Їхала шляхом синьо-жовта фіра… або ЄвроМайдан: колеса чи голоблі?\nЇхала шляхом синьо-жовта фіра… або ЄвроМайдан: колеса чи голоблі?\nЧесно кажучи, у це не вірилося. Після світлого та чесного Майдану-2004 суспільство неквапно, але впевнено сунулося вниз по кривій, яка мала би після такої знакової події піднести громадську активність та національну свідомість хоч на одну десяту від загальноєвропейських зразків.\nПолітвіщуни повторювали на всі лади: «Другого Майдану не буде». Хоча абсолютно очевидно, що те явище, яке зветься в науковій літературі суспільним капіталом, тобто почуття власної гідності та національної ідентичності, помножене на громадську активність та відповідальність – не може виникнути інакше, аніж шляхом цивілізованого масового протесту. Але не склалося. З огляду на недієвість інших інструментів реалізації своїх прав – виборів, самоврядування, референдумів тощо. Найпалкіші прихильники Помаранчевої революції (ми навіть забули, що спершу її писали з великої літери) опустивши очі долі, мимрили щось про те, що їх «кинули та обдурили». Їм, зневіреним – а таких нині більшість – навіть не спадало на думку, що головним результатом Майдану тоді було не прізвище чергового гіршого/кращого керманича, а віднайдена у глибинах власної душі небайдужість і та згадана вже гідність, що не дає шию схилити перед черговим ярмом.\nІ от у країні вже третій рік сутеніло, а люд і не помічав, сновигаючи мовчки в мороці, наче кротовиння правило за рідну домівку. Давався взнаки штучний відбір гірших із гірших, упосліджених та зневірених, слабкодухих та лякливих, який культивувався протягом кількох століть на українських теренах «віковічними дружбанами», а в новітні часи був успішно закріплений Голодоморами, винищенням інтелігенції, тотальним зросійщеннням, позбавленням землі-годувальниці, традицій та націєтворчих ознак. «А що це дасть?», «Чи воно мені нада?», «Що, що? На Майдан задурно?!», «Та всі вони брешуть!», «Аби тіки не було війни…» – і це не гірші з переконань. Невігластво ставало войовничим, безкультур’я – модним, зневага до моралі – принципом.\nНадія жевріла поодинокою свічкою у київських вікнах під час жалобних днів по Голодомору. Як завжди, врятував не стільки раптовий напад самоповаги у посполитого населення, скільки безмежне нахабство та брехня владної верхівки. Люд зачепили за живе… Отоді і почалося за інерцією снігової кулі – «Всі на ЄвроМайдан!». Раптом до багатьох прийшло прозріння: Європа виявилася останньою надією, стіною, за якою – слизькі щупальця тоталітарного мороку, який можна на собі фізично відчути на вулицях Москви та Мінська. І хоч деякі старомодні українські гасла («Слава нації! – Смерть ворогам!») якось зовсім дивно (як не сказати більше) виглядають поряд із «Україна – це Європа!», але навіть із цим мезальянсом погодилися найбільш активні київські, львівські, харківські інтелектуали. Зрештою, заради євроцентризму можна піти на деякі світоглядні жертви. Тут навіть не зайве додати, що дещо непомітно для усталеного західняцького погляду на український націоналізм, російськомовні представники нетитульної нації з міського середовища та українським паспортом давно вже патріоти не гіршого ґатунку, ніж вони самі. А гасла – то похідне.\nАле похідне – не лише гасла. Це також майданна риторика, карнавальні елементи (як нагадування про Помаранчевий Майдан), поділ на два Майдани – політичний та громадський, провокатори (які завжди були та будуть), адреналінова затятість молоді, яку легко обдурити, кон’юнктурна зацікавленість у мікрофоні як політиків, так і музикантів. Навіть тотальна аморальність владного керівництва, їхнє печерне дикунство, яке читається в діях підлеглого їм спецназу, що відверто калічив дітей, жінок та пресу – це теж похідне, як би це не звучало цинічно. Бо хто вам обіцяв, що наші «орли» раптом виявлять чудеса гуманності?\nГоловне – це здатність тих, хто взяв на себе відповідальність стати польовими командирами ЄвроМайдану, мислити стратегічно (а також і тактично), не втратити величезну довіру людей і не допустити трагедій через власну некомпетентність. Але і це річ вже надто очевидна, щоб про неї довго говорити. Лишається одне і найважливіше – зрозуміти, як стояння 50-100-200, та хай хоч 500 тисяч людей у центрі Києва зможуть змусити систему змінити саму себе, Януковича – піти з посади та забрати з собою всю сім’ю, корупцію – зникнути, суди – стати справедливими, олігархів – подумати про народ, а не лише про власну кишеню, Партію регіонів – не фальсифікувати вибори… і т.д. А головне – як змінити ту саму рабську та патерналістську психологію українського суспільства, 40% якого (за відомими підрахунками соціологів) досі шкодують про розпад СРСР, 35% – вважають Сталіна великим вождем, а невизначена багатомільйонна маса мешканців сіл, селищ та містечок ніколи не бачила на власні очі тієї самої Європи, не користується інтернетом, готова продати свій голос будь-кому на виборах за 100-200 грн. та досі боїться не те що спецназу, а будь-якого начальства як вогню. Тому легко проголосує за того ж самого Януковича у 2015 році просто з переляку чи традиційного переконання «Він вже накрав, а новий буде красти більше…». Чи є в панів Яценюка, Кличка та Тягнибока точний план як цих людей перевчити? Як їх переконати вчинити інакше?\nВи помітили, що у цих замітках жодного разу не було згадано ні про Угоду з ЄС, ні про Євросоюз, ні навіть про Путіна? Бо все, що справді врятує нас від перспективи сповзання в тоталітарну прірву та допоможе збудувати Європейську Україну, – це наш власний шлях. І він перш за все пролягає не через угоди, банки чи кордони – він лежить у наших головах. А там не можна перекласти відповідальність ні на кого іншого. Пройдімо його разом.\nфото Іллі Варламова та Alexandra Gnatoush


«Дніпро – місто трьох фортець», а не «місто совка»\n17 Жовтень 2018, Київ 02:30\n28 Вересень 2016, 08:22\nЗалишки валів земляної Богородицької фортеці ХVІІ століття Дніпро, Самарський район\nДніпро – Етнографічний парк хочуть створити на території Новобогородицької фортеці 17-го століття в Дніпрі, анонсує міська влада. Об’єкт вже почали «розкручувати» як місце для дозвілля, провівши видовищний фестиваль на День міста у вересні. Водночас археологи попереджають: будь-яким роботам такого характеру мають передувати ґрунтовні дослідження. Цього року на теренах фортеці розпочався черговий етап розкопок і вони ще не завершені. Водночас дехто з краєзнавців взагалі проти планів влади й заявляє, що реконструкція або створення будь-яких нових об’єктів на території тільки спотворить пам’ятку.\nУ Дніпрі розробили нову концепцію розвитку туризму – своєрідний «ребрендинг»: разом зі зміною назви з Дніпропетровськ на Дніпро місто хоче змінити й свій туристичний імідж – з місця кар’єрного зростання компартійних вождів і «заповідника тоталітаризму» на місто, яке має набагато давнішу історію, зокрема, славні сторінки за доби козацтва.\nНачальник управління культури департаменту гуманітарної політики міськради Євген Хорошилов зазначає: один із проектів «Дніпро – місто трьох фортець» передбачає перетворення на туристичну родзинку залишків Богородицької фортеці (Стара Самар).\nПам’ятка національного значення розташована у віддаленому районі міста й дуже захаращена. Однак влада вважає: якщо на фестиваль «Самар-Дніпро-Фест» у вересні вона змогла зібрати 10 тисяч відвідувачів за один день, то може привабити тисячі туристів і надалі, зокрема іноземців. Що буде на цих теренах, етнографічний чи історико-ландшафтний парк, влада поки не визначилась, але плани амбітні, заявляє посадовець.\n«Міський голова Борис Філатов поставив дуже амбіційні цілі – перетворити місто на таке, що не пасе задніх не тільки в Україні, а й світі. Зокрема, зробити його туристично привабливим. Досі в міській раді цим взагалі не займалися. Завдання поставлене, і зараз іде дуже копітка робота. Є дуже амбіційні плани, є дуже цікавий матеріал, є велика кількість однодумців, що відпрацьовують цей проект», – зазначив Євген Хорошилов.\nНа території колишньої фортеці\nДетальніше про плани змін на теренах Богородицької фортеці знає розробник концепту Володимир Панченко. За його словами, проект обійдеться в мільйони гривень. Однак все це будуть кошти бізнесменів – меценатів, запевняє він. Директор комунального підприємства «Етнографічні парки Дніпропетровська» міськради Дмитро Каюк додає конкретики: на місці фортеці планують реконструювати низку об’єктів, зокрема «будинок полковника» та церкву.\nМи плануємо там здійснити реабілітацію, не реконструкцію, цієї пам’ятки. Тобто часткове відновлення об’єктів\n«Все повинно бути в правовому полі й науково обґрунтовано. Так, ми плануємо там здійснити реабілітацію, не реконструкцію, цієї пам’ятки. Тобто часткове відновлення об’єктів. Ми плануємо зберегти підлісок, зберегти ландшафт. Далі – як нам скажуть історики й архітектори. Це може бути вежа, палісад, кузня, «будинок полковника». Там була церква. Я думаю, є сенс відновити церкву. Але все це поки що в планах. Це буде винятково після експертиз, зроблених відповідними фахівцями – археологами, правниками», – каже представник комунального підприємства.\nКопнути у глибину тисячоліть\nТа археологи сумніваються, що плани міської влади вдасться реалізувати швидко. У 2016 році почалися розкопки, які триватимуть мінімум рік, зауважує начальник Дніпровської археологічної експедиції НАНУ Дмитро Тесленко. Він каже: наразі на теренах фортеці виявлено два культурні шари: 3 століття нашої ери, так званої «черняхівської культури», та більш пізній, доби козацтва. Дослідникам ще належить перевірити припущення, що на цьому місці могли бути іще давніші поселення – 3 тисячоліття до нашої ери, зауважує фахівець.\n«Будь-яким роботам такого характеру мають передувати археологічні дослідження, передбачені законодавством України. Лише після цього ми будемо визначати межі втручання в той чи інший археологічний шар. Треба сказати, що археологічні дослідження там проводились з 2001 року», – наголошує Дмитро Тесленко.\nІсторична правда й загроза культурному шару\nВодночас дехто з краєзнавців взагалі сумнівається, що проект з «відродження» Богородицької фортеці – слушна ідея. Дослідник-ентузіаст і громадський активіст Віктор Векленко заявляє, що реконструкція або створення будь-яких нових об’єктів на території тільки спотворить пам’ятку. До того ж, наголошує він, треба дбати й про історичну достовірність.\nЩоб створювати комплекс на фортеці, має бути якась концепція\n«Найболючіша тема – це, власне, Богородицька фортеця. Пам’ятка національного значення. На ній достатньо багато копали археологи. Ми маємо приблизне уявлення, що де є. Але щоб створювати комплекс на фортеці, має бути якась концепція. Реально від Богородицької фортеці залишилось десь дві третини, тому що у 18 столітті вона перебудовувалась. Будь-який об’єкт має популяризувати історичну правду. Було озвучено плани щодо відновлення «садиби полковника». Це в центрі фортеці. Так от, «садиби полковника» не існує. Це робоча назва археологів: назву дали за місцем знахідки ґудзика з мундиру першої половини 18 століття. Ділянка «митниця». Її теж не існує – там просто були знахідки торговельних пломб. Ділянка «Церква». Церкви також там не знайшли. Було заявлено також про «будинок Мазепи». Щоб знайти цей об’єкт, треба розкопати 20 тисяч квадратних метрів, ця ділянка заросла деревами, чагарниками… Потрібна велика експедиція, оснащена і людьми, і фінансами. А це 600-700 тисяч гривень щонайменше тільки на заробітну плату. Щоб робити щось у тому місці, треба 5-7 років праці археологів».\nСкільки коштуватиме таке «щастя» на Богородицькій фортеці? Не менше 120 мільйонів гривень, зауважує дослідник. «Це сума співставна з тим, скільки коштувала Хортиця, Чигирин. Наше місто не бідне, у нього є такі кошти. Але все упирається в магічне слово – «концепція». Хто це робитиме, що це буде, як? Ніхто уявлення не має. Про загрози. Було заявлено, що там буде створено, збудовано музей. Там ніяких новобудов не може бути! Якщо все це робити хватопеком, навіть прокладка комунікацій – світло, вода – знищуватиме не тільки культурний шар пам’ятки, а й саму пам’ятку», – вважає Віктор Векленко.\nУ міській раді натомість заспокоюють: концепція щодо Богородицької фортеці буде презентована тільки 2017 року. Перш ніж розпочинати будь-які роботи, запевняють, їй забезпечать належний захист від вандалів та «чорних копачів» й вирішать проблему зі зсувом на об’єкт сучасного цвинтаря. Плани щодо пам’ятки обіцяють також широко обговорювати з громадськістю.\nКозацький етнофестиваль на території фортеці\nСтара Самар є пам’яткою козацької доби (XV-XVIII століття). Новобогородицька (Богородицька) фортеця збудована у 1668 році на території, що відповідає сучасному Самарському району Дніпра. З нею пов’язані діяльність гетьманів Івана Мазепи, Петра Іваненка (Петрика), війни з Кримським ханством та Османською імперією.\nУнікальність Старої Самарі в тому, що це єдине велике поселення козацької доби в степовій Україні, яке без істотного руйнування збереглося до наших днів і є надзвичайно перспективним для наукового вивчення та туристичного використання.\nБогородицьку фортецю, залишки якої займають площу майже 70 гектарів, через незвичне проектування називають дивом українського фортифікаційного мистецтва: з висоти пташиного польоту вона нагадує черепаху. На думку вчених, фортеця постала не на порожньому місці: понад 1 тисячу 700 років тому там було поселення давнього племені.\nПро унікальність місцини зараз нагадують хіба що охоронні таблички. Рови завалені будівельним сміттям, родючий шар ґрунту поступово знімають і вивозять місцеві мешканці, з боку до пам’ятки також підбирається сучасне кладовище, офіційно закрите ще у 80-ті роки.\n2001 року постановою Кабміну цей об’єкт під назвою «Новобогородицька фортеця» визнано пам’яткою історії національного значення. З цього ж року на території Старої Самарі почалися археологічні дослідження. На 1,5 тис. квадратних метрів дослідженої території виявлено понад 10 тисяч артефактів.\nЧерез брак фінансування археологічні дослідження проводяться з перервами.


12 ТРАВНЯ – МІЖНАРОДНИЙ ДЕНЬ МЕДИЧНОЇ СЕСТРИ. |\nСьогодні в Україні відзначають Міжнародний день медичної сестри.\nІсторія виникнення свята бере початок у ХІХ столітті. Засновником служби сестер милосердя є англійка Флоренс Найтінгейл. За часів Кримської війни ця жінка вперше організувала службу догляду за пораненими солдатами, що сприяло значному зниженню смертності під час бойових дій. Вона ж організувала благодійний фонд для створення першої в світі школи сестер милосердя. У 1934 році був створений Міжнародний фонд ім. Ф. Найтінгейл, з ініціативи якого Міжнародний день медичної сестри став щорічним святом.\nСьогодні як і сімдесят років тому тисячі медсестер застосовують свої навички та милосердя рятуючи життя та опікуючись солдатами на фронті та у військових шпиталях. У кризових ситуаціях саме ви є надійною опорою для лікаря, роблячи все можливе, а інколи й неможливе, щоб пацієнт жив.\nШановні медпрацівники! Ваші талановиті руки дарують людям радість життя, вселяють віру у зцілення. Хай усе хороше, зроблене з душею та натхненням, повертається до Вас сторицею! Нехай кожна мить життя радує своєю неповторністю!


Безумовно, викривати крадіїв, здирників та хабарників, боротися за прозорість інформації, протестувати проти розкошів можновладців та чиновників – корисно. Але треба розуміти, що саме собою це корупцію не подолає. Ба більше, треба бути обережним: якщо неформальна влада здійснюється через вибіркове застосування неможливих до виконання законів, то, зменшуючи можливість відкупитися від, скажімо, чергової перевірки бізнесу, борці з «поверхневою» корупцією тим самим посилюють набагато небезпечніший «обмежений доступ», допомагаючи владі контролювати її низові ланки.\nНабагато продуктивніше боротися з неможливими до виконання законами як такими: за спрощення, дереґуляцію, проти дискреції, двозначностей тощо. Тут чудовий приклад подає Грузія. Звичайно, за наявности «вертикалі влади» (а тим більше – «смотрящих», про яких пише преса) це матиме обмежений ефект. Але треба розуміти, що ця влада – разом із її вертикаллю – не вічна. А за наявности законів, що не працюють через неможливість їх виконати, будь-який наступний уряд теж відчуватиме велику спокусу відновити «вертикаль» або навіть муситиме це зробити, бо доки закони не працюють, альтернативного способу управління просто немає.\nДо речі, з-поміж «порогових», необхідних умов для переходу до «відкритого доступу», що їх відзначили Норт зі співавторами, ми маємо найбільші проблеми саме із владою закону. Дві інші умови – суспільний контроль над силовими структурами та наявність незалежних від персоналій організацій – у нашому випадку є радше похідними, а отже, не з’являться, доки не запрацює принцип: «Закон один для всіх».\nТа найголовніше – це викриття глибинної корупції, «обмеженого доступу» як такого. Його можна повалити, тільки якщо істотна – не обов’язково переважна, але активна – частина населення усвідомить, що її грабують навіть не так крадії державного майна, як монополісти. Монополісти, які, з одного боку, використовують брак конкуренції на ринку робочої сили (саме з цим передусім пов’язані низькі зарплати), а з другого – торгують на змонополізованому ринку товарів і послуг (цим пояснюються високі – навіть за европейськими мірками – ціни). До того ж «обмежений доступ», якщо й не руйнує повністю соціяльні ліфти, то принаймні гальмує та викривлює їх. Саме нерівність фактичних прав великою мірою зумовлює соціяльне розшарування у країнах із низьким і середнім рівнем добробуту, – доходить висновку відомий перуанський економіст Ернандо де Сото.\nОднак цього здебільшого не розуміють наші співгромадяни. Вони вимагають «справедливого» перерозподілу – й отримують, згідно з логікою «обмеженого доступу», привілеї, а точніше – подачки. А що грабіж через монополізацію та відбір власности відбувається тихо, і його помічають лише окремі економісти, тоді як роздача чергових «тисяч» потрапляє в об’єктиви телекамер, то справжні корупціонери сплачують публіці тільки мізерний «відкат».\nАле завдання полягає не в тому, щоби той «відкат» збільшити, адже це не зробить економіку ефективнішою! Вимагати треба відкриття можливостей, саме рівних можливостей – для всіх. А для цього треба переконати співгромадян у тому, що, всупереч їхньому сьогоденному досвіду, ринкова економіка – це не гра з нульовою сумою. Насправді обмін та підприємництво творять вартість так само, як і «проста праця». Тим часом те, що відбувається на їхніх очах (і викликає у них праведне обурення), виглядає як «гра з нульовою сумою» саме тією мірою, якою воно не є ринком.\nУтім, навіть у найкращому разі нам годі сподіватися досягти фінських чи новозеландських показників корупції, бо, крім переконань, існують іще й набагато глибші культурні основи. Скажімо, у країнах Північної Европи більшість опитаних готові свідчити в суді проти своїх друзів, якщо ті винні. А в Південній Европі та Україні – навпаки! Це означає, що цінності «малої групи» наші співвітчизники ставлять вище, аніж загальніші. А державні службовці – теж частина цього суспільства, і їм завжди буде важче, ніж їхнім нордичним колеґам, долати спокусу догодити своїй сім’ї коштом громади, а найближче оточення завжди поблажливіше ставитиметься до тих, хто цій спокусі скорився. Й одинокий спосіб стратегічного запобігання корупції у такій ситуації – не надавати їм відповідних повноважень.\nОтже, десь у Скандинавії чи Німеччині держава може перерозподіляти половину національного продукту, реґулювати багато сфер життя, навіть інколи активно втручатись у ринок – і при цьому не вбивати економіку остаточно. Бо там до всіх загальновідомих вад державного втручання не додається така величезна корупційна «сокира під компасом», як у нас. Натомість жителям України (а також Південної Европи та й узагалі більшости світу) доведеться змиритися з тим, що держава не буде такою дієвою та соціяльною, як у тих-таки скандинавських країнах. Вимагаючи ж, аби вона ще й щось «забезпечила» чи «відреґулювала», ми лише автоматично відкриваємо ширше двері для корупції.\n Чи не одинокий виняток із цього правила – розкрадання бюджету (наприклад, через державні закупівлі). Втім, цей вид корупції ближчий до звичайного крадійства, ніж до системної корупції.\n Один із так званих «загальносвітових індикаторів якости управління» (World Governance Indicators, WGI).\n Закон «Про внесення змін до Митного тарифу України» від 15.03.2005 № 2470-IV.\n Монополія встановлює вищу ціну на свій товар чи послугу і, відповідно, продає (та виробляє) меншу кількість, адже частина потенційних споживачів оцінює цей товар чи послугу нижче від монопольної ціни (хоч і вище за ціну конкурентного ринку) або просто втрачає спромогу їх купувати. Як наслідок, рівень виробництва зменшується порівняно з конкурентним ринком, отже, суспільство в цілому втрачає. Якщо монополія стосується товарів чи послуг, від яких неможливо відмовитися (наприклад, комунальних), то попит меншає на решті ринків, бо споживачам бракує коштів на інші потреби.\n Залежність між кількістю опитаних Міжнародною Фінансовою Корпорацією фірм, які підтверджують, що від них чекають хабара або подарунка «щоби владнати справу», та тих, які вважають корупцію важливою перешкодою, є напрочуд слабкою: кореляція становить лише 12%. Для порівняння: кореляція між тими, хто вважає важливою перешкодою корупцію та судову систему, становить 67% (розрахунки автора за даними МФК).\n Одну з їхніх праць, найбільше дотичну до України, перекладено українською. http://www.case-ukraine.com.ua/index.php?mode=news&act=view&newsid=306&m...\nСпеціяльна тема: Корупція як цінність


У Пакистані нападник убив одну особу і поранив чотирьох\nМісце терористичної атаки в Ісламабаді\nПакистанська поліція повідомила, що в понеділок нападник-смертник підірвав себе біля банку в Ісламабаді, в результаті чого загинула одна особа і щонайменше чотири отримали поранення. Це перша атака в Ісламабаді за майже два роки.\nПоліція каже, що нападник підірвав вибухівку в момент, коли вартовий зупинив його при вході до банку. Органи влади повідомляють, що вартовий загинув.\nПоки що жодне угруповання не взяло на себе відповідальності за атаку, але пакистанський Талібан обіцяв провести атаки у відплату за американський рейд, у результаті якого минулого місяця в гарнізонному місті біля столиці загинув Осама бін Ладен.\nУ ранніх годинах у понеділок пакистанські офіційні особи повідомили, що від вибуху закладеної на дорозі міни в племінному районі неподалік кордону з Афганістаном загинуло троє пакистанських військовослужбовців. Офіційні особи кажуть, що щонайменше троє солдатів отримало поранення в племінному районі Південний Вазиристан, який є головним опорним пунктом Талібану і пов’язаних з аль-Кайдою екстремістів.\nНа Заході гостро критикують Кісінджера, який "запропонував Україні поміняти території на мир" (11964)


«Молода Україна»: половина – пенсіонери та інваліди\nЗнову обираємо і знову не того. Як образ сучасної держави можна описати Книшівський кооператив «Молода Україна», до складу якого входить 83 особи. Спільне майно, єдині гроші, бажання і техніка, щоб обробляти землю, а от як щодо правління?\nДо редакції «Базар Медіа в Україні» звернулися Надія Дубовик, член кооперативу, та Олександр Летик,один із трьох його членів правління.\n«Я ж не заложив – я попередив нещасний випадок!»\nНіби виправдовуючись, розповідає гадячанин Микола. Минулого тижня він звернувся до редакції тижневика. Розповідає, що живе недалеко від місцевого парку, часто там прогулюється і просто не міг не звернутись.\n«Навпроти старої водонапірної башти, просто над головами перехожих, повисла величезна гілка на електропроводі. Я особисто вже кілька разів звертався до РЕМу, а її так і не прибрали. Я ж не за себе переживаю, а за маленьких діточок, які разом зі своїми мамами часто гуляють парком.\nА як би було добре, якби парк був упорядкований...\nПарк – це спеціальна обмежена природна або штучна територія, виділена переважно із метою рекреації (усі види відпочинку). У місті Гадяч парк переважно використовується для встановлення символів, призначених відповідним датам, вождям, але ж не відпочинку. А як би було добре, якби парк був упорядкований, щоб були прогулянкові доріжки, побудовані дитячі, спортивні і для дорослих зони відпочинку. Встановлені на стиках цих зон приватні кіоски у яких можна було купити соки, води, морозиво, інше. Відновити освітлення і фонтани парку, проводити в зонах по призначенню спортивні, культурні, розважальні програми. Особливо це нагально було б у літній час, коли така спека на вулиці. Тобто поєднати у парку культуру, спорт і торгівлю в одне місце.


Україна отримала від Білорусі список затриманих "вагнерівців" - Тексти.org.ua\nУкраїна отримала від Білорусі список затриманих "вагнерівців"\nУкраїнський повірений у Білорусі отримав список всіх затриманих під Мінськом найманців.\nЦю інформацію сьогодні на брифінгу озвучив міністр закордонних справ України Дмитро Кулеба, - передає Український мілітарний портал.\nВчора тимчасовий повірений у справах України у Республіці Білорусь був запрошений до МЗС цієї країни, відбулась його зустріч з міністром закордонних справ Володимиром Макеєм. Розмова була нормальна, на адресу України якихось звинувачень не лунало, список затриманих громадян ми отримали, і МЗС Білорусі звернулось до нас із проханням передати зазначений документ компетентним органам України для перевірки на предмет скоєння даними особами злочинів у нашій державі та участі у військових діях», – сказав Кулеба.\nЗ його слів, питання не лише у тому, скільки там українців і хто вони, питання ще й у тому, хто з учасників цього списку брав участь у збройних діях на боці окупаційних сил НЗФ і чи причетні вони до вчинення тих чи інших злочинів.\nМи лише вчора отримали повний список громадян, які були затримані, і одразу передали його українським компетентним органам для вивчення… Щодо кількості громадян України, то я можу зараз сказати, що їх не семеро. Але ми маємо перевірити весь список», – заявив міністр.\nРФ готує нових бойовиків для дестабілізації Білорусі\nбілорусь війна агресія тероризм україна росія\nУкраїна таки випередила Польщу за Covid-19. Де "друга хвиля" й де найгірша динаміка? (ІНФОГРАФІКА)\nКому війна, кому мать родна. РФ хоче вже офіційно постачати зброю бойовикам\nКлімкін запропонував видати Україні затриманих у Білорусі "вагнерівців"


Черкаський виконком підтримав Програму промоції міста - Нова Доба\nЧеркаський виконком підтримав Програму промоції міста\nВиконавчий комітет Черкаської міської ради підтримав Програму промоції Черкас на 2021–2025 роки. Далі її виноситимуть на обговорення та узгодження депутатського корпусу.\nОсновна мета Програми – сформувати позитивний імідж міста, зробити його впізнаваним, зацікавити потенційних туристів, щоб вони захотіли відвідати Черкаси.\nЗаступниця міського голови Анастсія Чубіна зауважила, що Черкаси мають низку невирішених проблем, які заважають успішно просувати потенціал міста. За її словами, Черкасам потрібен власний бренд, те, з чим воно буде асоціюватись, тож потрібно розробити єдину айдентику, створити туристичний сайт для того, щоб зацікавити туристів, а також створити сувенірну продукцію.\n– Програма передбачає крок за кроком реалізувати такі плани. У першу чергу ми хочемо, щоб Черкаси асоціювались у всіх зі спортивним, культурним містом, комфортним для сімейного життя й розваг. Ми готові до зауважень та побажань. Тож сподіваюсь на підтримку депутатського корпусу, – зазначила Анастасія Чубіна.\nЗагалом у Програмі передбачено створення промоційного сайту Черкас, мобільного додатку міста, рекламування як на електронних, так і на стаціонарних носіях, розроблення та розповсюдження різнопланової промоційної продукції тощо.\nТакож ця Програма дасть можливість залучати фахівців із різних сфер, іноземних експертів, що допоможуть її вдосконалити, зробити більш ефективною.\nЗа інформацією департаменту освіти й гуманітарної політики Черкаської міської ради\nНа вихідних прогнозують морозну погоду\nМайже 400 черкащан інфікувалися COVID-19 за добу\nСБУ: За хвилею псевдомінувань по Україні стоїть РФ\nМайже мільйон гривень: порушники міграційного законодавства сплатять штрафи


Навіщо кішці кігті\nБезліч людей по всьому світу мають домашніх вихованців. Комусь подобаються папужки, забавно щебечущие в своїх клітинах. Хтось вважає за краще вірного пса, який приносить тапочки. Але більшість людей заводить будинку кішок.\nЦі пухнасті, красиві і товариські тварини виступають в ролі своєрідного антидепресанту. Їх постійно хочеться гладити, тискати і притискати до себе. На ці ласки тварина відповідає взаємністю. Воно ніжно муркоче і лащиться і цим знімає стресовий стан.\nНеймовірно, але факт! Вже давно доведено, що домашні кішки здатні виводити своїх господарів зі стану глибокої депресії. Більш того, ці дивовижні тварини відчувають біль людини і, лягаючи на необхідну ділянку тіла, знімають її.\nОднак багато господарів цим чудових створінь зовсім забувають про тваринної, дикої складової їх улюбленців. Кішка - хижа тварина, що володіє величезною самостійністю і непростим характером. Однією з природних особливостей кішок є їх любов до заточування кігтів про будь-які відповідні для цієї мети предмети. При цьому вихованця не буде хвилювати що це шкіряний диван за кілька сот тисяч рублів, або дизайнерський дерев'яний стіл.\nКігті в житті кішки\nТак що далекоглядний господар заздалегідь запасеться спеціальної Когтеточку. Деякі допитливі власники задаються питанням скільки кігтів у кішки? Природа нагородила цих тварин вісімнадцятьма дуже гострими і загнутими кігтями. При цьому на передніх лапах у них розташоване по п'ять кігтів, а на задніх по чотири.\nКігті граю дуже велику роль в житті кішки. Це засіб захисту і нападу завжди має бути в належному стані. Багато дослідників кішок вважають що коли тварини точать кігті - вони мітять свою територію на якій почуваються безпечно і спокійно.\nТак що поставтеся з розумінням до цієї природної потреби вашого улюбленця. Придбайте когтеточку і тримайте її завжди на одному і тому ж місці, щоб кішка запам'ятала її місцезнаходження.\nПеріодично підстригайте кігті спеціальними ножицями або підточуйте їх за допомогою пилки для нігтів. Також зараз в асортименті зоомагазинів представлені спеціальні ковпачки для кігтів, які допоможуть уберегти інтер'єр вашого будинку від пошкоджень.\nЗвичайно, можна вдатися до більш радикальних способів - процедурі видалення кігтів. Однак, пам'ятайте що переважна більшість фахівців категорично наполягають на забороні подібної маніпуляції, так як бачать в ній приклад варварського ставлення до братів наших менших на догоду людським примхам.


Зазвичай нащадків монархів називають традиційними іменами, або з таємним змістом\nЗначення імен дітей у британській королівській родині © gettyimages.com\nВід британської королівської родини чекати модних та сучасних імен для новонародженого — не варто. Віндзори вибирають імена із сенсом, і завжди цікаво дізнатися, чому принцеса Беатріс Йоркса назвала свою доньку Сієнною Елізабет, а син принца Гаррі отримав ім'я Арчі.\ntochka.net пропонує твоїй увазі список британських королівських дитячих імен, а також їх значення.\nБатьки: принцеса Беатріс Йоркська та Едоардо Мапеллі-Моцці\nЦе явна данина поваги монарху, оскільки це ім'я її троюрідної сестри принцеси Шарлотти, яка має її друге ім'я. Але був тут і другий зміст, адже пара віддала шану двом будинкам — королівському та роду Мапеллі Моцці. Все тому, що красиве ім'я описується як "в основному жіноче ім'я італійського походження, яке означає землю червонувато-коричневого кольору". Воно бере своє походження з італійського міста Сієна в Тоскані, і, звичайно, Едоардо — син цієї землі. Його батько має родовий маєток — вілла Мапеллі Моцці в італійській провінції Бергамо.\nБатьки: герцог та герцогиня Сасекські\nСвою доньку принц Гаррі та Меган Маркл назвали Лілібет на честь її прабабусі, королеви Єлизавети, а друге ім'я, Діана, вона отримала на честь своєї бабусі та матері принца Гаррі — Діани, принцеси Уельської. Судячи із офіційної заяви дому, дівчинку називають Лілі.\nЛілібет - це домашнє прізвисько королеви Єлизавети. Так у дитинстві майбутня Єлизавета II називала себе, коли не могла вимовити ім'я Елізабет. Ім'я Лілібет підхопили її батьки та близькі члени родини.\nБатьки: принцеса Євгенія Йоркська та Джек Бруксбенк\nІм'я Август латиною означає "великий". У сімейному дереві є людина з таким ім'ям. Це принц Альберт Саксен-Кобурзький та Готський (Френсіс Альберт Август Чарльз Еммануель) — так звали коханого чоловіка королеви Вікторії. Альберт помер у відносно молодому віці — 42 роки. Вікторія була спустошена смертю коханого чоловіка, впала в глибоку жалобу і одяглася в чорне до кінця життя. Королева прожила без нього ще 39 років.\nДруге ім'я — Філіп — данина поваги дідусеві Євгенії, герцогу Единбурзькому. Філіп - англійська версія імені Філіппос від грецького слова philos, що означає "друг".\nТретє ім'я Хоук дали на честь преподобного Едварда Хоука Бруксбенка, одного з предків Джека, дружини принцеси Євгенії.\nАрчі — коротка версія британського імені німецького походження Арчібальд. Воно має значення "хоробрий". Гаррісон — друге ім'я, яке отримав первісток принца та колишньої актриси. Воно означає "син Генрі", або "син Гаррі".\nМеган Маркл і принц Гаррі із сином Арчі © gettyimages.com\nБатьки: герцог та герцогиня Кембриджські (принц Вільям та Кейт Міддлтон)\nЛуї Артур Чарльз названий на честь адмірала флоту та воєначальника Луїса Маунтбеттена (він був дядьком принца Філіпа, прадіда хлопчика). Луї — це також третина імені старшого брата малюка принца Джорджа (його звати Джордж Олександр Луї) і четверта частина імені принца Вільяма (повне ім'я герцога Кембриджського — Вільям Артур Філіп Луї)\nПринц Вільям і Кейт Міддлтон із сином Луї Артуром Чарльзом © gettyimages.com\nБатьки: принц Вільям та Кейт Міддлтон\nІм'я Шарлотта є жіночим варіантом чоловічого імені Чарльз. Свого часу це ім'я мала дружина британського короля Георга III. Найбільшої популярності це жіноче ім'я набуло саме під час правління зазначеного монарха, у XVIII столітті.\nКейт Міддлтон та Шарлотта Елізабет Діана © gettyimages.com\nБатьки: герцог та герцогиня Кембриджські\nІм'я старшого сина — Джордж Луї Олександр - це нагадування про шести британських королів на ім'я Георг (останній з них, Георг VI, був батьком королеви Єлизавети II), а також про лорда Луї (Луїса) Маунтбеттена, останнього віце-корола Індії та дядька чоловіка королеви.\nПринц Вільям та Кейт Міддлтон з дітьми © gettyimages.com\nБатьки: граф і графиня Уессекські (принц Едвард та Софі Ріс-Джонс)\nЛуїза — це ім'я четвертої доньки королеви Вікторії, тоді як Аліса походить від другої доньки королеви Вікторії, а також від прабабусі Луїзи за батьківською лінією. Елізабет, знову ж таки, явний натяк на користь своєї легендарної бабусі.\nІм'я Джеймс було дано на честь короля Якова I - важливої постаті в британській історії, тому що він був першим монархом, який правив як Англією, так і Шотландією в 1603, і, технічно першим королем Великобританії. Тео — ім'я дідуся Софі Ріс-Джонс, Філіпп — ім'я чоловіка королеви Єлизавети, Олександр — натяк на Єлизавету II, так як повне її ім'я — Єлизавета Олександра Марія.\nПринц Едвард, Софі Ріс-Джонс та їхні діти Джеймс та Луїза © gettyimages.com\nНещодавно ми писали про те, що зірка "Сватів" Анна Кошмао поділилася рідким знмком сина.\nА чиє ім'я з цього списку ти вважаєш незвичайним?


Ретинол для шкіри - корисні властивості.\nРетинол - так по іншому називають вітамін А, корисний не тільки для зору, як вважалося раніше, а й для шкіри. Про це чудодійні властивості ретинолу вчені дізналися зовсім недавно.\nРетинол - жиророзчинний вітамін, який в найбільшій кількості міститься в тваринних продуктах. Найбільше ретинолу в печінці і риб'ячому жирі, який так не люблять малюки. Зараз ретинол вже не приймають ложками жиру, а п'ють в капсулах, які чудово переносяться навіть малюками.\nРетинол для шкіри спочатку використовувався як ліки від вугрів (акне). З вживанням ретинолу шкіра набувала більш здоровий вигляд і висип значно зменшувалася. Після тривалого застосування ретинолу вчені виявили, що він уповільнює процеси старіння - шкіра змінюється набагато повільніше. Цей факт на озброєння взяли косметичні компанії, які стали використовувати ретинол практично скрізь. Найбільш поширені форми - ретінолового кислота і ретинол пальміат. Особливо багато їх у шампунях від лупи, масках і кремах для шкіри обличчя.\nРетинол для обличчя корисний тим, що проникаючи в шари епідермісу, він активізує такі природні компоненти, як колаген та еластин, які і відповідають за зовнішній вигляд шкіри. Завдяки такому впливу, шкіра стає пружною і еластичною.\nКрім цього ретинол блокує вплив металлопротеиназ, які руйнують колаген і еластин. Тим самим, завдяки ретинолу розгладжуються зморшки. Для того, щоб помітити дію ретинолу, необхідно застосовувати його протягом трьох місяців.\nРетинол для шкіри необхідний і для її регенерації. Якщо на шкірі є мікротріщини, опіки, то ретинол допомагає на місцевому рівні активізувати захисні сили організму. Завдяки ретинолу, вживаному на місці ран, шкіра менше піддається процесам гниття.\nНезважаючи на свої позитивні якості, ретинол для шкіри може надавати і несприятливу дію. У деяких людей він може викликати зайву сухість шкіри, лущення і роздратування, проте це більше пов'язано з індивідуальною непереносимістю.\nПодібні явища знімаються дуже швидко вживанням зволожуючого крему.\nНепрямим побічним ефектом від застосування ретинолу вважають зайву сприйнятливість до сонячних променів. Молоді клітини, які утворилися, більш схильні ультрафіолету, ніж старі. Тому перед тим, як йти засмагати, необхідно скористатися сонцезахисним кремом.\nОкремо варто сказати про використання речовини ретинол в косметології. Звичайно, в розумних кількостях застосовувати креми з ретинолом не тільки можна, а й треба. Для цього перед покупкою будь-якого косметичного засобу потрібно уважно почитати склад на упаковці і провести пробу на лікті. Якщо на шкірі не залишилося опіків або слідів роздратування, то засіб підходить і його можна використовувати. Зазвичай в парфумерні засоби крім ретинолу входять і інші компоненти, що поліпшують його дію. Так, до складу багатьох кремів включають екстракт чайного дерева, сою, екстракт цитрусових. Ці крему не тільки благотворно впливають на шкіру, але і мають приємний запах.\nРетинол для шкіри на жаль не може бути пролонгованої дії. Через півроку його вплив помітно слабшає, тому необхідно продовжувати застосування ретинолу. Для того, щоб отримати максимальний ефект від ретинолу, потрібно знати деякі особливості його застосування:\nретинол розпадається на світлі, тому кошти з ретинолом повинні бути упаковані в темну тару;\nретинол не терпить чужорідного "сусідства" - не варто застосовувати інші засоби, а потім ретинол, користі від цього не буде;\nв деяких випадках шкіра може погіршитися - застосування необхідно продовжувати, щодня підвищуючи концентрацію;\nнайкраще кремами з ретинолом користуватися на ніч.\nКористуючись цими нехитрими порадами можна значно поліпшити стан своєї шкіри завдяки ретинолу.