ЗНО онлайн 2018 року з історії України – додаткова сесія – сайт ЗНО.Освіта.UA\nТести ЗНО онлайн / Історія України / ЗНО онлайн 2018 року з історії України – додаткова сесія\nЗНО онлайн 2018 року з історії України – додаткова сесія\nАскасуванням виплат викупних платежів.\nБзапровадженням реформ П. Столипіна.\nВутворенням монополістичних об’єднань.\nГпоглибленням економічної кризи.\nУказані поняття, терміни набули поширення у зв’язку з проведення у Російській імперії аграрної реформи Петра Столипіна.\nТест 315. Запитання: 15493\nЗавдання спрямоване на перевірку знань особливостей українського кооперативно руху, який крім економічної складової, виконував і значну суспільно-політичну роль, згуртовуючи українське суспільство на західноукраїнських землях.\nГасло «Свій до свого по своє!» закликало українство в межах ворожого оточення згуртовуватися і творити зв’язки на основі етнічного принципу, тим самим створюючи інфраструктуру національного життя.\nТест 315. Запитання: 15494\nА«Брусиловський прорив» російських військ.\nБбойовий шлях Українських січових стрільців.\nВголовні напрямки дій російських військ під час Галицької битви.\nГнаступ німецьких й австро-угорських військ під час Ґорліцького прориву.\nОтже, на картосхемі зображено бойовий шлях Українських січових стрільців у роки Першої світової війни. На це вказують стрілки руху підрозділів УСС, географічні назви місць важливих битв за участи УСС (гора Маківка, гора Лисоня тощо), зазначення ліній фронтів.\nТест 315. Запитання: 15495\nАГоловної української ради.\nБУкраїнської Центральної Ради.\nВЗагальної української ради.\nГГоловної руської ради.\nЗавдання спрямоване на перевірку сформованості вміння розпізнавати найвидатніших історичних осіб.\nОтже, на фото зображено Михайла Грушевського і Володимира Винниченка.\nЗ їхніми іменами пов’язано створення Української Центральної Ради. М. Грушевський був її головою, В. Винниченко – одним із заступників.\nТест 315. Запитання: 15496\nДо виконання кластерних завдань 5–7 треба підходити комплексно.\nУ цьому випадку подано уривок джерела, який є наказом Революційної військової Ради Південного фронту Червоної Армії, фактично ультиматум, який був виданий після розгрому військ П. Врангеля у Криму.\nНа це вказують слова-маркери: Наказ стосувався Повстанської армії, якій під загрозою силових дій пропонувалося переформуватися у регулярну частину Червоної армії. Повстанська армія – це загони, які перебували під загальним командуванням Нестора Махна, з яким представники Червоної Армії та партії більшовиків уклади союзницьку угоду для спільної боротьби проти військ П. Врангеля.\nПісля перемоги над білими, більшовики вирішили розправитися з союзником, який був вкрай небезпечним для існування радянської влади Проте розгромити повстанців поблизу Євпаторії не вдалося. Повстанці зуміли вирватися з Криму, але під Тимошівкою вони зіткнулись із значними частинами червоноармійців і зазнали поразки. Тільки небагатьом махновцям вдалося прорватись, і згодом вони з’єдналися з рештками повстанців на чолі з Махном, які вирвалися з оточення в районі Гуляйполя. Загони Махна до вересня 1921 р. вели запеклу боротьбу проти більшовицької влади.\nТест 315. Запитання: 15497\nДо виконання кластерного завдань 5–7 треба підходити комплексно.\nПодано уривок джерела, який є наказом Революційної військової Ради Південного фронту Червоної Армії.\nРезультатом виконання завдання Повстанською армією стало захоплення Криму.\nПісля перемоги над білими, більшовики вирішили розправитися з союзником, який був украй небезпечним для існування радянської влади Проте розгромити повстанців поблизу Євпаторії не вдалося. Повстанці зуміли вирватися з Криму, але під Тимошівкою вони зіткнулись із значними частинами червоноармійців і зазнали поразки. Тільки небагатьом махновцям вдалося прорватись, і згодом вони з’єдналися з рештками повстанців на чолі з Нестором Махном, які вирвалися з оточення в районі Гуляйполя. Загони Махна до вересня 1921 р. вели запеклу боротьбу проти більшовицької влади.\nТест 315. Запитання: 15498\nАперехід повстанців на бік армії генерала П. Врангеля\nБрозпуск і припинення існування загонів Повстанської армії\nВрозгром головних сил повстанців, які намагалися вирватися з оточення\nГпереформування загонів Повстанської армії в підрозділи Червоної Армії\nПовстанці Нестора Махна зуміли вирватися з Криму, але під Тимошівкою вони зіткнулись із значними частинами червоноармійців і зазнали поразки. Наслідком виконання цитованого наказу був розгром головних сил повстанців.\nТільки небагатьом махновцям вдалося прорватись, і згодом вони з’єдналися з рештками повстанців на чолі з Махном, які вирвались з оточення в районі Гуляйполя. Загони Махна до вересня 1921 р. вели запеклу боротьбу проти більшовицької влади.\nТест 315. Запитання: 15499\nАподолати масову неписьменність дорослого населення країни.\nБостаточно утвердити радянську владу в національних республіках.\nВзнищити «буржуазно-націоналістичну», антирадянську інтелігенцію.\nГналагодити культурне співробітництво з країнами Заходу.\nЗавдання спрямоване на перевірку знань основних понять, передбачених Програмою ЗНО.\n«Коренізація» — політика залучення представників корінного населення радянських республік та автономій до місцевого керівництва та надання офіційного (а інколи й панівного) статусу їхнім національним мовам для утвердження радянської влади і створення для неї національного підґрунтя.\nЗапочаткована рішенням XII з'їзду РКП(б) у квітні 1923 р. і формально реалізовувалася до 1938 р., фактично до початку 1930-х рр. В УСРР проводилася у форму українізації. Сприяла збільшенню представництва українців в органах влади, культури, освіти, державних установ; розширення сфери застосування української мови в суспільстві; пробудження інтересу до української культури.\nГоловними провідниками цієї політики в УСРР були Олександр Шумський і Микола Скрипник. Самогубство останнього вважається завершенням реалізації політики українізації. Більшість національних кадрів і митців, які проявили себе у 1920-ті роки були репресовані сталінським режимом.\nТест 315. Запитання: 15500\nВкласичних зразків у мистецтві.\nГметоду соціалістичного реалізму.\nу тексті джерела виділяємо ключові слова або словосполучення (так звані маркери), що дозволять упізнати предмет ідентифікації;\nКлючові в джерелі словосполучення-маркери – «ЦК пропонує правлінню “Українфільму”…», «цілковитого підпорядкування кінематографії розгорнутому висвітленню завдань [сучасності]», «особливу увагу треба звернути на висвітлення завдань індустріалізації та суцільної колективізації й теми боротьби з класовим ворогом, …виховання нових кадрів» – дають змогу визначити, що згідно з партійними вказівками кінематографісти у своїй творчості повинні були дотримуватися методу соціалістичного реалізму.\nСоціалістичний реалізм – творчий метод, який найбільшого поширення набув у СРСР, де він був частиною офіційної ідеології. Основні риси: присутність нового героя – революціонера-пролетаря, комуніста, оспівування комуністичних ідеалів, відображення й оцінка життєвих ситуацій з позиції марксизму-ленінізму, багатогранність художніх форм і проявів. Митці, які не вписувалися у визначені межі соцреалізму, підлягали гонінню або вигнанню. Попри офіційність та ідеологічну спрямованість, чимало творів соцреалізму мали і мають художню та історичну цінність.\nТест 315. Запитання: 15501\nАпідвищення норм виробітку продукції\nБзаборона робітникам самовільно залишати підприємства\nВуведення кримінальної відповідальності за запізнення на роботу\nГзапровадження семиденного робочого тижня\nЗавдання спрямоване на перевірку сформованості вмінь установлювати причиново-наслідкові зв’язки і визначати зміст основних понять, передбачених Програмою ЗНО.\nСтахановський рух – форма соціалістичного змагання, започаткована в 1935 р. шахтарем Олексієм Стахановим, який з помічниками за одну зміну добув 102 т вугілля при нормі 7 т. Повсюдне упровадження стахановських методів не дало бажаного економічного ефекту проте призвело до збільшення робітничих норм і посилення експлуатації працівників.\nТест 315. Запитання: 15502\nЗавдання спрямоване на перевірку сформованості вмінь аналізувати зміст історичного джерела. Слова маркери – «осадження», «Східні креси», «1921,1922 р….» – указують на політику, яка здійснювалася у 1920-1930-ті рр. у Польщі.\nОсадництво – процес заселення польськими поселенцями (переважно відставними військовими) етнічних українських і білоруських земель у ІІ Речі Посполитій (1918–1939 рр.) з метою їх колонізації та асиміляції місцевого населення.\nТест 315. Запитання: 15503\nЗавдання спрямоване на перевірку сформованості вміння розпізнавати портрети історичних осіб.\nОтже, на фото зображено під літерою А – Симон Петлюра, Б – Андрій Мельник, В – Євген Коновалець, Г – Роман Шухевич.\nСеред запропонованих постатей командувачем Української Повстанської Армії у 1943–1950 рр. був Р. Шухевич.\nТест 315. Запитання: 15504\nЗавдання спрямоване на перевірку вмінь аналізу історичного джерела.\nДо виконання кластерних завдань 13–15 треба підходити комплексно.\nУ цьому випадку подано уривок постанови ДКО СРСР.\nСлова-маркери, що містить уривок, – «передати землі колишніх татарських, болгарських та інших виселених колгоспів з наявними посівами й насадженнями колгоспам, що знову організовуються та заселяються колгоспниками-переселенцями», «наділити сім’ї колгоспників-переселенців будинками з наявними надвірними будівлями та присадибними ділянками» – дають змогу визначити, що документ створено у 1944 р.\nТест 315. Запитання: 15505\nДо виконання кластерного завдань 13–15 треба підходити комплексно.\nПодано уривок постанови Державного комісаріату оборони СРСР.\nЗазначених у документі заходів було вжито на території Криму після депортації кримськотатарського, болгарського, грецького, вірменського на іншого населення. Документ створено з метою відновлення господарської діяльності в Криму.\nТест 315. Запитання: 15506\nАзаконодавчого закріплення системи продрозкладки.\nБліквідації аграрного перенаселення республік СРСР.\nВвідновлення господарської діяльності в регіоні.\nГзапровадження приватної власності на землю.\nЗазначених у документі заходів було вжито на території Криму після депортації кримськотатарського, болгарського, грецького, вірменського на іншого населення.\nДокумент створено з метою відновлення господарської діяльності в регіоні.\nТест 315. Запитання: 15507\nА9 травня 1945 р.\nБ26 червня 1945 р.\nВ16 серпня 1945 р.\nГ2 вересня 1945 р.\nЗавдання спрямоване на перевірку знань основних подій, дат, персоналій, передбачених Програмою ЗНО.\nАкт капітуляції Японії було підписано 2 вересня 1945 р. у Токійській бухті на американському лінкорі «Міссурі».\nТест 315. Запитання: 15508\nЗавдання спрямоване на перевірку вмінь аналізу історичного джерела з метою визначення історичного явища.\nСлова-маркери – «Особи, які відстоюють принципи формальної генетики, неспроможні зрозуміти геніальної вказівки Леніна» – дають змогу визначити, що в уривку джерела йдеться про таке явище як «лисенківщина».\n«Лисенківщина» – термін, який застосовується для позначення явища засилля проходимців у науці. Назва походить від прізвища академіка Трохима Лисенка, який на сесії Всесоюзної академії сільськогосподарських наук, спираючись на марксистсько-ленінську ідеологію виступив проти розвитку генетики, яка, на його думку є лженаукою. Виступ дав початок до переслідування вчених-генетиків, що надовго загальмувало розвиток цього напрямку науки в СРСР.\nТест 315. Запитання: 15509\nАоднієї з «надпрограм» М. Хрущова.\nБекономічних «реформ О. Косигіна».\nГполітики «прискорення» М. Горбачова.\nЗавдання спрямоване на перевірку сформованості вмінь аналізу історичних джерел.\nУ цьому випадку наведені значки, які використовувалися для відзначення активістів з реалізації кукурудзяної кампанії, яка була ініційована першим секретарем ЦК КПРС Микитою Хрущовим. Це була одна з «надпрограм» М. Хрущова, яка мала забезпечити вирішення продовольчої проблеми в СРСР і дати змогу «Догнати і перегнати США». На це вказують написи та зображення на значках.\nТест 315. Запитання: 15510\nЗавдання спрямоване на перевірку вмінь аналізу історичного джерела (отримати інформацію з джерела, застосувати набуті знання у зв’язку зі змістом джерела).\nКлючові в джерелі словосполучення-маркери – «Ми боремося за самостійну Україну...», «Методи досягання цієї мети – мирні, конституційні», «Завдання... полягає в тому, щоб домогтися: встановлення режиму законності; відновлення й дотримання демократичних норм Конституції; скасування посад партійної номенклатури та відновлення принципу верховенства в суді безпосередньо народом; скасування антиконституційного закону» – указують на програмовий документ Української рабітничо-селянської спілки, одним з засновником якої був Левко Лук'яненко.\nТест 315. Запитання: 15511\nАліквідацію монополії держави у сфері зовнішніх торговельних зв’язків.\nБвпровадження семирічного плану розвитку народного господарства.\nВдозвіл на індивідуальну підприємницьку діяльність.\nГрозширення господарської самостійності підприємств.\nЗавдання спрямоване на перевірку знань змісту реформ другої половини 1960-х рр., які увійшли в історію під назвою «косигінські».\nЦі реформи передбачали розширення господарської самостійності підприємств.\nТест 315. Запитання: 15512\nА«Активізація дисидентського руху в Україні».\nБ«Початок державотворчих процесів в Україні».\nВ«Формування багатопартійної системи в Україні».\nГ«Повернення історичної пам’яті народу України».\nЗавдання спрямоване на перевірку вмінь аналізу історичних джерел.\nПодані джерела доречно використовувати для створення презентації «Формування багатопартійної системи в Україні». На це вказують такі слова-маркери, що містяться у джерелах: «Делегат установчого з'їзду Народного руху України за Перебудову» (1989 р.), «Вітаємо установчий зїзд республіканців України!» (1988 р.).\nБагатопартійність – політична система, при яких існує більше ніж дві політичні партії, які, відображаючи інтереси різних прошарків суспільства, ведуть боротьбу за владу. Одна з умов існування демократичного режиму.\nТест 315. Запитання: 15513\nАпосилення ідеологічного тиску\nБвідсутність державного фінансування\nВзростання різноманіття мистецьких течій і напрямів\nГпослаблення залежності від економічних чинників\nЗавдання спрямоване на перевірку вмінь визначати особливості процесів.\nУ цьому випадку – особливостей розвитку культури України в період незалежності.\nЗ проголошенням незалежності Україні вдалося вирватися з періоду комуністичного тоталітаризму, коли в суспільстві домінувала єдина ідеологія і єдиний мистецький метод – соціалістичний реалізм. Було відкрито шлях зростанню різноманітних мистецьких течій і напрямів.\nТест 315. Запитання: 15514\nАпідписанням Україною Будапештського меморандуму.\nБукладанням Україною Угоди про асоціацію з Європейським Союзом.\nВвступом України до Організації безпеки та співробітництва в Європі (ОБСЄ).\nГприєднанням України до програми НАТО «Партнерство заради миру».\nІсторична цінність карикатур полягає в тому, що вони дозволяють отримати уявлення про думки та настрої людей у певний час. Карикатури коротко подають або узагальнюють суть проблеми. Однак треба пам’ятати, що карикатурист передбачає повну поінформованість про події, явища, людей, яких стосується карикатура. Тому опрацювання карикатури часто потребує володіння додатковими історичними знаннями. Карикатурист є необ’єктивним і відверто не прагне подати різні позиції, бо висловлює лише свій (або замовника) погляд. За допомогою спеціальних художніх засобів він створює позитивне чи негативне враження, нерідко спираючись на певні стереотипи. Тому треба особливу увагу звертати на правила інтерпретації та аналізу карикатури. Загалом інтерпретація та аналіз передбачають відповіді на такі запитання:\nОтже, карикатура, відповідно до умови завдання, присвячена подіям боротьби України проти російської агресії. На це вказують зображені на карті-карикатурі персонажі: ведмідь-Росія, який хоче проковтнути Україну, якій простягає руку допомоги об’єднана Європа. Укладення між Україною і ЄС у 2014 р. угоди про асоціацію стало цією рятівною рукою, яка допомогла Україні вирватися з «пащі» ведмедя-Росії.\nТест 315. Запитання: 15515\nАстворення Холодноярської республіки\nВухвалення Конституції УСРР\nГпідписання Варшавської угоди\nЗавдання спрямоване на перевірку знань основних біографічних цих постатей, передбачених Програмою ЗНО.\nСимон Петлюра підписав Варшавську угоду.\nПавло Скоропадський здійснив гетьманський переворот і встановив свою одноосібну владу.\nХристиян Раковський був причетний до ухвалення Конституції УСРР\nЗ Євгеном Петрушевичем повязано проголошення ЗУНР.\nВідповідь: 1–Г, 2–Д, 3–В, 4–Б.\nТест 315. Запитання: 15516\nБперевищення промислового виробництва над сільськогосподарським\nВнав’язування суспільству комуністичної ідеології\nЗавдання спрямоване на перевірку сформованості вмінь визначати причиново-наслідкові зв’язки.\nІндустріалізація призвела до перевищення промислового виробництва над сільськогосподарським.\nКолективізація призвела до ліквідація індивідуального селянського господарства.\nМасові репресії мали наслідком насадження в суспільстві атмосфери страху.\nКультурна революція мала наслідком нав’язування суспільству комуністичної ідеології.\nВідповідь: 1–Б, 2–А, 3–Д, 4–В.\nТест 315. Запитання: 15517\n1Декларація про державний суверенітет України\n2Програма Народного Руху України за перебудову\n3Постанова Верховної Ради України «Про Державний прапор України»\n4Закон Української РСР «Про відновлення Кримської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки»\nЗавдання спрямоване на перевірку знань основних подій і дат, передбачених Програмою ЗНО.\nДекларація про державний суверенітет України була ухвалена у 1990 р.\nПрограма Народного Руху України за перебудову була ухвалена в 1989 р.\nПостанова Верховної Ради України «Про Державний прапор України» була прийнята у 1992 р.\nЗакон Української РСР «Про відновлення Кримської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки» був прийнятий у 1991 р.\nТест 315. Запитання: 15518\nУкраїна в боротьбі за збереження державної незалежності (1918–1921 рр.).\nЗахідна Україна в 1921–1939 рр.\nУтвердження тоталітарного режиму в 1929–1939 рр.\nПредмет ідентифікації в завданні – події першої половини ХХ ст. на українських землях, які відображені на перших шпальтах газет.\nВаріант відповіді «А». Словосполучення-маркери – «Проголошення Української Держави на областях Австрії і Угорщини», «Українська Національна Рада» – указують на проголошення Західноукраїнської Народної Республіки (листопад 1918 р.).\nВаріант відповіді «Б». Словосполучення-маркери – «Голод на Україні», «Голодові страхіття в СССР і зокрема на Україні», «Що обіцяє друга п’ятирічка в СРСР» – вказують на період Голодомору 1932–1933 рр.\nВаріант відповіді «В». Словосполучення-маркери – «Влучення (входження, приєднання) Галичини до Генерального Губернаторства», «На приказ фірера (фюрера)…» – указують на 1941 р., коли після нападу Німеччини на СРСР і окупації українських земель Галичина ввійшла до складу Польського (Варшавського) генерал-губернаторства як дистрикт Галичина.\nВаріант відповіді «Г». Словосполучення-маркери – «Завзяті бої за Хуст. Січове військо веде геройську боротьбу», «Президент Волошин» – указують на березень 1939 р.\nТест 315. Запитання: 15519\nАпроведення ХХ з’їзду КПРС\nБперший політ людини в космос\nВутворення Української робітничо-селянської спілки\nГповстання політичних в’язнів у сталінських концтаборах\nПроведення ХХ з’їзду КПРС – 1956 р.\nПерший політ людини в космос відбувся у 1961 р.\nУтворення Української робітничо-селянської спілки – 1959 р.\nПовстання політичних в’язнів у сталінських концтаборах – 1953-1954 рр.\nТест 315. Запитання: 15520\n1Плакат створено з нагоди річниці введення в дію гігантів чорної металургії – «Запоріжсталі», «Азовсталі», «Криворіжсталі».\n2Плакат створено в період перебування на посаді Генерального секретаря ЦК КП(б)У Л. Кагановича.\n3Плакат створено для підвищення трудового ентузіазму робітників.\n4Плакат є засобом агітації до виконання завдання «форсованої індустріалізації».\n5Плакат створено з метою мобілізації народу на здійснення повоєнної відбудови промисловості.\n6Плакат створено в роки першої п’ятирічки.\n7Плакат присвячено «стахановцям».\nЗавдання передбачає перевірку сформованості вмінь аналізувати історичне (візуальне) джерело. У цьому випадку –радянський плакат.\nЗображення і написи на плакаті – «За 4 роки ми перебудуємо СРСР із країни аграрної в країну індустріально-аграрну!» – дають змогу визначити, що він відображає процес індустріалізації. Серед запропонованих варіантів відповіді правильними є: плакат створено для підвищення трудового ентузіазму робітників, плакат є засобом агітації до виконання завдань «форсованої індустріалізації», плакат створено в роки першої п’ятирічки.\nВідповідь: 3, 4, 6.\nТест 315. Запитання: 15521\nЗавдання спрямоване на перевірку знань, які характеризують дисидентський рух. Із запропонованих варіантів відповіді умові завдання відповідають поняття: «самвидав», «тамвидав», «правозахисник».\n«Самвидав» – підпільна література, що створена дисидентами і таємно поширювалася в СРСР в обхід державної цензури. За створення, поширення і зберігання такої літератури передбачалися жорстокі покарання. Одна з форм боротьби дисидентів.\nПравозахисник – 1) людина, яка сповідує філософію верховенства прав людини, висловлює власні думки, досвід і бачення світу у формі глобального усвідомлення важливості та беззаперечного дотримання прав людини як єдиної загальносвітової ідеології. 2) експерт у сфері законодавства внутрішньодержавного та загальносвітового рівнів, для якого правозахисна діяльність є професійною.\n«Тамвидав» – публіцистична, художня література, яка видавалася за кордоном і попри заборон поширювалася на території СРСР. Одна з форм діяльності дисидентів.\nТест 315. Запитання: 15522\nУ цьому випадку з чотирьох запропонованих треба визначити археологічну пам’ятку трипільської культури. Керамічний посуд з характерною трипільською орнаментацією зображений під літерою Б.\nТест 315. Запитання: 15523\nАвибором державної релігії.\nБупровадженням «Руської правди».\nВзапровадженням системи престолонаслідування.\nГукладенням чергового торгового договору з Візантією.\nЗавдання спрямоване на перевірку вмінь аналізу історичних джерел (отримати інформацію з джерела, застосувати набуті знання у зв’язку зі змістом джерела).\nПредмет ідентифікації в завданні – процес запровадження християнства.\nКлючові в джерелі словосполучення-маркери – «закон грецький» (християнство), «прийняла його твоя бабця Ольга» (вказівка на хрещення княгині Ольги, яка була бабою для Володимира Великого) – указують, що великий київський князь Володимир Великий веде діалог з грецькими (візантійськими) послами під час вибору державної релігії.\nТест 315. Запитання: 15524\nБ«Повість минулих літ».\nГ«Слово о полку Ігоревім».\nОтже, наведене фото є мініатюрою з Остромирового Євангелія, на якій зображений євангеліст Лука.\nТест 315. Запитання: 15525\nЗавдання спрямоване на перевірку вмінь установлювати причиново-наслідкові зв’язки. У цьому випадку треба визначити наслідок загибелі князя Романа Мстиславича для Галицько-Волинського князівства.\nКнязь Роман Мстиславич загинув у 1205 р. у сутичці з польським князем Лешко Білим біля м. Завихост. Загибель призвела до розпаду створеного ним об’єднання князівств. Його малолітні сини Данило (4 роки) і Василько (2 роки) та їх мати не змогли утримати державну єдність земель, яку вдалося відновити лише в 1238–1239 рр. після тривалої боротьби.\nТест 315. Запитання: 15526\nОтже, на фото зображено замок «Паланок» у Мукачевому, що на Закарпатті.\nТест 315. Запитання: 15527\nАпояви вотчинної форми землеволодіння.\nБпоширення впливу католицької церкви.\nВвиникнення українського козацтва.\nГліквідації удільного устрою.\nЗавдання спрямоване на перевірку сформованості вмінь установлювати причиново-наслідкові зв’язки. Кревська унія 1385 р. – угода про династичний союз між Великим князівством Литовським і Польським королівством, за яким великий князь литовський Ягайло брав шлюб з польською королевою Ядвігою.\nУ спеціальній грамоті, яку видав Ягайло в м. Крево в присутності польських послів, литовський князь зобов'язувався прийняти католицтво і зробити цю релігію державною в Литві, використовувати свій скарб на потреби Польщі, сприяти поверненню відторгнутих від неї земель і, найголовніше, назавжди приєднати (інкорпорувати) до Польського королівства підвладні йому руські, литовські та жмудські землі.\nВосени 1386 р. розпочалася реалізація унії. Ягайло приїхав у Литву, щоб охрестити її населення за римо-католицьким обрядом. Намагаючись привернути литовську знать до католицизму, він дав їй привілей (1387 р.) на «права і вольності» на зразок тих, якими користувалася польська шляхта. Згідно з цим привілеєм для литовських бояр-католиків розширялися права володіння спадковими маєтками, причому селяни цих маєтків звільнялися від більшості державних повинностей, крім будування і охорони укріплень. Литовські феодали здобули також право видавати заміж своїх дочок і родичок без дозволу державної влади.\nІншим привілеєм Ягайло примушував усіх литовців приймати католицтво, забороняв шлюби між новоохрещеними литовцями (обох статей) і православними, звільняв маєтки католицького духовенства від усіх державних повинностей та ін. Так католицизм набув значення державної релігії у Великому князівстві Литовському.\nТест 315. Запитання: 15528\nАвідокремлення від Великого князівства Литовського.\nБтериторіальних зазіхань Московської держави.\nВзавоювань Османської імперії.\nГрозпаду Золотої Орди.\nЗавдання спрямоване на перевірку сформованості картографічних умінь (локалізувати історико-географічні об’єкти та історичні факти на карті), уміння здобувати інформацію з карти та застосовувати набуті знання у зв’язку з її змістом. Алгоритмом виконання завдання можуть бути такі кроки.\nОтже, на картосхемі зображено Велике князівство Литовське та його сусіди. Заштрихована на картосхемі територія – Кримське ханство, що утворилося у 1440-х рр. після розпаду Золотої Орди.\nТест 315. Запитання: 15529\nЗавдання спрямоване на перевірку знань адміністративно-територіального устрою українських земель у XV–XVIII ст. у складі Великого князівства Литовського та Корони Польської.\nУ зазначений період основною адміністративно-територіальною одиницею було воєводство. На українських землях існували такі воєводства: Белзьке, Руське, Подільське, Брацлавське, Підляське, Київське, Чернігівське, Берестейське.\nТест 315. Запитання: 15530\nАукладення Берестейської церковної унії та утворення греко-католицької церкви.\nБнадання прав і привілеїв реєстровому козацтву.\nВвідновлення та легалізація православної церкви в Речі Посполитій.\nГзаснування першої відомої Запорозької Січі.\nОтже, на фото зображено гетьмана Петра Сагайдачного і митрополита Петра Могилу, які сприяли легалізації православної церкви в Речі Посполитій.\nТак, у 1620 р. П. Сагайдачний сприяв висвяченню митрополита Йова Борецького і записав запорозьких козаків до Київського братства. П. Могила у 1632 р. став митрополитом Православної церкви, якого визнала влада Речі Посполитої. Завдяки його діяльності було реформовано православну церкву.\nТест 315. Запитання: 15531\nВ Т. Хмельницький\nОтже, на фото зображено репродукцію картини М. Самокиша «Бій Богуна з Чернецьким під Монастирищем».\nГоловний герой картини Іван Богун, який був козацьким полковником, що уславився у роки Національно-визвольної війни українського народу середини ХVІІ ст. проти Речі Посполитої.\nТест 315. Запитання: 15532\nАвійськ Речі Посполитої.\nБармії Османської імперії.\nВзагонів Кримського ханства.\nГполків Московського царства.\nНа фото зображено репродукцію картини М. Самокиша «Бій Богуна з Чернецьким під Монастирищем».\nГоловний герой картини І. Богун, який був козацьким полковником, що уславився у роки Національно-визвольної війни українського народу середини ХVІІ ст. проти військ Речі Посполитої.\nТест 315. Запитання: 15533\nГдоби «героїчних походів» козацтва\nГоловний герой картини Іван Богун був козацьким полковником, що уславився у роки Національно-визвольної війни українського народу середини ХVІІ ст. проти Речі Посполитої.\nТест 315. Запитання: 15534\nВ1708 р. .\nЗавдання спрямоване на перевірку знань основних дат, передбачених Програмою ЗНО. Проте визначення дат передбачає перевірку вмінь аналізу історичних джерел (отримати інформацію з джерела, застосувати набуті знання у зв’язку зі змістом джерела).\nКлючові в джерелі словосполучення-маркери – «що всієї Малої Росії цієї сторони Дніпра (Лівого берега)… містам і землям… як вони до цього часу договором про перемир’я (Андрусівське) на стороні їхньої царської величності перебували, так і тепер залишатися мають», «Запороги, козаки, що живуть на Січі, і в Кодаку… мають бути … у володінні і в державі їхньої царської величності» – указують на умови «Вічного миру» між Річчю Посполитою і Московським царством 1686 р.\nТест 315. Запитання: 15535\nУкраїнські землі наприкінці 50-х – у 80-ті рр. ХVІІ ст.\nУкраїнські землі наприкінці ХVІІ ст. – у першій половині ХVІІІ ст.\nОтже, на картосхемі зображено зображено під цифрою 1 – Поділля, 2 – Правобережна і Лівобережна Гетьманщина, 3 – Слобідська Україна, 4 – землі Запорозької Січі.\nНа це вказують географічні об’єкти у межі областей.\nСеред вказаних українських земель лише Слобідська Україна ніколи не перебувала під владою Речі Посполитої. Вона була в підпорядкуванні Московського царства. Ці землі були переважно колонізовані українськими козаками і селянами у ХVІІ ст., і на них утвердилась козацька система врядування, соціальних і господарських відносин.\nТест 315. Запитання: 15536\nАпоширення кооперативного руху\nБзавершення промислового перевороту\nВзародження фільваркового господарства\nГтоваризацію поміщицького господарства\nЗавдання спрямоване на перевірку сформованості вмінь аналізу історичних джерел (отримати інформацію з джерела, застосувати набуті знання у зв’язку зі змістом джерела).\nПредмет ідентифікації в завданні – процес товаризації поміщицьких господарств.\nКлючові в джерелі словосполучення-маркери – «Якщо в 1842 р. … було 67 цукрових заводів, що належали дворянам, то в 1848 р. – 208», «вартість виготовленої продукції зросла» – указують на процес товаризації поміщицького господарства.\nТест 315. Запитання: 15537\nАратушу в Бучачі.\nБсинагогу в Жовкві.\nВвежу Корнякта у Львові.\nГкостел Св. Варфоломія в Дрогобичі.\nОтже, на фото зображено ратушу в місті Бучач.\nТест 315. Запитання: 15538\nПредставників українського національного відродження на Закарпатті першої половини ХІХ ст. називали «будителями».\n«Будителі» – узагальнювальна назва активістів національного відродження слов’янських народів кінця ХVІІІ – ХІХ ст. Представники національної інтелігенції, що зароджувалася. У своїй діяльності виявляли глибокий інтерес до історії і народної мови. Щодо діячів українського національного відродження, то термін «будителі» застосовують стосовно діячів українського руху на Закарпатті та Галичині.\nТест 315. Запитання: 15539\nГоловна руська рада, яка виникла під час «весни народів» (загальноєвропейської революції 1848–1849 рр.), діяла впродовж 1848–1851 рр.\nТест 315. Запитання: 15540\nЗавдання спрямоване на перевірку ключових подій культурного життя українських земель у складі Російської імперії.\nПерший університет було засновано у 1805 р. в Харкові.\nТест 315. Запитання: 15541\nАскасуванням тимчасовозобов’язального стану селян\nБнаданням дозволу селянам на перехід до козацького стану\nВотриманням селянами права бути обраними до земських установ\nГстимулюванням переселення селян для освоєння Сибіру та Далекого Сходу\nЗавдання спрямоване на перевірку знань про вплив польського повстання 1863–1864 рр. на Україну.\nЦарська влада Росії, щоб зберегти лояльність українського селянства Правобережної України, де більшість поміщиків були поляки, скасувала тимчасовозобов’язувальний стан, який передбачався згідно з селянською реформою 1861 р.\nТест 315. Запитання: 15542\nА«Маніфесту…» імператора Олександра II від 19 лютого 1861 р.\nБЦиркуляру міністра внутрішніх справ П. Валуєва від 18 липня 1863 р.\nВЕмського указу імператора Олександра II від 18 травня 1876 р.\nГ«Маніфесту…» імператора Миколи II від 17 жовтня 1905 р.\nТЕМА: Наддніпрянська Україна в другій половині ХІХ ст. Список персоналій для візуального розпізнавання\nОтже, на фото зображені Павло Чубинський і Михайло Драгоманов, які згідно з Емським указом імператора Олександра ІІ від 18 травня 1876 р. були «негайно вислані з краю…, як невиправні і небезпечні в краї агітаторів». Крім того, цар дописав ще заборону для в’їзду в українські губернії та столиці і наказав установити над ними «секретне спостереження».\nТест 315. Запитання: 15543\nАсприяння еміграції українських селян до Північної Америки.\nГпокращення соціально-економічного становища українського селянства.\nЗавдання спрямоване на перевірку знань про особливості, мету кооперативного руху на західноукраїнських землях наприкінці ХІХ ст.\nВраховуючи складне соціально-економічне становище українських селян регіону (бідність і малоземелля), кооперативний рух був покликаний покращити його. Саме завдяки кооперативному руху вдалося вирвати селянство з лихварської залежності, покращити агрокультуру і добробут селян.\nТест 315. Запитання: 15544\nЗавдання спрямоване на перевірку вмінь аналізу історичного джерела і знань основних віх життя історичних постатей, передбачених Програмою ЗНО.\nЗавдяки словам маркерам – «Його праця – подвиг», «рятував людство від епідемій чуми, холери, дифтерії, висипного тифу» – можна визначити, що у джерелі йдеться про Данила Заболотного. Додатковою підказкою є те, що це висловлювання належить лікарю вченому І. Мечнікову.\nТест 315. Запитання: 15545\n3Юрій I Львович\n4Юрій II Болеслав\nАприєднав до Галицько-Волинської держави Закарпаття й Люблінську землю\nБсприяв зміцненню позиції католицької церкви на українських землях\nВздійснив низку успішних походів проти печенігів\nГдомігся створення окремої Галицької митрополії православної церкви\nДзупинив просування на українські землі тевтонських рицарів-хрестоносців\nЗавдання спрямоване на перевірку знань основних подій, пов’язаних з діяльність галицько-волинських князів.\nДанило Романович зупинив просування на українські землі тевтонських рицарів-хрестоносців.\nЛев Данилович приєднав до Галицько-Волинської держави Закарпаття й Люблінську землю.\nЮрій I Львович домігся створення окремої Галицької митрополії православної церкви.\nЮрій II Болеслав сприяв зміцненню позиції католицької церкви на українських землях.\nТест 315. Запитання: 15546\n1«А ті міста і землі, які в минулій війні від Корони Польської і Великого князівства Литовського завойовані були, залишаються у володінні і в державі його царської величності… Запороги та козаки, що там живуть… мають бути в послуху та під високою рукою обох Великих государів…»\n2«Уся Річ Посполита народу Польського, Великого князівства Литовського і Великого князівства Руського, і належних до них провінцій відновлюється цілком такою, як була перед війною…»\n3«...кордону бути по річці Дніпро… Кримським татарам вільно по обидві сторони Дніпра кочувати… козакам Низовим і городовим війська Запорозького плавати Дніпром… Київ має бути на стороні Його царської величності…»\n4«Нехай не учинить ані султан турецький, ані хан татарський миру з королем польським і з царем московським, союзу дружества нехай не творить без відома та згоди нашого гетьмана і всього козацького війська…»\nАГадяцький договір (1658 р.)\nБВіленське перемир’я (1656 р.)\nВАндрусівське перемир’я (1667 р.)\nГКорсунська угода (1669 р.)\nДБахчисарайський договір (1681 р.)\nЗавдання спрямоване на перевірку знань основних умов міжнародних договорів, передбачених Програмою ЗНО. Проте визначення відповідного договору передбачає перевірку вмінь аналізу історичних джерел (отримати інформацію з джерела, застосувати набуті знання у зв’язку зі змістом джерела).\nПредмет ідентифікації в завданні – міжнародні договори.\nКлючові в джерелі 1 словосполучення-маркери – «ті міста і землі, які в минулій війні від Корони Польської і Великого князівства Литовського завойовані були, залишаються у володінні і в державі його царської величності», «Запороги та козаки, що там живуть… мають бути в послуху та під високою рукою обох Великих государів» – указують на умови Андрусівського перемир’я (1667 р.).\nКлючові в джерелі 2 словосполучення-маркери – «Великого князівства Руського», «Уся Річ Посполита… відновлюється цілком такою, як була перед війною» – указують на умови Гадяцького договору (1658 р.).\nКлючові в джерелі 3 словосполучення-маркери – «кордону бути по річці Дніпро», «Кримським татарам вільно по обидві сторони Дніпра кочувати», «козакам Низовим і городовим війська Запорозького плавати Дніпром», «Київ має бути на стороні Його царської величності» – указують на умови Бахчисарайського договору (1681 р.).\nКлючові в джерелі 4 словосполучення-маркери – «Нехай не учинить ані султан турецький, ані хан татарський миру з королем польським і з царем московським», «союзу дружества нехай не творить без відома та згоди нашого гетьмана і всього козацького війська» – указують на умови Корсунської угоди (1669 р.).\nТест 315. Запитання: 15547\nНаддніпрянська Україна в другій половині ХІХ ст. Західноукраїнські землі у складі Австрійської (Австро-Угорської) імперії в другій половині ХІХ ст.\nЗавдання спрямоване на перевірку знань творів та їх авторів, які мали вагомий вплив на розвиток українського національно-визвольного руху.\nТарас Шевченко – «Кобзар».\nМаркіян Шашкевич – «Русалка Дністровая».\nМикола Міхновський – «Самостійна Україна»\nЮліан Бачинський – «Україна Irredenta»\nВідповідь: 1–Б, 2–В, 3–Г, 4–А.\nТест 315. Запитання: 15548\nЗавдання спрямоване на перевірку сформованості вмінь установлювати послідовність подій. У цьому випадку треба визначити послідовність появи понять і термінів.\nВотчинне землеволодіння – одна з форм приватної земельної власності в часи Київської держави (Русі-України). Власник вотчини мав право передати її в спадщину, продати, обміняти, поділити тощо. Термін «вотчина» походить від слова «отчина», тобто батьківська власність.\nЯрлик (тюркською «указ») – грамота золотоординських ханів, що давала право на правління князівствами або окремими областями.\nПолюддя – щорічний збір данини (грошей, хутра і продовольства), рання форма державної податі, яку збирали дружинники слов'янських князів з підвладних племен і народів.\nПогост – центральне поселення територіальної громади в Київській Русі (згодом, очевидно, територіальна одиниця, яка включала й околичні землі та поселення). Після адміністративно-територіальної реформи княгині Ольги на погостах зупинялися князівські урядники, які збирали податки з навколишнього населення.\nТест 315. Запитання: 15549\nАліквідація особистої залежності селян в Австрійській імперії\nБТретій поділ Речі Посполитої\nВутворення Другої Малоросійської колегії\nГзаснування Задунайської Січі\nЗавдання спрямоване на перевірку вміння визначати послідовність подій суспільно-політичного життя ХVІІІ ст.\nЛіквідація особистої залежності селян в Австрійській імперії відбулася в 1780–1782 рр.\nТретій поділ Речі Посполитої відбувся у 1795 р.\nУтворення Другої Малоросійської колегії – 1764 р.\nЗаснування Задунайської Січі – 1776 р.\nВідповідно, правильна відповідь – ВГАБ.\nТест 315. Запитання: 15550\n1Споруда була першим кам’яним храмом Київської держави.\n2Спорудження храму було завершено за князювання Ярослава Мудрого.\n3До наших днів пам’ятка збереглася у своєму первісному вигляді.\n4Згідно з «Повістю минулих літ» храм було зведено на честь перемоги над печенігами.\n5При храмі було створено першу відому бібліотеку на Русі.\n6Споруду було зведено з дотриманням канону та традицій готичної архітектури.\n7Храм поєднував у собі функції культової споруди та дитинця.\nОтже, на фото зображено сучасний вигляд Софійського собору в Києві, який був зведений у першій половині ХІ ст.\nТретій крок передбачає визначення правильних відповідей серед запропонованих варіантів. Згідно з літописом, спорудження храму було завершено за князювання Ярослава Мудрого у 1037 р. на честь перемоги над печенігами у 1036 р. При храмі було створено першу відому бібліотеку на Русі.\nТест 315. Запитання: 15551\n1визначати місцезнаходження важливих турецьких опорних пунктів в акваторії Чорного моря.\n2указати напрямки походів запорозьких козаків на чолі з І. Сірком на Крим.\n3визначати місця важливих битв польських і козацьких військ з турецьким військом.\n4указати напрямки Молдавських походів Б. Хмельницького.\n5окреслити межі Вольностей (Земель) Війська Запорозького Низового.\n6указати напрямки походів запорозьких козаків часів «героїчної доби» на турецькі володіння.\n7указати міста, у яких козакам дозволялося проживати згідно з «Ординацією Війська Запорозького…» (1638 р.).\nОтже, на картосхемі зображено акваторію Чорного моря з прилеглими територіями.\nОбриси кордонів і назви держав указують на першу половину ХVІІ ст. Відображені на картосхемі події (напрями походів, місця битв – Цецора 1620 р., Хотин 1621 р.) уточнюють і локалізують події першою третиною століття. Відтак, картосхема дає змогу визначати місцезнаходження важливих турецьких опорних пунктів в акваторії Чорного моря; визначати місця важливих битв польських і козацьких військ з турецьким військом; указати напрямки походів запорозьких козаків часів «героїчної доби» на турецькі володіння.\nТест 315. Запитання: 15552


Додаток Пропоновані відповіді до тестів, вправ і проблемних ситуацій Ищите Господа, когда можно найти Его, призывайте Его, когда Он близко. (Библия, книга пророка Исаии 55:6) Узнать больше о Боге\nДодаток Пропоновані відповіді до тестів, вправ і проблемних ситуацій\nГлава 1. Соціальний розвиток\nІ. 1. Географічне середовище, ефективна економіка.\n2. Адекватна соціокласова структура, розвинена система історичних дій.\n3. Наука, культура.\n4. Насильницько-революційний, керований.\n5. Розв’язання соціокласових суперечностей у формі класової боротьби або історичних рухів.\n6. Історичних дій.\nII. Якщо Ви обрали один раз “повністю згоден”, два рази “зовсім не згоден і шістнадцять разів “не зовсім згоден”, то Ваша точка зору співпадає з авторською.\nIII. 1.Так, можливий. За умови стимуляції народження, переходу виробництва на експортну сировину, культурно-ціннісну переорієнтацію споживання на основі привабливої моделі майбутнього.\n2. Розвиток можливий лише за умов продуктивного розв’язання конфлікту між армією і організованим протестом трудящої частини населення та його представницьких організацій. Цілком вірогідна примусова стабілізація із суттєвим обмеженням демократії, мілітаризацією економіки і всієї соціальної організації.\n3. Найбільш імовірний затяжний, всебічно блокований застій. У більш далекій перспективі різке зростання соціальних конфліктів і виникнення радикальних, директивно організованих політичних партій.\n4. Можливий стихійно-еволюційний варіант розвитку, якщо расово-етнічні конфлікти і соціальний протест не зіллються в єдиний бунтівний революційний рух.\nГлава 2. Цінності розвитку\nІ. 1. Річ, предмет, явище, суб’єктивно.\n2. Явища, предмети, відповідності, особи.\n6. Перетвореними у.\n7. Історико-перспективного спрямування.\nII. 1. Якщо Ви 1 раз “зовсім не згодні”, 14 разів “згодні не повністю”, Ваша точка зору співпадає з авторською.\nIII. 1 – революціонер, 2 – девіант, 3 – ритуаліст, 4 – ретретист, 5 – конформіст, 6 – негативіст.\nIV. Ні, вона є формальною типологією, а для розв’язання поставленого завдання потрібен змістовний аналіз.\nГлава 3. Соціогрупові суб'єкти розвитку\nІ. 1 – ідеологією або утопією; 2 – перспективи; 3 – соціальними ресурсами; 4 – здатність до організації ефективної економіки, накопичень, вилучень, продуктивного інвестування, готовність до законного розв’язання конфліктів; 5 – самоцінне пригнічення класових антагоністів задля розкішного споживання; 6 – наявність представницьких організацій і прагнення до законного розв’язання конфлікту; 7 – зведення усіх форм соціальної активності до фізичного виживання; 8 – культурно-ціннісну переорієнтацію суспільства.\nII. 1. Якщо Ви 2 рази “повністю згодні”, 4 рази “зовсім не згодні” і 2 рази “згодні частково”, Ваша точка зору співпадає з авторською.\n2. Якщо Ви 1 раз “цілком згодні”, 2 рази “зовсім не згодні” і 10 разів “згодні частково”, Ваша точка зору співпадає з авторською.\n3. Якщо Ви 1 раз “повністю згодні”, 11 разів “згодні частково”, Ваша позиція співпадає з авторською.\nІІІ. 1 – насильницьки-революційний; 2 – керований; 3 – застій; 4 – революційна ситуація.\nГлава 4. Організаційні засади розвитку\nІ. 1 – доцільно; 2 – формально; 3 – мету, правилами внутрішнього розпорядку, адміністративний нагляд, посаду, при належності і консолідації; 4 – господарські, політичні, культурно-ціннісної орієнтації; 5 – адміністративна система управління; 6 – роботи з персоналом, розподілу, функції адміністративного нагляду, мотивації, людських відносин, матеріальних, фінансових, формування; 7 – ефективність, співвідношенням, поставленій; 8 – поставленої, внутрішнього, адміністративного розподілу, посадової, виконання, накопичених, соціально-психологічним.\nII. 1, 2 – цілком згодний; 6 – частково згодний; 2, 12 – частково згодний; 3, 6 – частково згодний; 1 – зовсім не згодний.\nIII. 1. Визначення змісту конфлікту і пошук продуктивного компромісу.\n2. Задоволення потреб групи експертів.\n3. Аналіз зовнішніх загроз, дослідження ринку збуту, політичних орієнтацій, культурних потреб і рівня їх задоволення у контексті пропонованих саме даною організацією послуг.\n4. Пошук шляхів переходу до управління на основі політики “людських відносин “ .\n5 . Пошук причин і механізмів надмірного збюрокрачення.\nІV. 1 – бюрократизація; 2 – ідеологізація; 3 – деформалізація; 4 – підміна цілей; 5 – структурно-функційна деформація.\nГлава 5. Інституційні засоби розвитку\nІ. 1 – впорядкована, соціальних груп, організацій та адміністративних органів, соціальних функцій; 2 – розподілу влади і відповідальності; 3 – держава, церква, школа, сім’я; 4 – влади; 5 – держава, розпорядником; 6 – наведення; 7 – накопиченнях, класових, мобілізації.\nІІ. Цілком згоден – 1 , цілком не згоден – 3, частково згоден – 4.\nІІІ. 1 – криза представництва, криза виробництва, криза винагороди, криза співучасті.\n2 – економічна криза супроводжується кризою представництва, криза представництва супроводжується стихійним незадоволенням, затяжний господарський застій, господарська криза поєднується із соціальною апатією; стихійне бунтівне невдоволення на побутовому рівні.\n3 – повна соціальна криза проявляється: у невпорядкованій хаотичній соціальній комунікації, формально пригнічених конфліктах, зростанні паразитарного споживання, неузгоджених між собою формах соціальної активності.\nГлава 6. Демократичний механізм розвитку\nІ. 1 – народу; 2 – всю або переважну більшість населення; 3 – порядок; 4 – законна; 5 – політичного; 6 – прав і свобод; 7 – легітимних; 8 – сталого; 9 – успадкованої.\nII. 1 – цілком згоден, 1 – повністю не згоден, 15 – частково згоден.\nIII. 1 – немає управлінської демократії.\n2 – немає конституційних засад демократії.\n3 – дефіцит культурно-інформаційних передумов.\n4 – відсутня демократично орієнтована соціальна активність.\nГлава 7. Спрямованість розвитку\nІ. 1 – характером культурної моделі майбутнього, рівнем соціальної активності, мобілізації і винагороди, механізмами стратифікації, могутністю ресурсів розвитку; 2 – історичних дій; 3 – чужого історичного; 4 – типу соціальної системи; 5 – аграрне, товарне, постпромислове.\nІІ. 1–16 – частково згоден; 1 – повністю згоден; 3 – повністю не згоден; 9 – частково згоден; 3, 2 – цілком згоден; 2 – повністю не згоден; 8 – частково згоден.


"яскравий приклад". Все новости, помеченные "яскравий приклад" на Мета Новостях.\nУ Кропивницькому на Жадова облаштували двір для активного відпочинку мешканців.\n… вулиця Жадова, 23, корпуси 2, 3 відремонтували двір. Про це на своїй сторінці у фейсбуці написав депутат міськради Андрій Табалов."Це яскравий приклад реалiзацiї програми "Затишний двiр", iнiцiйованої мною i колегами-депутатами з фракції "Наш край". — сегодня, 09:00\nНЕПРАВДА: Церква - це не місце, де поширюється коронавірус\nВсе ж в Україні поширення вірусу в церквах не стало масовим. Перевірка фейків у рамках партнерства з Facebook У мережі поширюється зображення з написом «Церква – це не місце, де поширюється коронавірус, а місце спасіння та вирішення всіх життєвих проблем та негараздів, місце перебування… — вчера, 15:57\nПроблеми дії рішень Конституційного Суду у часі: думки суддів та вчених\nЗагалом рішення про визнання закону повністю або в частині неконституційним має перспективну дію. Теорія права виділяє три способи дії нормативного акта в часі: пряма (негайна), зворотна (ретроактивна або ретроспективна) і перспективна (майбутня) дія. Зазвичай, для нормативних актів характерна…\nІ голосування за законопроект про локалізацію закупівель є яскравим свідченням такої консолідації. Запропонований законопроектом інструмент, нібито повинен стимулювати розвиток української промисловості. У всіх політичних партій в Україні поки єдина ідеологія — прихід до влади для…\nТобто ці люди навіть теоретично не можуть ніде знайти роботу. 22 липня було ухвалено постанову Кабміну № 632, якою затверджено новий порядок розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім’ї, а також внесено зміни до інших нормативних актів, що стосуються державної соцдопомоги. Як зазначають у…\nТерміново! Зеленський "зник", разом з усією сім'єю: несподівана недільна новина.\nПісля виходу програми в офісі Зеленського підтвердили, що він переїхав. Несподівана недільна новина приголомшила всю країну. Як стало відомо “Галці” з кількох джерел, 31 липня на Прикарпаття разом з родиною прибув президент України Володимир Зеленський. Відомо, що він проводить вихідні разом з…\nРосійська Вікіпедія блокує будь-які спроби виправити вираз "на Україні" у своїх статтях\n… Вікіпедії працює скрипт, який блокує будь-які спроби змінити у надрукованих статтях словосполучення “на Украине” на “в Украине”. Це є яскравим прикладом того, як російський колaніaлізм використовує будь-які засоби, аби заперечити існування України як держави, пишуть texty. — 02.08.20 09:01\nУ МЗС пояснили, чому не коментують протести в Хабаровську\nПодії в РФ мають бути безпосередньо повязані з інтересами України. Події в РФ мають бути безпосередньо повязані з інтересами України. Так в інтервю Главкому глава МЗС Дмитро Кулеба пояснив логіку офіційних заяв нашого відомства щодо ситуації в Росії. У мене немає проблем коментувати те, що…\nМатеріали зібрані на основі моніторингу сайтів окупаційних судів, незаконно створених Росією в Криму. За результатами аналізу вдалося виявити факти порушення прав власності. Україна перевела в Офіс прокурора Міжнародного кримінального суду новий том матеріалів про системні порушення з боку Росії в…\nСловом, це комфорт та безпека усіх співвласників будинку. У Дніпрі будинки ОСББ/ЖБК поступово облаштовують елементами «розумного дому» , тобто з технологічними інфраструктурними об’єктами як ззовні, так і всередині. Серед іншого, це встановлення датчиків освітлення з детекторами руху та…\nСам прокурор зазначив, що тепер буде ловити чиновників поза стінами мерії, якщо канцелярія листи не приймає. Прокурор зазначив, що тепер ловитиме чиновників поза стінами мерії, якщо канцелярія листи не приймає. Вчора під час сесії Кременчуцької міської ради депутат Оксана Піддубна звернулася до… — 31.07.20 14:30\nФестиваль Docudays UA анонсував новий сезон: яка програма\nВідкривають його стрічкою білоруського режисера Максима Шведа «Чисте мистецтво». Tête-à-tête: Максим Швед & Максим Карпицький Share Tweet Pinterest reddit Новий сезон в онлайн-кінотеатрі Міжнародного фестивалю документального кіно про права людини Docudays UA стартує вже в серпні. З 7-го серпня розпочинається новий сезон на docuspace.org. Відкривають його стрічкою білоруського режисера Максима Шведа «Чисте мистецтво». До кінця... — 31.07.20 09:36\nУкраїна має використати свій потенціал\nАдже їх передбачено залучати в межах Європейської водневої стратегії до виробництва зеленого водню. Про це повідомив міністр закордонних справ Дмитро Кулеба. Він назвав таке рішення історичною, без перебільшення, подією. Ідеться про презентацію довгоочікуваної Європейської водневої стратегії, яка,… — 31.07.20 09:02\nДавайте не кидати фанатів сам на сам у протистоянні з олігархами та їхніми слугами\nЦього разу може виглядати, що йдеться про спорт чи якісь клубні політики. Я ніколи не була великою прихильницею футболу, мені більше до вподоби хокей. Але у 2014 році я стала фанаткою українських вболівальників і ультрасів. Спочатку на Майдані, потім у ході війни з Росією. У дуже темні часи, коли…\nУ Кременчуцькій ДЮСШ №2 призначили тимчасово виконуючого обов'язки директора Не всі депутати з нею згодні, або Ворон ворону око не виклює. Сьогодні депутат міської ради Кременчука Оксана Піддубна під час сесії міськради звернулася до міського голови, керівника Кременчуцької місцевої прокуратури,… — 30.07.20 11:45\nЗахисник батьківщини на лаві підсудних.\nПорошенко інкримінують перевищення повноважень і порушення обмежень щодо застосування Збройних сил. В Україні триває планомірна дискредитація української армії в очах суспільства. Також триває і деморалізація самих військовослужбовців за порушення численних кримінальних справ, які по - суті, "шиті…\nОренда держмайна: маленький крок, що запустив великий ринок\nТепер орендодавці комунального майна можуть почати процедуру оренди через е-аукціон. Ті, хто працюють у державному секторі, добре знають: для втілення реформи недостатньо ухвалити закон. Більшість навіть найпрогресивніших законів може запрацювати лише після того, як буде схвалена вся відповідна… — 30.07.20 08:19\n"Слуги" проти ЛГБТ: подробиці законопроєкту щодо "пропаганди гомосексуалізму та трансгендеризму" (Відео)\nДепутати від "Слуги народу" зареєстрували законопроєкт, який запроваджує адмінвідповідальність за пропаганду "гомосексуалізму або трансгендеризму". Проєкт закону писали двоє "слуг" із Чернівців. Штраф від 17 тисяч до понад сотні тисяч гривень за паради на підримку ЛГБТ-руху. У парламентській… — 29.07.20 16:05


ЛЕГЕНДА МОЄЇ РОДИНИ - Департамент науки І освіти харківської обласної державної адміністрації\nЛихота Катерина Прокопівна\nВСЯ ІСТОРІЯ – ЦЕ ІСТОРІЯ НАШИХ ПРЕДКІВ Пишняк Ілля\nГЕРОЙ, КОТОРОГО МЫ ДОЛЖНЫ ПОМНИТЬ И ЗНАТЬ Поколодный Владимир\nДВІ ДОЛІ Попович Анастасія\nЛЕГЕНДА МОЄЇ РОДИНИ\nучениця 8 класу, вихованка гуртка «Географи-краєзнавці»\nХарківського Палацу дитячої та юнацької творчості\nКерівник Облогіна Г.В., керівник гуртка\nХочу розповісти про легенду нашої родини - Ольгу Іванівну Зміївську. Це рідна сестра моєї прабабусі. Вона не мала своїх дітей, тому моя бабуся Надя була їй за доньку,а моя мама - за онуку. Та й мені пощастило з нею спілкуватися.\nА легендою її назвали тому, що пройшла всю Велику Вітчизняну війну з самого початку й до кінця.\nНародилася Ольга Іванівна Зміївська сьомого червня 1915 року у місті Богодухів Харківської області. Закінчила семирічку, працювала на підстанції і навчалася на фельдшерських курсах. Тоді ж познайомилася із чудовим хлопцем, офіцером Іваном Порфирійовичем Рикловим, невдовзі вийшла за нього заміж.\n… 22 червня 1941 року, неділя. Вихідний день, неділя. Вранці щаслива і юна Оля з подругою, яка була теж дружиною військовослужбовця, поїхали до столиці прикупити своїм чоловікам чогось смачненького. Але там їх наздогнала страшна новина – фашисти напали на Радянський союз. Коли дівчата повернулися до військової частини, то своїх чоловіків вже вдома не застали, адже командування їх відправило на сховатися до лісу. Через деякий час частину відправили на передову, а жінок до м.Богодухова Харківської області у шпиталь. Так зі своїм коханим Ольга більше ніколи й не побачилася – через кілька місяців він загинув під Смоленськом.\nЗа фахом Ольга Іванівна була фельдшером. Тому відразу повернулась до Харкова працювати у військовому шпиталі. А коли цей заклад евакуювали на схід, вона стала супроводжувати санітарні ешелони, які возили поранених із передової в тил на лікування. Скільки смертей, сліз і горя побачила Ольга! І одного разу дівчина залишилася на передовій. Це був Волховський фронт. Скількох поранених вона врятувала, виносячи їх під вогнем противника, скільки разів сама була на волосинці від смерті! Але кожного разу, коли ворожа куля повинна була душа її Івана?\nНавіки запам’яталася участь у прориві блокади Ленінграда і очі тих, хто, якимось дивом переживши страшні місяці голоду, зустрічав визволителів. Всю війну Ольга рятувала солдатів, виносила їх з поля бою, а тут… Очі схожих на старих дітей… Це неможливо забути ніколи.\nМолода , вродлива лейтенант медичної служби завжди казала правду в обличчя, що не завжди подобалося командирам. Після одного з таких випадків Ольга Іванівна була відправлена в окрему бригаду морської піхоти, де була командиром санітарного відділу. Так вона дійшла до Польщі, там же була важко поранена.\nОсколки німецької міни, яка розірвалася поряд, потрапили їй у груди, ноги. Один з осколків застряг у легенях біля самого серця, його вона носила все життя . Поранення і контузія були такі важкі, що у медсанчастині вирішили, що її поранення несумісні із життям. Тіло відправили до моргу, бо вирішили, що дівчина уже померла! Через кілька годин вона отямилась і почала стогнати. Охоронець почув це і покликав лікарів. Так її врятували. Поки вона одужувала, війська дійшли до Берліна. Але на цьому війна для Ольги Іванівни не закінчилась. Її повинні були списати, але поки вона одужувала померла мати, у батька інша родина, чоловік загинув і випросила призначення на Далекий Схід. Там брала участь у боях за Порт-Артур.\nВійна війною,але й серед бою продовжує життя, а життя – це любов. Свою другу половинку, моряк Петра Єгоровича Величка, вона зустріла в останні дні війни на Далекому Сході.\nПісля демобілізації разом приїхали жити до міста Волгоград(Сталінград). Там деякий час їхнім домом була баржа, якою керував Петро Єгорович. Потім вони побудували маленький будиночок.\nНадивившись за роки війни на поранених, скалічених та померлих, Ольга Іванівна не стала працювати за фахом, але все життя віддала медицині. Вона працювала у Волгоградському медичному інституті в машинному бюро. Багато медичних праць: кандидатських та докторських дисертацій, статей та досліджень – було надруковано її руками. Ще вона була активним діячем ветеранського руху.\nБула нагороджена Орденом Красної Зірки, Орденом Вітчизняної війни І ступеню, медаллю Нахімова, медаллю «За оборону Ленинграда», медаллю «За оборону СоветскогоЗаполярья», медаллю «За перемогу над Німеччиною» медаллю «За победу над Японией» та іншими.\nПомерла моя прабабуся 27 травня 2010 року, не доживши місяця до свого 95-річчя. Похована вона у місті Волгоград поруч зі своїм чоловіком.\nА ще залишилась про Ольгу Іванівну пам’ять не тільки серед родичів, а і серед тих, кому вона подарувала життя, винісши їх із поля бою.\nУ Ольги Іванівни була велика родина – чотири брати і сестра (моя прабабуся). Найстарший Микола дійшов до Подздаму, Дмитро був у полоні, Поліна працювала в перші дні війни у шпиталі, захворіла на малярію і тому залишилася в окупованому Богодухові, а наймолодший Григорій геройськи загинув під Кенегзбергом(Калінінград).\nЯ пишаюсь тим, що у мене є така родина.\nучениця 6 класу Золочівської гімназії №1\nКерівник: Клюс В.А., вчитель історії\nЛихота Катерина Прокопівна народилася 27 листопада 1924 року у мальовничому селі Мала Писарівка у великій сім’ї, що складалась з батька, матері та п’ятьох дітей – одного хлопчика та чотирьох дівчаток. Сім’я була середнього достатку. Жили дружно. Один до одного відносилися з любов’ю і повагою. Батько Прокіп працював лісником, а мати Єлизавета доглядала за дітьми та поралася по господарству.\nКатерина росла кмітливою, дотепною і доброю дитиною, дуже мріяла стати лікарем. Коли виповнилося вісім років пішла навчатися до школи. Вчилася на пʾятірки. По закінченню сьомого класу у 1939 році вступила до Богодухівського медичного училища на фельдшерсько-акушерське відділення. У 1941 році отримала посвідчення про медичну освіту. пройшовши прискорений курс навчання, бо на той час війна крокувала по Україні і німці от-от мали окупувати рідне село.\nУ жовтні 1941 року Мала Писарівка була окупована фашистами. Катерина перебувала вдома або у сестри Люби, яка жила неподалік від батьків. У неї вона няньчила дітей. Саме перед війною народилася племінниця Лідочка. Так тривало до весни 1943 року. Під час окупації молодь забирали на роботи до Німеччини, але довгий час Каті вдавалося уникнути відправлення. Та одного разу у село приїхав спецзагін, влаштував облаву, в результаті якої вона разом з подругою Марією потрапила до Німеччини на примусові роботи.\nНевеличке містечко Берінгем. Саме до нього потрапили дівчата після довгого переїзду. Жили в бараках, працювали на фабриці, де шили військовий одяг. Було важко, холодно і голодно. Після робочої неділі всім дозволяли ще працювати на місцевих хазяїв, щоб заробити їжу. Катерині пощастило. Вона потрапила до простих, добрих людей, які не гнобили і не нарікали, що є українкою, бо була дуже працьовитою. Так тривало до весни 1945 року.\nЙшов час. Радянські війська вели запеклі бої вже на території фашистської Німеччини. Всі, хто перебував у полоні, прислухалися до новин, що просочувалися на територію фабрики. І ось настала довгождана мить. Військові частини регулярної армії підійшли і до їхнього містечка. Відбулося визволення. Радості радянських людей не було меж! Через деякий час всім робочим дозволили виїжджати до України та інші республіки СРСР у свої населені пункти. Добиралися товарними поїздами. Важко, ніяких умов для пасажирів, але радість повернення на Батьківщину пересилила усі негаразди.\nВлітку 1945 року Катерина разом з Марією та іншими подругами повернулися до рідних домівок. Закінчилося перебування у лігві ворога…\nВдома у родині рідних людей Катя гостювала недовго. Восени цього ж року прийшла працювати у Золочівську районну лікарню медичною сестрою, в якості якої пропрацювала два роки. У 1947 році, тобто через два роки, її перевели у пологове відділення акушеркою. Там вона проробила до вересня місяця 1984 року, віддавши медицині 39 років свого життя. Із загального стажу роботи – 37 з них відповідальна робота акушерки. Її любили і поважали колеги і породілля, бо вона мала добру вдачу, чуйне ставлення до людей. Користувалася повагою адміністрації, бо була гарним спеціалістом . Мала нагороди і грамоти, неодноразово її фото висіло на районній дошці Пошани.\nУ 1950 році Катерина Прокопівна зустріла юнака Дмитра, з яким одружилася. Чоловік був Інвалідом Великої Вітчизняної війни 1-ї групи, а згодом – 2-ї групи. У сім’ї народилося дві дівчинки – Людмила та Тетяна, які вивчилися, створили свої родини і подарували їм онуків: Оленку, Романа та маленьку Катюшу.\nКатерина Прокопівна була доброю і веселою жінкою, вданою до роботи. Мала хоббі – майстерно в’язала крючком і вишивала. ЇЇ вироби збереглися й по сьогодні. На протязі всього життя вона не розірвала зв’язок зі своїми подругами по фабриці. Спілкувалася з ними до останніх хвилин свого життя, особливо, з найкращою подругою Марією, яка, навіть, була поруч в останній день її життя.\nРазом подружжя прожили 42 роки. Та тяжка хвороба не дала сил ще пожити. У 1992 році люблячої жінки, гарної матусі і бабусі не стало.\nВСЯ ІСТОРІЯ – ЦЕ ІСТОРІЯ НАШИХ ПРЕДКІВ\nучень 10-го класу КЗ «Обласної спеціалізованої\nшколи-інтернату II-III ступенів «Обдарованість» Харківської обласної ради»\nКерівник Бабай Л.В., методист Дворічанського ЦДЮТ\nЯкщо ми не забудемо\nнаших дідів, їх будуть\nпам'ятати наші онуки.\nНемає невідомих солдатів,\nне повинно бути невідомих дідів –\nвони теж солдати Людства.\nКажуть, що з роками притупляється біль серця. Ні, не притупляється. Це – як дерево взимку – наче й неживе воно, але приходить весна – і знову оживає. Війна пройшла крізь життя, немов розпечене залізо. Є події, над якими не має влади час.\nОсь розповідь мого діда Миколи Терентійовича Пишняка незадовго до його смерті.\n«Народився і виріс я в багатодітній сім'ї, в мене було три брати. Жили бідно. А виховували нас наші батьки жити і працювати по-чесному, у праці хліборобській. Ледь піднялися на ноги – одному коні, другому – воли. Аби працювали та допомагали великій білоруській сім'ї. Все було б добре. Я теж вже мав свою батьківщину. Та війна у 1941-му перервала нашу мирну працю. Двоє старших братів, Карп і Костя, пішли бити ворога. (На жаль, Карп не повернувся з війни – вічна слава героям). Нам же меншим наказали дбати про батьків, про свою родину, про своє село. Та не так сталося, як гадалося. Тільки відгриміли перші бої (тоді, на початку війни, фронт швидко просувався на схід), мені з меншим братом довелося багато чого пережити. То тепер говорять, що просто була війна. Та і все. А хіба можна забути ті страшні вибухи та завивання снарядів, дріб кулеметів, особливо ворожих?! Бо саме вони приносили біль, горе і страх. Та і люди були різні. Знайшлись і у нас в селі німецькі прихвосні, які заради свого спокою продали наше село, сповістили в німецьку комендатуру про те, що в лісах наших організовується партизанський загін.\nЯ, чесно кажучи, тоді ще не знав про це. А довідався лише згодом, коли село запалало у вогні. А село було чималеньке, десь дворів під сто. Стало ясно, що німці – це не просто фашисти, це іроди і нелюди. Багато тоді дорослих чоловіків і жінок пішли в білоруські ліси. Аби зберегти своє життя, життя своїх дітей та помститись отим нелюдам.\nТрохи згодом по вулицях, чи як тепер їх назвати після суцільної пожежі, пішла чутка, що в село партизани прийдуть. Зібрались люди біля церкви, яка дивом вціліла, й розповіли, що діється у світі білому. І я тоді вирішив: «Піду в партизани». Тоді було мені ледь вісімнадцять.\nВ партизани мене прийняли, як у свою сім'ю. Але перед цим все одно перевірили. У наш загін, який очолив перший секретар обкому, полковник Андрій Васильович Берма, просто так людей не брали. Обов'язково повинен хтось поручитися за тебе. Мене добре всі в селі знали, то прийняли без вагань.\nІ почалось партизанське життя. Наш загін мав кілька окремих груп: розвідка, диверсійна група, група зв'язківців, група забезпечення продовольством. В перші роки окупації, коли нашій армії було важко, коли країна ще не мала достатньої зброї, продовольства, одягу, головним завдання нашим було забезпечувати цим, особливо продовольством, регулярні частини армії. Тут слід сказати, що така заготівля, звичайно, в основному організовувалася за рахунок власних господарств селян. І люди це розуміли. Навіть нам допомагали. Здавали нам м'ясо, худобу, ділилися запасами зерна чи борошна, овочів тощо. Все це було на добровільних засадах. Правда, доводилося окремих «розумників», як мовиться, ставити на місце, але це були поодинокі випадки. Про них я не хочу і згадувати.\nВсі дорослі були одержимі думкою: як швидше вигнати ворога та розпочати наново нормально жити. Не подумайте, що ми тільки те і робили, що заготовляли продукти. Згодом підривали поїзди, карали зрадників. Поїзди підривали з військовою технікою. Але найретельніше планували підрив поїздів, які вивозили наш ліс до Німеччини. Ліс – це ж «білоруське золото». Хто б його віддавав за так?\nА от німецьких посіпак і зрадників, які вислужувалися перед їх фюрером, ми били нещадно. Бо вони дуже багато нам зла принесли. Це ж по їх вказівці село наше спалили, це ж вони смертельно поранили командира партизанського з'єднання, генерала. Це ж вони розстрілювали наших односельчан, просто людей, які до них не приєднувалися. Це вони носили фашистські шинелі, картузи з фашистською емблемою, били людей і відбирали все до останнього.\nОдного разу напали і на наш продовольчий обоз. Навкруги болото, густий ліс, а попереду ця зграя. Кричать, стріляють. Значить, лякають нас. Було нас тоді чоловік зо тридцять, а їх – не порахувати. Все одно не віддали людську допомогу їм до рук, відбилися, перебили їх, гадів. А самі нашими доріжками приїхали в табір.\nПісля нахабного вбивства ними нашого генерала, ми таки дали їм прочухана. Розбили ми ту фашистську банду і викреслили з пам'яті їх імена. Бо вони продали і нас, і нашу країну.\nДля мене війна закінчилася відразу після визволення України та Білорусії. Вийшовши з лісів, ми розділились. Частина партизанів влилася до наших регулярних військових частин. Частина, під командуванням Сидора Ковпака, теж на фронт. А кілька чоловік, які найкраще знали людей та свій край, були залишені в органах міліції. Тут теж була робота. І було її чимало. Порядок наводити було скрізь потрібно. Мене призвали до органів внутрішніх справ. Тобто став я міліціонером…»\nПро те, що Микола Терентійович був героїчним партизаном, говорять його численні нагороди, в тому числі Орден «Великої Вітчизняної війни», медаль «За відвагу», медаль «Партизану України» та ще 16 ратних і трудових відзнак.\nЩе додам, що мій дід Микола Терентійович старанно і плідно працював до кінця трудового віку. До військових відзнак додав ряд трудових нагород за відмінну працю. Тому і радів, коли до нього приходили і запитували про його життя. Було йому що розповісти, було чим поділитися.\nГЕРОЙ, КОТОРОГО МЫ ДОЛЖНЫ ПОМНИТЬ И ЗНАТЬ\nученик 5-А класса Харьковской гимназии №39, воспитанник кружка юных туристов\nЦентра детского и юношеского творчества № 2\nРуководитель: Попов Н.М., руководитель кружка юных туристов, директор Центра детского и юношеского творчества № 2 Харьковского городского совета Харьковской области\nЯ живу на Баварии, - есть такой район в городе Харькове, точнее в Липовой Роще. Каждый день по пути в школу и домой прохожу небольшой дом с ухоженным садом. Как- то прогуливаясь с дедушкой, я узнал, что в этом доме жил Герой Советского Союза Петр Петрович Дзюба – прославленный летчик, «украинский Маресьев», как его часто называли и очень захотелось узнать больше об этом «настоящем» человеке.\n- Деда, расскажи!\n- А давай-ка внучек узнаем все о жизни Петра Петровича, познакомимся с его родными, они и сейчас живут здесь, с историческими материалами, документами, которые сохранились в семье и в архивах – проведем поиск. Идет?\nИ мы узнали, что Петр Петрович Дзюба родился в 1915 году в селе Константиновка Донецкой области в большой семье – мама, папа, четыре брата и сестра. Окончил индустриально - химический техникум в городе Славянск. В 1931 году семья переехала в Харьков и Петр Петрович работал в железнодорожных мастерских на станции Залютино-Харьков. В 1935 году комитет комсомола направляет его в Харьковский областной аэроклуб. Так решилась его судьба, сбылась детская и юношеская мечта. Пётр Петрович старательно овладевал знаниями и в 1936 году по путёвке Осоавиахима был направлен в Ульяновскую школу лётчиков - инструкторов, а потом учился в школе лётчиков истребительной авиации. С 1937 года в рядах Красной Армии. В 1939 году окончил Одесскую военную авиационную школу лётчиков. Уже тогда проявлялся его профессионализм и настойчивый характер и бесстрашный дух будущего истребителя.\nС 1941 года находится на службе 2-го истребительного полка под Киевом. В первый день Великой Отечественной Войны адъютант эскадрильи лейтенант П. П. Дзюба дежурил по авиационному гарнизону и по тревоге поднял в воздух первое звено, поставив истребителям задачу: сбивать вражеских бомбардировщиков. Через некоторое время в воздух вместе с двумя И-16 поднялся и сам. В этот день он открыл свой боевой счёт - сбил в составе группы 2 "Юнкерса".\nСначала лейтенант П. П. Дзюба воевал на И-16, позднее пересел на ЛаГГ-3. В первые же дни боёв он сбил вражеский истребитель Мессершмидт-109, пилот которого был взят в плен. Это был один из первых захваченных немецких лётчиков. Вот как описывал этот день в своей книге "25 фронтовых тетрадей" В. Дружинин:\nИ он всю войну продолжал храбро сражаться на фронтах Родины.\nТолько при обороне Киева Пётр Дзюба совершил более 150 боевых вылетов. "Бить и бить фашистских захватчиков, сколько бы их ни появилось", - говорил он товарищам. И наши лётчики сражались с врагом насмерть.\nЛето 1942 года. Белый Колодезь. Сюда, на аэродром, Пётр Дзюба за короткое время дважды сажал после тяжёлых боев свои пылающие машины. Рискуя жизнью, спасал самолёты.\nРодина высоко оценила подвиги воздушного бойца. Указом Президиума Верховного Совета Союза ССР от 1 ноября 1943 года за образцовое выполнение боевых заданий командования на фронте борьбы с немецко - фашистскими захватчиками и проявленные при этом мужество и героизм Гвардии капитану Дзюбе Петру Петровичу присвоено звание Героя Советского Союза с вручением ордена Ленина и медали "Золотая Звезда" ( № 1271 ).\nВоздушные пути героя прошли по разным широтам и меридианам войны: Никополь, Николаев, Сиваш, Перекоп, Севастополь. Счет побед рос.\n8 мая 1944 года в очередном бою под Севастополем фашистский снаряд попал в самолёт. Загорелась кабина, около земли взорвались бензобаки. Обгорелого и искалеченного лётчика еле вытащили из-под обломков. Но сердце его билось наперекор всем смертям.\nНескончаемо долго тянулись дни в авиагоспитале. Петр Петрович учился ходить на протезе - жизнь Дзюбе врачам спасти удалось, но одну ногу он потерял. Все это время он думал только об одном: сможет ли летать ? Напряжённые тренировки, громаднейшие усилия над собой, забота врачей и желание бить врага сделали невозможное - он вновь стал в боевой строй и продолжал летать с одной ногой.\nЗа годы войны Гвардии майор П. П. Дзюба совершил более 430 боевых вылетов, провёл 96 воздушных боёв, сбил 22 самолёта врага лично и 16 - в группе с товарищами. Награжден орденами:\n- Золотая Звезда Героя Советского Союза\n- Дважды орденом боевого Красного Знамени\n- Орден Александра Невского и др.\nИз армии уволился в 1946 году Петр Петрович вернулся в Харьков и поселился в своем доме на Баварии. Его деятельный характер и жизненная энергия не позволили ему «сидеть дома» на пенсии и он стал работать на заводе «Строймаш» заместителем директора, а в последствии возглавил спецчасть в Харьковском авиационном институте. Петр Петрович уважаемый человек, местные жители доверяли ему – он депутат городского совета двух созывов, ведет обширную общественную деятельность - частый гость в школах, проводит встречи в родном авиаклубе в Коротыче.\nВ феврале 1965 года Пер Петрович после тяжелой болезни ушел из жизни. В память об этом человеке названа одна из улиц города – проспект Дзюбы. Также на протяжении последних десяти лет ЦДЮТ № 2 проводит открытые соревнования Октябрьского района по технике пешеходного туризма в закрытых помещениях посвященные памяти Героя Советского Союза Петра Петровича Дзюбы.\nучениця 7-го класу Токарівської ЗОШ I-II ступенів\nКерівник: Мешкова О.Б., директор Токарівського сільського\nВ селі Токарівка Дворічанського району проживає дуже цікава людина, колишня вчителька місцевої школи, Лебединська Анастасія Григорівна. Вона народилась 14 листопада 1928 року, пам'ятає багато подій з життя нашого краю, тому зустрічі з нею проходять завжди незабутньо.\nМені хочеться переповісти її спогади про Велику Вітчизняну війну. Розповідь цю записано на відеокамеру, тому я маю можливість дослівно передати їх від її імені.\n«В 1933 році мій батько пішов з життя, а невдовзі і мати, тому на початок війни я залишилась сиротою. Проживала я у своєї тьоті в с. Токарівка, в неї теж чоловік та син загинули на війні. Так ми і жили – дві сироти. На початку війни мені виповнилось 13 років, я ще навчалась у школі.\nНа шкільних канікулах всі діти обов’язково працювали в колгоспі. Головою колгоспу був під час війни Федір Андрійович Ковальов. Робота була дуже тяжка. Я набирала відрами воду у велику бочку із ставка і возила її кіньми в поле. Чоловіків в селі не було, всі були на фронті, тому всі роботи виконували жінки та діти. Ще до війни в нас було 3 жінки-трактористки – Михайлівська Ліза, Федорівна та Мартинівна (повністю прізвища я уже не пам'ятаю). Так вони й залишилися працювати на тракторах. Сіяли, бувало, і коровами. А як врожай збирати, то доводилось і мені допомагати косити з хлопцями. Хлопці були теж молоді, їм було по 15-16 років. Два хлопці сидять на косарці, один косить, а другий скидає. А коней нікому було поганяти. Тоді хлопці і попросили мене допомогти. Вони мене підсаджували на коня. А сідла не було, тому замість нього підкладали якусь одежу.\nТакож доводилось працювати в дитячих яслах. Там знаходились діти жінок, які працювали в полі. Деякі були ще дуже маленькі і їх треба було годувати грудним молоком. Мені прив’язували на спину дитину, я йшла у поле з нею. Там мати її годувала і я несла її назад до ясел.\nПрацювала під час війни там, куди посилали. У полі жінки в’язали снопи, складали їх у копи, а потім перевозили їх і складали у скирту. Я теж скирдувала вилами сіно. Та, бувало, так за день наробишся, що ввечері живіт дуже болів.\nБачила і фашистів. Вони проходили по селу, два зайшли до нас у двір, на них були сорочки мишачого кольору. У нас була корова і вони попросили молока: «Матко, млєко!». Тьотя здоїла корову і подає німцю молоко в цеберці, але туди попала муха. А він показує, що не візьме такого молока. Тоді німець каже: «Яйка». Ми дали їм з десяток яєць і вони пішли. В основному німці розташувалися на станції Дворічна, а у нас були місцеві поліцаї – Терешківський Михайло і Мосійчук Михайло, але вони були не дуже злі. А звір був поліцай Коріньок. Якось ми з дівчатами пішли у поле нарвати цукрових буряків, щоб було хоч щось поїсти. Нас помітив Коріньок, він почав у нас стріляти і лаяти, лякав нас дуже сильно.\nТакож бачила і радянських воїнів. Влітку 1942 р. вони відступали і проходили через наше село. Їх було багато. Вони переночували в нашому селі, ночували також і в нашій хаті. Моя тьотя прала їм сорочки, годувала їх. А на другий день вони пішли в сторону с. Іванівка. Солдати замаскували свою техніку гілками, люди допомагали їм у цьому, підносили гілки дерев. А потім пішли, вся дорога була зайнята солдатами. Ми їх проводжали і бачили, як прилетів літак. Він пролетів в сторону с. Добролюбівка і скинув на поле 6 бомб. Пізніше, коли я робила на цьому полі, я бачила там воронки від цих снарядів.\nПісля цього пройшли німці по Валуйському шляху в сторону м. Валуйки, йшли біля с. Мечніково їхні танки. Так розповідали в селі. В мого чоловіка Василя Григоровича був друг з с. Жовтневого – Площенко Василь Григорович. Він йому розповідав, що коли наші війська відступали, то він був серед них і пам’ятає, що недалеко від с. Іванівка був бій і в тому бою загинув один радянський солдат. Цього солдата так і похоронили там, біля Іванівки».\nПід час розмови Анастасія Григорівна часто згадувала свого чоловіка – Василя Григоровича. Він зробив дуже багато для села, був завзятим місцевим краєзнавцем, зібрав і написав історію сіл Токарівської сільської ради – с. Токарівки, с. Добролюбівки, с. Мечніково, с. Петрівського. Він працював учителем в Токарівській школі, довгий час очолював Токарівську ветеранську організацію, був дуже цікавим співрозмовником. Спогади Василя Григоровича про війну також записані зі слів Анастасії Григорівни:\n«В 1941 році Лебединський Василь Григорович закінчив 10 класів і його забрали в армію, коли йому ще не виповнилось 18 років, день народження у нього в жовтні. Під Орлом його тяжко поранили під час бою. Німці наступали і один з них вистрелив йому в голову, але влучив у каску. Каску розбило, голову поранило. Товариші його перев’язали і залишили в житі на нейтральній смузі, а самі терміново відступали. П'ять днів він повз по житу в сторону наших військ. Повз ночами. Було спекотно, дуже хотілося пити, в голові паморочилось, він часто непритомнів. На ньому була спідня сорочка, документи він закопав там у ямці. На п’яті сутки він доповз до своїх. Вони його перев’язали в медсанбаті і погрузили на кукурузник. В цьому літаку могло сісти тільки два чоловіки, тому внизу був відсік для поранених. Німці погано влучали у цей літак, так як він весь час летів то вверх, то вниз. Потім його пересадили на другий літак і відправили в Середню Азію. Там зробили операцію. Він сильно кричав на операції, тому що вона робилась без наркозу. Але лікар його потім похвалив. Інші бійці питали його, скільки йому років, тому що він став сивий за цей час… Операція на голові була дуже складною, був порушений відділ мозку, який керує рухами, тому він ходив, похитуючись.\nА потім все налагодилось. Його відправили до Сибіру. Там він зустрів земляка з Києва, який йому допоміг знайти роботу водієм на хлібопекарні. Там він вже одужав, набрався сил. Потім його перевели завідуючим продуктовим складом. А коли він вже зовсім поправився, то відправили під Москву навчатися на сапера у військове училище. Після закінчення училища він одержує звання «старший лейтенант» і разом з іншими направляється на фронт. У той час німці вже відступали. Їх везли потягом до західних кордонів України. В місті Стрій на потяг напали фашисти, зав’язався бій. Наші відбили атаку. Потім вони попали в Польщу, Чехословаччину. Їх завданням було розмінування мостів, доріг, будинків… А вже згодом він повернувся у рідне село, Токарівку, де ми і зустрілися».\nОсь про такі дві долі розповіла мені Лебединська Анастасія Григорівна. Кожен з них, як міг, боронив Вітчизну – хто на фронті, хто в тилу. І тільки завдяки мужності, героїзму, любові до рідного краю таких людей наш народ одержав перемогу у Великій Вітчизняній війні.


Чоловіки розповіли, чи варто жінкам носити відверті купальники\nVideo: Чоловіки розповіли, чи варто жінкам носити відверті купальники\nСкоро літо, відпустка й така довгоочікувана поїздка на море. А отже – питання вибору купальника з кожним днем стає все актуальнішим. Втім, в інтернеті зявилися фото нібито модних, але екстремально відвертих купальних костюмів.\nНаш журналіст Даша Селфі вирішила дізнатися, як ставляться до них мешканці Великого міста.\n- Ну що… Є на що подивитися.\n- Нічого, згодиться.\n- Мені соромного говорити про таке з тобою.\n- Краще вже взагалі без одягу.\n- Занадто… занадто… занадто-занадто!\n- Ні, мені не подобається таке.\n- Жінка моя в такому не ходить. Вона взагалі не роздягається.\n- У моєї дівчини є такий купальник, тільки жовтий.\n- Мені не подобається, ні, я не люблю.\n- Ви б мені не сподобалися в такому.\n- Мені здається, що занадто відкритий. Ні, ну це ж не купальники, це так, для домашнього сексу.\n- Ні, ну це не дуже.\n- Не зваблюйте, коли будуть гроші – куплю.\nICTV / Ранок / Чоловіки розповіли, чи варто жінкам носити відверті купальники\n– Ну що… Є на що подивитися.\n– Нічого, згодиться.\n– Мені соромного говорити про таке з тобою.\n– Краще вже взагалі без одягу.\n– Занадто… занадто… занадто-занадто!\n– Ні, мені не подобається таке.\n– Жінка моя в такому не ходить. Вона взагалі не роздягається.\n– У моєї дівчини є такий купальник, тільки жовтий.\n– Мені не подобається, ні, я не люблю.\n– Ви б мені не сподобалися в такому.\n– Мені здається, що занадто відкритий. Ні, ну це ж не купальники, це так, для домашнього сексу.\n– Ні, ну це не дуже.\n– Не зваблюйте, коли будуть гроші – куплю.


Її писанки - це справжні художні полотна\nОпубликована 13-04-2012, 11:55 в розділ Газета "Маяк" » Світ захоплень\nЯкщо ви ніколи не дарували батькам і друзям власноруч розписану писанку – цієї весни обов’язково подаруйте. Адже то найліпше Великоднє вітання.\nПисанкарка з села Братениця Богодухівського району - Валентина Вікторівна Купріянова - про писанки, крашанки, шкрябанки та ін. знає все. Уже 20 років вона захоплюється розписом, свого часу вела гурток «Умілі руки», де навчала дітей писанкарству. Сьогодні майстриня пише писанки для себе і друзів.\n- У давнину яйця розписували упродовж усієї весни, а не лише за три дні до Пасхи, як зараз, - розповідає Валентина Вікторівна. – Адже їх призначення не обмежувалось лише освяченням. Писанки дарували, коли йшли у гості, коли хотіли побажати чогось особливого: щастя, багатства, дітей. Наприклад, якщо подарунок призначався хліборобові, то тло писанки неодмінно мало бути чорним. Це колір свята весняної землі, що прокидається від зимового сну. Якщо ж це був дарунок дівчині, то тут мали переважати червоні кольори. Недаремно ж казали колись про гарну дівчину: «Гарна, як писанка», «Красна, як писанка».\nЩе варто знати, що писанки розписували в окремій кімнаті. Перед тим, як розпочати роботу, необхідно прочитати молитву. А воду для розведення фарб брали з криниці до схід сонця. Звідси і сильний енергетичний заряд писанки. Тож вона могла служити і оберегом.\nСвоїми знаннями і досвідом В.В. Купріянова охоче ділиться з усіма. Її унікальні колекції писанок були і є своєрідною «родзинкою» виставок, що проходять в сільській школі та районі. Кожна писанка – то справжній витвір мистецтва. На них зображені і сакральні символи, і обереги, і інші орнаменти, які майстриня вигадувала сама і вкладала туди свій зміст. Є навіть писанки, на яких зображені портрети відомих людей: Т. Г. Шевченка та О. С. Пушкіна. Оглядаючи кожну роботу, можна лише дивуватися і дивуватися: це не просто писанки, а художні полотна. Скільки ж то треба часу і уміння, аби так зобразити церкву та святих. Скільки потрібно точності, аби вивести складні орнаменти, підібрати палітру кольорів. Те, що для нас здається дивом, для Валентини Вікторівни – звична справа, бо діло, як кажуть, майстра хвалить. Серед розмаїття її робіт можна побачити не лише писанки, а й крашанки, шкрябанки, бісерівки.\nЗа словами жінки, писанки, на відміну від крашанок, у їжу не вживають, адже це обереги. Подаровані писанки тримають в оселі на почесному місці до наступного Великодня, а то й протягом багатьох років. Цікавими є і шкрябанки. Виходячи з цієї дещо смішної назви, стає зрозуміло, що такі великодні яйця виготовляються шляхом видряпування візерунку на пофарбованій поверхні яйця. Робота ця дуже тонка, вимагає зосередженості та вправності. На вишкрябування складного малюнку може піти до кількох днів. Один необережний рух - і робота втрачає свою досконалість. Бісерівка – надзвичайно красиве Великоднє яйце. Для його приготування беруть сире яйце, видувають, просушують і починають приклеювати бісеринки. Якщо хороший клей, то можна зробити за однин вечір, якщо ні - то за два дні. Дехто просто облітає яйце бісером, і це також прекрасно.\nБез сумніву, Валентина Вікторівна відмінний вчитель. Ось уже другий рік поспіль вона працює завідувачкою Братеницької бібліотеки-філії, і саме там можна побачити на власні очі її прекрасні витвори. Говорять, що талановиті люди – талановиті в усьому. І це, дійсно, так. Окрім писанкарства, жінка пише неймовірно красиві вірші різної тематики. Її творча натура дуже багата. Тому, вважаю, що це не остання зустріч з В.В. Купріяновою.\nХочеться подякувати Валентині Вікторівні за її прагнення творити красу, адже відродження і збереження традицій і звичаїв українського народу є дуже важливим у вихованні підростаючого покоління.\nПисанка – символ нового життя, Воскресіння Божого


Головна Підручники Підручник Міжнародна економіка (Конспект лекцій КНЕУ) скачати онлайн 3. Світовий фінансовий ринок.\n– кредитний ринок – де грошові ресурси рухаються на принципах поверненості, терміновості, платності і гарантованості; та\n– ринок цінних паперів – на якому відбувається купівля і продаж фінансових зобовўязань і таким чином здійснюється процес інвестування.\n– грошовий ринок – система відносин попиту і пропозиції фінансових ресурсів, що надаються на короткостроковий термін. Грошовий ринок в свою чергу складається з:\n– облікового ринку, на якому основними інструментами є казначейські й комерційні векселі та інші види короткострокових зобовўязань;\n– міжбанківського ринку, на якому залучаються тимчасово вільні грошові ресурси кредитних закладів і розміщуються у формі міжбанківських депозитів на короткі строки (1,3,6 місяців, до 1-2 років);\n– валютного ринку, який обслуговує міжнародний платіжний обіг, повўязаний з оплатою грошових зобовўязань юридичних і фізичних осіб різних країн;\n– фондовий ринок (ринок капіталів) – система довгострокових позик на міжнародному рівні, коли капітал використовується позичальниками для фінансування капіталовкладень. Фондовий ринок в свою чергу складається з:\n– ринку середньо- та довгострокових кредитів;\n– ринку цінних паперів – інвестиційний сектор міжнародного фінансового ринку, сфера наднаціонального обігу цінних паперів.\nЄврокомерційні папери – зобовўязання комерційних корпорацій, які випускаються на 3-6 місяців з невисокою маржею до базової ставки.


Музей політичних репресій "Перм-36"\n"Перм-36" – так неофційно називали совєцьку виправно-трудову колонію суворого режиму №36 для засуджених за "особливо небезпечні державні злочини" в селищі Кучино Чусовського району Пермської області Російської Федерації.\nЗ 1972 року тут утримувалися засуджені за звинуваченням в "антирадянській агітації і пропаганді", серед яких – Василь Стус, Юрій Литвин, Олекса Тихий, Левко Лук'яненко, Валерій Марченко, Василь Овсієнко, Натан Щаранський, Баліс Ґаяускас та інші політв'язні.\nМузейний стенд, присвячений політв'язням-українцям\nСаме тут 1985 році в карцері загинув Василь Стус. У тюремних лікарнях померли також Олекса Тихий (1984), Юрій Литвин (1984), Валерій Марченко (1984). Наглядачі знищили рукопис із 300 неопублікованих віршів Василя Стуса.\nСучасний вигляд бараку. Перше вікно зліва - карцер, де Василь Стус помер. Фото Василя Овсієнка\nКолонія закрили в 1988 році, а у 1996-го на її території створили Меморіальний музей історії політичних репресій "Перм–36".\n2004-го Фонд світових пам'ятників заніс музей у список 100 особливо охоронюваних пам'яток світової культури, було розпочато процедуру внесення музею до списку Світової спадщини ЮНЕСКО.\n2014 влада Пермської області звільнила з посади директора музею Татьяну Курсіну. Колишній міліцейський куратор колонії №36 заявив, що музей є наклепом на радянську виправну систему, пропагандує "бандерівщину", а в колонії перебували "бандити, карателі, шпигуни, дисиденти". У липні цього ж року почався демонтаж деяких споруд музею .\nМузейний стенд, присвячений Василеві Стусу\n3 березня 2015 року автономна некомерційна організація "Перм–36", яка боролася за збереження музею, оголосила про припинення діяльності і початок процедури самоліквідації.\n20 квітня 2015 року за іноземне фінансування і політичну діяльність Міністерство юстиції РФ визнало АНО "Перм–36" – "іноземним агентом".


Домашній пил: методи боротьби на Supersadovnik.ru\nЩотижневе прибирання за допомогою пилососа і ганчірки зазвичай не рятує. Через два-три дні на меблях вже можна малювати пальцем забавні пики, а по підлозі катаються клубки пилу. Мити підлогу щодня є сили і час далеко не у всіх. На жаль, запропонувати універсальний пристрій, який допоможе впоратися з пилом в будинку, поки неможливо. А перекрити доступ вуличному повітрю - можливо, але некорисно.\nДоводиться вибирати одне з двох: або звикати жити в неідеально чистій квартирі, зате з мінімальними витратами, або діяти комплексно. У другому випадку можливий комплекс фізичних зусиль: Щоденна турбота про чистоту з вашого боку і робота помічниці по господарству, що означає досить великі витрати в цілому, але розтягнуті в часі. Можливий також комплекс технічних удосконалень в будинку, він також вимагатимуть вкладень, але одноразових.\nПо-перше, необхідно поставити склопакети, що не пропустять вуличне повітря без спеціального на те дозволу з боку господаря. Склопакети відрізняє підвищена герметичність, яку забезпечує цілий ряд параметрів - від обробки торців до декількох контурів ущільнювача.\nПо-друге, доведеться встановити кондиціонер з припливною вентиляцією. Звичайний кондиціонер, як би він добре працював, забирає повітря, що знаходиться в квартирі. Якщо це модель з якісними фільтрами, кондиціонер може позбавити повітря від пилу, бактерій, запахів, але поступово в кімнаті збільшується концентрація вуглекислого газу і знижується вміст кисню. І незважаючи на комфортну температуру, в приміщенні стає душно. Це не завжди можна відчути, однак підвищений вміст вуглекислого газу відбивається на стані організму. Наприклад, ви погано спите і вранці встаєте з важкою головою.\nПо-третє, яким би потужним не був кондиціонер, він встановлений під стелею і не в змозі якісно очистити повітря в нижній половині кімнати. А домашній пил і продукти життєдіяльності пилових кліщів (які ми піднімаємо, рухаючись по квартирі, перекладаючи речі, прибираючи ліжко, переміщаючи по підлозі пилосос) розподіляються в повітрі нерівномірно. І як це не прикро - в нижній частині повітряного об'єму. Таким чином, щоб охопити "нижній повітря" доводиться використовувати воздухоочиститель або мийку повітря.\nПо-четверте, очищення поверхонь ніхто не відміняв. Важкі частки, велика пил, шерсть домашніх тварин осідають на підлозі і меблів. Це означає, що очищувач з ними не впорається. Необхідна регулярна прибирання.\nТрадиційне миття підлоги за допомогою ганчірки, як показує практика, виключно ефективний процес, так як сама інтелектуальна техніка не замінить інтелект людини. Однак трудомісткий процес з ганчіркою можна замінити практично без втрат таким же процесом, але з використанням техніки: миючого пилососа або малогабаритної поломоечной машини.\nПравда, спочатку доведеться все добре зважити, в прямому і переносному сенсі. Технічні пристрої для вологого прибирання поки досить дорогі, мають значну масу і об'єм. Якщо вартість не зупиняє, виберіть місце для зберігання. Антресолі або полиці не підійдуть, оскільки маса пристрою коливається в межах 7-12 кг. Найзручніше місце для зберігання - на підлозі в окремому приміщенні: господарської кімнаті, коморі, лоджії. Тоді перед використанням не доведеться його піднімати.\nМиючий пилосос - дозволяє "мити" стать, певні обмеження для дерев'яних покриттів і ламінату, які примхливі щодо вологого прибирання. Зате за допомогою миючого пилососа можна вичищати килими та килимове покриття, не складаючи їх в хімчистку, а також м'які меблі. Основний принцип роботи пилососа - на поверхню подається чистячий засіб, який пилосос всмоктує разом з брудом.\nПринцип дії поломоечной машини відрізняється тим, що пил і бруд разом з водою і миючим засобом "замітати" в резервуар. Максимально видалити вологу допомагають спеціальні ущільнювачі. Таким чином, підлогомиюча машина діє, як електровіник, але водяний.\nПо-п'яте, регулярне прибирання можна доповнити діями робота-пилососа. Звичайно, пилососом його можна назвати з великою натяжкою, оскільки він діє аналогічно поломоечной машині і електровіник, що не засмоктуючи пил і сміття з потоком повітря, а замітаючи в резервуар і подсасивая пил, завдяки вакуумному насосу. Однак робот діє з рідкісним втручанням людини, прибираючи в його відсутність, тому він зручний як пристрою, що підтримує чистоту від однієї прибирання до іншої.\nПо-шосте, для очищення повітря в квартирі використовують рослини (Якщо у вас немає на них алергії). За результатами роботи вчених з NASA (Національне управління США з аеронавтики і дослідження космічного простору) навіть складений список кімнатних рослин, рекомендованих для вирощування на орбіті і в земних умовах в якості чудових воздухоочистителей. У список потрапили рослини, справляються з бензолом, формальдегідом, толуолом та ін. Токсичними речовинами. Серед рослин названі англійська плющ, хлорофітум чубатий, аглаонема помірна (аглаонема скромна), хамедорея Зейфріца, драцена облямована, фікус Бенджаміна, фікус каучуконосний, драцена деремская, філодендрон домашній і філодендрон чіпляється. Але не забувайте, що на поверхні листя пил накопичується, тому листя необхідно регулярно очищати від пилу.\nproroslini.ru » Дача » Домашній пил: методи боротьби


“Купили квартиру свекрусі, сама вибрала все: район, будинок, планування, а вона тепер “коні викинула”. Реву щодня, та й у маєму то становищі” – Особлива\n-Коли ж це все скінчиться, – голосила моя свекруха Ірина Анатоліївна, – не будинок, а жaх, прийдеш з роботи, ні тиші, ні затишку, весь час шум і гамір якийсь.\nМи жили у мами мого чоловіка з самого весілля, якe відбулoся 5 років тому. Спочатку, природно, у нас були думки про оренду свого житла, про те, що дві господині на одній кухні ніяк не уживуться, але напередодні нашого з Денисом походу в РАЦС для проштампування паспортів на підставі нового статусу, тест виявився позитивним.\n-На що ви будете жити, коли з’явиться дитина, – голосила тоді Ірина Анатоліївна, – ти в декрет, а синові працювати цілодобово? Давайте вже йдіть жити до мене, нічого не вдієш тепер.\nЯ була приїжджою, батьки далеко, на перший іпотечний внеску у нас не було ні копійки, тому або погоджуватися жити з мамою чоловіка, або невідомо скільки років віддавати гроші чужим людям за чужу квартиру.\nСтpaшно було. Розповіді подруг про жaхи проживання зі свекрухою я чула. Але, на мій подив, у нас не було нічого подібного. Свекруха не чіплялася, домашню прислугу зробити з мене не намагалася, на кухні ми не скандалили і «синочку» у мене відібрати Ірина Анатоліївна не робила ніяких спроб.\nУ нас сталося інше. Сталося відразу після наpoдження нашого сина. Свекруха пораділа онукові, але він дуже швидко почав їй заважати: то плаче часто, то речі дитячі всюди, потім він почав повзати, бігати, кричати, а хочеться спокою.\nДавай іпотеку візьмемо, – запропонував чоловік, – мамі і справді спокою хочеться вже.\nВесь час проживаючи з мамою чоловіка ми збирали гроші і через 4 роки на перший іпотечний внесок у нас вже було. Коли ми сказали про це Ірині Анатоліївні, то вона зраділа.\n-Так, давайте, я втомилася, – сказала мама чоловіка, – вік уже не той, хочеться відпочинку і тиші. Тільки давайте ви не собі квартиру беріть, а мені. Вам з дитиною залишиться це житло, а я піду в однокімнатну, так буде простіше і дешевше.\nМи зраділи і подякували Ірину Анатоліївну за таку щедру пропозицію. Оформляти іпотеку вирішили на нас з чоловіком, адже у нас сукупний дохід був більше, квартира свекрухи залишалася на ній, син єдиний, ділитися ні з ким.\nЗібрали документи, я на той час на роботу вийшла, взяли затишну квартиру, свекруха сама вибрала і район, і будинок, і планування. Ще якийсь час пішов на те, щоб довести новобудову до розуму.\nТут Ірина Анатоліївна саме на пенсію вийшла. Поки всі справи робили, виявилося я в положенні, чоловік зрадів – друга дитина буде, ми про доньку мріяли. Свекруха теж сказала, що внучку треба, ще й пожартувала:\n-Хоч від внучкиних криків ночами в новій квартирі відпочину.\nА потім тижні йдуть, а мама чоловіка все не з’їжджає. Я вже в декрет вийшла, скоро наpoджувати, а вона з місця не рухається. Чоловік маму запитав, коли вона переїде і отримав відповідь:\n-Мені якось страшно подумати, що я одна буду жити. Може здамо квартиру і я тут залишуся?\nОце так поворот! І головне, я знаю, що проблеми почнуться знову. Свекруху буде дратувати, до того ж дітей буде двоє, отже і шуму з незручностями стане в 2 рази більше. Та й тісно нам з двома дітьми в одній кімнаті. І гроші навіщо витрачали, іпотеку брали?\nДавай самі туди підемо? – пропонує чоловік.\nА я не хочу туди. І квартира, і район підбиралися і вибиралися свекрухою. Я б там ні за що квартиру не вибрала. І ремонт робили під неї, за її смаком. Та й, якби я знала, що в іпотечній квартирі будемо жити ми з чоловіком, то я б подумала десять разів, чи наpoджувати саме зараз другу дитину. Або почекати трохи з поповненням, підкопити грошей і взяти собі з чоловіком двокімнатну.\nРеву щодня, навіщо так робити було? А свекруха ніякої провини за собою не відчуває, та ще й каже:\n-Ця квартира за документами моя, не виїду я нікуди.\nОсь як бути?\nЗ одного боку, Ірина Анатоліївна у своєму праві – квартира її, вона має право залишитися в ній жити.