nі виробляється більше, ніж потрібно. Тоді ціни падають нижче вартості творів;\nвиробництво страждає, і настає промислова криза. Якщо в підприємство\nвкладений великий капітал, то перемістити його нелегко; з цим пов'язані значні\nвтрата. Тому, виробництво деякий час продовжується, навіть за несприятливих\nумовах, в надії на підняття цін. Але працювати собі в збиток постійно неможливо;\nзрештою виробництво має скоротитися. Внаслідок цього, інші підприємці\nрозоряються, капіталісти позбавляються своїх капіталів, а робочі втрачають заробіток.\nЦе відбивається і на інших галузях, бо при скороченні виробництва зменшуються\nдоходи зацікавлених у ньому осіб, а разом з тим і вимога їх на всякого\nроду інші твори, що задовольняють їх потребам. Ще гірше, коли це ускладнюється\nрозладом монетної системи, що, наприклад, відбувається нині при знеціненні\nсрібла. Тоді відбувається загальне пригнічений торгівлі, затримка виробництва\nі скорочення споживання.\nТакі вельми звичайні явища, якими супроводжується порушення\nрівноваги між виробництвом і споживанням при системі економічної свободи.\nЦі явища повторюються як би періодично. За періодом загального пожвавлення\nпромисловості і торгівлі йдуть періоди занепаду. Чим ширше торговий ринок,\nчим тісніше і жвавіше міжнародні зносини, тим більше зміни промислових\nумов в одній країні відображаються на інших. Іноді криза відбувається від суперництва\nкраїн, де розробляються непочаті ще багатства природи. Так, сучасний\nкриза землеробства в Росії і на Заході походить від посилився виробництва\nв Північній і Південній Америці, в Індії та в Австралії. Іноді, навпаки, криза\nнастає внаслідок скорочення виробництва в іншій країні, звідки виходить\nнеобхідний матеріал. Такий був, наприклад, бавовняний криза в Англії\nвнаслідок міжусобної війни в Сполучених Штатах. Або ж відоме держава\nпідносить у себе митні збори і тим скорочує ввезення творів з інших\nкраїн .. Внаслідок цього, в останніх виявляється надлишок творів,. які,\nне знаходячи збуту, падають в ціні.\nПроти всіх подібних порушень рівноваги держава може брати\nдеякі заходи. Коли криза походить від іноземного суперництва на внутрішньому\nринку, воно може встановленням мит захистити тубільне виробництво,\nАле, як уже відмічено вище, воно завжди робить це на шкоду споживачам, які\nпримушуються купувати гірше і дорожче. А так як задоволення споживачів\nстановить кінцеву мету промислового виробництва, то подібні заходи завжди\nпредставляють щось ненормальне. Вони можуть виправдовуватися тимчасовими обставинами,\nале остаточно вони таки завдають глибокий шкоду народному господарству, надаючи\nйому абсолютно штучне напрямок. Замість вільного пристосування\nвиробництва до споживання, вони оселяє примусове оббирання одних в\nкористь інших. Виробники привчаються покладатися не на самих себе, а на\nдаровані їм урядом привілеї, під покровом яких вони можуть вільно\nнакладати подати на чужі кишені. , Коли ж заступництво досягає високих\nрозмірів, то цим, в свою чергу, викликаються внутрішні кризи, які\nтим шкідливіше для народного господарства, що вони становлять наслідок штучного\nнапрямки промисловості. Спокушаються вигодою, капітали і підприємливість\nспрямовуються в ті галузі, яким надається високе заступництво; внаслідок\nцього, тут відбувається перевиробництво, яке багатьом загрожує розоренням.\nЩоб допомогти цьому злу, держава, яка сама його викликало, вдається до\nзаохоченню вивезення. Виробники відправляють за кордон надлишок своїх творів\nі продають його за півціни, відшкодовуючи збиток премії або підняттям цін на внутрішньому\nринку, огородженому від іноземного суперництва. У всякому разі розплачується\nза це тубільний споживач, якого оббирають не тільки на користь виробників,\nале і на користь іноземців, що купують їх твори за здешевленої ціною.\nВсе це ми бачимо на своїх очах в нашому цукровому виробництві.\nВсього гірше, коли заступництво виявляється нерівномірний, бо, як\nвже було відмічено, держава може протегувати тільки тим галузям,\nякі ввозять, а не тим, які вивозять. Звичайно вивізні премії становлять\nтільки поверненню внутрішнього акцизу, в усякому разі, вони є винятком.\nЩодо предметів вивозу, все, що держава може зробити, це намагатися\nполегшувати їх збути висновком торгових договорів і розширенням колоній. Але\nобидва ці кошти вельми ненадійні. Перше залежить від волі інших держав, друга\nвід географічного положення країни і міжнародних зносин. Проти суперництва\nкраїн, що знаходяться в більш сприятливих умовах на міжнародному ринку,\nдержава безсила. Як ні могутня Росія, вона не може зробити,\nщоб виробництво хлібів в Аргентинській Республіці не знижувати цін на європейському\nринку і через це не ставило в критичне становище російських виробників,\nякі розширили свої оранки на увазі все зростаючого збуту за кордон.\nОстаточно, єдиним засобом проти промислових криз є\nскорочення виробництва, через що підносяться ціни і відновлюється порушене\nрівновагу. Але це вже прямо справа самих виробників. Тільки сам господар\nможе вирішити, чи вигідно йому продовження виробництва або він повинен його припинити.\nСлабейшие в цих кризах гинуть; інші скорочують виробництво, і тільки\nнайбільш здібні і знаходяться в найбільш сприятливих умовах в стані\nвитримати боротьбу. таким чином, пристосування виробництва до споживання\nі встановлення правильного між ними відносини, по суті своєму, є\nсправу свободи. Це, разом з тим, справа передбачливості і заощаджень. Періодичні\nколивання промисловості вказують на те, що в часи підйому потрібно очікувати\nнаступного потім періоду занепаду, а тому зберігати кошти, щоб підтримати\nсебе у важку пору, Успіхи промисловості вимірюються середнім курсом. Найкращі\nперіоди занепаду сприяють економічному розвитку тим, що змушують людину\nвишукувати нові засоби і нові шляхи, чим і поліпшується його економічний\nпобут. Але вишукування цих засобів і шляхів не їсть справа державної влади,\nяка нічого сама не винаходить: це - завдання особистої підприємливості та\nрозважливості, постійно прагнуть вперед, під впливом особистого інтересу,\nщо становить душу всієї економічної діяльності людини. А для цього першого\nумова є економічна свобода.\nВід свободи залежить, нарешті, і ставлення споживання до заощаджень. Найістотнішим\nчинником є ??тут зростання доходу. Чим більше дохід, тим очевидно більше\nможливість робити заощадження; але яким чином людина скористається цією\nможливістю, це залежить від особистого його розсуду і ні від кого іншого.\nПобоювання, яке висловлюється письменниками з соціалістичним напрямком,\nщо надлишок заощаджень над споживанням веде до перевиробництва, і що тому\nслід скорочувати марне заощадження * (28) позбавлене всякої підстави. Людина\nзавжди схильний віддавати перевагу справжнє задоволення невідомого майбутнього;\nколи ж із зростанням народного багатства, спокуси в сьогоденні множаться,\nа дохід з що зберігається капіталу, навпаки, зменшується, то ця схильність\nотримує ще більшу силу. Заощадження збільшуються, коли виробництво йде\nуспішно, і зменшуються в періоди занепаду. Рівновага установляется само собою,\nприродним шляхом, відповідно до обставин.\nНастільки ж безпідставна думка, що надвиробництво походить від надлишку\nзаощаджень у одних, при недоліку покупної сили в інших. Надлишок заощаджень\nведе до множення капіталу, отже до піднесеного попиту на робочі\nруки, а тому до збільшення покупної сили робочих класів. Як уже з'ясовано\nвище, весь зріст народного багатства залежить від того, що капітал множиться\nшвидше народонаселення, а це визначається кількістю заощаджень. Скорочення\nзаощаджень, при беcпрепятственном зростанні населення, є вірний шлях до злиднів.\nДо цього і ведуть всі соціалістичні теорії.\nНасправді, розмір споживання, а разом і ставлення його до заощаджень,\nвизначається тим рівнем побуту (standart of life), який установляется в\nданий час в відомої середовищі. Людина прагне у своїй обстановці і в задоволенні\nсвоїх потреб стати в рівень з довкіллям. Марнославство спонукає\nйого навіть її перевершити. Але якщо він витрачає все, що отримує, то у важкі часи\nйому доводиться йти назад, а це пов'язане з стражданнями і стражданнями. Досвід\nжиття навчає його передбачливості. А так як ці різні спонукання\nдіють однаково на всіх, то з цього утворюється середній рівень побуту,\nякий поступово зростає в міру збільшення народного багатства, тобто,\nпо мірі множення заощаджень і капіталу.\nЦей рівень різний для різних суспільних груп. Він очевидно тим\nнижче, чим менше кошти, і підноситься у міру збільшення доходу. Звідси\nосвіта суспільних класів, з різним достатком, становищем і потребами.\nСуспільство, дією економічних сил, розташовується в ієрархічному порядку.\nЗавдання, що стоять внизу задовольняють тільки необхідним своїм потребам; стоять\nпосередині користуються зручностями і задоволеннями; нарешті, стоять на вершині\nможуть задовольняти і потребам розкоші. З множенням народного багатства\nзагальний рівень піднімається, але відмінності багатства і положення залишаються, бо\nвони складають необхідне наслідок свободи. Ми бачили, що свобода природно\nведе до нерівності. Це цілком додається до економічних відносин. Що випливає\nз них нерівність суспільних класів становить найважливіший громадський\nрезультат економічного розвитку, бо їм визначається саме будова суспільства.\nТому воно вимагає уважного розгляду.\nІнформація, релевантна "Споживання"\nспоживання і гроші. Цей базис, так само як і базис попередніх формацій, служить економічною основою соціалізму і обумовлює всі його економічні закони. Аналогічно попереднім формаціям економічний базис соціалістичного суспільства містить у собі основне протиріччя соціалізму - між суспільним характером виробництва і неповністю громадським характером привласнення предметів\nспоживання більш висока. Цим встановлюються більш прогресивні виробничі відносини і на час знімаються протиріччя між продуктивними силами і виробничими відносинами. Повна ліквідація цих протиріч можлива тільки при комунізмі - економічному ладі суспільства, в якому всі елементи виробництва, включаючи предмети споживання, усуспільнено, тобто належать\nспоживання не є складним, одна людина цілком здатний заробляти на життя і займатися самообслуговуванням. З ускладненням споживання жінка починає цілком займатися управлінням споживанням. Формується особлива концепція сім'ї, відповідно до якої один з її членів забезпечує дохід, а інший цілком і повністю відповідає за його використання. Обслуговуюча роль жінки\nспоживання, що забезпечує єдність економічних інтересів усіх людей у ??суспільстві і відсутність економічних протиріч між\nспоживання матеріальних і духовних благ. Правда, слід застерегти, що суспільні відносини, пов'язані з розподілом і споживанням благ, переважно належать до іншої підсистемі суспільного ладу - соціальної, однак невеликою частиною входять і в економічну. Примітна у цьому зв'язку ст. 170 бразильської Конституції, в якій міститься перелік принципів економічного\nспоживання, та ліквідацію товарно-грошових відносин і в сфері споживання. Механізмом здійснення комуністичної революції буде пріоритетний розвиток суспільної сфери споживання і поетапне виведення її зі сфери товарно-грошових\nспоживання, варто вказати насамперед на податки: 27% видатків бюджету японської сім'ї в 1980 р. становили податки та інші соціальні платежі, - а також накопичення і заощадження. Ядро сімейних витрат становить споживчий кошик - бюджетний набір споживчих благ і послуг, що характеризує споживання середньої сім'ї, що задовольняє свої потреби на соціально прийнятному рівні.\nспоживання, особливо, предметів розкоші і\nспоживання. Т. Веблен зауважив, що «господиня будинку - це головна служниця в домашньому господарстві». Цнотлива жінка - це тепер хороша домашня господиня і хороша домоправительниця. Вартість послуг домашніх господарок обчислюється в 1/4 ВНП. Середня домогосподарка виконує роботи вартістю (за ставками зарплати за еквівалентну роботу в 1970 р.) 257 дол в тиждень або 13364 дол на рік. Якщо\nспоживання. Дрібна буржуазія виникає і розвивається в умовах товарно-грошових відносин у сфері споживання. Від великої буржуазії, що широко використовує допоміжні служби і посередників, дрібний буржуа відрізняється необхідністю самому продавати свій товар або послугу, що істотно обмежує його можливості і масштаб діяльності. Володіння дрібними засобами виробництва не є


Закарпатська лікарська бригада екстреної медичної допомоги – переможець загальноукраїнських змагань | Інформаційне агентство "ЗІДО"\nВсеукраїнські змагання бригад екстреної медичної допомоги з міжнародною участю відбулись на Черкащині. 40 лікарських, фельдшерських, студентських, ветеранських та закордонних парамедичних бригад зібрало «Черкаськімедичніралі– 2018». Протягом трьох днів медики відпрацьовували клінічні випадки з реального життя, дії у надзвичайних ситуаціях та інцидентах із масовими жертвами. Ситуації моделювались з максимальною точністю та наочністю. Особлива увага – взаємодіям в середині системи, а також з працівниками поліції та ДСНС. Водії змагались на швидкість та вправність проходження складного маршруту. А кожна бригада екстреної медичної допомоги показала свої знання у дотриманні протоколів надання медичної допомоги при невідкладних станах. Загалом всі 40 бригад виконали по 14 завдань. Суддями та експертами були фахівці з екстреної та військової медицини України, Литви, США, Канадита Ізраїлю.


Піклуєтеся про майбутню пенсію? Сформуйте електронну трудову книжку! — Зоря Полтавщини\nСучасні інформаційні технології Пенсійного фонду України дозволяють призначати пенсії та надавати послуги дистанційно, без особистого звернення\nКрім того, за дорученням Президента України у Пенсійному фонді розроблений механізм автоматичного (без звернення особи) призначення пенсії за віком після досягнення пенсійного віку. В такий спосіб з 1 липня 2020 року призначатимуть пенсію за віком особам, які мають бажання оформити її дистанційно з використанням кваліфікованого електронного підпису чи за допомогою електронної ідентифікації BankID. Для цього на вебпорталі необхідно буде заповнити анкетні дані, додати скановані копії документів, які підтверджують трудовий стаж, погодити автоматичне призначення пенсії й надіслати до Пенсійного фонду України на опрацювання. Здійснити ці нескладні кроки можуть як застраховані особи особисто, так і підприємства, установи та організації, які відповідають викликам часу й піклуються про своїх працівників.\nПрезидент підпільного уряду і парламенту України


Штрих-коду виповнилося 50 років | Сайт о логистике и управлении цепями поставок\nГлавная > Новости > Штрих-коду виповнилося 50 років\nНомер GTIN, записаний у формі штрих-коду, забезпечує унікальну ідентифікацію продуктів та поліпшує їх обіг. За допомогою GTIN легше встановити ціну, замовити або виставити рахунок на товар чи послугу в будь-який момент та у будь-якій точці ланцюга постачання. Щодня у світі штрих-код сканується понад 6 мільярдів разів!\nІсторія створення глобального штрих-коду починається у Сполучених Штатах 50-х років минулого століття. Там почали застосовувати UPC – універсальний товарний код, досвід використання якого згодом використали для створення GTIN.\nУ наші краї штрих-коди потрапили тільки у 90-х роках при переході до ринкової економіки. Лише після цього вітчизняні товари отримали можливість потрапляти у різні країни світу без проблем, пов’язаних з ідентифікацією. За словами експертів, GTIN до невпізнання змінив роздрібну та оптову торгівлю, а також значно полегшив обробку товарів у системі логістики. Надалі саме штрих-код дозволив розвивати електронну комерцію.\nЯкби не вигадали GTIN, документообіг у складних ланцюгах постачання зріс би на кілька порядків. Набір смужок та цифр на якому людське око не завжди помічає бодай якісь суттєві відмінності, насправді забезпечує надання надійної та прозорої інформації про кожний товар, яка стає доступною для усіх бізнес-партнерів та споживачів.


Мільярдер Річард Бренсон у Києві розповів, що він думає про Порошенка та про власний рецепт щастя\nМільярдер Річард Бренсон у Києві розп...\nНа вашу думку як інвестора, чи достатньо швидко змінюється Україна чи вдоволені ви тим, що відбувається?\nМені здається, ваш президент має найважчу роботу з усіх голів держав у світі, я точно йому не заздрю. Не знаю деталей того, що робить уряд, але з того, що бачу з боку, він дуже важко працює, намагаючись отримати фінансову підтримку для вашої країни, заохотити інвесторів, розібратися із ситуацією на сході України, а там технічно, все ж, війна. Я вважаю, він і його команда роблять усе, що можуть. Вибачте, просто дійсно не знаю деталей.\nЧи плануєте ви інвестувати до української економіки у найближчому майбутньому, які економічні сектори це можуть бути? Чи маєте ви партнерів, які вже інвестували в Україну?\nМи маємо дискусію з декількома секторами щодо цього. Думаю, вашій країні необхідно більше західних компаній серед інвесторів, аби вони допомогли Україні вибратися з досить загрозливої рецесії. Не можу сьогодні нічого заявити, але сподіваюся, що Virgin почне займатися бізнесом в Україні. Можливо, під час мого наступного візиту я вже анонсуватиму входження власної компанії на український ринок, побачимо.\nЗараз у світі дуже мало відомих українських брендів. Що би ви могли порадити українським бізнесменам, які зараз розбудовують власні компанії з метою покращити сприйняття України у світі?\nУ бізнесі потрібно сприймати весь світ як одну велику країну, а не країну, де живеш — як увесь світ. Отже, якщо ви маєте продукт, який добре працює у вас, то він працюватиме і в світі. Virgin має представництва у 50 країнах, ми не робимо одне і те ж у кожній, але наш бренд поважають і він охоплює різні сектори економіки у різних країнах.\nУкраїнські підприємці повинні виходити на світовий ринок, займатися там бізнесом і намагатися залучати зароблені кошти до України. Знання англійської допомагає, узагалі зараз можна вивчати мови дуже легко за допомогою спеціальних мобільних додатків. Чим більше мов знаєш, тим краще.\nЩо відвертає іноземців від інвестування в Україну?\nЧасто, коли ситуація складна — це найкращий час для інвестицій. В Україні зараз дуже складно, а найкращі інвестори вкладають кошти у країни саме у такі моменти. Очевидно, розголос навколо подій, що тут відбуваються, не йде вам не користь.\nПроте особисто я вважаю, що Україна — хороше місце для інвестування. Думаю, гірше, ніж сьогодні – уже не буде у сфері фінансів. Я би порекомендував моїм друзям інвестувати сюди.\nЩо ви можете зробити, так це десятирічний план щодо енергетики і, наприклад, написати там, що до 2025 року ви припинете імпротувати її з-за кордону, а вироблятимете всю необіхдну енергію всередині країни. Сонячна енергетика, до прикладу, зараз дуже дешева, тим більше Сонце буде з нами завжди. Уряд повинен просто сказати: за десять років ми проведемо революцію у сфері відновлюваної енергетики, і вся вона виготовлятиметься всередині країни. Так припиниться витік коштів до інших держав. Використовуйте вітер, сонце, залучайте людей, які розроблятимуть кращі способи зберігання енергії.\nПізніше сьогодні я братиму участь у конференції стосовно репресивної наркотичної політики в Україні. Тисячі молодих людей у вас притягаються до кримінальної відповідальности за вживання. Закони щодо наркотиків в Україні дуже жорсткі. Якщо ви запроторюєте молодь до в’язниці, це неймовірно ускладнює її життя. Я також член Глобальної комісії з наркополітики і ми намагаємося спонукати уряди по всьому світу розглядати наркозалежність як хворобу, а не злочин. Якби мої діти чи родичі мали таку проблему, я не хотів би, аби їх ув’язнювали, я бажав би, щоб їм допомогли. Упевнений, українські політики погодилися би зі мною, але, попри все, вони не чинять відповідно.\nЦього вечора я презентуватиму фільм мого сина “Порушуючи табу” про роботу Глобальної комісії з наркополітики, про те, чому ми навчилися і чому, власне, Україна мусить змінити підхід до проблеми.\nЯкий ваш рецепт щастя?\nМені пощастило, більшість свого життя я провів разом із дружиною, у нас чудові діти, гарні друзі і це створює почуття стабільности, але також я у позиції, коли можу щось змінити. Я отримую багато задоволення, коли можу комусь допомогти, це змушує посміхатися.\nОтже, аби бути щасливим треба допомогати іншим?\nЯ так вважаю. Думаю, кожному з нас набагато приємніше дарувати подарунки, ніж отримувати їх.\n01 травня 2015 - 14:47


У Мішустіна мають намір збільшити фінансування ФЦП в Криму – чиновник\n15 Січень 2021, 11:54\nВлада Росії планує збільшити обсяг фінансування «Федеральної цільової програми розвитку Криму і Севастополя» до 1,37 трлн рублів до 2025 року. Про це повідомив заступник міністра економічного розвитку Росії Сергій Назаров.\n«Є рішення уряду, є доручення (віцепрем'єра Росії – КР) Марата Хуснулліна, що ми продовжуємо програму до 2025 року включно. Сумарно, якщо брати по грошах, то в новій редакції проєкту програми – це 1,37 трлн рублів», – сказав Назаров, інформує ТАСС.\nЗа його словами, рішення щодо ФЦП пов'язане з тим, що планується включити в неї нові об'єкти, а також у зв'язку з подорожчанням уже внесених проєктів. При цьому 1,37 трлн – сумарне фінансування за весь період реалізації програми, на 2021-2025 роки планується виділити близько 600 млрд рублів, уточнив він.\nРаніше повідомлялося, що Міністерство фінансів Росії запропонувало скоротити витрати на Крим і Севастополь. Підконтрольна Росії влада Криму стверджувала, що має намір не допустити скорочення видатків на ФЦП розвитку півострова і домагатиметься збереження фінансування на попередньому рівні.


ДАПАШЛІВИ наступного тижня: Коляда University, дитяча афіша, «Анна Кареніна», а також «12 статевих заповідей» – Література. Сучасна українська література. Всеохопний літературний портал\nДАПАШЛІВИ наступного тижня: Коляда University, дитяча афіша, «Анна Кареніна», а також «12 статевих заповідей»\nУ суботу та неділю, 8-9 грудня, вибір культурної програми як ніколи величезний.\nДля театралів – пропонуємо відвідати цікаву Програму І Міжнародного театрального фестивалю “Документ”. Це – прогресивні воркшопи від театрального колективу Rimini Protokoll (Німеччина) та Театр.DOC (Росія), а також вистави та мультимедійні історії. Повна програма тут.\nДля всіх. Цими днями проходить традиційний зимовий ярмарок «МЕДВІН: Книжкова коляда». Організатори, окрім книжок та літературних подій, вперше пропонують спеціальну програму — Коляда University – де відвідувачі зможуть навчитися святкувати цикл зимових свят.\nТакож на ярмарку є окрема дитяча програма.\nУ понеділок, 10 грудня, у цей зимовий вечір заходьте на теплу презентацію роману Анни Хоми «Заметіль». Зимова історія… Холодна мов розпечений сніг. Гаряча, немов задубілі долоні. Пронизлива немов політ у прірву. Там, куди впадеш, не буде соломи. Звідти немає стежки. Зате туди проникає з небес сліпуче сонце. Таке сонце можна побачити тільки на дні. І ти робиш свій крок, останній крок на зустріч собі. «Заметіль» отримала диплом конкурсу «Коронація слова». Теплі подробиці про «Заметіль» тут.\nУ вівторок, 11 грудня, любителі детективів мають прийти сюди. Куди-куди? У книгарні «Є» відкриватимуть полицю «Детективи та пригоди» та презентуватимуть перевидання першого детективу Андрія Кокотюхи «Шлюбні ігрища жаб».\nУ середу, 12 грудня, на вас чекає водевіль «12 СТАТЕВИХ ЗАПОВІДЕЙ». Тільки не треба втрачати свідомість, а треба йти. Ця річ зроблена за п’єсою Валентина Катаєва «Квадратура кола».\nВася + Людмилочка, Тоня+Абрам… А, може, навпаки? Вони молоді, активні, енергійні, сміливо дивляться у майбутнє. Вони удавано серйозно ставляться до життя, адже живуть у серйозний час. Уявіть собі час, за якого прописані 12 статевих заповідей, а про інтимні стосунки говорять лише наодинці й пошепки.\nВони знаходять одне одного у невеличкій кімнаті занедбаної московської квартири і змушені жити… вчотирьох. Й між ними – «робітничий контакт». Вони ділять свій перший родинний простір навпіл, навіть не здогадуючись, що незабаром усе змішається й ділитися доведеться не лише помешканням… Тут.\nУ четвер, 13 грудня, на нас чекає презентація книги Марини Палієнко «Теофіл Горникевич та українські архівні колекції у Відні».\nМонографія присвячена життю та діяльності українського вченого та церковного діяча о. Теофіла Горникевича (1891–1969) – польового духівника Української Галицької Армії, викладача і катехита кількох львівських гімназій, довголітнього пароха у с. Сихові поблизу Львова. Видання розраховане на істориків, культурологів, а також усіх, хто цікавиться зарубіжною архівною українікою. Заходьте.\nУ п’ятницю, 14 грудня, в очікуванні фільму про Кареніну можна піти і на виставу «Анна Кареніна. Хроніка пристрасті і гріха». Що ж таке для Анни Кареніної і Олексія Вронського їх кохання? Важливий дар життя або заборонена насолода? .. Мистецьке дослідження почуттів можна подивитися тут.


Черкаси, відпочинок у Черкасах, пам'ятки Черкас\nЧеркаси - це невелике місто в Україну, розташований у мальовничому куточку правобережжя. Місто має багату на історичні події історію, свого часу він відіграв значну роль у становленні козацтва, жителі брали активну участь у Хмельниччині та Коліївщину. За основною теорії, назва Черкаси походить від народу, який здавна заселяв ці землі - черкесів. Відповідно до іншої теорії, черкасами сусідні народи називали місцевих жителів. Цей факт був згаданий в текстах італійського посла Іоанна де Плано Карпіні в 1245 році. Так чи інакше, незаперечним фактом є те, що місто на цьому місці з'явився дуже давно.\nТериторія, на якій сьогодні розташовані Черкаси, була заселена ще 4000 років тому, хоча перші згадки про місто можна знайти в Супрасльський літописі 1395.Завдяки такій давньої історії регіону, у всіх міських музеях безліч старовинних експонатів - і в Черкаському обласному краєзнавчому музеї, і в художньому музеї, і в музеї Кобзаря. Тому, якщо у Вас буде час, безсумнівно, варто витратити кілька годин на екскурсії, що проводяться в цих установах.\nУ місті є безліч історичних пам'яток, які засуджують уваги. Серед них пагорб Слави, площа Слави, меморіальний комплекс з монументом "Батьківщина-мати" та колишня Замкова гора. На місці Замкової гори було розташоване стародавнє городище і залишки Черкаської фортеці, Свято-Троїцька церква. Крім того в Черкасах розташований Найбільший храм в Україну - 72 метровий Михайлівський кафедральний собор. Собор був побудований за 8 років за проектом Архиєпископа Черкаського і Канівського Софронія у візантійському стилі, було завершено в 2002 році і може одночасно вмістити до 12 тисяч чоловік. На цьому місцеві парафіяни не збираються зупинятися, так планується спорудження дзвіниці висотою понад 100 м.\nТакож гостям міста варто відвідати Палац Щербини - особняк відомого міського підприємця в стилі модерн, побудований на розі вулиць Хрещатик і Леніна в 1892 році. З'єднання численних арок і арочек з декоративною колонадою, декоративні карнизи надають будівлі дуже витончений вид. На даний момент в ньому розташований Палац одружень. Крім того з будівель XIX століття варто відзначити готель "Слов'янську", будинок Цибульських та чоловічу прогімназію 1891 р., в якій зараз знаходиться Черкаське музичне училище.\nУ Черкасах розташований унікальний пам'ятник архітектури - одна з перших в світі гіперболоїдних конструкцій - сталева ажурна водонапірна башта дивовижної краси.Гіперболоїдних водонапірна башта побудована за проектом великого інженера і вченого Володимира Григоровича Шухова. Таких веж у світі залишилося всього 20 з більше двохсот. Також в 1995 р. на центральній вулиці міста було встановлено пам'ятник Богдану Хмельницькому, приурочений до 400-річчя від дня народження гетьмана.\nЧеркаси є містом, потопаючим в зелені парків і скверів. Місто прекрасний у будь-який час року, але особливо гарний навесні під час буйно квітнуть каштани.Найбільш жвавим місцем з розвиненою інфраструктурою є міський центр - тут знаходиться багато розважальних закладів, готелів і магазинів.\nДля тих, хто їде в Черкаси з дітьми, варто пам'ятати, що в місті є чудове місце для сімейного відпочинку - зоопарк. Тут Ви знайдете чисте повітря, велика кількість зелені і озеро, де мешкають не тільки риби, але й водоплавні птахи. На території зоопарку є рідкісні рослини, а також понад 200 видів тварин. Т верблюд, лама, бізон, лев, ведмідь, вовк, рись, павіан і різні птахи. Безсумнівно, будь-якій дитині і дорослому буде цікаво побувати тут.