Спекотні дні комсомольської «італійки»: страйк на гірничо-збагачувальному комбінаті корпорації Ferrexpo | Спільне\nВажко писати про страйк, який зазнав поразки — особливо учаснику подій. Адже, обмірковуючи кожен епізод, щоразу повертаєшся до питання: чи міг ти особисто зробити щось інакше, якось вплинути на хід подій? Може, саме я у чомусь не допрацював? Може, саме моя помилка спричинила фатальний поворот у подіях того серпня? Сухо та відсторонено викладати факти не виходить, весь час звертаєшся до власних спогадів, власних особистих та часто емоційних оцінок. Однак скрізь, де це було можливо, я намагався перевіряти свою пам’ять за опублікованими джерелами та окремо підкреслювати сумнівність деяких епізодів, у достовірності інформації про які не впевнений. Отже, сподіваюся, що ця стаття допоможе лівим та робітничим активістам більш цілісно та об’єктивно оцінити досвід страйку на Полтавському гірничо-збагачувальному комбінаті (ГЗК) і зробити свої особисті, але обґрунтовані висновки.\nУнікальність цього страйку, інтерес та ентузіазм, з яким його сприйняла ліва інтелігенція, зумовлені в першу чергу тим, що це перший майже за сто років значний страйк на великому, успішному та прибутковому підприємстві. Принаймні з часів обірваної Першою світовою війною хвилі 1913-1914 років страйки в основному мали інший характер. Великі страйки часів перебудови, як це дуже переконливо демонструє, зокрема, Даніел Валковіц, були переважно реакцією на розвал радянської економічної системи та були пов’язані із «кризою соціальної ідентичності промислових робітників». Страйки 90-х років взагалі можна вважати свого роду агонією, адже виникали вони часто від безвиході на підприємствах, де багато місяців не виплачували заробітну плату, а брали в них участь лише ті робітники, які залишилися на підприємстві та не могли знайти іншої роботи. У більшості своїй це були люди старшого, інколи навіть похилого віку, що працювали на цих підприємствах вже понад 20 років, — люди, яким було дуже важко уявити своє життя без рідного заводу. Навіть великий страйк на Херсонському машинобудівному заводі переважно не виходив із цієї парадигми.\nЗовсім інший характер мав страйк на Полтавському ГЗК — підприємстві, яке багато років стабільно працює та отримує мільярдні доходи (за даними річного звіту британської корпорації Ferrexpo plc., основним та єдиним гірничодобувним активом якої є Полтавський ГЗК, у 2010 році дохід становив 1294 млн. доларів США). Річний прибуток корпорації до сплати відсотків, оподаткування та амортизації (EBITDA) коливався останні роки в межах від 138 млн. доларів (у кризовому 2009) до 585 млн. доларів (у 2010 році). Попри те, що корпорація має чи не найнижчий у світі рівень видатків на робочу силу (12,7% собівартості продукції), за українськими стандартами рівень заробітної плати на комбінаті вже багато років є дуже високим. При цьому майже ніхто з робітників уже не пам’ятає, що таке затримка зарплати. Комбінат динамічно розвивається. Щороку сотні мільйонів доларів інвестуються в розвиток, зокрема, нових родовищ 1.\nУ квітні 2011 року Ferrexpo заявило про намір інвестувати 3,2 млрд. грн. (близько 400 млн. дол.) за рік. Річний звіт корпорації ще не опубліковано, однак, судячи з усього, плани були в основному виконані.\nОсобливістю Ferrexpo є нетипова навіть для України підкреслено сировинна спеціалізація. Корпорація не виробляє і не збирається виробляти метал. Кінцевим продуктом, який, до речі, поставляється виключно на експорт, є окатиші — кульки бурого кольору діаметром у сантиметр-півтора, продукт переробки та збагачення залізної руди. З приблизно 30 млн. тонн річного видобутку руди з вмістом заліза 30% 2 виробляється близько 10 млн. тонн окатишів, частка заліза в яких складає 62-65%. Корпорація має довгострокові експортні контракти. Нещодавно були укладені договори з австрійською Voestal на 10 років та японською JFE Steel (термін дії не розголошується). Отже, високоякісна українська сировина вже викуплена іноземцями на багато років вперед.\nЗ іншого боку, зарплати на Полтавському ГЗК дещо вищі, ніж у середньому по залізорудній видобувній промисловості країни. Робітники комбінату — це в більшості молоді амбітні люди, які усвідомлюють себе висококласними спеціалістами-професіоналами та вимагають, щоб до їхньої людської гідності ставилися з повагою. Перше відчуття від спілкування з ними — це гордість за український робітничий клас, активний та свідомий свого колективного класового інтересу. Це хлопці, які, здається, нічого не приймають на віру, але активно намагаються розібратися причинах своїх проблем. Люди, здатні до активних та продуманих дій. Це сучасні та відповідальні люди, які користуються найсучаснішими Інтернет-технологіями та віддають перевагу спілкуванню у Skype. Щоправда, у більшості з них споживчі кредити на авто та різну домашню техніку, але, здається, це не надто стримує їхню рішучість, навіть навпаки. При уважному розгляді, звісно, виявляється, що багато хто з них не звільнився ще від різного роду забобонів та звички плазувати перед керівництвом, а ще гірше, що мало хто готовий взяти на себе відповідальність за колектив. До сліз мало в них культури самоорганізації, вони радо готові передоручити всі юридичні та організаційні справи першому ліпшому активісту-авантюристу.\nОтже, страйкували у Комсомольську робітники не від нестерпного життя. Всі заходи адміністрації з економії безпосередньо на теперішній рівень їхніх зарплат майже не вплинули. До страйку вони вдалися, щоб у зародку припинити будь-які замахи адміністрації на пенсії та інші соціальні гарантії. Більше того, в мене склалося враження, що основним мотивом акції була саме шляхетна робітнича гордість, бажання довести роботодавцеві, що він має рахуватися з думкою робітників, а не мати їх за бидло.\nНе будучи серед безпосередніх організаторів страйку, ми з Ніною Потарською забезпечували лише інформаційну підтримку, працювали деякий час своєрідною прес-службою страйкарів. Отже, ми могли певною мірою впливати якщо не на рішення керівників профспілки під назвою «Народна солідарність» (далі — НС), то принаймні на імідж подій у медіа. На якомусь етапі завдяки підтримці багатьох лівих активістів та чесних журналістів різних поглядів вдалося прорвати інформаційну блокаду та змусити корпорацію визнати страйк. Кажуть, що допомогли в цьому зроблені мною у перший день страйку у Комсомольську та опубліковані на YouTube бліц-інтерв’ю зі страйкарями 3. Коли інформація про страйк з’явилася у стрічці Reuters, нам здавалося, що ми вже перемогли. Зосередившись на медійній роботі, ми майже зовсім не втручалися в організаційний та юридичний бік справи й виявилися не готовими до несподіванок у цій сфері. Можливо, саме в цьому і полягає наша особиста часточка відповідальності за поразку. Адже, кинувшись з ентузіазмом допомагати, ми (тут я вже скоріше маю на увазі всю київську ліво-інтелігентську спільноту) не дуже обтяжували себе тим, щоб розібратися в ситуації та діяти організовано: не просто як мережа для підсилення медійних хвиль, а як організація, здатна до планомірних та виважених дій і у легально-юридичній, і в неформальній площині, здатна максимально ефективно захищати учасників всіма доступними засобами, а не розводити безпомічно руками, як це зробила, на жаль, НС.\nПерші конфлікти з керівництвом НС почалися в нас через спроби запрошення від голови профспілки НС О. Кляшторного на робітничі мітинги представників неофашистської партії «Свобода». З цього часу Кляшторний співпрацює з нами дедалі менше та починає розповсюджувати інформацію про страйк прямо через прес-службу ВО «Свобода». Думаю, не треба пояснювати, як це вплинуло на сприйняття протесту, особливо серед лівих та профспілкових активістів за кордоном, на солідарність яких ми дуже розраховували. Остаточно припинилося наше співробітництво з «НС» після того, як пан Кляшторний разом зі своїми друзями — нацистами ледь не зірвав захід Центру візуальної культури в Києво-Могилянській академії, вимагаючи припинення пропаганди «національного нігілізму та безбожництва».\nКім Філбі у книзі «Моя таємна війна» писав, що агенти КДБ, які працювали разом за кордоном, якщо їм вдавалося повернутися до СРСР, більше ніколи не зустрічалися між собою. Це робилося для того, щоб уникнути непродуктивних та емоційних з’ясувань того, хто ж саме з них більше винен у провалі (Филби 1980). Обговорення підсумків страйку на Полтавському ГЗК іноді, на жаль, нагадують такі з’ясування стосунків. Лунають різного роду звинувачення. Кажуть, що я виявився надто однобічним. Дехто навіть виявив у тексті «запах» наклепу. Я вдячний за всі зроблені на стадії обговорення статті коментарі та зауваження. Намагатимуся виділяти всі ті моменти, які викликали найбільш палку дискусію. Сподіваюся, що це сприятиме глибшому, проблемнішому сприйняттю подій, а не черговому колу непродуктивної лайки. Адже той самий Кім Філбі вважав, що навіть колишні агенти можуть за певних умов подолати емоції та спілкуватися продуктивно. Принаймні, це іноді дозволяє з’ясувати деякі важливі обставини, на які за інших умов можуть зовсім не звернути уваги.\n«Італійський» страйк працівників Полтавського гірничо-збагачувального комбінату (ГЗК) навряд чи можна вважати цілком спонтанним вибухом невгамовної бунтівної стихії. Не склався він, однак, і як продумана профспілкова акція. Ще меншою мірою можна приписати драматичні події у Комсомольську злій волі підпільних наймитів ворогів власника комбінату — українського олігарха БЮТівської орієнтації пана Костянтина Живаго.\nКампанію з привернення уваги громадськості до проблем колективу ГЗК було розпочато у липні. Ініціаторами її виступили учасники оргкомітету НС, профспілки, установчі збори якої відбулися незадовго до того у Києві. За версією НС, працівники ГЗК вийшли на них після виступу пана Кляшторного в ток-шоу на радіо. Підтвердити чи спростувати цього я, на жаль, не можу. Точно відомо, що вже 6 липня НС організувала в УНІАНі прес-конференцію за участі робітників Полтавського ГЗК, а також чомусь пані Семенюк-Самсоненко. Записи її можна найти на YouTube 4. Важко сказати, наскільки ця інформація сколихнула липневе медійне поле від сплячки, проте вона не пройшла непоміченою для київської ліво-налаштованої інтелігенції, яка вже 12 липня вийшла під проводом НС на пікет Адміністрації Президента України. Більшість пікетувальників були учасниками різного роду лівих організацій, ініціатив та мереж. Двоє, здається, були робітниками ГЗК. Неприємною несподіванкою для багатьох учасників стала присутність декількох відомих нацистів — друзів пана Кляшторного.\nДва тижні після цього пікету група активістів НС майже постійно перебувала у Комсомольську, намагаючись організувати робітників у профспілку. До складу профспілкового десанту входили Лєвін, Дробіков, Удот та Кляшторний. Співголова НС Денис Лєвін згадує, що протягом цих тижнів «збори з робітниками проводилися по чотири рази на день по 2-3 години кожні [ймовірно, з різними змінами – З.П.], а крім цього — ще вечірні зустрічі з активом».\nПершою публічною подією, на якій відкрито прозвучав заклик до страйку, можна вважати мітинг, організований 25 липня НС за допомогою водіїв гірничо-транспортного цеху (ГТЦ) на літній площадці міського парку Комсомольська-на-Дніпрі. Наполеглива агітація дала результат, і захід вийшов людним. На активістському відео, яке збереглося з цього зібрання, можна спостерігати кілька десятків, а то і сотень робітників, які вигідно розташувалися на дерев’яних лавах невеликого, пологого, але цілком зручного та охайного амфітеатру 5. Водії давно обдумували та пробували різні варіанти тиску на роботодавця. Випробувавши дещо по легальній правозахисній лінії, зібралися, аби послухати запрошених ними з Києва «профспілкових спеціалістів» та обговорити варіанти використання більш радикальних, у першу чергу економічних, важелів.\nДля керівництва ж НС все вже було вирішено заздалегідь. Агітація велася саме за страйк, причому саме за «італійський» 6, офіційно не оголошений страйк. При цьому висувалися цілком слушні аргументи відносно того, що процедура оголошення легального страйку є настільки складною та тривалою, що активістів-ініціаторів звільнять з комбінату ще за місяць до того, як вони зможуть оголосити дату початку акції. Висувався приклад існуючої на комбінаті вільної профспілки, яку адміністрація просто ігнорує. Багатомісячні ж судові розгляди так нічого і не змінюють. Маючи формально-юридичне право представляти інтереси робітників, ця незалежна профспілка буцімто потонула у судово-юридичному болоті та нічого зробити не може. З цього оратори від НС робили висновок про необхідність прямої дії, сподіваючись, що, несучи реальні втрати, адміністрація вимушена буде шукати політичні рішення, а питання юридичного оформлення відійдуть на задній план. Як виявилося пізніше, НС взагалі не вважала за потрібне забезпечити легальність свого існування, принаймні, була абсолютно не готова до будь-яких судів. Власне, просто не могла представити до суду документів, які могли би вважатися достатніми для визнання її права вести переговори з адміністрацією від імені трудового колективу ГЗК. Трапилося, що провідники НС трохи перебільшили масштаб конфлікту та його суспільне значення, сплутали трудовий конфлікт з політичним та мали перебільшені очікування щодо реакції суспільства, навіть у самому Комсомольську.\nНа цьому ж мітингу вперше з’явився у Комсомольську і київський лівий десант. Зокрема, були присутні та навіть виступали з промовами керівники тодішньої «Організації Марксистів». Розповсюджувався спеціально виготовлений для Комсомольська спецвипуск газети «Робітнича солідарність» з опублікованою на першій шпальті заявою НС. Заява була адресована робітникам Полтавського ГЗК та мала красномовний заголовок — «Страйк!». Отже, видавці «Робітничої солідарності», серед яких і автор цієї статті, вже тоді відкрито солідаризувалися із закликом до страйку, маючи при цьому дуже приблизне та, як виявилося, хибне уявлення про те, як, ким і навіщо він готується. Це слід вважати нашою першою помилкою.\nЩодо робітників, можна припустити, що водіям ГТЦ вже було відомо про негативну відповідь Головного управління праці та соціальної політики Полтавської обласної держадміністрації на запит кременчуцької правозахисної організації ПРАЗА (Лист No04-8174 від 26.07.10) щодо визначення права на пільгову пенсію за Списком No2. Отже, легальний шлях боротьби, здавалось, ще раз і з тріском довів свою повну недієздатність. Симпатії робітників були на боці безпосереднього тиску на роботодавця.\nСаме в цьому другому списку і лежить економічне підґрунтя конфлікту. Справа в тому, що, вклавши мільйони гривень в модернізацію обладнання кар’єру, адміністрація комбінату вирішила знайти можливість частково компенсувати свої витрати на нову техніку. Звісно, за рахунок робітників. Особливо цінною ця ідея переатестації виявилася під час економічної кризи 2009 року, хоча нову техніку закуповували ще до 2003-го.\nЗа логікою адміністрації, сучасні японські великовантажні самоскиди Caterpillar та Komatsu, які прийшли на зміну радянським БЕЛАЗам, забезпечують комфорт на робочих місцях, аналогічний до умов праці генерального директора. Можна уявити собі, що пан Латоус і справді міг сісти на хвилину-другу у зручне японське крісло кондиціонованої кабіни новенького Komatsu та, мрійливо ностальгуючи за молодістю, подумати, що це крісло, мабуть, зручніше за його директорське. А відповідальності, принаймні, на думку високого керівника, у водія значно менше. Адже під сидінням всього лише одна вантажівка вартістю менше двох мільйонів доларів.\nВодії ГТЦ, які провели у цих кріслах по сім і більше років, мали трохи іншу думку відносно умов праці у кар’єрі Полтавського ГЗК.\nНаприклад, Ігор Божко, водій великовантажного автомобіля на Полтавському ГЗК, так описував умови своєї праці:\nНа нашому підприємстві завжди була перша сітка. Тепер кар’єр набагато глибший і все глибше розростається, умови важкі. Уявіть, коли попереду йде машина та за 15 метрів нічого не видно, і не одна машина, і не дві, а може і п’ятнадцять у колоні іти. Хмара пилюки піднімається взагалі вище всього трьохсотметрового кар’єру … А додому, знаєте, так хочеться живим прийти. А в результаті норми збільшують далі. Збільшують, і при цьому нас, звичайно, не питають.\nДля проведення цієї так званої «експертизи» вибрали нову 2,5-річну машину, пустили на коротку трасу в 1,5 км. Півтора — це ж не сім, де ти сідаєш в набагато старішу машину, кабіна якої нагрівається так, що жоден кондиціонер не допоможе. Від температури пластикові панелі деформуються, йдуть хвилями, обшивка рветься. А ця жінка з експертизи проїхала 15 хвилин. І вони вважають, що цього достатньо. Оформили, сфальшували фактично, нам цей папірець. Скажіть мені, як може бути запиленість така, як тут вказана, якщо за 10-15 метрів у нас взагалі автомобіля не видно? Зробили це все, звісно, по- тихому. Зрозуміло, адже це їм вигідно!\nВодій ГТЦ Сергій Бурлака так доповнив свого колегу:\nЧому забрали цей перший список — тому, що провели переатестацію робочих місць. І на основі цієї переатестації, коли заміряли гази, глибину, шум, повітря, вони сказали, що все у нормі. Але я зі свого досвіду знаю, що, коли я спускаюсь до 22-го екскаватору на саму глибину, в мене у вухах лопається, тиск зростає. Треба чи рота відкрити, чи цукерку жувати. Це ж все здоров’я… Так от, власник, коли наймав людину цю, він платив пенсію з 50 до 60 років додатково, а відтепер цього не буде, от чому люди бунтують.\nОкрім ліквідації пільг за роботу в шкідливих умовах, на комбінаті також збільшився до 12 годин робочий день і норми виробітку. Про це зазначає Ігор Божко:\nМи помітили, що почали автоматично додавати норми. Причому дуже хитро. Не на початку місяця, коли людина може розраховувати свої сили. Знати, наприклад, що у тебе 102% виробітку і навіть якщо поламаєшся, все рівно отримаєш премію. Тепер норми під 30-те число стали підвищувати. І це остання зміна. Отже, ти знаєш, що у тебе було 103%, а виявляється, в тебе – 97%, і премію тобі не виплачують.\nНастрої перед страйком були достатньо радикальними. Валерій, водій:\nНавіть після закупівлі нових машин, яка була близько шести чи семи років тому, по атестації ми потрапили тоді в перший список. Дивно, яким чином тепер у кабінах старих, зношених машин умови праці покращилися настільки, що нас вже відносять до другого списку.\nЗараз часи такі, що без роботи залишитися не кожен ризикне, у всіх кредити, сім’ї, якщо і далі мовчати — скоро платні ні на що вистачати не буде. Пристрахнули, сказали, що підтримаєте — одразу, буцімто, повилітаєте на пенсію.\nХоча серед моїх знайомих у багатьох є кредити під заставу квартир, але, за розмовами, настрій у них йти до кінця. У пенсіонерів ситуація така сама, але, ймовірно, з метою розділити колектив, для них дали трохи інші умови доплати за стаж, виробіток. Але, як на мене, то і вони не підведуть.\nНачальство вважає, що в нас умови праці покращилися? А як щодо вимог доставляти вантаж, коли дорога за всіма нормами не придатна для проїзду? А забої для екскаваторників, які не відповідають параметрам?\nЗдається, поки робітники працюють день і ніч, керівництво, працюючи на п’ятиденці, не «встигає» забезпечити навіть найбільш необхідні умови праці.\nГоворить по-людськи не виходить. У начальника одна відповідь: не подобається – звільняйся!\nЗ таким настроєм щодо діалогу доведуть наші керівники справу до страйку.\nКому саме з адміністрації першому спало на думку провести весною 2010 року переатестацію робочих місць працівників кар’єру, точно встановити не вдалося. Зауважимо тільки, що попередня атестація відбулася аж у 90-х, отже, ординарною цю подію назвати не можна. Точно відомо, що результатом переатестації стало позбавлення сотень водіїв та екскаваторників права на пільгову пенсію за вже двічі згаданим Списком №2. Отже, робітники дізналися, що тепер вони працюватимуть на п’ять років більше, ніж планували. Треба сказати, що пристойна заробітна плата (до 4-5 тис. грн.) та можливість раннього виходу й отримання вельми пристойної пенсії є основними принадами для роботі на кар’єрі та комбінаті загалом. З точки зору адміністрації, переатестація була лише одним із заходів економії, що входять до так званої «Програми підвищення продуктивності», завдяки якій Ferrexpo вдалося настільки скоротити витрати на персонал, що у щорічному звіті для акціонерів за 2010 рік компанія змогла похвалитися, що є найбільш дешевим у світі виробником окатишів.\nКомсомольськ, звичайно, місто дуже охайне, а влітку — майже курортне, і жити в ньому досить зручно та комфортно. Однак місто це невелике, і живуть у ньому майже виключно робітники ГЗК. При в’їзді у місто вас вітають величезні бігборди із зображенням БЕЛАЗів та привітаннями гірникам від директора комбінату. Написи на бігбордах нагадують робітникам, що їхня праця є почесною та високо шанованою в суспільстві. Неподалік Комсомольська, буквально в двадцяти кілометрах, розташований досить великий Кременчук, де є більш-менш різноманітне культурне життя. Та і в самому Комсомольську нерідко відбуваються цікаві концерти, працюють кінотеатри. Тут щорічно проходить одна з найбільших в Україні археологічних конференцій.\nАле під цією блискучою обгорткою ховається важка та справді дуже шкідлива для здоров’я праця на комбінаті. Влітку в кар’єрі, глибина якого значно перевищує 300 метрів, у непорушному повітрі стоїть страшенна спека, температура на дні може перевищувати показники термометрів у місті майже на десять градусів. Жоден вітер з поверхні не зрушує потемнілого від звішеного пилу повітря. Фільтри японських кондиціонерів швидко забиваються від дрібної всепроникаючої червоної пилюки, і водії, рятуючись від спеки, відкривають вікна та власні легені для їдких та радіоактивних частинок. Фон тут перевищує норму рівно настільки, щоб не вважатись додатковим шкідливим фактором, але за умови, що тверді радіоактивні частинки, які і є джерелами випромінювання, не потраплятимуть до організму людини.\nПопри впевненість та стриманий ентузіазм, які демонстрували учасники мітингу у парку, уважний спостерігач міг би відзначити ще один дуже підозрілий епізод. Йдеться про виступ одного з членів профкому офіційної профспілки, яка погодила результати переатестації. Звісно, сприйняття людини було обумовлено в першу чергу її належністю до офіційної кишенькової профспілки. Попри той факт, що він був єдиним із членів профкому, хто рішуче виступав та врешті-решт проголосував проти погодження переатестації. Закиди, які мали би бути адресовані керівництву офіційної профспілки, полилися на нього шквалом не надто приємних питань та реплік. Але він намагався говорити далі. Здається, він устиг сказати, що підтримує страйк… але тут один із запрошених профспілкових авантюристів, пан Дробіков, не дав йому говорити. Сивий кремезний дядько вимушений був, нахиливши голову, слухати демагогічні, але небезпідставні характеристики, які давав його «профспілці» Дробіков. Ще якийсь час він сподівався, що тут не профком, що тут перед простими робітниками він зможе висловити своє наболіле… але зась — через декілька хвилин знущань на висміювань йому запропонували зійти зі сцени. Таким чином, можливість хоча б частково легалізувати протест за рахунок участі членів офіційного профкому, що свого часу дуже допомогло при захопленні робітниками Херсонського машинобудівного заводу 7, була одразу відкинута організаторами.Описаний епізод «профспілкового сектантства» викликав багато дискусій. Так, Денис Лєвін стверджує, що Дробіков — це «видатний оратор та організатор, та якби він, як і я, не покладався би надто на Кляшторного, та якби ми мали більш суттєву підтримку всіх інших лівих, то ми б посунули час початку страйку на два місяці вперед, і навіть якби страйк зазнав невдачі, то мали б сильну профспілкову організацію (яка б не дозволила порушувати права робітників у майбутньому — З. П.)». Можна погодитись, що справа дійсно зовсім не в Дробікові. Так, активіст колишньої «Організації марксистів» Віктор Шапінов, який був особисто присутній на мітингу, стверджує, що члена офіційного профкому зустріли свистом і вигнали самі робітники. Роль Дробікова нібито була другорядною (читач може скласти власне враження, передивившись відповідний відеозапис). Справді, які претензії можна висувати цьому пану, який ніде і ніколи не називав себе лівим, а свій непересічний активістський досвід здобував, обстоюючи права селян на земельні паї. Причому добивався він цих паїв принципово лише для тих, хто з самого початку вступив до його спілки. Якої такої класової свідомості ми могли би від нього очікувати? Справа в іншому. Чому ліві, марксисти, дозволили дробіковим та кляшторним самостійно формувати політику, поставивши себе у становище допоміжної робочої сили для цих, без сумніву, талановитих авантюристів? Відсутність у лівих власного бачення, небажання (чи нездатність?) сформулювати та пропагувати послідовну класову позицію — це друга та, мабуть, найбільша наша помилка. Адже ми всі добре знали з історії, наскільки важливою є солідарність між профспілками, яку необхідно намагатися підтримувати до останньої можливості. Адже боротьба між профспілковими організаціями завжди послаблює робітничий рух. Хіба є свист частини робітників достатньою підставою для лівих, щоб відмовитися від своїх принципових позицій у профспілкових питаннях? Сумнівність сектантської лінії НС була зрозуміла багатьом вже тоді. Першим звернув увагу на поведінку енесівців щодо працівників офіційної профспілки Сергій Киричук, який також був присутнім на мітингу. Однак жодних закликів до солідарності між профспілками, а тим більше публічної критики профспілкового сектантства НС ніким з нас висловлено не було, оскільки всі ми вважали тоді, що наші висловлювання мають бути погоджені з НС, яка, звісно, корегувати свою позицію в цьому питанні відмовлялася.\nАналогічним було ставлення організаторів НС і до незалежної профспілки 8. Досвід цього невеличкого профспілкового осередку на комбінаті важко назвати цілком позитивним. Систематична боротьба з керівництвом суто легальними офіційними методами мала дуже обмежені результати та не додала багато авторитету профспілці. Правда, на відміну від НС, цей профспілковий осередок на комбінаті був зареєстрований відповідно до всіх вимог чинного законодавства і міг би, якби захотів, офіційно представляти інтереси трудового колективу, розпочати офіційну процедуру трудового спору. Юридично було би дуже важко поставити під сумнів легітимність цього осередку.\nНовоутворена ж НС, як ми вже вказували, не була ніде зареєстрована. Відповідаючи на незручні питання з цього приводу, голова НС посилався зазвичай на конвенції МОП: буцімто за міжнародними нормами профспілка вважається юридичною особою та може здійснювати правочини з моменту установчих зборів. І нічого тут сумніватися, баламутити і саботувати підготовку до страйку, бентежачи своїми роздумами і без того стомлене та знервоване профспілкове начальство!\nВоно і справді так, і в Конвенції про свободу асоціації та захист права на організацію No 87, і в Законі про профспілки, і навіть у роз’ясненні Мін’юсту України ця норма формально наявна. Але як нею скористатися? Адже навіть для отримання паперів про легалізацію потрібен, як мінімум, місяць. Як довести, що існує профспілка, та ще й із всеукраїнським статусом, якщо вона не пройшла процедуру легалізації? Адже без легалізації та печатки навіть судді не вважатимуть «профспілку» за легітимного представника робітників.\nЯк зазначає профспілковий юрист Юрій Лєбєдєв:\nПід час страйку легалізувати профспілку дуже проблематично. Шанси настільки малі, що на такий відвертий ризик ніхто без крайньої необхідності не йде. Так, формально НС може десятиріччями правомірно вважати себе існуючою профспілкою. Тільки довести це технічно важко, а за умови протидії на всіх рівнях — практично неможливо. Кивати тут на відсутність досвіду у пана Кляшторного (який, до речі, пропрацював до цього декілька років юристом у КВПУ — З. П.) не варто. Тут все очевидно для будь-якої людини, яка захотіла би задуматися, а не повірити. Само собою, що такій нелегалізованій профспілці не варто намагатися захищати членів свого новоутвореного первинного осередку.\nОтже, мінімальна можливість скористатися правом вважатися юридичною особою виникає лише після державної реєстрації або хоча б легалізації профспілки. Не заглиблюючись у юридичну казуїстику, зазначимо, що, як і прогнозували більшість юристів, з якими тоді вдалося проконсультуватися, скористатися цим своїм правом НС так і не змогла. Чим і забила в переламний момент останній цвях у труну серпневого страйку.\nПерший день страйку\nПершого серпня вранці з ГТЦ до кар’єру, як завжди, виїхала зміна. Час початку акції був намічений на 9:00 ранку. Наскільки можна встановити, ефектного видовища не було. Вже з початку зміни, з восьмої ранку, машини працювали повільніше, ніж звичайно. Звичайна людина навряд чи б помітила щось драматичне в тому, що ланцюжок величезних «белазів» помалу зменшив швидкість та став повзти повільніше. Машини одна за одною потроху зменшували швидкість і до десятої години замість звичайних 42-40 км/год. почали рухатися зі швидкістю близько 15-20. Тривалий рух із меншою швидкістю міг би пошкодити машини, а хлопці ще сподівалися попрацювати на них до пенсії. Лише один водій ГТЦ, прізвище якого ми тут не будемо називати, не зменшив швидкості. Однак через неможливість обгону на вузькій гірській трасі йому довелося ганяти донизу кар’єра іншою, довшою дорогою, отже, і він не виконав в той день норми. Слідом за вантажівками-самоскидами уповільнили рух своїх машин і хлопці-екскаваторники. Величезні гідравлічні Hyundai почали рухатися без зайвої метушні, поважно, як в уповільненій зйомці. Так що, кажуть, іноді виникала черга на завантаження. Коли бульдозеристи взяли той же темп роботи, здавалося, що весь кар’єр зараз засне. Не спало тільки керівництво комбінату, яке у повному складі виїхало на кар’єр та вдивлялося із краю цієї космічного масштабу ями в глибину, намагаючись розгледіти крізь чорно-червоно-коричневу пилюку машини та хоч приблизно вирахувати, у що може влетіти комбінату це дійство. Думається, що вони перебували спершу в повній фрустрації. Єдине, що начальники змогли тоді придумати, — відправити з водіями контролерів, які би фіксували швидкість руху машин.\nВажко оцінити, наскільки насправді знизився цього дня видобуток. Очевидно, що озвучені фронтменами НС цифри у 50-80% зменшення були явним перебільшенням. Однак навіть обережні оцінки робітників після зміни свідчать про те, що кар’єр видав на-гора в цей день принаймні на 25% менше руди, ніж звичайно, витративши при цьому чи не вдвічі більше палива. Це дуже великі цифри — суттєві збитки для власника, адже навіть 25% зниження видобутку може означати недоотримання прибутку (EBITDA) до 400 тис. доларів на день (близько 2,8 млн. на тиждень).\nУвечері ми зустрічали на вулицях Комсомольська молодих 20-25-річних задоволених собою хлопців, які поверталися зі зміни в кар’єрі. Хтось відкорковував пляшку пива, збираючись погуляти з дівчиною. Хтось поспішав на вечірні збори учасників страйку. Але на всіх без винятку обличчях була робітнича професійна гордість, щирість та впевненість. Майже ніхто не відмовлявся зупинитися та сказати пару слів нам на камеру. У кого б ми не запитували про акцію, всі з гордістю повідомляли, що брали в ній участь. Відчуття спільної колективної дії задля здобуття справедливості, здається, захопило всіх.\nПоки ми стояли на зупинці, куди приходять автобуси з кар’єру, наш автомобіль блокувала місцева міліція. Керівник ДАІ міста вилучив у мене документи та півгодини возив їх кудись копіювати. Отже, ми потрапили на збори страйкарів із запізненням. До місця зборів нас проводжала охорона комбінату на УАЗику. Атмосфера тут була бойова, оптимістична, але напружена.\nПісля мітингу, вже пізно вночі, ми записали декілька коротких інтерв’ю. Робітники самі визначились, кого світити на камеру: обрали одного водія, одного екскаваторника та одного бульдозериста. Хлопці розуміли, що ризикують, але говорили упевнено. Це були справді прості, щирі та дуже переконливі слова:\nТак. Сьогодні в кар’єрі почалася акція протесту. В чому вона полягала? – в тому, що ми просто працювали з дотриманням усіх норм та правил техніки безпеки.\nОстаннім часом ми були поставлені в такі умови, що, не порушивши правила техніки безпеки, ми не могли вивезти норми. Тому, виконуючи всі норми та правила техніки безпеки, ми зменшили продуктивність. Наскільки зменшився вивіз рудної сировини? — я думаю, процентів на 30.\nЦі відео відіграли дуже важливу роль, адже перші два дні адміністрація не визнавала страйку, стверджуючи, що ніяких акцій протесту на підприємстві не відбувається. Навіть міжнародні профспілкові новини LabourStart спочатку поставилися до інформації про страйк із підозрою. Міжнародні профспілки опублікували замітку про страйк лише після того, як ми розмістили на YouTube відеозвернення робітників та новини про нього потрапили до стрічки Reuters. Причому повідомлення LabourStart йшло саме з посиланням на Reuters 9, а не на страйковий комітет.\nНезважаючи на спроби адміністрації його не помічати, страйк упевнено розпочався вранці 1 серпня 2010 року і тривав далі. Робітники наступних змін у кар’єрі підтримали ініціативу навіть більш одностайно та організовано.\nШтрейкбрехери та поразка страйку\nДо страйку долучилися всі зміни у кар’єрі. Тепер і вдень, і вночі кар’єр працював на чверть, а то і на половину менше своєї звичайної потужності. Комбінат зазнавав збитків не тільки від зменшення видобутку, але і за рахунок перевитрат палива. За розрахунками водіїв, через тиждень-два нестача сировини мала призвести до зупинки збагачувальних фабрик. Всі очікували, що адміністрація піде на переговори з профспілкою.\nНаступного дня (здається, в понеділок) для переговорів зі страйкарями з Полтави до Комсомольська прибув заступник голови обласної державної адміністрації з питань промисловості, паливно-енергетичного комплексу, транспорту та зв’язку, надзвичайних ситуацій Борис Галушко. На зустрічі з водіями ГТЦ були присутні і представники профспілки «Народна солідарність». Віце-губернатор Полтавщини вмовляв, пояснював, що так поводитися не можна. Обіцяв, що за участі облдержадміністрації та профспілки будуть організовані переговори.\nПісля візиту Галушка, інформацію про який опублікували деякі ЗМІ, приховувати далі факт страйку було вже неможливо. Отже, 3 серпня керівництво комбінату розповсюдило неправдивий прес-реліз, у якому стверджувалося, що водії вимагають пільг тільки для себе. Як аргумент проти страйкарів використовувалась якимось чином отримана відповідь держадміністрації правозахисній організації «ПРАЗА».\nСтрайкарі сприйняли заяву адміністрації зі змішаним відчуттям обурення та задоволення. Адже це була перша офіційна заява, в якій адміністрація визнала «тихий «італійський страйк», який відбувається в кар’єрі підприємства». Прес-реліз з такого делікатного приводу готувала для Ferrexpo провідна українська PR-компанія Mainstream Communication & Consulting (персонально Свєтлана Свєрчкова). Ця компанія обслуговує, зокрема, структури таких олігархів, як Ринат Ахметов (СКМ, ФК «Шахтар») та Віктор Пінчук (фонд Віктора Пінчука), та навіть саму Партію Регіонів, яка, здавалося б, сама по собі є нічим іншим, ніж як спільною PR-агенцією української промислової олігархії. Пізніше ця контора відзначилася ще рядом провокацій проти робітників. Тоді, однак, її цинічну PR-стратегію ніхто з робітників серйозно не сприймав.\nПроте тріумфальні настрої очікування початку офіційних переговорів тривали недовго. Одночасно з проведенням PR-заходів адміністрація ГЗК готувала наказ № 1800, який був підписаний Віктором Лотоусом 4 серпня. Єдиною метою цього документа було створення формальних підстав для дисциплінарного покарання робітників, які вдалися до «італійки». Згідно з новими, затвердженими наказом правилами безпеки було введено мінімальну швидкість руху в кар’єрі, дозволено обгін тощо.\nВже наступного дня у кар’єрі з’явилися привезені невідомо звідки водії, які мали замінити страйкарів. Штрейкбрехерів везли на окремих автобусах під охороною людей, озброєних вогнепальною зброєю, дуже схожою на автомати Калашникова. Чи була це справді бойова автоматична зброя, перевіряти, на щастя, не довелося. Водіїв ГТЦ один по одному знімали з машин. Привезених, як невдовзі з’ясувалося, фірмою Промінвестекскавація з Кривого рогу та Александрії наляканих людей, які колись, до масових скорочень, працювали там на БЕЛАЗах, сажали тепер на абсолютно нові для них Komatsu.\nХлопці з ГТЦ спершу сміялися з них, адже ті навіть завести ці машини не могли. Крім того, за всіма правилами техніки безпеки, нові водії мали ще досить довго стажуватися, щоб бути допущеними до роботи. Отже, збільшити видобуток за рахунок залучення штрейкбрехерів адміністрації виявилося не так просто.\nНе до сміху стало водіям, коли їм почали масово вручати повістки до місцевої прокуратури. Насправді прокуратура навряд чи могла б їм щось пред’явити. Метою було скоріше зібрати інформацію про організаторів страйку, а адміністрація була абсолютно впевнена, що за робітниками стоять якісь їхні могутні конкуренти та рейдери. Зібрати інформацію та, звісно, залякати. І треба визнати, що це спрацювало. Ентузіазм водіїв значно зменшився. Озброєні автоматами люди та, взагалі-то, незаконні повістки до місцевої прокуратури нагадали їм, наскільки серйозну справу вони затіяли. Потім вони зрозуміють, що найбільшу їм загрожували не ці акції залякування, а банальні звільнення, як згодом і сталося. Але, здається, саме тоді відбувся психологічний надлом. Адміністрація довела, що може діяти дуже жорстко та абсолютно не рахуючись з нормами закону.\nПорушення при залученні штрейкбрехерів до роботи в кар’єрі були настільки явними, що через декілька днів Держгірпромнагляд офіційно заборонив залучення Промінвестекскавації до роботи в кар’єрі.\nЗаборона на роботи Промекскавації відбулася якраз перед призначеною датою переговорів. Водіям ГТЦ навіть дозволили обрати своїх представників на них. Серед представників були і члени так званої профспілки «Народна солідарність». Саму «профспілку» адміністрації вдалося дуже просто усунути від переговорів. Справа в тому, що вона виявилася не зареєстрованою. В жодних державних органах реєстрації чи легалізації вона не мала. Буцімто всеукраїнська профспілка виявилася гуртком київських авантюристів, які проголосили про її створення, абсолютно не рахуючись із діючим законодавством. Відповідно, осередок «профспілки» на Полтавському ГЗК виявився неіснуючим у законодавчому полі. Всі зібрані заяви на вступ до профспілки виявилися листами в нікуди. Не маючи реєстрації, осередок не міг, звісно, офіційно повідомити адміністрацію про своє існування, отже, адміністрація цілком логічно заявила, що такої профспілки немає. Принаймні, профспілка відмовляється виходити на офіційний контакт з адміністрацією.\nВ той момент ще можна було звернутися до незалежної профспілки та попросити їх представляти інтереси робітників ГТЦ на переговорах, ймовірно, можна було зареєструватися як новий осередок НПГУ 10. Але амбіції деяких самопроголошених «керівників» робітничого руху були такими, що інтереси робітників важили для них небагато. Для них важливою була їхня особиста участь у переговорах.\nРобітники, на жаль, вчасно не зорієнтувалися. Повірили маячні пана Кляшторного про те, що їхня профспілка відповідно до конвенцій МОТ є юридичною особою з моменту проведення установчих зборів. Не вдумалися в те, що реалізувати своє право бути юридичною особою можливо лише після отримання офіційних документів про реєстрацію. Ліві активісти, які радісно їздили до Комсомольська та справді добряче допомогли у розповсюдженні правдивої інформації про страйк, теж не зорієнтувалися і продовжували надавати підтримку бренду «Народної солідарності», коли він вже реально відірвався від робітничого колективу.\nНа переговори прийшов лише один член профспілки НС, який був обраний від колективу ГТЦ. Однак цей хлопець прийшов до будинку в шортах та був недопущений до приміщення через недотримання комбінатівського етикету. До сих пір сперечаються, чи спеціально він одягнув шорти замість штанів, чи просто через надзвичайну серпневу спеку. В будь-якому разі, серед самого колективу бажаючих брати на себе відповідальність фактично не було.\nПереговори можна назвати ключовим моментом для роботодавця. Саме після них адміністрація остаточно переконалася, що має справу не з організованим рухом, здатним мобілізувати на свою підтримку широкі маси, та не з важливим політичним лобі. З цього моменту завершилися залякування та почалися відверті й систематичні репресії. Всіх «зачинщиков» мали звільнити. Інші варіанти навіть не розглядались. Лотоус відверто казав про це навіть у бесідах з журналістами: а як же інакше, вони на комбінаті працювати не будуть, ми цього не допустимо. І справді, декілька десятків водіїв ГТЦ було швидко звільнено. Часто дуже грубо, навіть із порушеннями чинного законодавства. Люди кинулися до «профспілки» за юридичною допомогою. Багато хто з них і раніше розумів, що НС – структура непевна. Однак мало хто думав, що вона відмовиться надавати мінімальну юридичну підтримку, навіть в оформленні позовів до суду. Так звана профспілка ніякої фактичної допомоги людям не надала. Звертатися до офіційної профспілки вони також не стали, хоча і ця, ймовірно, не допомогла б. Фактичного лідера страйку Олександра Татаринова змусили звільнитися за власним бажанням. Спочатку він розраховував отримати роботу в аутсорсінговій фірмі на тому ж самому кар’єрі. Аутсорсери навіть ледве не уклали з ним договір. Однак швидко з’ясувалося, що у формально незалежної аутсорсингової компанії є «чорий список», наданий керівництвом комбінату. Наскільки відомо, ніхто з активістів більше на Полтавському ГЗК не працює.\nКажуть, що роботи для них немає не тільки в Комсомольську, але й у Кривому Розі. Більшості довелося шукати долі за кордоном. Коли мені вдалося додзвонитися по колишньому телефону Татаринова, його дружина пояснила мені, що він тепер працює в Росії. Промовисті характеристики, які вона дала організаторам серпневого страйку та особливо його наслідкам, наводити тут не буду. Скажу тільки, що профспілковий авантюризм, схоже, поламав долю не тільки її родині.\nВласники відбулися, як кажуть, «легким переляком». Статистика завозу імпортної сировини на комбінат свідчить, що у серпні, ймовірно, перестраховуючись на випадок повної зупинки кар’єру, адміністрація дійсно різко збільшила закупівлю руди. Додаткової сировини завезли, здається, більше за обсяги, на які скоротився виробіток внаслідок страйку, бо у вересні 2010 року Ferrexpo відрапортувало про рекордний місячний виробіток, найбільший з 1987. Так робітничий страйк стимулював досягнення на комбінаті радянських обсягів виробництва, але не радянських соціальних гарантій. Продемонструвавши силу спільної дії робітничого класу, страйк на Полтавському ГЗК засвідчив водночас і слабкість та ізольованість робітничих організацій, відсутність організаційної традиції та культур.\nЛіві і страйк\nЩе на початку статті згадувався неабиякий ентузіазм, з яким ліві сприйняли звістку про страйк. У перші дні всі-всі-всі хотіли поїхати до Комсомольська. Багато хто їздив. Однак поїздки ці були здебільшого журналістськими. На страйк дивилися з радістю, співчуттям, але зі сторони. Коли мова заходила про організацію в місті конференції або екологічного табору, ентузіазму різко меншало. Майже всі віддали перевагу відпочинку у Криму на «лівому таборі».\nТаке відсторонення та небажання брати на себе відповідальність пояснюється далеко не тільки лінощами. Адже, зробивши дуже багато для медійної підтримки страйку, ліві гостро відчули відсутність власного аналізу, бачення, позиції. В результаті вони закономірно опинилися у хвості, віддавши фактичне лідерство та керівництво страйком у руки правих авантюристів, які зраджують робітничий клас та дискредитують ідеї солідарності. Можна прогнозувати, що у найближчі роки після такої поразки на Полтавському ГЗ незалежним профспілкам буде дуже важко. Як наслідок, ліві зашкодили самим собі і класу, який вони намагаються представляти. Заради примарної єдності дій із сумнівними авантюристами ліві не змогли артикулювати свою принципову позицію солідарності.\nХвостистський характер діяльності лівих був обумовлений недоліками їхньої внутрішньої організації. Можливо, для радикальних «не оголошених» протестів дійсно більше підходить не зареєстрована профспілка, а міцна політична організація. Однак існуючий спосіб взаємодії лівих важко назвати організацією. Існують активістські мережі, гуртки, осередки, не здатні, на жаль, до єдності в масштабній та систематичній діяльності. Той же факт, що ліві дозволили себе втягнути в авантюру, не здатну до легального захисту інтересів робітників НС, не перевірили легальний бік справи, інакше як злочинною халатністю не назвеш.\nАле не весь досвід страйку є виключно негативним. Навіть навпаки – його можна вважати першим і дуже важливим кроком у становленні в Україні якісно нового молодого та потенційно надзвичайно потужного робітничого руху. В останні роки спостерігається ренесанс досліджень соціології робітничого класу. Виявом неабиякого інтересу наукової спільноти до робітничих протестів був, зокрема, круглий стіл «Робітничий страйк у сучасній Україні», організований у Києво-Могилянській академії вже 22 жовтня 2010 року – через два місяці після страйку на Полтавському ГЗК. Цю публічну дискусію можна вважати першою спробою зробити позитивні висновки з досвіду комсомольського страйку.\nПершою доброю звісткою для лівих можна вважати те, що існування робітничого класу, незважаючи на всі чутки щодо закінчення історії, знову є, так би мовити, встановленим науковим фактом. Доброю не тому, що ліві бажають, щоб робітничий клас існував вічно, просто це ще раз доводить, що в цілому ми на правильному шляху до подолання капіталізму.\nНе менш важливим є висновок щодо новітніх форм організації капіталістичного виробництва. З’ясувалося, що «аутсорсінг» та «аутстафінг» є лише новими формами експлуатації та протидії організованому робітництву. Так звані «віртуальні», засновані на широкому використанні мереж аутсорсінгу організації вважалися в нас останнім писком моди інформаційного та постіндустріального суспільства. Виявилося, що ці технологічні інновації добре приживаються і на ґрунті нашої сировинної індустріальної економіки, підштовхуючи робітників не стільки до висот «пост-економіки», скільки до злиднів та соціальної деградації. Отже, одним із найважливіших підсумків комсомольської «італійки» є висновок про виняткову важливість організованої політичної боротьби всіх лівих та робітничих організації проти аутсорсингу — за повну заборону таких форм зайнятості, які передбачають тимчасові контракти на виконання фактично постійної роботи та будь-які форми субпідряду робочої сили, тобто застосування фіктивних роботодавців для зняття відповідальності з фактичних споживачів робочої сили.\nОстаннім, але найважливішим, є висновок про міжнародний характер робітничої боротьби. Акція солідарності з українськими робітниками в Лондоні відбулася, незважаючи на грамотний анти-піар, організований Ferrexpo (не без використання інформації про зв’язки між НС та ультраправою ВО «Свобода»).\nНезважаючи на обмежений масштаб, ця демонстрація, організована такими незалежними лівими активістами, як Кріс Форд та інші, справила велике, принаймні психологічне, враження. Адже це перша за багато років акція солідарності з українськими робітниками у Великій Британії. Це сигнал не тільки для корпорацій, але і для робітників – не лише британських, але й українських. Робітничий інтернаціонал – це єдиний засіб поставити під сумнів владу капіталу як у країнах периферії, так і у метрополії сучасної світосистеми. Старший викладач Лондонського столичного університету (London Metropolitan university) Марко Бойцун, який був присутнім на акції, дуже вдало пояснив, чого бояться міжнародні корпорації:\nСаме підприємство повідомило інвесторам, що витрати на заробітну плату на комбінаті становлять лише 13% від усіх витрат виробництва. Тому завоювання робітниками більшої зарплатні не надто позначається на витратах виробництва. Робітники настільки мало заробляють, що зміна їхньої заробітної платні не відіграє великої ролі. Ferrexpo переймається лише про свій імідж на біржі. У колишній комуністичній країні, де витрати на виробництво взагалі є низькими, де немає захисту праці, де підприємство не несе відповідальність за знищення навколишнього середовища, де держава стоїть на боці роботодавців, такі фірми, як Ferrexpo, є дуже привабливими для інвесторів. Ви й самі бачите, що за останній рік, може, півтора, ціна акції Ferrexpo дуже стрімко зросла від 24 пенні до 4 фунтів.\nПідприємство й інвестори на біржі бояться не лише того, що робітники завоюють більшу робітничу платню, а й того, що робітничий рух зорганізується і зв’яжеться з ширшим робітничим рухом, що робітники будуть захищати не лише свої економічні права, а й політичні права, право на самоорганізацію та захищатимуть навколишнє середовище 11.\nСаме в цьому — в необхідності не тільки локальної, але і національної та міжнародної політичної самоорганізації робітничого класу, причому не тільки у формі профспілок та навіть міжнародних профспілкових об’єднань, — і полягає головний позитивний висновок боротьби робітників Комсомольська.\nХочу висловити вдячність моєму другові та відданому активістові профспілкової та соціалістичної боротьби Денису Лєвіну, щирість якого не може бути поставлена під сумнів попри розбіжності поглядів щодо шляхів організаційного будівництва української лівої.\nЦя стаття не була би написана без матеріалів наданих «Архівом робітничого руху України», який було започатковано нещодавно Анастасією Рябчук та Віталієм Атанасовим. Дуже корисними були поради та критичні зауваження Володимира Іщенка, Юрія Лебедєва та інших дописувачів розсилки «Ліва думка». Винятково цінним для розуміння процесів, які відбуваються у гірничометалургійній галузі України, було спілкування з Юрієм Самойловим з Національної профспілки гірняків України та Марією Курзіною з міжнародного профспілкового об’єднання International Union of Food workers.\nОсобливу подяку хочу виловити Ніні Потарській та Сергію Кутньому з якими ми разом працювали над інформаційною підтримкою страйку.\nФилби, К., 1980. Моя тайная война. М.: Воениздат.\nУ листопаді 2010 року Ferrexpo plc. анонсувало інвестиційну програму обсягом майже 650 млн. доларів США на найближчі 2-3 роки. ↩\nЗа даними річних звітів, основу виробництва складає місцева сировина, закупівля концентрату з інших родовищ складає менше 10% обсягів власного видобутку. ↩\nКанал Ніни Потарської, окремі відео за адресами: http://www.youtube.com/watch?feature=player_detailpage&v=U5M_S4DER4c, http://www.youtube.com/watch?feature=player_detailpage&v=2o2eqKy9QRo, http://www.youtube.com/watch?feature=player_detailpage&v=H0ZOdg0qzog. ↩\nКанал Олексія Кляшторного, присвячений страйку на Полтавському ГЗК, а також коментар Семенюк-Самсоненко. ↩\nКанал Віктора Шапінова, виступ представника офіційної профспілки, а також виступ Сергія Киричука . ↩\nІталійським страйком, або «італійкою», звичайно називають колективну акцію протесту працівників підприємства, яка може бути офіційно не оголошеною та полягає у саботуванні виробничого процесу шляхом суворого дотримання всіх норм та правил роботи, виконанні всіх вимог техніки безпеки тощо. ↩\nЛідер робітничої ради Херсонського машинобудівного заводу Леонід Нємчонок був до початку страйку одним із членів офіційного профкому та «вимушений» був представляти профком перед власником та державними органами через те, що все профспілкове керівництво заводу опинилося під час страйку на лікарняному. ↩\nПро існування на комбінаті незалежної профспілки мені відомо зі слів Олександра Татарінова. Представники цієї профспілки з’являлися і на зборах страйкарів, пропонували підтримку. Як з’ясувалося, ця спілка не є частиною НПГУ. Точну її назву встановити мені, на жаль, не вдалося. ↩\nПовідомлення у стрічці LabourStart з’явилося тільки після публікації 3 серпня у стрічці Reuters Africa. Пізніше, 8-го серпня, з’явилося повідомлення у Solidarity Report на RadioLabour. ↩\nБуквально за день до переговорів «Організація Марксистів», яка, незважаючи на внутрішні конфлікти, тоді ще існувала, надрукувала листівку для робітників Полтавського ГЗК із закликом до солідарності всіх профспілок зі страйкуючими робітниками ГТЦ. Тираж було навіть доставлено з Києва до Комсомольська. Однак голова НС заборонив його розповсюдження, і представник ОМ у керівництві НС нічого не зміг, а може, і не схотів із цим вдіяти. ↩\nБойцун, М. Виступ на круглому столі «Робітничий страйк в сучасній Україні» у Центрі візуальної культури НаУКМА 22 жовтня 2010 року. ↩\nАвтор: Захар Попович\nВперше опубліковано в: Спільне, №4, 2012: Класова експлуатація і класова боротьба\nАтанасов Віталій, Рябчук Анастасия


Житомирська область: під час ліквідації пожежі в житловому будинку вогнеборці виявили двох загиблих громадян » День Украины\nЖитомирська область: під час ліквідації пожежі в житловому будинку вогнеборці виявили двох загиблих громадян\n11:51, 11 февраля 2018,\n11 лютого о 05:02 до Служби порятунку «101» надійшло повідомлення про пожежу в житловому будинку в м. Баранівка.\nНа місці події з’ясувалося, що дерев’яна оселя повністю охоплена вогнем. Сусіди, які й викликали рятувальників, повідомили, що в будинку повинні знаходитися хвора літня жінка та її син. Також вони розповіли, що господиня прикута до ліжка і не може самостійно пересуватися.\nВисока температура та сильне задимлення не давало змоги бійцям ДСНС зайти у середину. Тому вогнеборці розпочали гасіння через вікна. О 06:00 пожежу вдалося локалізувати. В одній із житлових кімнат, на підлозі, фахівці ДСНС вивили тіло загиблого 63-річного чоловіка. Трохи згодом, під час розбирання конструкцій даху, який впав у середину оселі, у тій же кімнаті рятувальники вивили тіло 93-річної власниці. О 10:30 пожежа ліквідована. Причина пожежі, а також усі обставини наразі встановлюються правоохоронцями.


Нардеп Дейдей попросив суд заборонити Гладковському виїжджати за кордон на ПМП - 112 Україна\nНардеп Дейдей попросив суд заборонити Гладковському виїжджати за кордон на ПМП\nУ суді наразі розглядають питання про відкриття провадження за цим адміністративним позовом\nЄвген Дейдей РБК-Україна\nДепутат від "Народного фронту" Євген Дейдей просить Окружний адміністративний суд Києва зобов’язати Службу безпеки України заборонити Олегу Гладковському виїжджати на постійне місце проживання до іноземної держави. Про це повідомляє прес-служба суду.\nЯк повідомляється, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність СБУ, що полягає у невжитті відносно Гладковського заходів тимчасового обмеження у праві виїзду на постійне місце проживання до іноземної держави після його звільнення з посади першого заступника секретаря РНБО.\nДейдей також просить зобов’язати СБУ у передбаченому законом порядку запровадити щодо Гладковського заходи тимчасового обмеження у праві виїзду на постійне місце проживання строком на 5 років, тобто до березня 2024 року, а також подати до ДПС відповідне доручення.\nПозивач просить заборонити Адміністрації ДПСУ вчиняти будь-які дії або бездіяльність пов’язані з пропуском через державний кордон Олега Гладковського до закінчення щодо нього п’ятирічного обмеження виїзду.\nУ суді наразі розглядають питання про відкриття провадження за цим адміністративним позовом.\n11 квітня Національне антикорупційне бюро України оприлюднило заяву, в якій звинуватило Спеціальну антикорупційну прокуратури України у саботажі розслідування корупції в оборонній сфері.\nТакож, за інформацією НАБУ, процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, розпочатому за публікаціями BIHUS.info, в усному порядку зажадало вилучити імена Гладковського та інших фігурантів з клопотань, які будуть передаватися до суду.\nПізніше Спеціалізована антикорупційна прокуратура спростувала звинувачення НАБУ в саботажі розслідування корупції в "Укроборонпромі". Також у САП заперечують, що вимагали викреслити зі справи ім'я Олега Гладковського.\nЄвген Дейдей — координатор батальйону патрульної служби міліції спеціального призначення "Київ-1" Головного управління МВС України в місті Києві. Народний депутат України (VIII скликання). Член МДО "Депутатський контроль".\n#Євген Дейдей #СБУ #Гладковський #позов до суд


Щасливі входини – газета Проскурів\nУ Хмельницькому відкрили новий дитсадок за європейськими стандартами\nЩе два року тому на вулиці Залізняка в мікрорайоні Озерна між новобудовами поруч із прокладеною стежкою росли чагарники і дерева. Нині замість стежки та розбитої дороги — нова асфальтова зі зручними тротуарами, парковкою, газонами й сучасним освітленням. А на місці хащ височіє триповерхова будівля, розмальована яскравими фарбами. Це — новозбудований дитячий садок “Кобзарик”. На подвір’ї гучно, весело, а від святкових вишиванок, стрічок та повітряних кульок аж рясніє в очах. Тут відзначають входини. Подія й насправді вагома, адже в мікрорайоні Озерна, де стрімко будувалось житло, надзвичайно складно було влаштувати дитину в дошкільний заклад. Відтак батькам доводилось прилаштовувати малечу в переповнені дитсадки.\nЗараз ситуація кардинально змінилась. “Козачок” відкрив двері для 350 дошкільнят і сьогодні усім їм можна лише позаздрити. Дитсадок не лише просторий, а й збудований за європейськими стандартами компанією “Будівельний Альянс Груп”. За словами її гендиректора Івана Крутилка, це єдиний дитячий заклад не лише в місті, а й в області, який має сертифікат енергоефективності і всі системи проточно-витяжної вентиляції та кондиціювання. Сучасною мовою, це система рекуперації, під час роботи якої відбувається процес повернення тепла з відпрацьованого витяжного повітря. Завдяки цьому на вулицю виходить охолоджене повітря, а в приміщення потрапляє свіже і нагріте. До прикладу, якщо дитина після прогулянки поклала до шафи мокру куртку чи черевики, то за якихось півгодини одяг висохне. Окрім цього, стіни будівлі утеплені зовні десятисантиметровим шаром екоматеріалу. І це ще далеко не все. На кухні замість газових плит — індукційні. А це миттєве нагрівання спеціально призначеного посуду, який також закупили, та негайне вимикання плити при відсутності посуду, що, звісно, економить витрати електроенергії. За словами кухаря дитсадка Людмили Матвєєвої, готувати на таких плитах одне задоволення: “Швидко, безпечно і при цьому зберігаються всі вітаміни та смакові якості страв. А ще відсутність запаху від смаження, випічки. Що цікаво, від роботи цих плит повітря не нагрівається, тож кухарям працювати комфортно”.\nОбладнана кухня у дитсадку ще й ліфтом, яким подаватиметься їжа одразу в групи. Разом з цими новаціями у “Козачку” доволі багато ігрового простору як у приміщенні, так і на вулиці. Є великий спортмайданчик з безпечним покриттям, бігові доріжки, гойдалки та навіси. А ще тут висадили три сотні дерев та кущів, тож зелені не бракує. Є в приміщенні й власне бомбосховище.\nВід побаченого батьки дітей у захваті. “Ми щодня спостерігали за будівництвом, оскільки воно поруч з нашою багатоповерхівкою. Знали, що має бути сучасний дитсадок, але те, що побачили, приємно здивувало, емоції переповнюють. І дуже втішно, що влада міста будує заради перспективи, дорого і якісно”, — ділиться враженнями багатодітна мама Олена Ковальчук. Не приховують емоцій і вихователі. Кажуть, умови настільки комфортні, що навіть малеча, яка досі не відвідувала дитсадок, без проблем відпускає батьків додому.\n“Будівництво “Кобзарика” обійшлось місту в 53 мільйони гривень. Це недешевий об’єкт, — каже міський голова Олександр Симчишин, — але він того вартий, адже збудований для наших дітей. Не правильно, коли в одній групі 36-40 дітей, це важко і для них, і для вихователів. Сьогодні ми відкриваємо найкращий садочок у Хмельницькому, але й далі продовжуємо будувати дитячі садочки, щоб наші діти зростали в гарних умовах і стали щасливими людьми”.\nПоруч із “Кобзариком” зводиться молодша школа. Наступного року планують завершити будівництво й цього не менш важливого об’єкта для мікрорайону Озерна.\nЗагалом, починаючи з 2016 року, в Хмельницькому здаються в експлуатацію нові навчальні заклади. Так, у 2016 році розпочав роботу дитячий садочок №3 “Світлячок” у мікрорайоні Ружична, в 2017-ому біля садочка №36 “Вербиченька”, що в мікрорайоні Виставка, розпочав працювати новозбудований корпус, а в 2018 році запрацював дитячий садочок №7 “Козачок” у Гречанах.\nЗа словами Олександра Симчишина, коли завершиться вже розпочате будівництво дитсадка в Лезневому та НВО на Старокостянтинівському шосе, плюс запланований ще один дошкільний заклад на Озерній, проблема з дитсадками в місті буде загалом вирішена.\nПопередня новина Попередня новина Перший символічний гол на новому полі\nНаступна новина Наступна новина Міжнародний діалог


Показано 1-24 з 113\nКилимок для новонароджених 666-7BP-14BP-16BP-24BP 4 види\nКилимок-мат EVA M 5712-1\nКилимок для новонароджених 8801-31\nКилимок для новонароджених 062-63-64\nКилимок для немовляти 211, 2 кольори\nКилимок для новонароджених 325-66-68-69 3 види, в сумці\nКилимок для новонароджених 023-13G\nКилимок для новонароджених RE333-24\nКилимок для новонароджених RE333-17\nКилимок для новонароджених PB101-2-3-4 4 види\nКилимок для немовляти М 5469 дуга, підвіски, піаніно, муз., світло, бат., кор., 45,5-32-8 см.\nКилимок для новонароджених 2017-1-2-3-4-5B 5 видів\nКилимок для новонароджених 902-920 2 види\nКилимок для новонароджених 658-59-62 3 види, в сумці\nКилимок для новонароджених 023-34\nКилимок для немовляти HX9124-25-26A\nКилимок для новонароджених HE0604\nКилимок для немовляти 668-151\nКилимок для новонароджених 9112 2 кольори\nКупити еко-килимки, килимки пазли і мозаїки\nВеликий вибір розвиваючих килимків за оптовими цінами\nЩоб зробити життя дитини цікавіше і різноманітніше, батьки купують багато різних іграшок і дитячих тренажерів. Одним з таких помічників для батьків стає розвиваючий килимок.\nНавіщо малюкові потрібен розвиваючий килимок?\nЩоб визначити, чи потрібен дитині килимок, варто розглянути його функціональність. Якщо килимок великого розміру, то дитина зможе його досліджувати і вивчати. Однак якщо килимок займає весь вільний простір, то він може швидко набриднути.\nДитячі еко-килимки з матеріалу EVA\nМоделі килимків виробляються з досить міцного і гіпоалергенного матеріалу. Килимки мають в своїй конструкції утеплювач. Причому такі килимки можуть бути як з найпростіших конструкцій, так і обладнані музичними клавішами, іграми, іграшками та ін. Розвиваючі килимки подобаються дітям, вони люблять проводити на килимку час і грати на ньому.\nРозвиваючі килимки виготовляються з розрахунком віку дитини. Є моделі, які підходять немовлятам. А є моделі, розраховані на малюків, які вже повзають або самостійно сидять.\nБагато що залежить від якості матеріалу і наповнення килимка. Тканина повинна бути стійкою до забруднень, легко очищатися і не викликати алергії. Деталі повинні бути такими, щоб дитина не змогла їх проковтнути або поранитися.\nВибирати модель килимка потрібно з численними елементами (різними тканинами, стрічками, кільцями, мотузочками, шарудіння і ін.). Це дозволить розвивати тактильну чутливість, дрібну моторику, мислення.\nГарним доповненням до килимка стають музичні клавіші. Звуки флори і фауни, класичні мелодії викликають інтерес у дітей. Крім того, діти вчаться натискати на клавіші, а це розвиває координацію.\nВеликий вибір меблів для новонароджених\nДитячі килимки - питання і відповіді.\n1. Як вибрати розвиваючий килимок для малюка?\nКилимок для малюка вибирається по його функціоналу. Існують звичайні килимки з музичними панелями і мобілями, які здатні розважити дитину на кілька хвилин, є килимки з різною поверхнею рифлені, для сенсорної інтеграції малюка. Килимок підбирається за запитами батьків.\n2. Килимок для малюка з якого віку?\nКилимок для малюків можна використовувати з 3 місяців.\n3. Для чого потрібен розвиваючий килимок для малюків?\nКилимок для малюка служить в якості іграшки для дитини, а так само в якості розвитку моторики.


Рівнян запрошують стати частиною «Феєрії успіху маленьких зірок» | Рівняни\nЦентр талантів «EVA_lution» та ГО «Талановиті діти Рівненщини» готують до друку видання «Феєрії успіху маленьких зірок». Ваша дитина теж може стати частиною цієї незабутньої історії! Маєш талант – тобі є що сказати про свій успіх – поспішай!\n«Феєрія успіху маленьких зірок» – це не друковане видання, де мами хизуються перемогами своїх дітей! Це не каталог дітей-моделей! Це книга дитячих секретів! Секретів успіху маленьких зірочок, які мають мрії і цілі, які прагнуть щось змінити, чогось досягти. Тому, що поділившись своїм секретом успіху, Ви допоможете комусь розкрити свій талант, подолати недоліки, стати щасливою людиною!\nПрезентація книги 10 березня 2019 року у столиці!!! Всі деталі можна уточнити у Наталії ШМІД\nРівне, новини рівного, Наталія Шмід, книга, маленькі рівнняи, феєрія


Види квітників у садовому дизайні | Ремонт та вироби своїми руками\nВиди квітників у садовому дизайні\nКвітники – узагальнююча назва для різних видів квіткового оформлення. Квітники прикрашають наші парки та сквери, їх можна побачити і біля житлових будинків. Квітникарі класифікують квітники на клумби, рабатки, бордюри, міксбордери, рокарій (альпійська гірка), контейнери і вази, солітери.\nСеред квітників головне місце належить клумбі. Клумби – ділянки, засаджені квітами одного виду рослин або кількома. Клумби бувають круглими, овальними, квадратними, прямокутними, вони нагадують живі килими. Дуже красиві клумби з однорічників, квітучі безперервно весь сезон, а також клумби з багаторічників, що цвітуть у різний час з весни до пізньої осені. Часто з квітів різних видів квітникарі складають на клумбах барвисті візерунки і малюнки.\nУздовж огорож будівель і доріжок у парках зустрічаються і вузькі квітучі смужки – рабатки. Складають рабатки з рослин одного-двох видів, посаджених у кілька рядів. Довжина рабатки може бути довільною, але вона повинна перевищувати ширину в три-чотири рази. Якщо рабатка одностороння, то краще зробити її зі змішаних посадок високих і низьких квітів. Висаджені рядами, вони виглядають дуже красиво. У двосторонній рабатці також можна використовувати високі і низькі рослини, тільки високі рослини потрібно посадити посередині, а низькі рослини висаджуються по обох краях рабатки.\nГрупи кольорів на клумбах, та й самі клумби нерідко обмежують бордюрами – вузькими посадками з низьких рослин з яскравими красивими листям, наприклад, з хост. Бордюри бувають весняними, літніми і постійними. Для постійних бордюрів зазвичай вибирають рослини з декоративним листям, які гарно виглядають протягом усього сезону. Красиві бордюри з чорнобривців, хости, аліссуму, аллиума, цинерарії, стахиса, або чистеца, дицентры.\nМіксбордери – це широкі смуги з квітів, що представляють собою змішані рабатки і бордюри. Їх складають таким чином, щоб квіти в міксбордерах цвіли з весни до осені. Цей тип квіткового оформлення дуже підходить до оформлення дачної ділянки.\nЩоб правильно скласти міксбордер, потрібно знати нехитрі правила: не можна разом саджати світлолюбні і тіньовитривалі, вологолюбні та посухостійкі рослини.\nВ міксбордерах можуть бути і групові посадки якогось одного виду рослин, наприклад, троянд. Це обумовлено не тільки красивим видом квітучих рослин, але й доцільне з точки зору догляду за групою, наприклад, обробки від хвороб або укриття на зиму. Групові посадки красиво виглядають з садовими декоративними доріжками. Прекрасне враження справляють і однорідні групи багаторічників, вільно розташованих на газоні.\nСолітери – це поодиноко посаджені рослини красивою формою куща, рясно квітучі, з декоративним листям.\nКвіткові контейнери і вази підходять для оформлення вікон, балконів, терас, сходів. Форма і величина контейнерів може бути різною. У контейнери або вази зазвичай висаджують рослини одного виду.\nРокарій (кам’янистий сад, альпійська гірка) – куточок саду, зовні нагадує мініатюрний альпійський луг. Перші рокарії з’явилися в XIX столітті в Швейцарії. В рокарії об’єднано кілька елементів природної природи: камені, струмочки (можуть бути з каміння або іншого природного матеріалу), водоспади, болота та інші малі водойми.\nРокарії можуть бути високими і не дуже, великими і займати весь дачну ділянку, або маленькими – всього півтора квадратних метра.\nНавіть маленькі за площею, кам’янисті гірки дуже ефектно виглядають, тому що дозволяють створювати цікаві композиції. Навіть на невеликій гірці можна посадити багато різноманітних рослин. На гірках кишені і тріщини між камінням засипають спеціально підготовленої землею, і висаджують туди рослини.\nНа альпійських гірках вирощують не тільки невибагливі гірські рослини – іриси, ясколка повстяна, енотери, очитки, крокуси, ломикамені, дзвіночки, едельвейси, тирличу, але і лікарські рослини. Рослини точно також поливають і підгодовують за необхідності, а також стежать за тим, щоб один вид рослин не пригнічував сусідні види.


Кислотність ґрунту впливає на розвиток і ріст «зелених вихованців». Реакція грунту залежить від вмісту в ній алюмінію, водню, кальцію і магнію. Грунт з великим вмістом іонів водню має кислу реакцію. Реакцію ґрунту позначають латинськими літерами рН. Грунт з рН 7 вважається нейтральною. Якщо ж рН більше 7 – грунт вважається засоленої і непридатною для вирощування культурних рослин. рН 5-6 говорить про те, що ґрунти з кислою реакцією. Дуже кислі ґрунти мають рН нижче 5-6.\nНайкраще рослини розвиваються на нейтральною і слабокислою (рН 6-6,5) ґрунті. З кислого грунту дуже швидко вимиваються фосфор, калій і більшість мікроелементів. Більша кислотність пригнічує діяльність мікроорганізмів, що уповільнює процес переходу азоту в доступну для рослин форму. Іони водню легко розчиняють токсичні сполуки бору, марганцю, заліза. Внаслідок хімічних процесів також погіршується структура ґрунту.\nЩоб зменшити кислотність ґрунту, проводять її вапнування. Вапнують грунт, якщо рН менше 6. Вапно вносять в процесі перекопування і зашпаровують на глибину 20 див. На легких кислих грунтах вносять 400 г/м2, на важких і середніх — 600 г/м2.\nУ коригуванні кислотності потребують не тільки сильнокислі ґрунти, але і засолені. Такі грунти також непридатні в первозданному вигляді для садівництва. Щоб знизити рН використовують гіпс, вносячи його під перекопування по 200-300 г/м2.\nЗа допомогою в лабораторію\nЩоб дізнатися кислотність грунту на ділянці, необхідно провести аналіз в лабораторних умовах. В лабораторіях визначають реакцію ґрунту та вміст у ньому необхідних рослинам речовин. Ця інформація необхідна для коригування доз добрив.\nЩоб замовити аналіз грунту, необхідно правильно зібрати її зразок. Якщо на всій ділянці грунт схожий по механічних властивостях, то досить зібрати один змішаний зразок, взявши проби з різних куточків двору. Для цього викопують яму на глибину оброблюваного шару з одного вертикальною стінкою. Потім лопатою з вертикальної стінки зрізають шар грунту завтовшки 3-4 див. Таким способом беруть 5-6 проб. Грунт зсипають на поліетиленову плівку, просушують і ретельно перемішують.\nРослини, що люблять кислий грунт\nКислі грунти, як малопридатні для сільського господарства, звичайно ж, прийнято вапнувати. Але захоплені садівники і квітникарі можуть не поспішати з цією процедурою. Адже існує велика кількість рослин, які можуть нормально розвиватися тільки на кислих грунтах.\nХто з квітникарів не мріяв посадити магнолію, гортензію, вересові, рододендрони і орхідеї? А адже всі вони люблять «кисленькое»!\nТакож на кислих грунтах можна створити багатий ягідник. Він дозволить поласувати журавлиною, брусницею, чорницею і лохиною.\nТак що сад з кислою грунтом – це не вирок, а можливість створити багатий і неповторний сад.


Adagio Jeddah City Center - Джидда - Hotels.com\nAdagio Jeddah City Center, Джидда, Провінція Макка, Саудівська АравіяНапрямок\nАпарт-готель в місті Джидда, що пропонує басейн на вулиці та ресторан\nMadinah Branch Road, Al Andalus, Джидда, 23326, Makkah Province, Саудівська Аравія\nТоргова вулиця Thalia — 6 хв пішки\nСаудівський центр образотворчого мистецтва — 17 хв пішки\nТорговий центр Джидди — 39 хв пішки\nПрофільна лікарня «King Faisal» — 3,9 км\nFood for Thought 'Abraj' — 6,6 км\nJeddah Chamber of Commerce — 6,6 км\nJeddah Fountain View — 7,3 км\nJeddah Eye Hospital — 7,7 км\nКішла аль-Джідда — 7,8 км\nТЦ «Stars Avenue» — 8,5 км\nВорота Баб-Макка — 8,5 км\nКонтинентальний сніданок подається за 35.00 SAR за особу (приблизно)\nAdagio Jeddah City Center пропонує безплатне скасування без штрафів?\nТак, Adagio Jeddah City Center пропонує номери за поворотними тарифами на нашому сайті, які ви можете скасувати за кілька днів перед приїздом. Радимо ознайомитися з політикою скасування цього помешкання.\nAdagio Jeddah City Center: які заходи чистоти і гігієни впроваджено в помешканні?\nAdagio Jeddah City Center пропонує паркування на території?\nAdagio Jeddah City Center має басейн?\nAdagio Jeddah City Center дозволяє перебування з домашніми тваринами?\nО котрій годині Adagio Jeddah City Center починає реєстрацію та виселення?\nAdagio Jeddah City Center пропонує ресторан? Чи є ресторани поблизу?\nТак, тут є ресторан. Поблизу є такі ресторани, як Studio Masr (9 хв. пішки), IHOP (11 хв. пішки) та Shake Shack (11 хв. пішки).\nAdagio Jeddah City Center: чим можна зайнятися в самому помешканні або неподалік?\nAdagio Jeddah City Center пропонує відкритий басейн і фітнес-центр.


Навчальні курси Robotics\nМісцеві, інструктора під керівництвом Live робототехніка навчальних курсів демонструють через інтерактивні практичний практиці основам і передові поняття робототехніки.\nРобототехніки підготовка доступна як "на місці навчання" або "дистанційне навчання жити". На місці навчання в прямому ефірі може здійснюватися на місцевому рівні в україні або в Неbleprog корпоративні навчальні центри в україні. Дистанційне навчання в прямому ефірі здійснюється шляхом інтерактивного, віддаленого робочого стола.\nКурси: ROS: Programming for Robotics\nGo Одне приготування, комунікація та робоче середовище он-лайн працювали досить гладкою. Хоча ми не мали потрібної вимоги до попереднього курсу, тренер мав багато пацієнта, щоб допомогти нам нам це було.\nКурси: Drone Programming with ArduPilot\nТренер дуже спеціалістивий, а віртуальне настільне середовище працювали добре.\nПоєднання теорії та практики, і той факт, що курс керує плавно через зміст, який в іншому випадку займе деякий час і розчарування, щоб пройти через себе.\nRobotics Зміст курсу\nДаний курс вводить методи машинного навчання в робототехнічних додатках.\nЦе широкий огляд існуючих методів, мотивацій та основних ідей у контексті розпізнавання образів.\nПісля короткого теоретичного обговорення учасники виконають прості вправи, використовуючи відкрите джерело (як правило, R) або будь-яке інше популярне програмне забезпечення.\nУ цій інструкції під керівництвом живих тренінгів учасники навчаться створювати робот за допомогою апаратного забезпечення Arduino та мови Arduino (C / C ++).\n- Побудуйте та працюйте робототехнічну систему, яка включає як програмні, так і апаратні компоненти\n- Зрозумійте основні поняття, що використовуються в робототехнічних технологіях\n- Зберіть двигуни, датчики та мікроконтролери у робочому роботі\n- Розробіть механічну структуру робота\n- Набори обладнання будуть вказані інструктором перед тренуванням, але грубо містять наступні компоненти:\n- Дошка Arduino\n- Датчик дистанції\n- Підпорядкований Bluetooth\n- Прототипна дошка та кабелі\n- Автомобільний комплект\n- Учасникам доведеться придбати власне обладнання.\n- Якщо ви хочете налаштувати це навчання, зв'яжіться з нами, щоб узгодити.\nROS -Industrial ( ROS -I) - проект з відкритим кодом, який будується на ROS . Він розширює можливості ROS на виробництво автоматизації та робототехніки.\nУ цьому тренінгу під керівництвом інструкторів учасники дізнаються, як почати розробку з ROS -Industrial.\n- Встановлення та налаштування ROS -Industrial\n- Реалізуйте планування руху та шляху на ROS I, використовуючи такі інструменти, як MoveIt! і Декарт\n- Створюйте прості програми- ROS -I програми\n- Створюйте, тестуйте, розгортайте та усувайте неполадки нового робота з ROS -I\nRobotics - це область в галузі штучного інтелекту (AI), яка займається програмуванням та розробкою розумних і ефективних машин.\nЦей інструктор-під керівництвом, прямий тренінг (онлайн або на сайті) спрямований на інженерів, які хочуть програмувати і створювати роботи за допомогою базових методів інтелектуальної інтелекту.\nВикористання фільтрів (Калман і частинки) для того, щоб робот міг знайти рухомі об'єкти в своєму середовищі. Використання алгоритмів пошуку та планування руху. Введення PID-контролів для регулювання руху робота в середовищі. Використання алгоритмів SLAM для того, щоб робот міг картувати невідому середовище.\nRobotics і Artificial Intelligence (AI) є потужними інструментами для розвитку систем безпеки в ядерних об'єктах.\nУ цьому інструкторіальному навчальному курсі учасники дізнаються про різні технології, рамки та методи програмування різних типів роботів, які будуть використані в галузі ядерної технології та екосистем.\n4-тижневий курс проводиться 5 днів на тиждень. Кожен день триває чотири години і складається з лекцій, дискусій та практичного розробки роботів в живій лабораторній середовищі. Учасники будуть завершувати різні реальні проекти, які застосовуються до їхньої роботи з метою здійснення набутих знань.\nМета харчування для цього курсу буде симулюватися в 3D за допомогою симуляційного програмного забезпечення. Після цього код буде завантажений на фізичне обладнання (Arduino або інше) для кінцевого випробування. ROS (Роботська операційна система) відкритого коду рамки, C++ і Python будуть використані для програмування роботів.\nВизначте основні поняття, що використовуються в робототехніці. Розуміти і керувати взаємодією між програмним забезпеченням і обладнанням в робототехнічній системі. Зрозуміти і реалізувати компоненти програмного забезпечення, які підштовхують робототехніку. Створіть і експлуатуйте симулятивний механічний робот, який може бачити, відчувати, обробляти, навігувати і взаємодіяти з людьми через голос. розуміння необхідних елементів штучного інтелекту (машинне навчання, глибоке навчання і т.д.) Використовується для створення розумного робота. Використання фільтрів (Калман і частинки) для того, щоб робот міг знайти рухомі об'єкти в своєму середовищі. Використання алгоритмів пошуку та планування руху. Введення PID-контролів для регулювання руху робота в середовищі. Використання алгоритмів SLAM для того, щоб робот міг картувати невідому середовище. Тестувати і вирішувати проблеми робота в реалістичних сценаріях.\nХардкор-кіти будуть підтверджені інструктором перед тренуванням. Кіт буде більше або менше містити наступні компоненти: Arduino Управління Контролер двигуна Відстань сенсор Bluetooth рабство Прототип панелі та кабелів USB кабель Автомобільний кіт - Учасники повинні забезпечити свою власну техніку.\nДля налаштування будь-якої частини цього курсу (програмування мови, робот-модель, мікроконтролер і т.д.) Будь ласка, зв'яжіться з нами для оформлення.\n6-тижневий курс проводиться 5 днів на тиждень. Кожен день триває чотири години і складається з лекцій, дискусій та практичного розробки роботів в живій лабораторній середовищі. Учасники будуть завершувати різні реальні проекти, які застосовуються до їхньої роботи з метою здійснення набутих знань.\nМета харчування для цього курсу буде симулюватися в 3D за допомогою симуляційного програмного забезпечення. ROS (Роботська операційна система) відкритого коду рамки, C++ і Python будуть використані для програмування роботів.\nВизначте основні поняття, що використовуються в робототехніці. Розуміти і керувати взаємодією між програмним забезпеченням і обладнанням в робототехнічній системі. Зрозуміти і реалізувати компоненти програмного забезпечення, які підштовхують робототехніку. Створіть і експлуатуйте симулятивний механічний робот, який може бачити, відчувати, обробляти, навігувати і взаємодіяти з людьми через голос. розуміння необхідних елементів штучного інтелекту (машинне навчання, глибоке навчання і т.д.) Використовується для створення розумного робота. Використання фільтрів (Калман і частинки) для того, щоб робот міг знайти рухомі об'єкти в своєму середовищі. Використання алгоритмів пошуку та планування руху. Введення PID-контролів для регулювання руху робота в середовищі. Використання алгоритмів SLAM для того, щоб робот міг картувати невідому середовище. Розширюйте здатність робота виконувати складні завдання через Deep Learning. Тестувати і вирішувати проблеми робота в реалістичних сценаріях.\nДля налаштування будь-якої частини цього курсу (програмування мови, робот-модель і т.д.) Будь ласка, зв'яжіться з нами для оформлення.\nThis instructor-led, live training in україні (online or onsite) is aimed at developers who wish to install, configure, and manage AWS RoboMaker capabilities to create, simulate, and deploy applications for robots and autonomous vehicles and devices.\nРозумний робот - це система штучного інтелекту (AI), яка може навчатися з її середовища та досвіду, а також спиратися на свої можливості на основі цих знань. Розумні роботи можуть співпрацювати з людьми, працювати разом і вивчати їх поведінку. Крім того, вони мають здатність не тільки ручної праці, але й пізнавальних завдань. Крім фізичних роботів, Smart Robots також може бути чисто програмним забезпеченням, що проживає на комп'ютері як програмне додаток без рухомих частин або фізичної взаємодії з світом.\nУ цій навчальній інструкції учасники вивчать різні технології, основи та методи програмування різних типів механічних інтелектуальних роботів, а потім застосують ці знання для завершення власних проектів Smart Robot.\nКурс ділиться на 4 розділи, кожен з яких складається з трьох днів лекцій, дискусій та практичного розвитку роботи у живій лабораторії. Кожен розділ завершить практичний практичний проект, який дозволить учасникам практикувати та демонструвати отримані ними знання.\nЦільове апаратне забезпечення цього курсу буде імітуватися в 3D через програмне забезпечення для моделювання. Для програмування роботів буде використовуватися ROS (операційна система роботів) з відкритим вихідним кодом, C ++ та Python.\n- Розуміння та управління взаємодією програмного та апаратного забезпечення в робототехнічній системі\n- Розуміння та реалізація програмних компонентів, що є основою Smart Robots\n- Побудуйте і керуйте симульованим механічним інтелектуальним роботом, який може бачити, розуміти, обробляти, розуміти, переміщатись та взаємодіяти з людьми через голос\n- Розширюйте здатність «Розумного робота» виконувати складні завдання через «Глибоке навчання»\n- Перевірте та усуньте Smart Robot у реалістичних сценаріях\n- Щоб налаштувати будь-яку частину цього курсу (мову програмування, модель робота тощо), будь ласка, зв'яжіться з нами, щоб організувати.\nБот або chatbot - це, як комп'ютерний помічник, який використовується для автоматизації взаємодії користувачів на різних платформах обміну повідомленнями та швидкого виконання завдань без потреби користувачів спілкуватися з іншою людиною.\nУ цій навчальному посібнику учасники навчаться навчатися, як почати розробку бота, оскільки вони проходять через створення зразків chatbot, використовуючи інструменти розробки ботів і рамки.\n- Зрозумійте різне використання та застосування ботів\n- Зрозумійте повний процес розробки ботів\n- Дослідіть різні інструменти та платформи, які використовуються в будівельних ботів\n- Побудуйте зразок chatbot для Facebook Messenger\n- Створіть зразок chatbot, використовуючи Microsoft Bot Framework\n- Розробники зацікавлені у створенні власного бота\nМехатроніка (також мехатронічна інженерія) - це поєднання механіки, електроніки та інформатики.\nЦей інструктаж, який проводиться під керівництвом викладача (на місці або на відстані), спрямований на інженерів, які хочуть дізнатися про придатність штучного інтелекту до мехатронних систем.\n- Отримати огляд штучного інтелекту, машинного навчання та обчислювального інтелекту.\n- Розуміти поняття нейронних мереж і різні методи навчання.\n- Ефективно підбирайте підходи штучного інтелекту для реальних проблем.\n- Впроваджуйте застосування ШІ в мехатронному машинобудуванні.\nROS означає робочу операційну систему. Це рамки з відкритим кодом, які використовуються для розробки передових роботів.\nУ цій навчальній інструкції, учасники навчаться, як почати використовувати ROS для своїх проектів робототехніки за допомогою візуалізації роботів і інструментів моделювання.\n- Зрозумійте основи ROS\n- Дізнайтеся, як створити базовий проект робототехніки за допомогою ROS\n- Дізнайтеся, як використовувати різні інструменти для робототехніки, включаючи інструменти моделювання та візуалізації\n- Ентузіасти робототехніки\n- Інженери та техніків\nArduPilot є відкритим кодом, безпілотний автомобіль Autopilot Software Suite для керування безпілотними літаками.\nЦей інструктор-під керівництвом, прямий тренінг (онлайн або онлайн) спрямований на розробників і технічних осіб, які бажають розробити і розробити безпілотний дрон.\nСтворення відповідного середовища розвитку. Виберіть і застосуйте правильні інструменти для програмування дрона. Визначте і налаштуйте фірм-програм, середній програмний та API-стак. Тестуйте і дебютуйте свій код за допомогою програмного забезпечення для симуляції дрона.\nЦей тренінг базується на відкритому програмному забезпеченні автопілот: ArduPilot. Щоб отримати персоналізовану підготовку для цього курсу, будь ласка, зв'яжіться з нами, щоб організувати.\nAerial Robotics - це технологія, що займається проектуванням і моделюванням безпілотних літаків, також відомих як безпілотні авіаційні транспортні засоби (UAVs) і кадроватори. Вона вирішує виклик автономного і розумного польоту для різних промислових застосувань.\nЦей інструктор-під керівництвом, прямий тренінг (онлайн або на сайті) спрямований на інженерів і розробників, які бажають розробити, розробити та випробувати авіаційні транспортні засоби шляхом вивчення різних концепцій і інструментів авіаційної роботи.\nВизначте основні принципи авіаційної роботи. Модель і дизайн UAV і quadrotors. Дізнайтеся про основи контролю польоту та планування руху. Дізнайтеся, як використовувати різні симуляційні інструменти для авіаційної роботи.\nДрони (також відомі як безпілотні авіаційні транспортні засоби або ВВС) - це безпілотні пристрої, які самостійно літають для виконання різних завдань у багатьох галузях і галузях. Ефективність і технічні можливості технології дрона роблять його корисним у багатьох практичних застосуваннях, таких як рятувальні місії та малювання земель для сільського господарства.\nЦей інструктор-під керівництвом, прямий тренінг (онлайн або навколо) спрямований на кожного, хто хоче зрозуміти основи UAS і застосовувати технології безпілотних літаків у плануванні, операціях, управлінні та аналізі для різних галузей.\nЗнайдіть фундаментальні знання про УАВ і дрон. Дізнайтеся про класифікації і використання дрона, щоб знайти відповідні UAV, які відповідають різноманітним потребам. Оцінюйте варіанти доставки та правила для зручної експлуатації дрон. Визначте ризик і етику використання технології дрона. Вивчайте майбутні використання та можливості УАВ, включаючи інтеграцію з іншими технологіями.\nДрони, або безпілотні авіаційні транспортні засоби, стають провідними пристроями для оптимізації сільськогосподарських і сільськогосподарських методів. Технологія дрона забезпечує ефективні рішення для потреб сільського господарства, такі як скорочення часу і витрат на придбання даних про урожай, а також поліпшення стабільності.\nЦей інструктор-під керівництвом, прямий тренінг (онлайн або онлайн) спрямований на аграрних техніків, дослідників та інженерів, які бажають застосовувати авіароботику в оптимізації збору даних та аналізу для сільського господарства.\nВизначте технології і правила, пов'язані з ними. Використовуйте дрон для придбання, обробки та аналізу даних про урожай для поліпшення сільськогосподарських та сільськогосподарських методів.


Борис Гребенщиков приїхав в Київ подивитись на чудотворну ікону | Новини на Gazeta.ua\nБорис Гребенщиков приїхав в Київ подивитись на чудотворну ікону\nСереда, 27 жовтня 2010 14:55\nБорис Гребенщиков, перебуваючи в Києві, мав намір відвідати Миколо-Йорданську церкву.\nПро це він розказав вчора на прес-конференції перед своїм концертом.\n"Я багато де бував в Києві. Сьогодні поїду у храм на вулиці Фрунзе, 47А", - сказав Гребенщиков.\nЗараз у церкві знаходиться Тихвинська-Сльоточива ікона Богородиці.\nГребенщиков більше п'яти років займається укладанням списку чудотворних ікон Росії, тому його і зацікавила Миколо-Йорданська церква. Двадцять років тому зацікавився будизмом. Переклав з англійської три книги, присвячені цьому віросповіданню. Зараз, за його словами, займається перекладом ще одної.\n"Бог дуже добрий до кожного і всіх любить. Просто ідіоти ті, хто цього не помічають", - зазначив рокер.\nЗа інформацією кореспондента Gazeta.ua храм рокер так і не відвідав. Співробітники церкви відповіли, що рокера знають і їхню церкву він не відвідував.\nНезважаючи на високу релігійність, Гребенщиков від наркотиків, алкоголю та куріння відмовлятись не збирається.\n"Я обожнюю свої погані звички! Якщо хочу пити — одразу це роблю. Раджу всім прислухатись до свого організму. Він не дурень, знає, що йому треба. Звичку ніколи не кидаю, можу призупинити. Ось зараз я ж не п'ю і не курю", - сказав російський рокер.\nБорис Гребенщиков разом зі своїм гуртом "Акваріум" приїхав в Київ з Донецька. Виступали з новою програмою "Червона ріка".\nГребенщиков поділився секретом щастя Переглядів: 1130\nБориса Гребенщикова порівняли з Гогеном Переглядів: 893\nБорис Гребенщиков втрачає зір Переглядів: 719\nБорис Гребенщиков порадував українських дітей-інвалідів (ФОТО) 1 Переглядів: 2998\nЗараз ви читаєте новину «Борис Гребенщиков приїхав в Київ подивитись на чудотворну ікону». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


студентська програма стажування в канаді mitacs globalink research internship\nСтудентська програма стажування в Канаді Mitacs Globalink Research Internship\nСтудентам третього курсу бакалаврату пропонується подавати документи на участь в програмі оплачуваних науково-дослідницьких стажувань в університетах Канади. Стажування триватиме з травня по вересень 2020 року.\nУчасники, що пройшли відбір, проходять 12-тижневе дослідницьке стажування під керівництвом канадських викладачів університетів з різних наукових дисциплін: від інженерних, технічних і математичних до гуманітарних і соціальних наук. Програма стажування в даний час доступна в більш ніж 60 університетах Канади. Випускники програми Globalink Research Internship, що зацікавлені в поверненні до Канади для навчання в магістратурі, мають право на отримання стипендії Globalink Graduate Fellowship.\n2. СV з описом наукових інтересів (шаблон на сайті програми).


Натуральний засіб для підтримки серця. Вона настільки смачна, що її цілком можна використовувати як десерт до чаю, вона має потужні цілющі властивостями.\n1 частина кураги, 1 частина чорносливу без кісточок, 1 частина інжиру, 1 частина волоських горіхів, 1/3 частини меду (наприклад, по 300 г кураги, чорносливу, інжиру, горіхів і 100 г меду). Сухофрукти промити, якщо курага і чорнослив дуже тверді — замочіть їх ненадовго в невеликій кількості води. Вимочені фрукти віджати, додати до них горіхи і мед і все збити в міксері до отримання однорідної пасти. Суміш повинна стояти в холодильнику.\nДля підтримки серцевого м`яза за сніданком, обідом і вечерею з`їдати по 1 ч. ложці пасти. Для нормалізації роботи кишечника вранці, натщесерце, випити 1/2 стакана води і з`їсти 1 ст. ложку пасти. Курси лікування пастою не обмежені: її можна додавати до раціону постійно.\nДля зниження ваги її можна застосовувати, як описано в дієті: узяти 500 г, розділити на 10 порцій і з`їдати по одній кожен час. Якісні, але досить дорогі сухофрукти продаються в супермаркетах у фірмових упаковках. Фасовки зазвичай невеликі — 200—250 г, а на етикетці міститься вичерпна інформація про калорійність даного продукту. Зручно: відомі і вага, і калорійність, свідомо висока якість, ніяких відходів. На ринку зробити правильний вибір складніше.\nКупувати курагу слід середньої жорсткості, без кісточок і не гнатися за яскравим кольором. Соковитий оранжевий колір може говорити про застосування при сушці хімікатів для збереження привабливого вигляду. Невеликий запас сухофруктів можна зберігати в скляній банці, прикритим папером. Найгірше сухофрукти зберігаються в поліетиленовому пакеті, а краще всього — в полотняному.\nНОВИЙ ПОГЛЯД < Попередня\nНаступна >Підготуйте свій організм до холоду та зими


У центрі Києва співробітник посольства Азербайджану влаштував п'яну аварію - ЗМІ - Київ - TCH.ua\nУ центрі Києва співробітник посольства Азербайджану влаштував п'яну аварію - ЗМІ\nКиїв 15 жовтня 2016, 12:24\nВодій Mitsubishi Outlander вилетів на зустрічну смугу, пошкодивши два автомобіля.\nВ центрі Києва на Бессарабській площі три автомобілі потрапили у масштабну аварію.\nІнцидент стався вранці у суботу, 15 жовтня.\nЧитайте також: Моторошна лобова: у столиці не розминулися дві легкові автівки\nВинуватцем ДТП став водій автомобілі Mitsubishi Outlander, передає видання dtp.kiev.ua. Намагаючись на швидкості повернути з вулиці Хрещатик на бульвар Тараса Шевченка, він вилетів через тротуар на дорогу із зустрічним рухом.\nВ результаті автомобіль пошкодив бетонні півсфери, протаранив Renault і врізався у Toyota. Водій Renault отримав серйозні травми. На фотографіях та відео - пошкоджений автомобіль Renault.\nЗа інформацією видання, за кермом Mitsubishi перебував співробітник посольства Азербайджану - чи-то заступник посла, чи-то сам посол. Також, за словами очевидців, водій перебував у нетверезому стані.\n"Бульвар перекрили. Працювали медики, рятувальники, три патрулі поліції. Піднявся кіпеж. Приїхали дипломати з Азербайджану і навіть СБУ. Чи підтвердиться офіційно сп'яніння водія Mitsubishi, невідомо", - йдеться у повідомленні видання.\nЗазначимо, що це, ймовірно, вже не перша аварія за участі співробітників азербайджанського посольства. Так, 16 червня 2016 року ЗМІ повідомляли про аварію на Поштовій площі у Києві, в якій нібито авто посольства Азербайджану розтрощило легковик із газовим балоном.\n© За матеріалами dtp.kiev.ua / ОС