Крадіжка телефонного кабелю - "Укртелеком" розповів про масштаб проблеми | СЬОГОДНІ\n25 липня 2018, 16:13 Переглядів:\nОднією з найгостріших проблем, яка змушує "Укртелеком" витрачати ресурси і недоотримувати прибуток, залишається проблема крадіжки мідного кабелю. За перше півріччя 2018-го зафіксовано понад 10 тис. випадків крадіжок кабелю на мережах "Укртелекому". Фактично кожної години трапляються 2-3 нові крадіжки. Про це розповів на прес-конференції генеральний директор компанії Юрій Курмаз.\nКожен такий випадок крадіжки призводить до відмови у доступі до стаціонарного телефонного зв'язку сотень і тисяч абонентів. Наприклад, на день проведення прес-конференції через "кабельних злодіїв" не працювали телефони у 384 тисяч абонентів. А на відновлення пошкодженої інфраструктури потрібно чимало часу і коштів.\nНайбільш проблематичним у цьому відношенні регіоном в нинішньому році є Київ і Київська область. Тоді як минулого року найбільша кількість крадіжок належала Дніпропетровщині і південним регіонам. У компанії пояснюють таку ситуацію міграцією злочинних угруповання, які промишляють крадіжками кабелю.\nКількість крадіжок телефонного кабелю в Київській області в першій половині 2018 році зросла майже вдвічі. Кількість крадіжок в Києві і області на кінець травня вже перевищила кількість крадіжок по регіону за 12 місяців 2017 року.\nНайбільша кількість крадіжок фіксується в Деснянському і Дніпровському районах (понад 250 випадків крадіжок кабелю в кожному з початку року), а також в Святошинському (130 крадіжок). Від дій зловмисників страждають цілі мікрорайони, включаючи розташовані там соціальні установи і органи влади\n"У цьому році випадків крадіжок зафіксовано на 5% менше, ніж за першу половину минулого року. Але це не знижує масштабності проблеми", – говорить директор з корпоративних комунікацій "Укртелекому" Михайло Шуранов.\nЗмінився і характер крадіжок. Якщо раніше більшість крадіжок чинили на магістральних кабелях, то останнім часом переключилися на будинкові. Від кожної такої крадіжки, звичайно, страждає менша кількість абонентів, але шкода від них не менша.\nСитуація ускладнюється тим, що серйозні покарання за такі злочини застосовуються рідко.\n"Навіть якщо наші служби затримують зловмисника під час вчинення злочину, його випускають на волю впродовж доби, тому що не пред'являють звинуваченнь за статтею, яка вимагає тримання під вартою. Наприклад, не враховують факт проникнення в замкнене приміщення підвалу або телефонного колодязя, що ( проникнення) є серйозним правопорушенням. Таким чином, злочинець може продовжувати скоювати крадіжки. Наприклад, в Броварах, в ряді 9-поверхівок, на бульварі Незалежності зараз не працюють стаціонарні телефони тому, що зловмисники 8 разів за пів року крали кабель з підвальних приміщень. Відновлювати просто немає сенсу. Один із злочинців був затриманий і опізнаний. Він вже тричі крав телефонний кабель в одному і тому ж районі. Зараз він перебуває під домашнім арештом. Це далеко не єдиний випадок, коли ми знаємо особистість людини, яка вчинила крадіжку. Але утримання під вартою до рішення суду для них як правило не застосовується", – констатує Михайло Шуранов.\nЗ проблемою крадіжок обладнання "Укртелекому" та інших телеком операторів розбиралися навіть у Верховній Раді. У різних регіонах проходили виїзні засідання парламентських комітетів з питань інформатизації та правового забезпечення правоохоронної діяльності.\n""На жаль, це призводило лише до дуже короткого позитивного ефекту. А іноді викликало міграцію цих згубних явищ в інші регіони", – говорить Юрій Курмаз.\nАсоціації телеком операторів подавали до Верховної Ради пропозиції щодо посилення відповідальності для самих злодіїв і для пунктів з прийому краденого металу. Однак, поки реальних зрушень в цьому питанні немає.\nКрадіжки кабелю і витрати на відновлення зв'язку серйозно позначаються на результатах компанії. Так, за перше півріччя 2018-го дохід компанії виявився трохи нижчий, ніж за аналогічний період минулого року – 3 млрд 249 млн (було 3 млрд 295 млн). У тому числі чистий прибуток знизився з 355 до 289 млн грн.\nУ той же час у другому кварталі 2018 року загальний дохід "Укртелекому" відповідає аналогічному показнику за 2017 рік – 1,633 млрд грн. Прибуток склав 137 млн грн.\nНезважаючи на зменшення доходів від телефонії, зростає дохід компанії від надання доступу до інтернету (на 5,3% за квартал) та інших послуг. На 10% до 75 Гбіт зросло споживання інтернету абонентами Укртелекому.\nСума сплачених компанією податків істотно збільшилася. За другий квартал 2018 року вона склала 493 млн грн. У минулому році в другому кварталі було сплачено податків на 475 млн грн. За 6 місяців 2018 року "Укртелеком" сплатив до бюджетів усіх рівнів 1 млрд 16 млн грн податків.\nНагадаємо, раніше повідомлялося, що "Укртелеком" готовий провести кабельний інтернет в українські села.\nТакож повідомлялося, з 1 березня 2018 року "Укртелеком" припинив надання послуг телеграфного зв'язку.\nукртелеком, крадіжки, кабель\nВи зараз переглядаєте новину "\tЧому у 384 тисяч абонентів "Укртелекому" не працюють телефони". Інші Економіка дивіться в блоці "Останні новини"


За три останні роки обсяги переказів зросли з менш як 6% ВВП до майже 11%.\nБуквально за три останні роки обсяги переказів зросли з менш як 6% ВВП до майже 11%. Це приблизно стільки ж, скільки станом на сьогодні становлять статки доларових мільярдерів з України. Тільки заробітчани переказують гроші в Україну, а мільярдери їх вивозять. З доходів перших податки сплачуються, оскільки більша частка переказів іде на споживання, адже підтримують вони найменш забезпечені верстви населення, а доходи других рідко стають об'єктами оподаткування та найчастіше використовуються на всілякі дурниці. Перші заробляють свої гроші чесно, важкою працею, а другі — на сумнівних схемах типу "Роттердам+", "Укроборонпром-", періодичних валютних кризах або фіктивних банкрутствах банків.\nПро це у своїй статті для DT.UA пишуть Костянтин Швабій, доктор економічних наук, професор, Тетяна Яроцька, кандидат економічних наук, і Світлана Федчук, кандидат юридичних наук, інформує «Є!».\nОтже, на їх думку, висновки про справедливість і першочергову необхідність реформ у тих чи інших сферах кожен може зробити сам, оскільки то є очевидним.\n“ "За відносними показниками обсягу переказів ми навіть випередили таку країну, як Філіппіни (10,46%ВВП). У світовому рейтингу більшими, ніж українські, є показники лише у таких невеликих країн, що значною мірою залежать від доходів своїх заробітчан, як Непал (28,31% ВВП), Ямайка (16,63), Грузія (11,83% ВВП). Для порівняння, традиційні світові лідери — Індія та Китай (за обсягами переказів в абсолютних величинах показники за 2018 р. становлять 79,5 млрд і 67,4 млрд дол.) отримують у відносному еквіваленті з-за кордону лише 2,66 і 0,23% від ВВП відповідно", — зазначають експерти\nЧитайте також: Українські заробітчани переорієнтовуються з Польщі на Німеччину: це активізувало діяльність шахраїв\nЕксперт назвав умови, які повернуть емігрантів в Україну


Асоціація "IT Ukraine" - SoftServe STOP COVID-19\nSoftServe STOP COVID-19\nSoftServe запустив інтернет-платформу STOP COVID-19 на Львівщині\nЛьвівська обласна рада та фахівці SoftServe розробили інтернет-платформу «STOP COVID-19» та чатботів. Мета цієї платформи – розвантажити екстренну медичну допомогу.\nВідтепер на сайті https://covid-19.lvivoblrada.gov.ua/ мешканці Львівщини можуть дізнатися, куди звертатися у випадку підозри на коронавірус. Для цього також можна скористатися чатботами у Телеграмі та Вайбері. Ресурс містить вичерпну інформацію про перелік та контакти медичних установ області із зазначенням контактів сімейних лікарів, а також – актуальна карта поширення Covid-19 в Україні. Крім того, на сайті стисло подано інформацію про симптоми коронавірусу, групи ризику, поширення захворювання та рекомендації щодо превентивних заходів.\nМета нашої ініціативи - дуже проста, - каже голова Львівської обласної ради Олександр Ганущин. - Свідомі мешканці Львівщини знають, що при підозрі на коронавірус чи при погіршенні здоров‘я не потрібно одразу викликати «швидку». За протоколом людина першочергово має звернутися до свого сімейного лікаря, отримати консультацію і свій план дій. Тож тому, хто забув його контакти чи адресу, сайт та чатбот нагадає про це.\nSoftServe розробив цю платформу на волонтерських засадах та планує подальші кроки щодо її розвитку та можливого поширення в інші області також.\nЯк тільки з’явилася ідея створити інформаційний ресурс, який допоможе населенню в час епідемії коронавірусу, одразу наші спеціалісти спільно з працівниками облради взялися до втілення задуму. Фактично за 5 днів ми розробили веб-додаток з базою даних лікарів та медичних установ області та два канали – Вайбер та Телеграм. Ще плануємо запустити WhatsApp, - зауважив старший віце-президент SoftServe, член правління фонду «Відкриті очі» Дмитро Іванов. – Ми і надалі будемо підтримувати такі ініціативи та працювати разом.\nЗважаючи на існування різного роду фейкових вкидів у суспільство, розробники сайту перелічують надійні офіційні джерела інформації, а також пропонують до уваги мешканців області актуальні новини щодо протидії коронавірусу на Львівщині.


У Києві відкрилась тритижнева виставка, присвячена поверненню Шевченка до України - Рідна країна\nУ Києві відкрилась тритижнева виставка, присвячена поверненню Шевченка до України\n15 травня 2014 о 11:22\nЦьогоріч увесь світ святкує 200-річчя Тараса Шевченка. На полицях книгарень з’явилося чимало нових книг про генія і в різних варіантах перевидано «Кобзар». У «Мистецькому арсеналі» на день народження поета пройшла масштабна виставка «Шевченкоманія». І чомусь несподівано настала тиша. Мабуть, мало хто знає, що 22 травня також є визначною датою, пов’язаною з генієм.\nГалерея «АВС-Арт» вирішила долучитися до року Шевченка і познайомити глядача з художниками, картини яких мають як пряме, так і опосередковане відношення до шевченкіани, пише Україна молода.\n22 травня 1861 року Тарас Шевченко назавжди повернувся на Батьківщину. Його поховали ще у березні на петербурзькому кладовищі, два місяцi потому, за рядками з відомого «Заповіту», поета привезли до рідної України та перепоховали на Чернечій горі в Каневі, звідки йому видно «...лани широкополі, і Дніпро, і кручі...».\n«Шевченків травень» у галереї «АВС-Арт» — це шана поверненню Тараса Шевченка до України, візуальні роздуми про нього, пошуки його духа у творчості українських митців — класиків і сучасників. Більшість картин, представлених на виставці, датовані 40-90-ми роками ХХ століття. Це «Старий із люлькою» Юрія Коваленка (1950-ті — поч. 1970-х років), Левко Воєдило «Соняхова доля» (1991 рік), Віктор Кириченко «І розп’яли наш тихий рай» (1989 рік), Валентин Алтанець «Зустріч» (1980-ті роки) та багато інших. Мистецтво тих років якнайкраще відображає Україну, її села, людей. А все це, як відомо, має дуже тісне відношення до Кобзаря та його творчості.\nКуратор виставки Алла Марушевська каже, що їх завданням було зібрати все найкраще, що є в українському образотворчому мистецтві за останні роки ХХ — початку ХХІ століть: «Тут зібрані роботи впізнаваних художників, багато з яких стали лауреатами Шевченківської премії. В їхнiх картинах звучить Україна».\nСучасники ж представили свої роботи, написані різними стилями, проте все так само добре переплетені з духом українства та шевченкіаною. Картина «Нам усміхається весна», написана Іваном Марчуком у 2009 році, показує типову українську хату з побіленими стінами та солом’яною стріхою, біля якої ростуть квіти, а в ній самій немов колись жив сам поет. Картина Богдана Задорожного «Весна, весна», датована 2006 роком, суттєво відрізняється від пейзажів, зображених із натури, але і в ній можна знайти щось таке, що перегукується з творами Шевченка.\nТакож на виставці можна побачити роботи лауреатів Шевченківської премії графіка Феодосія Гуменюка і маляра Любомира Медведя, абстракціоніста Олега Мінька, закоханого у чорнобривці живописця Сергія Гнойового, майстра пейзажу Віктора Зарецького, члена львівського художнього об’єднання «Краківська група» 30-х років Леопольда Левицького, графіка Віктора Кириченка, який винайшов авторський друк, та Софії Караффи-Корбут, яка проілюструвала «Кобзар» 1967 року, створивши серію надзвичайно образних графічних робіт.\nВиставка «Шевченків травень» триватиме до 31 травня. Вхід вільний.\nНа відкритті виставки відбулася презентація збірки календарно-обрядових, ліричних, авторських пісень для дітей та дорослих «Пісенний світ українознавста», упорядкованої народною артисткою України, заввідділу культури Національного науково-дослідницького інституту українознавства Валентиною Павлівною Коротя-Ковальською.\nІдея такого пісенника народилася у колишньої солістки тріо «Золоті ключі» під час Різдва, коли сусідні діти прийшли колядувати і розповіли «Коляд, коляд, колядниця...»... «От тоді я і зрозуміла, що сучасна молодь не знає український народних пісень, колядок, веснянок, тому половина цієї книжки присвячена дітям. Пісні були вибрані з репертуару гурту «Чумаки», тріо «Золоті ключі», але більше тут народних пісень. Найголовніше, в пісеннику є 5 пісень на слова Тараса Шевченка», — говорить Валентина Павлівна.\n1 липня відзначають:\nДень архітектури України.\nДень Військово-Морських Сил України.\nДень працівників морського і річкового флоту України.\n1920 – український художник-пленерист, особливо яскраво проявив себе в роботах, присвячених природі Криму.\n1916 – видатний український радянський астрофізик, засновник відомої астрофізичної школи. Уперше в СРСР (1953–1954) прочитав курс радіоастрономії. Головна праця «Всесвіт, життя, розум»\n1909 – першовідкривач вірусної природи ракових пухлин, засновник школи онкологічної вірусології. Першопроходець у застосуванні електронної мікроскопії, в т. ч. в онкологічній вірусології. Багатолітній член Українського лікарського товариства Північної Америки та НТШ.\n28 лютого 2014 о 10:33\nУ Києві відкрилась виставка, присвячена 200-річчю Тараса Шевченка (фото) Новини культури\n30 квітня 2014 о 10:05\nУ «Софії Київській» відкрилась виставка, присвячена Іоану Леванді — першому протоієрею Софійського кафедрального собору Новини культури\n06 серпня 2012 о 13:20\nУ Києві відкрилась виставка трав'яних інсталяцій. ФОТО Новини культури\n15 травня 2013 о 18:15\nНайкращий ескіз логотипу з відзначення 200-річчя від дня народження Т. Шевченка оберуть 28 травня Новини культури\n29 квітня 2014 о 10:46\nУ Києві пройде виставка французького фоторепортера Е.Буве, присвячена Майдану Новини культури


Розваги : 9 незвичних способів "вбити" час\n9 незвичних способів "вбити" час Автор: lesya · Опубліковано: 01.05.2014 14:07 · Розділ: Розваги\n1. Якщо вам нічим зайнятися, а нудне очікування навіває депресивні думки, спробуйте протягом кількох хвилин дуже швидко моргати. Тоді заплющте очі і насолоджуйтеся світловим шоу, яке відкриється вашому погляду. П’ять «вбитих» хвилин вам гарантовано.\n2. Перевірте, скільки часу ви можете тримати певну ноту. Є умільці, які витримують біля двадцяти хвилин.\n3. Перевірте, якими таємними властивостями володіють ваші мізки. Для цього максимально сконцентруйтеся, і подумки скомандуйте якійсь особі зробити те, що ви хочете: приміром, взяти до рук ручку чи випити чашечку кави. Можливо, ви і справді можете керувати людьми?...\n4. Можете уявити, ніби ви робот. Робити це краще удома, а то оточуючих може здивувати ваша винахідливість. Для цього «відроботизуйте» свої рухи, зробіть їх не плавними, а різкими та механічними.\n5. Почухайтесь. Навіть якщо у вас нічого не свербить, одне почухування докорінно змінить ситуацію: свербітиме все тіло. А вже тоді чухання приноситиме справжнє задоволення.\n6. Спробуйте оцінити перехожих. Досить цікавий спосіб, адже ви можете помітити чимало несподіваних дрібниць. Оцінювання проводьте за шкалою від одного до десяти балів. Виберіть якості, за якими проводитимете оцінювання.\n7. Не до вподоби всі ці способи? Спробуйте повторювати якесь одне слово до тих пір, поки воно не втратить будь-який сенс. Це щось на зразок медитацій чи мантр, тому ви не лише «вб’єте» час, але й зможете очиститися від негативних думок.\n8. Перевірте, чи ви, бува, не екстрасенс. На кількох листках однакових розмірів намалюйте різні фігурки – для прикладу, круг, квадрат та трикутник, переверніть їх іншим боком, перемішайте, а тоді спробуйте відгадати, що зображено на кожному аркуші. Накривайте листки долонею і спробуйте відчути ауру, випромінювану кожною фігурою.\n9. Якщо всі ці способи «вбити» час видаються вам дурнуватими й безглуздими, спробуйте зайнятися справами корисними: наприклад, зіграйте в гру BATAL.SU – ця классическая онлайн стратегия с захватом земель розвиває логічне мислення та стратегічні навики, змушує думати і дозволяє відволіктися від справ буденних.\nНе любите комп’ютерні ігри? – зробіть зарядку, пробіжіться туди-суди або зателефонуйте комусь, кому давно не телефонували.


У шести областях України лікарняні ліжка для COVID-19 заповнені на понад 70% - Четверта студія\nУ шести областях України лікарняні ліжка для COVID-19 заповнені на понад 70%\nНовини 29 Жовтня, 2020 107\nУ шести областях України лікарняні ліжка для пацієнтів з коронавірусом заповнені більш ніж на 70%. Всього в країні зайняті вже 65,8% таких ліжок.\nПро це свідчать дані Міністерства охорони здоров’я, пише “Четверта студія” з посиланням на “РБК-Україна”.\nТак, найбільш завантаженими є лікарні Житомирської (100%), Рівненській (90,6%), Полтавській (79,8%), Луганській (79,1%), Одеській (78,4%) та Івано-Франківській (72, 2%) областях. У Києві зайняті 67,9% ліжок.\nПри цьому в країні немає жодного регіону, де лікарняні ліжка були б заповнені менш ніж на 50%. Найкраща ситуація в Херсонській (51,9%), Миколаївській (52,3%) та Тернопільській (52,8%).\nВсього в Україні введено вже 39 252 лікарняних ліжка. Це на 138 більше, ніж днем раніше.\nТакож в країні у всіх регіонах перевищено показник захворюваності COVID-19. В середньому в Україні цей показник становить 234,2 при нормі в 40. Найгірша ситуація спостерігається в Чернівецькій області – 433,7. У Києві показник становить 238,4.


Скандал у школі: комісія виявила порушення\nТема шкільного харчування завжди актуальна і чутлива, адже стосується здоров’я дітей. То й не дивно, що батьки часто прискіпливо ставляться до шкільного меню і намагаються щоденно слідкувати за раціоном своєї дитини. Звісно, більшість мам чи тат обмежуються простим запитанням: «Що смачного давали їсти школі?» Але знаходяться й такі, хто бере шкільне харчування під свій пильний контроль.\nДнями до редакції прийшла Ольга Нестеренко, жителька Сергіївки. Вона член комісії по харчуванню Сергіївської ЗОШ. І, з її слів, під час однієї з перевірок у їдальні знайшли невідповідності нормам, а одного разу взагалі розгорівся скандал – її та членів комісії працівники їдальні не допустили до перевірки і нібито вигнали з їдальні.\nОльга Нестеренко обурена цією ситуацією. Тому написала заяву-звернення до голови РДА, голови Сергіївської ОТГ та відділу освіти, а також попросила опублікувати його на сторінках тижневика:\n«Прошу Вас прийняти до розгляду мою заяву-звернення та батьків, які були вибрані в комісію по харчуванню в Сергіївській ЗОШ на зборах голів батьківських комітетів, в присутності завідуючої господарством Разнової Ю.Г., заступника директора по виховній роботі Ілляшенко А.Г., директора Горб В.І. у вересні 2016 року.\nВідтоді ми періодично відвідуємо шкільну їдальню, щоб перевірити якість та вихід відпущених учням страв. Кожного разу спостерігаємо велику кількість залишків їжі на тарілках, що свідчить про низьку смакову якість страви. Готова страва не завжди відповідає тій вазі, яка зазначена у меню-розкладці (з цього приводу нами був складений акт невідповідності у грудні 2017 року).\nНам завжди були не раді і чинили супротив, але під час перевірки 31.01.2018 р. поведінка педагогічних працівників та працівників харчоблоку школи вийшли за всі рамки допустимого. Директор Горб В.І., побачивши нас у стінах закладу, забув усі культурні манери, притаманні керівнику та педагогу, почав образливо, в грубій формі висловлюватися до членів комісії і всіляко перешкоджав нам провести перевірку шкільного обіду, а саме: зважування порцій страв, виданих учням для встановлення відповідності (не відповідності) ваги виходу готової страви.\nМедична сестра Івко А.С. також повелась некоректно по відношенню до членів комісії і перешкоджала проведенню перевірки, а саме: не допустила до контрольних вагів. Таким чином ми не змогли зафіксувати актом явну невідповідність норми виходу готової продукції, зазначену у меню на одного учня.\nПросимо вас допомогти знайти рішення виходу із ситуації, яка склалася».\nМи спробували розібратись у цій ситуації. Спершу зателефонували до відділу освіти Сергіївської ОТГ. Начальник відділу підтвердила, що також отримала звернення, але водночас сказала, що коментувати його не може, бо, коли стався інцидент, вона була на лікарняному. Проте зауважила, що зверталася до директора школи і чекає його пояснень.\nДо директора Сергіївської ЗОШ Віктора Горба ми вирішили не телефонувати, а завітати без попереджень. У школу ми приїхали у п’ятницю, 9 лютого, близько 11-ї години – саме у цей час школярі повинні обідати (що скоро обід, було відчутно по запаху смаженої рибки). Директора шукати не довелося – він якраз вийшов нам назустріч. Пояснивши, хто ми і чому приїхали, ми попросили провести нас у їдальню і показати усе. Він не відмовився, дорогою почав розповідати, що напередодні у школі відбулося засідання батьківського комітету і ради школи, де обговорювали питання харчування, і нібито непорозуміння вирішене.\nОтже, як відбувається харчування у Сергіївській школі. Зі слів директора, із 1 січня 2018 р. сільрада вирішила зробити харчування платним – 50% вартості сплачують батьки, 50% – сільрада. Безкоштовно харчуються лише пільгові категорії. Окрім цього, діє програма «Молоко» – діти 1-4 класів щодня, окрім п’ятниці, отримують 200 г молока + булочку. Договір на постачання молока уклали із СВК «Токарі». Продукти замовляють у ФОП Ситнік.\nДалі йдемо у їдальню. Там нас спершу зустріли не надто привітно – було помітно, що працівники не надто раді таким гостям. Чому виник конфлікт із комісією по харчуванню, пояснює директор:\n«Два роки тому з ініціативи батьків була створена комісія по перевірці харчування. Єдина проблема у тому, що не було положення про роботу цієї комісії, – вони ходили коли хотіли і як хотіли.\nУ грудні, коли з боку комісії були зауваження (невідповідність ваги, – авт.), дівчата просто перелякалися і забули м’ясо покласти на тарілки, яке стояло поруч уже приготоване.\nІз приводу останнього конфлікту: того дня комісія вимагала зважити порцію, коли діти вже були у їдальні. Уявляєте, зайшло 50 дітей! Потрібно було раніше приходити і важити порції. Та ще й вони не мають права важити, це повинна робити медсестра у їхній присутності. Але ж людям не можна пояснити, що так не робиться».\nНа підмогу директору стає завгосп, Юлія Разнова. Каже, що із січня 2018-го змінилося меню, є норми, за які, з її слів, вийти не можна:\n«Є перше і друге (каша, картопля чи макарони), до яких обов’язково даємо м'ясо, рибу чи ковбасу. Від початку року майже кожного дня даємо ще й булочку. Тепер «пустої» каші немає. Таке меню стало, бо піднялась вартість харчування. А от молодшим класам покращення немає, бо у них і раніше було таке меню».\nПід час розмови намагаємось знайти оком «добову порцію» і журнали, яких, як стверджувала голова комісії, немає на місці. Журнали знаходимо на столику поряд із віконцем видачі страв, а от «добової порції» не видно. Директор пояснює її відсутність тим, що страви тільки готуються, просто їх ще не встигли виставити. Після нагадування «порцію» таки винесли у баночках.\nТим часом медсестра намагається провести контрольне зважування. Але, за класикою жанру, «барахлять» ваги. Кілька разів змінювали батарейки і таки зважили. Цього дня у меню: пшеничний суп, картопляне пюре, смажена риба, твердий сир, хліб і какао. Отже, контрольне зважування показало, що риби поклали на 20 г більше, а сиру більше на 1 г. Усі інші страви також відповідають нормі.\nНа стіні у їдальні вивішені необхідні документи, серед них і «Перспективне десятиденне меню для організації харчування учнів 1-4 класів». На кожен день розписане меню і розрахована приблизна калорійність – від 480 до 904 ккал на день. Є у меню борщ, різні супи, каші й печені, котлети, стегенця, риба смажена і парена, салати з капусти чи буряка і навіть сік та апельсин.\nКухар Ольга Пономаренко, пояснює чому вага того чи іншого продукту іноді більша або менша за норму:\n«Калорійність меню денної і загальної норми регулярно перевіряє санстанція. Якщо якогось продукту не вистачає, то його замінюють іншим, зазвичай твердим сиром (цей продукт взаємозамінюючий по калоріях). І отаке «мудрування» у нас майже щодня – кожні 5 днів ми перераховуємо меню і калорії, бо потрібно вкластися у тижневу норму. День – більша сума, день – менша, але за 5 днів норма по калорійності і вартості витримується. Це допускається, а бухгалтерія контролює».\nПоки ми спілкувалися, почалася перерва і школярі прийшли на обід. Із 112 учнів, які навчаються у школі, харчуються 100. Згодьтеся, це досить високий показник. Запитуємо у дітей, чи їм смакує. Вони дружно відповідають: «Так». Кажуть, що подобаються усі страви, дехто відповідає, що не любить рибу на пару, а хтось каже, що просто не доїдає порцію, бо не хоче.\nДо речі, окрім школярів, у їдальні полюбляють обідати вчителі, а також працівники відділу освіти та сільради. Але, як запевнили нас працівники їдальні, обіди для них платні. Не зрозуміло лише те, звідки для них беруться зайві порції, якщо працівники їдальні так точно вираховують калорії і вагу, та ще й їжі готують чітко на 100, а то й менше учнів…\nОсь така у нас вийшла імпровізована інспекція. Злісних порушень, окрім чашок із надбитими ручками і поганої витяжної системи, нам побачити не вдалося. Сподіваємось, що так і є. Комісія надалі буде слідкувати за порядком – положення уже розроблене, та й директор пообіцяв, що не перешкоджатиме перевіркам, якщо вони не суперечитимуть законодавству. А також сказав, що якщо комісія знову виявить порушення, то знайде спосіб, як наказати винних.\nМи вирішили поцікавитись у гадячан і жителів району, як годують у інших школах.\nКоментарів було небагато, але все ж:\n«З розповіді моїх дітей, в школі №3 несмачно. Подобалось, коли давали запіканку, гречку та сосиску, але після здорожчання смакоти такої стало менше…»\n«Школа №4 страви смачні. Дитина задоволена».\n«Онучка навчається у школі №2. Кожен день запитую, що дають, і кожного разу каже, що давали саму кашу. Робила зауваження у відділ освіти, але реакції немає».\n«У гімназії із початку року харчування покращилось. Тепер дають і щось м’ясне до другої страви. Дітям подобається запіканка».\n«У Лютенській школі годують погано – їжа залишається на тарілці, діти голодні. Дають оселедець і рибний суп, який ніхто не їсть».\n+1 #6 k.lvbkf 02.03.2018, 19:20\nЩо ви пишете яку думку,кого цькують,а потім чого перевіряють безпідставно,во на була там,вона готовила їжу,навіщо писати брехню,коли дійсно гарно годують дітей!Чи може вона хай стає там і працює,бо всі бояться відповідальност і,а як писати вибачте грязь так таланти має кожен!тут написала мамочка,яка нічого не розуміє в харчуванні\n+10 #5 Gromkiy 01.03.2018, 15:15\nЯк прикро, що всі так бояться "пливти проти течії" і закривають очі на багато не допустимих речей. А коли хтось таки висловлює свою думку і потребує підтримки, бо далеко не завжди претензії є безпідставними, його відразу ж цькують і "топчуть".\n+1 #4 Name 01.03.2018, 14:45\nУ Мартинівській школі кухарки готують як для себе вдома, смачно і порції якраз достатні для дітей\n+1 #3 ytbpkjhg 28.02.2018, 19:57\nЗараз,щоб працювати кухарем у їдальнях шкільних,потріб не свідоцтво,або диплом,із розрядом обовязково!А не пишіть,що вижив із дипломом,а працюють значить з вулиці,двірник, чи що?\n-1 #2 неизвестный 28.02.2018, 19:49\nМамочка!Навіщо писати,те чого незнаєш,і не бачила!Так і потім їздять із перевірками,із за таких,як Ви ненормальних!Го тують там гарно і смачно,дітки задоволені!Так що,приберіть коментар,навіщо писати брехню!\n+10 #1 мама 19.02.2018, 09:42\nВ мартинівку приїдьте, мало того що діти не наїдаються так його і їсти не можливо. Директор школи поварів з дипломом вижив остались ті зким можна вкрасти.


Купити дитячі плаття з довгими рукавами від виробника оптом і в роздріб в Україні недорого - інтернет магазин дитячого трикотажу Ліо\nДитячі плаття з довгими рукавами\n110 (5 років)4\nЗ довгим рукавом10\nКупити дитячі плаття з довгими рукавами оптом і в роздріб від виробника в Україні\nВ гардеробі кожної поважаючої себе жінки повинні бути гарна сукня. Але кожна дівчинка - маленька жінка, саме тому важливо звернути увагу на наявність цього атрибута одягу. У нашому магазині українського трикотажу ви можете вибрати дитячі сукні з довгими рукавами і підібрати ідеальний варіант для своєї маленької принцеси. Наш магазин гарантує своїм клієнтам якість готової продукції і приємне враження від покупки.\nЯк правильно вибрати сукню для дівчинки?\nДля грамотного вибору варто дотримуватися основних пунктів:\nКупуйте товар з якісних матеріалів.\nПравильно вибрати розмір, одяг не повинен сковувати рухи дитини або навпаки бути занадто вільною.\nДитячі сукні з довгими рукавами з трикотажного матеріалу стане ідеальним варіантом:\nТрикотажне виріб буде не тільки якісним, але і приємним до тіла дівчинки. Вільний, але при цьому прилеглий до фігури крій дозволить відчувати себе комфортно і затишно. Трикотажна тканина добре тягнеться, еластична, що не сковує рухи.\nСукня з трикотажу не порушить «дихання шкіри», залишаючи відчуття легкості. Трикотажна сукня підійде для будь-якого сезону і виду заходу, будь то звичайна прогулянка або важливе свято.\nНайбільшим плюсом трикотажних тканин є їх простота в догляді. Не потрібно нічого, крім звичайного прання при наступних умовах: ручне прання при температурі не вище 30 градусів; прання в пральній машині в «делікатним режимі» з аналогічним температурним режимом; використання спеціальних порошків.\nТрикотажні тканини гіпоалергенні, не викликає відчуття свербіння. Трикотаж виробляється з натуральних матеріалів і проходить попередню обробку перед реалізацією продукції.\nДитячі сукні з довгими рукавами з трикотажу не потрібно гладити, так як воно просто не помнеться. При тривалій шкарпетці і частих праннях тканина не втратить свій первісний вигляд, залишаючись красивою і якісною ще довгий час.\nТрикотаж легко піддається очищенню, бруд не в'їдається в тканину.\nТрикотажні вироби відповідають співвідношенню ціна / якість.\nПри бажанні до трикотажного виробу легко додати додаткові деталі і так же легко позбутися від них.\nТаким чином, покупка дитячого сукні з довгими рукавами стане вигідним додатком до гардеробу маленької модниці.\nСукня " Голді ", Молочний, 104 (4 роки)\nСукня " Голді ", Персиковий, 104 (4 роки)\nСукня " Ніккі ", Молочний, 86 (1.5 роки)\nСукня " Ніккі ", Лавандовий, 86 (1.5 роки)\nСукня " Ніккі ", Персиковий, 86 (1.5 роки)\nСукня "№ 22", Сірий, 110 (5 років)


Дієта при подагрі для швидкого і ефективного схуднення\nПодагра – захворювання суглобів, зумовлене не тільки спадковою схильністю, але і харчовими звичками. Саме тому дотримання дієти при подагрі грає важливу роль в лікуванні і профілактиці розвитку хвороби.\nПричиною виникнення подагри є порушення обміну речовин і відкладення в суглобах, сухожиллях, хрящах та інших тканинах уратів (сечокислих солей). Найчастіше такі кристали відкладаються в суглобах великих пальців ніг, викликаючи сильні больові приступи, деформацію стоп і порушення рухливості пальців.\nДієта при подагрі покликана звести до мінімуму вживання продуктів, що містять велику кількість пуринів, що провокують розвиток хвороби, та інших шкідливих речовин (легкозасвоюваних вуглеводів, насичених жирних кислот тощо). Головний девіз харчування при подагрі: «Баланс у всьому».\nНайкраще при подагрі організувати харчування 5 разів протягом доби. 1 раз в тиждень рекомендується влаштовувати розвантажувальні дні з меню з овочів, фруктів і молочних продуктів.\nНапої, що рекомендуються при подагрі:\n1. лужна мінеральна вода.\n2. свіжі ягідні, овочеві і фруктові соки, краще всього цитрусові, виноградні (якщо нема схильності до цукрового діабету).\n3. брусничні, журавлинні та інші ягідні морси без додавання цукру.\n4. компоти з сухофруктів і шипшини.\n5. неміцний чай.\n6. відвари цілющих трав (брусничника, чебрецю, звіробою та ін).\nБажано випивати 2-2,5 л рідини в добу. Цукор при цьому слід виключити.\nПродукти, що рекомендуються при подагрі:\n1. з овочів: помідори, картопля, морква, огірки, цибуля, буряк.\n2. фрукти (насамперед, цитрусові).\n4. молоко, сир і різні кисломолочні продукти з низьким вмістом жиру.\n5. сири нежирних сортів.\n6. яйця (курячі, перепелині).\n7. креветки, кальмари.\n8. вершкове масло і рослинні олії (особливо гарні оливкова і льняна).\n9. несолодкі борошняні вироби і круп'яні страви.\n10. горіхи (мигдаль, фундук, кедрові, фісташки і т. д.).\nПродукти, вживання яких при подагрі необхідно обмежити:\n2. ковбаса, сосиски.\n3. варене м'ясо і риба (тим не менш, 2-3 рази на тиждень їсти їх треба як джерело найважливіших тваринних білків і ненасичених жирних кислот, віддаючи перевагу домашньої птиці, лососеві, сьомзі, вахне, пикше, форелі, макрелі).\n4. насичені м'ясні бульйони.\n8. боби, сочевиця.\n9. з овочів: кольорова капуста, щавель, шпинат, селера, редис.\nЗаборонено вживати при подагрі:\n1. смажене м'ясо і м'ясні екстракти;\n2. субпродукти (легені, печінка, серце, нирки, мізки і т. д.);\n3. консерви м'ясні і рибні;\n5. приправи та спеції (крім лаврового листа і оцту);\n7. міцний чорний чай, кава;\n8. алкоголь (особливо пиво і вино);\nВарто відзначити, що дієта при подагрі має явну вегетаріанську спрямованість. Крім того, правильне харчування слід поєднувати з помірними фізичними навантаженнями (для профілактики відкладення солей суглоби повинні рухатися). Порушення режиму харчування при подагрі призводить до загострень і почастішання нападів. А ось в лазню ходити можна і потрібно, тільки пити при цьому мінеральну воду, а не пиво.\nВажливо: перш ніж сісти на дієту при подагрі проконсультуйтеся з лікарем.


Про нас - "Плати Позже"\nГоловна / Про компанію / Про нас\nФінансовий оператор ПлатиПізніше™ – спеціалізована компанія-провайдер технології фінансування для продавців та покупців товарів та послуг з використанням технології Vendor Finance та клієнтського сервісу по моделі Preferred Account.\nПослуга ПлатиПізніше™- це спеціалізованое рішення для збільшення продажів. Фінансовий оператор здійснює фінансування угод, забезпечує маркетингову та технологічну підтримку функціонування послуги, а також аналіз ризиків, моніторинг та супровід угод з покупцями.\nКолектив Оператора – дружня та професійна команда спеціалістів, яка працює згідно високих стандартів ведення бізнесу. Ми допомогаєм нашим партнерам продавати та заробляти більше, а покупцям – отримувати бажані товари та послуги. В даний момент послуга "ПлатиПізніше" надається більшістю найбільших туристичних компаній України та більш ніж 700 інтернет-магазинами та роздрібними продавцями.\nПослуга ПлатиПізніше™ для покупців – це:\nкороткий строк розстрочки – від 2 до 10 місяців - найбільш оптимальні пропозиції. Виплативши вартість товару чи послуги, покупець знову повертається за новими покупками;\nмаксимально прозорі умови - загальна сума покупки просто змінюється в залежності від строку розстрочки та ділиться на відповідну кількість місячних платежів;\nрівні місячні платежи, а також ніяких щомісячних процентів і комісій, додаткових чи прихованих платежів та страхівок;\nдокументи, які оформлені в стилістиці продавця, що підвищує лояльність до його бренду;\nзручна можливість здійснювати платежі в будь-якому банку, через платіжні термінали чи картою у кабінеті на сайті.


Блокування каналізації огляд популярних систем обмеження водовідведення\nОдин із законних методів боротьби з комунальними боргами - блокування каналізації. Це обмеження водовідведення. Тобто, в квартиру вода буде надходити. Але стоки вже не виводяться. Працівникам ЖКГ не потрібно відвідувати квартиру, щоб відключити її від загальної стічної системи. Тому боржники перешкодити не зможуть. Розглянемо найбільш поширені системи блокування.\nБлокування каналізації «Спрут»\nЩо являє собою блокує каналізацію система «Спрут»?\n1. Перевірка стояка відключається квартири на протікання.\nПрацівники комунальних служб піднімаються на дах будівлі і через головний каналізаційний стояк опускають спеціальний щуп. При виявленні протікання блокування не роблять. Якщо стояк в порядку, то монтують систему «Спрут».\n2. Блокування водовідведення системою «Спрут».\nЗаглушка в системі «Спрут» локально обмежує площу перетину стічних відводів, залишаючи зазор в три міліметри. Цього достатньо для виведення води. Але повноцінно стічна система працювати не буде. Як тільки боржник скористається унітазом, він це зрозуміє.\nСистема блокування каналізації «ковтаючи»\n3. Оператор встановлює всередині стояка заглушку, що обмежує водовідведення.\nРозблокувати систему можна таким же приладом.\nСистема «КІТ» блокування каналізації\nКонструктивні елементи системи:\n2. Пульт управління.\n3. Котушка з кабельним проводом для підключення до мережі.\nУ продажу є різні довжини кабелю. Підключення проводиться до мережі в 220 вольт.\n4. Заглушка на каналізацію і знімний фіксатор.\nПринцип установки заглушки такий же, як в системах «ковтаючи» і «Спрут». Через загальний стояк каналізації ведуть зонд до потрібного відведення. Там примусово ущільнюють заглушку і замикають на «замок».\nВиробники системи «КІТ» обіцяють активну роботу установки\nвід п'ятнадцяти до двадцяти років;\nпри температурі від -30 до +50 градусів.\nСистема блокування «СОВ»\nПрацює по вже знайомому принципом. Зонд доставляє заглушку до місця відсікання трубопроводу. Зусиллям ця полімерна гільза вдавлюється в замулюваність стояка. Замикається. Зняти заглушку можна тільки тим же зондом.\nПереваги системи «СОВ»:\nзмінний діаметр заглушки (від 65 до 110 міліметрів), що дозволяє встановлювати її в каналізаційний стояк без попередньої прочищення труби;\nвиключення заторів в стояку і інших аварійних ситуацій при спробі самовільного усунення заглушки;\nзонд - це гнучкий шланг (а не нафтова система, як в інших блокування), тому увійти в фанову трубу можна і з низького технічного поверху;\nщоб встановити заглушку, не потрібно відключати водопостачання по стояку;\nборжник не в змозі самостійно розблокувати водовідведення, які не розібравши повністю частину загального стояка.\nБудь-яка система блокування хороша по-своєму. Всі вони працюють за однаковим принципом. І у всіх є свої шанувальники, про що говорять позитивні відгуки підприємств.\nСамостійне видалення заглушки заборонено. Більш того, великий ризик пошкодження каналізаційної мережі. А наслідки доведеться усувати самого боржника, про що його попереджають в приписі.\nКаналізація в лазні система і її пристрій своїми руками, як зробити правильно\nЯк промити систему каналізації\nОбмеження каналізації або заглушка для неплатника! Спрут!\nШумоізоляція капота ниви своїми руками, покрокова інструкція\nРинопластика в Мінську\nПеревірка центрування двохопорних роторів - перевірка правильності установки валів електричних машин\nРоблема уніфікації бухгалтерського обліку\nЯк очистити грати на газовій плиті, прості поради


Дизель чи бензин, що легше в обслуговуванні?\nВсе ще вагаєтесь із вибором марки авто й типу агрегату? Іноді забагато інформації – це теж не дуже добре. В огляді обслуговування дизельних та бензинових авто систематизовані корисні факти, які допоможуть визначитися.\nВраховуючи вразливість електросистеми автомобіля в складних сезонних умовах, важливо заздалегідь розібратися, від чого залежить стабільна робота автоелектрики взимку, а потім вчасно виконати підготовку.


Які проблеми були у перших танкових реактивних снарядів | Історичний документ | Історія\nЯкі проблеми були у перших танкових реактивних снарядів | Історичний документ\nВ ті часи Волхонское шосе на відрізку від Талліннського шосе до Машиновипробувальної станції являло собою звичайну ґрунтову дорогу з глибокими коліями і вибоїнами, особливо з’являлися після дощів. Нерідко трейлер доводилося зупиняти біля перехрестя Талліннського і Волхонского шосе, танк спускався на дорогу і далі прямував до місця своїм ходом.\nТак вчинили і з танком, призначеним для випробувань на герметичність відсіків, наповнених паливом. Але як тільки танк залишив трейлер, мотор одразу ж заглох. Вирішили перевірити, чи подається паливо, але воно виявилося чомусь білим, як молоко. З’ясувалося, що застосований для забезпечення герметичності склад, взаємодіючи з паливом, позбавляв його можливості горіти! Довелося застосувати для цього інший склад.\nУ нижній частині нахилених усередину бортів корпусу кріпилися на болтах потужні кронштейни ходової частини машини. Ці кронштейни являли собою прямокутні трикутники, гіпотенуза яких прилягала до скошеного борту.\nУ нижній частині кожного такого кронштейна, уздовж горизонтально розташованого катета, встановлювалася опора балансира опорного катка і пучковий торсіон, а у верхній частині на торці кріпився підтримує каток. Така конструкція спрощувала виготовлення корпусу і забезпечувала легкість відновлення пошкодженої ходової частини машини при підриві на міні.\nІншою особливістю композиції є удосконалення системи охолодження і вихлопу. Для цієї машини замість двох бортових ежекторів, як це було звично з часів танка Т-10, поставили єдиний кормової ежектор.\nОригінальним вузлом в машині був також так званий «даху-балко-воздухоочистйтель». Виникнення такого симбіозу сприяла поява порівняно великого зазору між верхом двигуна і дахом, викликаного збільшеною висотою корпусу. В цьому просторі, прямо в порожнині балок даху, надавали їй високу стійкість від ударної хвилі ядерного вибуху, розташували застосований вперше на танку бескассетный циклонний очисник повітря з оригінальним ущільненням з’єднання з повітрозабірником двигуна. Завдяки рухомому самоподнимающемуся пристрою ущільнення цього стику здійснювалося автоматично при закритті даху.\nПередня частина середнього відсіку призначалася для екіпажу. Попереду сидів водій, а за ним у легкій підвішеною обертається плоскої башточці розміщувався командир-оператор з прицілом і пультом управління озброєнням. Надалі передбачалося на платформу поставити кулемет для самооборони.\nДля розміщення основного ракетного озброєння передбачили два бортових відсіку, в поперечний переріз яких вписувалися б циліндри діаметром 550 мм. Цього розміру було достатньо, щоб розмістити барабанну укладання з чотирма перспективними керованими снарядами.\nОскільки розробка керованих снарядів тільки починалася і для того, щоб встигнути відпрацювати укладання до їх появи, танкові вузли поспішили випробувати на ходовому макеті з використанням турбореактивних снарядів. У барабани діаметром 550 мм укладалися або 8 танкових реактивних снарядів калібру 132 мм, або 6 таких снарядів калібром 152 мм.\nНайбільші труднощі і суперечки виникли при виборі схеми пускової установки і її зв’язку з прицілом. Найпростіше вирішується схема озброєння, коли в одному місці, на одній базі, наприклад у вежі, розміщені і боєкомплект, і знаряддя, і приціл, і оператор. У цьому разі заряджання знаряддя можна здійснювати за постійної жорсткої траєкторії, при цьому боєприпас під час заряджання буде залишатися під бронею.\nЗовсім інша справа, коли снаряди лежать в одному відсіку, а приціл знаходиться на окремій обертається по горизонту платформі. У цьому випадку треба або розмістити пускову установку на тій же платформі і створювати складні механізми, що перекладають ракету з відсіку на пускову установку, або встановити пускову установку у відсіку і забезпечити простоту заряджання, для чого потрібно створювати складну систему, измеряющую неузгодженість між пусковою установкою і прицілом.\nНа першому етапі завдання здавалася дуже простий — адже керована ракета! Отже, достатньо просто пустити її в бік противника, а там наводити на ціль уже під час польоту. Проте перші ж зустрічі з ракетниками розвіяли надії конструкторів. Виявилося, що з урахуванням перевантаження, кутів выстреливания, польотного часу і т. п. ракету треба запускати в цілком певному напрямку в залежності від кута мети, її швидкості і т. п.


Що читає команда Meridian Czernowitz - Блог Yakaboo.ua\nMERIDIAN CZERNOWITZ — мiжнародна лiтературна корпорацiя та одноіменний масштабний поетичний фестиваль (а також — і видавничий проєкт). Назва ініціативи походить від давньої назви міста Чернівці, де і проходить фестиваль, — Czernowitz, а також від промови Пауля Целана, який довгий час проживав тут. Meridian — так називалася промова Целана й описане ним літературне поняття.\n5-8 вересня відбудеться вже Х Meridian Czernowitz, і напередодні події команда розповіла нам свої книжкові рекомендації:\nСвятослав Померанцев – президент MERIDIAN CZERNOWITZ\nТарас Прохасько «Так, але…» (Меридіан Черновіц, 2019)\nТарас Прохасько – суцільна, потужна, свіжа, оксамитова енергія. І доки ми всі чекаємо роман Прохаська, будемо насолоджуватися есеїстикою.\nКнижка з секретом. Текстова частина поєднується з 24-ма картинами відомої київської художниці Олени Придувалової, написаними спеціально для цієї книжки.\nПітер Залмаєв «Довідник (не)молодого батька» (Чорні вівці, 2019)\nТалановитий Пітер придумав стильний та дотепний артбук. Описав дюжиною фраз всі знання світу про дітей. Українською та англійською. Катя створила образи думкам.\nІгор Померанцев «Вы меня слышите?» (Meridian Czernowitz, 2018)\nІгор – великий майстер і творець. Може перетворити радіо на мистецтво, наприклад.\nТіло книжки створила професорка-фрік, талановита та стильна Лідія Стародубцева.\nОксана Забужко «Польові дослідження з українського сексу» (Комора, 2015)\nОксана Забужко та Юрій Андрухович перші сказали, що українська література – це кайф. «Польові дослідження…» – приквел до того, що зараз називається сучукрліт.\nЄвгенія Лопата – директорка фестивалю MERIDIAN CZERNOWITZ\nПетер Енґлунд «Полтава. Розповідь про загибель однієї армії» (Фоліо, 2018, пер. Ольга Сенюк, Олександр Буценко)\nШведську літературу я відкрила для себе відносно нещодавно, фактично три роки тому, коли ми з друзями та однодумцями прийняли рішення організовувати у Полтаві Міжнародний поетичний фестиваль Meridian Poltava – фестиваль української та шведської поезії. Як германіст, я добре знаюся на німецькомовній літературі, а ось скандинавська, конкретно кажучи, шведська – була для мене terra incognita, ключ до якої відкрив Петер Енґлунд, з яким завдяки тому ж Meridian Poltava мені пощастило познайомитися, зі своїм фундаментальним твором про Полтавську битву. Часто цю книжку класифікують як історію про одну із найбільш скорботних сторінок в історії Швеції. Я ж радше, підсилена успішним досвідом проведення фестивалю за участі шведських поетів у місті їх «скорботної сторінки», подала би меседж Енґлунда інакше: 1709 року Швеція програла війну, але чи можна сьогодні насправді вважати це поразкою?\nБільше, ніж самого Юрія Андруховича, я люблю хіба що тексти Юрія Андруховича. Завжди дотепні, завжди точні, завжди продумані та доверешені.\nНевимовно пощастило бути відповідальною редакторкою Юрієвих «Коханців Юстиції», тож прочитала книжку десятки разів, готуючи до друку. Але із кайфом перечитую її знову і знову – щоразу знаходжу щось раніше не зауважене. Так майстерно затягнути читача у гру слів і підтекстів міг лише він – Андрухович – з усією своєю геніальністю та віртуозністю. Беззаперечний must-read.\nЛілія Шутяк – прес-секретарка MERIDIAN CZERNOWITZ\nМало хто знає, що я фанатію від Стівена Кінга. Історії та монстри, яких він вигадує, викликають не лише захват, але часом і заздрість. Як йому це вдається? Одна з книжок автора, з якої раджу починати знайомство з Кінгом, – «Зелена миля». Це своєрідний роман-спогад, у якому автор розповідає історію від імені тюремного наглядача Пола Еджкомба. Тут задіяні відразу два часових проміжки – 1932 рік, коли герой працює у в’язниці, та більше 50-ти років потому, коли він перебуває у будинку для літніх людей. В книжці йдеться про те, що одного дня до тюрми потрапляє величезний негр Джон Коффі, якого звинувачують у вбивстві сестер-близнючок. Але на вигляд він цілком сумирний і навіть беззахисний чоловік, який боїться темряви. Чи міг такий когось убити?\nРишард Капусцінський «Гебан» (Книги-ХХІ, 2019, пер. Олесь Герасим)\nПоїхати до Африки – це та з моїх мрій, яка, мабуть, ніколи не здійсниться. Ще один привід заздрити «королю репортажу» Ришарду Капусцінському. Адже він не лише там побував, але ще й захопливо описав, що бачив. Багато уваги в тексті автор приділяє життю простих людей, які щодня борються за місце під сонцем (у всіх сенсах). «Життя тут – це невпинні зусилля, постійно повторювана спроба знайти крихкий і нестабільний баланс між виживанням і знищенням, який весь час порушується».\nУ книзі письменник змальовує чимало диковинок, які для європейського читача стануть відкриттями. Наприклад, чому на вулицях можна побачити кілометрові кольорові ряди каністр або як пір’я білого півня рятує від злодіїв. «Африка – це країна, що постійно перебуває в русі, в дорозі, в пошуках». А долучитися до них – одне задоволення. Тим паче у компанії одного з кращих репортажистів ХХ століття.\nВолодимир Рафєєнко «Мондеґрін» (Meridian Czernowitz, 2019)\nМоє цьогорічне відкриття. Це перший твір автора, написаний українською мовою після його переїзду в 2014-му з Донецька на Київщину. Так і головний герой роману – Габа – з початком війни на Донбасі переїжджає до столиці. Тут він намагається знайти своє місце в абсолютно іншому ментальному та культурному середовищі. У своєму романі автор ставить чимало питань, пов’язаних із національною ідентичністю українців, мовою, культурою та світосприйняттям. Протягом усього твору героєві не дає спокою кобиляча голова, яка є втіленням дитячих страхів. Що вона символізує, належить дізнатися читачу. Як і зробити різні, не завжди приємні висновки про те, хто ми і куди прямуємо.\nАгнєшка Стельмашик «Хроніки Архео. Таємниця коштовності Нефертіті» (Чорні вівці, 2017, пер. Ірина Шевченко)\nУ дитинстві я страшенно захоплювалась пригодницькою літературою і просто марила подорожами та пошуками стародавніх скарбів. Тепер все це знайшла в серії книжок польської письменниці. Це нонфікшн для підлітків у стилі Індіани Джонс, що пишеться ними ж про власні пригоди. Книжку доповнює чимало інформативних вставок, мап, газетних вирізок, малюнків, схем тощо. А найважливіше – це таємниці, які ще чекають героїв попереду. Такі книжки дуже допомагають розслабитися. Особливо, якщо ти дорослий.\nІрина Манжос – ґест-менеджерка фестивалю, кураторка Літературного целанівського центру\n«Кожен, хто має душу, хоче час від часу побути на самоті». «Кімната для печалі» – збірка, яка не має нічого спільного з печалю, болем та самотністю. Навпаки, для мене вона про теплі осінні вечори, ностальгічні, але такі приємні, спогади, добро та загадковість. Це саме та книжка, з якою хочеться залишитися наодинці, відчути атмосферу та настрій, відшукати знайомі місця і персонажів. А ще її завжди мало.\n11 оповідань, які пов’язані між собою коханням, очікуванням, сподіванням, вірою в майбутню зустріч.\n11 історій, які не мають ні happy end`у, ані чудес, але змушують зупинитись, замислитись, знайти вихід і насолодитися тишею.\nПам’ятаю, одного дня ми з мамою переглядали список літератури, рекомендованої до читання влітку, серед якого був «Маленький принц». Мама сказала, що вона дуже любить цю книжку і, напевно, ми почнемо з неї. Настільки яскраві спогади залишилися з того літа, що тепер в мене є одна єдина улюблена колекція – я збираю книжки Антуана де Сент-Екзюпері «Маленький принц» різними мовами світу. Мої друзі знають про цю колекцію і привозять з подорожей не магнітики, а книжки. Почесне місце в ній займає видання українською мовою від Аба-би-га-ла-ма-ги. Перечитую цей твір раз у 2 роки, щоб потішити дитину всередині себе, переосмислити життя і щоразу отримувати нові емоції.\nСергій Жадан «Антена» (Меридіан Черновіц, 2018)\n«Нехай тобі не буде темно,\nне буде чорно й невиразно,\nнехай все буде недаремно,\nЦю збірку так і хочеться описувати віршами, відчувати ритмами, зображувати картинами. 80 віршів Сергія Жадана + 150 ілюстрацій харківського художника Гамлета = 1 книжка, до якої тягнуться руки, коли хочеться віднайти надію на мир, спокій, отримати естетичне задоволення. Написана просто про найголовніше, гарно про найглибше.\nКолись я починала знайомитись із сучасною українською літературою саме з віршів Жадана і одразу прочитала всі його, видані на той час, поетичні збірки. Зараз я дуже часто повертаюсь до них, коли мені хочеться чогось життєвого, важливого, але легкого і мелодійного. «Антені», власне, ідеально пасує така характеристика.\nНещодавно з колегою зауважили, що Олександр Бойченко – чи не єдина людина, яка має стільки цікавих історій зі свого життя і життя його знайомих і друзів, що ще жодного разу він не повторювався на презентації, дискусії чи в спілкуванні з нами. А розповідей ми чули чимало. Переказати ми їх, звісно, не зможемо так, аби люди сміялися, як під час його виступів, бо не наділені таким почуттям гумору. Натомість в нас є його збірки, які я завжди раджу прочитати своїм знайомим. Зібрані в книжці новели писалися для сайту zbruc.eu і журналу «Країна» впродовж двох років. Коротко, влучно, яскраво – ці тексти читаються на одному диханні. «Хто пише, той знає, яке це щастя – писати. Більшим за щастя писати є тільки щастя не писати. Читати, дивитися, слухати – і не мусити з жодного приводу висловлювати своєї неоціненної думки, не втрачати жодної чудової нагоди промовчати», – каже автор. А нам і не хочеться говорити, коли говорить він. Хочеться більше слухати і запам’ятовувати. А ще щиро сміятися.


Стало відомо, що Меган Маркл подарувала принцу Гаррі на 2-гу річницю весілля | MusicUkraine\nЛеді 21 тра 2020 21:09\t 0\n19 травня 38-річна Меган Маркл і 35-річний принц Гаррі відзначили другу річницю весілля - і вручили один одному зовсім різні за вартістю подарунки.\nКращий твій подаруночок - це я: такій логіці, схоже, слідувала Меган, коли міркувала над тим, чим би порадувати чоловіка на річницю весілля. Тут допомогла ще одна життєва мудрість, що найкращий подарунок - це подарунок, зроблений своїми руками. У підсумку, зліпив докупи цю романтичну і, що гріха таїти, економічну філософію, Меган зробила для Гаррі ... листівку! Присвятивши йому ніжне привітання зі словами свого кохання.\nГаррі, в свою чергу, економити не став і подарував дружині букет троянд і ювелірну прикрасу - кільце. У минулому році він пішов тим же шляхом: вручив Меган прикрасу з трьома дорогоцінними каменями, кожен з яких символізував місяць народження - Арчі, Меган і самого Гаррі.\n"Сьогодні сім'я проведе день разом, тихо і спокійно. Вони взяли вихідний, щоб розслабитися і просто насолодитися товариством одне одного, не відволікаючись ні на що. Немає роботи. Немає дзвінків. Просто разом", - повідомив інсайдер виданню Page Six.\nТеги: Меган Марклпринц Гаррі. зіркиновинирічниця весілля\n"Холостяк 10" Макс Михайлюк показав провокаційне фото напередодні фіналу шоу\nЗМІ: Ані Лорак забрала собі частину бізнесу екс-чоловіка


Вістовий з Гетьманщини | Газета «День»\nВістовий з Гетьманщини\nУ вівторок Україна прощатиметься з Левком ЛУК’ЯНЕНКОМ...\n9 липня, 2018 - 19:44\nЦе дійсно той унікальний випадок, коли до людини ставилися із повагою і прихильники, і вороги. Фактично все своє життя Левко Григорович присвятив Україні — спочатку відновленню її незалежності, а потім — її розвитку. І дуже символічно, що свій день народження він святкував в день проголошення незалежності України — 24 серпня. Але цього разу не судилося. Левко Лук’яненко помер 7 липня (після хвороби), не доживши до свого 90-річчя і до 27-ї річниці незалежності всього лише півтора місяці. Яким залишиться Левко Григорович в нашій пам’яті? Яка його роль в історії України?\n«ВІН ВСЕ ВИМІРЮВАВ З ТОЧКИ ЗОРУ НЕЗАЛЕЖНОСТІ УКРАЇНИ»\n— Левко Григорович Лук’яненко посяде в історії боротьби за незалежну Україну достойне місце. Він розпочав свою боротьбу за Україну та її незалежність ще в радянський період. То був час саме радянської історії України. Розпочав він цей шлях дуже виважено, системно і послідовно готуючись до більш активної боротьби в подальшому. Зрозуміло, радянська влада не могла змиритися з цим і засудила його. Це одна з небагатьох політичних постатей нашої держави, яка перенесла вирок — смертна кара.\nБільше про Левка Григоровича я дізнався уже після здобуття Україною незалежності. Особливо в період з 19 до 24 серпня 1991 року, коли вирішувалось питання Акта про державну незалежність України. То був надскладний час, і комусь повинна була належати ідея і фраза: ми маємо ухвалити відповідний документ. Автором цієї думки, організації, політичного і теоретичного обґрунтування був Левко Лук’яненко. Він був, підкреслюю, першим співавтором цього документа. І те, що Левко Григорович завжди спокійно та виважено оцінював ситуацію, було дуже показовим. Я не пам’ятаю його зовні агресивним або брутально некоректним з погляду вживання аргументів. Він ґрунтовно і ретельно готувався до будь-якої зустрічі. Створена ним Українська республіканська партія відіграла важливу роль у період підготовки до незалежності. Не Народний Рух розпочав боротьбу за незалежність, а саме УРП, яку очолював Левко Лук’яненко. Рух став спадкоємцем тієї боротьби, яку вела УРП. На жаль, за життя Левка Григоровича цей факт не завжди підкреслювався.\nПРОГОЛОШЕННЯ НЕЗАЛЕЖНОСТІ 24 СЕРПНЯ 1991Р. / ФОТО ОЛЕКСАНДРА КЛИМЕНКА\nЛук’яненко був прагматичним і розпочав боротьбу раніше, ніж усі інші націонал-патріоти. Ще за радянських часів він малював створення організаційних структур незалежної України. Зрештою, його партія — УРП розпочала організаційні кроки вироблення норм, а не просто формування гасел. Це дуже важливо.\nВважаю, що оцінки його ролі в історії України та його постаті з часом конкретизуватимуться і посилюватимуться. Адже людину вивчають глибше при русі вперед. Я думаю, що попри всі складнощі, Україна просуватиметься вперед, і в цьому русі Левко Лук’яненко буде поряд, незважаючи на те, що його фізично не буде з нами. Його досвід, його внесок надзвичайно серйозні та великі. Я був одним із тих, хто співпрацював з ним і особисто призначив послом у Канаду. Я довіряв йому, високо оцінював і не помилився у своїх оцінках. Він до всього ставився з величезною відповідальністю й вимірював все з точки зору незалежності України. Лук’яненко завжди виголошував, що Україна — це його життя. Світла йому пам’ять і велике співчуття дружині, родичам, близьким та всім нам.\n«ЛЕВКО ЛУК’ЯНЕНКО ЗАВЖДИ БУДЕ БЕЗСМЕРТНИМ В ІСТОРІЇ УКРАЇНИ...»\nЮрій ЩЕРБАК, публіцист, дипломат:\n— Левко Лук’яненко завжди буде безсмертним в історії України, хоча це величезна втрата. Зі смертю Левка Григоровича відходить ціла епоха української боротьби за незалежну державу. Це була епоха і романтична, і героїчна. Це власне те, за що боролися українські націонал-демократи та українські націоналісти. Не варто боятися слова — націоналізм. Левко Лук’яненко був у найкращому розумінні українським націоналістом. Буквально днями я перечитав стенограму першого з’їзду Руху в Києві. На тлі досить боязких та обережних слів про національне питання в Україні і про те, що Україна має стати частиною оновленої радянської федерації й не мислить себе без дружби з російським народом (безумовно, ці люди були під величезним пресингом партійних організацій і тогочасного КДБ), дуже різко вирізнявся виступ Левка Григоровича. Він чітко і твердо сказав, що Україна повинна бути самостійною і суверенною державою. Це викликало бурхливі оплески, тому що такими були настрої тих, хто зібрався.\nПроте ті, хто вели той з’їзд, були набагато обережнішими. І я подумав — який величезний контраст між тими поміркованими політиками, які все життя пристосовувались до радянської дійсності, і цією Людиною, яка була під розстрільною статтею й після того ще відсиділа більш ніж 25 років у радянських таборах. Людина, яка не зламалася, яка не змінила своїх поглядів і не побоялася прилюдно сказати, що Україна має стати самостійною та незалежною державою. Ясна річ, він був величезним моральним авторитетом. І якщо ми шукаємо героїв у минулому, то варто придивитись до того, що поряд з нами жила Людина, яка безмежно була віддана справі української самостійності. Я дуже пишаюся тим, що Шевченківський комітет удостоїв Левка Григоровича Лук’яненка Премії імені Т. Шевченка. Він абсолютно достойний цієї високої нагороди, хоча звучали голоси деяких письменників, мовляв, навіщо це робити, адже він є політичним діячем, а не письменником. Я переконаний, що він заслужив на цю премію, позаяк, зокрема, займався яскравою та правдивою публіцистикою.\nУ політичному житті я познайомився з ним задовго до того, як Україна стала незалежною державою. У моєму житті був такий епізод, коли мене висунули кандидатом у депутати Верховної Ради України по одному з округів. Потім я дізнався, що по тому ж округу висунутий Левко Григорович. Я зняв свою кандидатуру, щоб не заважати йому потрапити до парламенту, хоча переконаний, що він переміг би в будь-якому разі. Це невеликий подвиг, але я пишаюся тим, що не став йому на заваді. Дуже показово, що саме Левко Лук’яненко написав проект Акта державної незалежності і це виводить його в пантеон найвищих українських героїв. Але ми зараз маємо зосередитись на тому, щоб зберегти про нього пам’ять, примножити його здобутки. Якщо безліч героїв є контроверсійними, то про Лук’яненка я не чув жодного голосу чи слова сумніву щодо поваги до нього. Це була абсолютно чиста і прозора Людина. Переконаний, що найкращим пам’ятником Левку Григоровичу буде європейська незалежна Україна. Не треба забувати про те, що він ніколи не піддавався ілюзіям щодо «братської» любові російського народу до українців. Він абсолютно відкидав облудливі й фальшиві слова. Лук’яненко прекрасно розумів, що таке російський шовінізм та російський імперіалізм. Він про це говорив відверто, адже чітко знав, хто наш ворог, і хотів, щоб усі українці це також розуміли.\n«ВІН ВИРОЩУВАВ УКРАЇНСЬКУ НАЦІЮ»\nСергій ЖИЖКО, політолог:\n— Є такий вислів: «Найшовсь таки один козак. Із мільйона свинопасів». Коли мільйони українців були втягнені в будівництво так званого комуністичного майбутнього, Левко Григорович — людина із Сіверщини, козацького краю, робить свій вибір проти системи. Насправді, він міг би зробити блискучу кар’єру в СРСР — дев’ять років в армії, потім вступив у КПРС, навчався на юридичному факультеті Московського університету... Словом, високі кабінети для нього були відкриті, однак він заміть того, щоб увійти у ті відкриті двері, робить протилежний вибір. Такий вибір робили одиниці, і він був серед них.\nПотрапивши за розподілом у Західну Україну і знайшовши там однодумців, зокрема Івана Кандибу, Лук’яненко організовує підпільну партію під назвою — Українська робітничо-селянська спілка. Метою цієї партії було — вихід України із СРСР. Цей його крок свідчить не просто про донкіхотство чи якийсь ідеалізм, це був свідомий вибір. Перекресливши всі свої перспективи, він поставив за мету незалежність України. Це був надзвичайно хоробрий крок громадянської мужності, національної гідності й людської шляхетності. А далі вже все гідно системи — доноси, слідство, суди і відсидка, де він знайомиться з різними соціальними і політичними типажами, які радянська система загнала в табори. Там у нього був етап нової історично і політичної освіти про Україну і світ.\nЛук’яненко не падав у відчай, не пішов шляхом песимізму, а мав величезну віру в Україну. Він казав, що навіть якщо залишиться один, то все одно не відступиться від свого, а буде стояти до кінця. Навіть якщо українці цього не розуміють чи не усвідомлюють, бо він розумів, що їх обманули. Лук’яненко усвідомлював, що народу потрібна свобода і своя держава. В таборах він глибше пізнав і історію національно-визвольної боротьби, і збройної боротьби, і що таке націоналізм. Я пригадую, коли я вже як член проводу Української Гельсінської спілки Львівської обласної організації приїхав до Києва допомагати організовувати маніфестації, після чого розпочалася Революція на граніті, то у нас відбулася дискусія — чи повинен український націоналізм стати ідеологією Української республіканської партії? Пригадую, що тоді всі дисиденти були проти, хоча і відсиділи разом із націоналістами в таборах, і тільки один Левко Григорович будучи головою партії казав, що це можливо, але тільки зі словом «демократичний націоналізм». Тоді це рішення так і не змогли прийняти, але з часом до нього повернулися і націоналізм став ідеологією УРП.\nВсі знають, що 24 серпня у Левка Григоровича — день народження, і саме цього дня в 1991-го проголосили незалежність України. І саме Лук’яненко написав чернетку Акту проголошення незалежності. Потім цей текст із поправками був прийнятий Верховною Радою. Даний факт свідчить про те, що в цій людині доля нації написала бути автором тексту про незалежність. Тобто Гетьманщина, яка була кілька століть в неволі, породила у своєму середовищі людину, яка була готова написати історичний акт і зіграти доленосну роль у відновлення нашої державності. Це дуже промовисто. І це одне з головних досягнень в його житті. Свою місію Левко Григорович виконав.\nПОПРОЩАТИСЯ ЗІ СВОЇМ ПОБРАТИМОМ ПРИЙШОВ ПОЛІТВ’ЯЗЕНЬ РАДЯНСЬКИХ ТАБОРІВ, А НИНІ НАРОДНИЙ ДЕПУТАТ — ЮРІЙ-БОГДАН ШУХЕВИЧ / ФОТО РУСЛАНА КАНЮКИ / «ДЕНЬ»\nВін був трудоголіком і той час, який провів в таборі, використав для того, щоб написати книжки — свої спогади, історії героїв — українців, які були в таборах, ставлення до комунізму і т.д. І ці спогади мала б видати держава, а не те, що Левко Григорович шукав якихось дрібних бізнесменів, які йому допоможуть. Він вирощував українську націю, він сіяв її зерно. І будемо сподіватися, що воно зійде, і що будуть називати вулиці його іменем і ставити пам’ятники.\n«ЙОГО ПОВАЖАЛИ І ПРИХИЛЬНИКИ, І ВОРОГИ»\nЛариса IВШИНА, головний редактор газети «День»:\n— Левко Лук’яненко був представником покоління, яке боролося за незалежність. Його поважали і прихильники, і вороги. І те, що його поважали навіть вороги є показовим орієнтиром. Це було видно. Звичайно деякі наші політичні «недорослі» не висловили своїх співчуттів і думок щодо постаті Лук’яненка. Це ті, кого ми називаємо олігархічним колом, окремі опозиційні сили.. Але тоді, коли Левко Григорович був в парламенті, завжди було відчуття, що таких як він поважають. В тому числі в Росії...\nЗа Левком Григоровичем стояла освіта і постійна робота над собою. Згідно з критеріями, які означені для люстрації, він мав би потрапити під неї. Адже він вчився в Московському університеті на юридичному факультеті, був членом партії, деякий час працював в райкомі. Але це є ілюстрацією до того, хто ким став. Лук’яненко став величиною загальнонаціонального звучання і орієнтиром для багатьох людей.\nТой факт, що Лук’яненко є людиною, яка від руки написала Акт про незалежність, говорить про те, що він до такого кроку був готовий. І готувався він цього все попереднє життя, адже знав що цей історичний момент рано чи пізно настане. І як міг його наближав.\nПредставниця Президента написала на своїй сторінці у «Фейсбуці» загальноприйняті хороші слова. Я в свою чергу у коментарі до посту відзначила, що в 1999-му році, який був Рубіконом для нашої держави, Левко Григорович зробив такий вибір, який став ще одним його грандіозним духовним вчинком. Людина, яка більш ніж 25 років пройшла жорстке випробування таборами радянської системи, обрала кандидата в президенти, якому докоряли, що він зробив кар’єру в КДБ. Це «шекспірівський сюжет». Євген Марчук, в свою чергу, часто цитував фразу Лук’яненка: «Левко Григорович говорив, що я вивчав його, а він вивчав мене». В результаті цих взаємних вивчень вони дійшли думки, що саме Марчук має стати президентом країни в 1999-му році. І характерним є те, що цю ж позицію підтримували гіганти націоналістичного руху такі як Слава Стецько та Євген Грицяк. Чому? Тому що за цим стояла освіта, широкий світогляд і здатність до вчинків, які не оглядаються на масові настрої. Ці люди готові формувати течію і готові йти попереду. Звичайно це був великий виклик і для рухівського середовища, яке не змогло оцінити рівень Левка Лук’яненка. Цей політичний злам дуже важливий. Тому що всі, хто зараз говорить про Левка Григоровича похвальні слова, недоговорюють. Адже саме через те, що вони не прислухалися до нього — ні тоді коли він обирався в 1991-му, ні тоді коли він закликав голосувати за Марчука в 1999-му. Що ж це за ціна вшанувань, коли людей не чують при житті в їхніх вирішальних закликах?\n9 ЛИПНЯ 2018 Р. ПРОЩАННЯ З ЛЕВКОМ ЛУК’ЯНЕНКОМ У СЕЛІ ХОТІВ ПІД КИЄВОМ / ФОТО РУСЛАНА КАНЮКИ / «ДЕНЬ»\nПри всій своїй твердості, Левко Григорович був досить толерантним. Він вдавався до спілкування навіть з тими людьми, думки яких не підтримував. Але все одно варто усвідомити трагізм ситуації. З одного боку, він написав Акт про незалежність, а з іншого боку, останні роки свого життя він говорив про найбільшу гіркоту своєї душі — в Україні немає справедливості для людей. Тому все це вимагає більш чесної розмови. Він є тією постаттю, яка може забезпечити і своїм життям, і своїм відходом в інший світ потребу чесного діалогу хоча б на майбутнє. Питання в тому хто на це здатен. Добре, що спікер парламенту Андрій Парубій сказав добрі слова на адресу Лук’яненка. Добре, що віце-прем’єр Степан Кубів теж сказав добрі слова. Але цього не досить. На мою думку, представники влади мала б не просто обмежитись добрими словами. Вони мали доручити уряду створити комісію по вшануванню пам’яті Лук’яненка, взяти на себе всі витрати, залучити найкращих архітекторів, скульпторів та художників для того, щоб створити пам’ятник, треба визначити стипендію для працівників Академії державного управління тощо. Ну і звичайно необхідно перевидати все те, що Левко Григорович написав. Тобто потрібні кроки, які б показувати, що вони не просто говорять слова, а роблять все, щоб була передана естафета Левка Лук’яненка. На своїй сторінці я написала, що Лук’яненко є одним з велетнів, а віце-прем’єр Климпуш-Цинцадзе написала у відповідь — хто підніме його прапор? Так ось для того, щоб було піднято цей прапор, треба навчити нове покоління бути такими. Хто буде маркером? Маяком? На кого люди будуть орієнтуватися в майбутньому? Велике питання.


родина – Нове життя\nГоловна > родина\nadmin_nove 30.11.2021 30.11.2021 БЕСIДИ,ІНТЕРВ'Ю\t0\nДобре, коли у людини є любляча сім’я, і вдесятеро краще, коли ця родина велика. У Табікєлова Леоніда Табікєловича та Юлії Михайлівни шість доньок, а в кожної чоловік і дітки, то коли ця велика дружна команда збирається в батьківському домі, здається, що він світиться зсередини любов’ю. Нещодавно Юлія Михайлівна відзначила свій День народження, і привітати маму, якій присвоєно почесне звання «Мати-героїня», з’їхалися рідні донечки зі своїми сім’ями. Посиділи за щедрим столом, погомоніли, нащебеталися, пригорнувшись по черзі до маминих натруджених рук, і розлетілися кожен у своє гніздечко. А в будинку стало тихо-тихо і …порожньо. Здається, нещодавно Леонід познайомився з красунею Юлею, а вже промайнуло\nродина\tЧитати далі


Шмигаль назвав способи зниження цін на газ - Korrespondent.net\nКорреспондент.net, 11 січня 2021, 18:57\nУряд на засіданні з керівництвом Міненерго, Нафтогазу, НКРЕКП, Оператора ГТС і представниками Офісу президента напрацювали два підходи, які дозволять знизити тарифи на газ для населення. Про це в понеділок, 11 січня, повідомив прем'єр-міністр Денис Шмигаль в телеграм.\nПерший підхід - це формування тарифів на газ за формулою "ціна на європейських хабах" мінус "транспортування газу в Україну", запропонований Міненерго. Також пропонується тимчасово обмежити маржу для газопостачальників. "Очікуваний результат: істотне зниження тарифів і нівелювання спроб спекулянтів зберегти надприбутки в умовах формування нових європейських правил", - зазначає прем'єр.\nДругий підхід, який пропонує Нафтогаз, - це посилення конкуренції на ринку шляхом обов'язкової публікації усіма газопостачальними компаніями свого річного тарифу на газ. Крім того, пропонується, щоб газопостачальні компанії почали активно конкурувати за базу споживачів, що призведе до зниження тарифів у рамках відкритих торгів. "Очікуваний результат: посилення конкуренції і, як наслідок, істотне зменшення платіжок для українців", - заявляє Шмигаль.\nМЗС РФ відреагувало на зближення Польщі й України18682\nУ МЗС РФ назвали умову переговорів з Україною17056\nСюжетТри котли для ЗСУ. Що Росія задумала на Донбасі15945\nУ МЗС РФ відповіли на умови Зеленського щодо переговорів14319\nСюжетРФ посилила наступ на Донбасі. Чого очікувати13725


У Кременчуці потяг зіткнувся з джипом, протягнувши його більше 400 м. Водій дивом залишився живий - Korrespondent.net\nУ Кременчуці потяг зіткнувся з джипом, протягнувши його більше 400 м. Водій дивом залишився живий\n24 вересня 2009, 11:03\nУ Кременчуці Полтавської області потяг Харків-Одеса зіткнувся з джипом Mitsubishi Pajero місцевого судді.\nАвтомобіль, що перетворився на гору металу, витягували з-під локомотива кілька годин. Водій джипа залишився живий, отримавши лише незначні травми.\nЯк повідомили в Кременчуцькому управлінні МНС, напередодні о 23:36 в Кременчуці на переїзді потяг, який прямував із Харкова до Одеси, зіткнувся з Mitsubishi Pajero.\n"У салоні автомобіля був тільки водій. Він отримав незначні травми. Машина перетворилася на гору металу. Потяг протягнув машину більше 400 метрів. Її кілька годин витягували з-під локомотива. Потяг простояв більше трьох годин ", - повідомило джерело в МНС.\nПричина ДТП встановлюється. За словами джерела, керував автомобілем суддя одного з районних судів Кременчука.\nЯк повідомлялося, 21 вересня на залізничній станції Підбірці Пустомитівського району Львівської області відбулося зіткнення пасажирського потяга № 50 Трускавець-Київ з автомобілем, який під час розвороту на пероні виїхав на залізничну колію.\nВнаслідок зіткнення, водій авто від отриманих травм помер на місці.


Клас Птахи - Тип Хордові - Підцарство Багатоклітинні - Царство Тварини - СИСТЕМА ОРГАНІЧНОГО СВІТУ - Біологія. Комплексний довідник - підготовка до ЗНО та ДПА - помічник у підготовці до державної підсумкової атестації, тематичного оцінювання або уроку\nБіологія. Комплексний довідник - підготовка до ЗНО та ДПА\nНині налічується понад 8500 видів птахів. Перші птахи з’явилися в юрському періоді мезозойської ери.\nПтахи — вкриті пір’ям теплокровні хордові. Передні кінцівки видозмінені в крила.\nТіло птахів можна поділити на голову, тулуб та кінцівки. На голові містяться очі з рухомими повіками, ніздрі та слухові отвори. Попереду голова закінчується дзьобом, який складається з верхньої частини — наддзьобка, та нижньої — піддзьобка, вкритих роговими пластинками. Шия птахів рухлива, завдяки чому птах може повертати голову на 180° і більше. Тулуб птахів обтічний. Нижня частина задніх кінцівок (цівка) та їх пальці вкриті роговими лусками. Мають від двох до чотирьох пальців.\nТіло птахів покрите шкірою. Є єдина куприкова залоза поблизу хвоста, яка виділяє жир для змащення шкіри. Вона найкраще розвинена у водоплавних птахів, у птахів посушливих місцевостей може бути відсутня (у дрохви). Від епідермісу походять рогові утвори — лусочки та пір’я. Пір’я поділяється на контурне і пухове; багато видів птахів мають також пух. Контурні пера складаються з поздовжнього осьового опорного утвору — стрижня, від якого під кутом відходять паралельні одна одній пружні ниткоподібні борідки першого порядку. На них містяться борідки другого порядку. Останні мають невеликі гачечки, якими скріплюються між собою. Таким чином, усі борідки утворюють єдину пластину – опахало. Основна частина стрижня занурена у дерму, позбавлена борідок, називається очином. Контурні пера поділяються на кілька видів. Покривні пера оточують тіло і надають йому обтічної форми зменшують опір повітря при польоті. Рульові пера хвоста служать для управління напрямком польоту. Махові пера формують крило. Їх функція – створення підіймальної сили. Пухові пера не мають борідок другого порядку. Пух являє собою колодочку з борідками на вершині. Пухові пера та пух розташовані під контурним пір’ям і зберігають тепло завдяки створенню прошарку повітря.\nСкелет птахів поділяється на скелет голови (череп), тулуба (хребет, грудна клітка), кінцівок та їхніх поясів. Череп птахів суцільний, лише нижня щелепа рухлива. Хребет складається з шийного, грудного, поперекового, крижового та хвостового відділів. Усі хребці, крім шийних, зрощені; грудні — з утворенням спинної кістки. На грудині є виріст – кіль, до нього приєднуються грудні м’язи, які опускають крило (у страусоподібних відсутній). Ключиці зрослись у вилочку, до неї приєднуються підключичні м’язи, які піднімають крило. Трубчасті кістки всередині заповнені повітрям, що зменшує масу тіла. Ребра складаються з двох частин з’єднаних хрящем.\nПояс передніх кінцівок формується з трьох парних кісток (ключиць, лопаток, воронячих кісток). Скелет крила складається із трьох відділів6 плечового, передпліччя та кисті. Плече включає плечову кістку, а передпліччя — ліктьову та променеву. У птахів видозмінюється кисть: частина кісток кисті зростається, а із пальців зберігаються тільки три. Пояс задніх кінцівок птахів відзначається міцністю. Тазові кістки зрощені зі складним крижем. Скелет задньої кінцівки складається з трьох відділів: стегна, гомілки та стопи. Стегно представлене стегновою, а гомілка — великою та малою гомілковими кістками, мала гомілкова кістка недорозвинена і зрощена з великою. Більшість кісток стопи зростається і утворює цівку. У більшості птахів задні кінцівки мають 3-4 пальці, у страусів — 2. У птахів добре розвинена мускулатура, пов’язана з польотом. Великі грудні м’язи, що відповідають за опускання крил, за своєю масою дорівнюють решті мускулатури.\nТравна система починається дзьобом. Зубів у птахів немає, тому подрібнювати їжу вони можуть дзьобом. Більшість птахів проковтує свою їжу повністю. У ротовій порожнині міститься язик, до неї відкриваються протоки слинних залоз. Слина не тільки змочує їжу і сприяє її проходженню до стравоходу. але й бере участь у травленні, оскільки містить деякі травні ферменти. У стравоході є характерне для птахів розширення — воло. У волі їжа деякий час затримується і розмочується. Із вола їжа потрапляє по нижній частині стравоходу до шлунка. Шлунок птахів складається з двох відділів. Спочатку їжа надходить до залозистого шлунка. У ньому до їжі додається шлунковий сік, який забезпечує подальше її перетравлення. Із залозистого шлунка їжа потрапляє до м’язового шлунка. Він має товсті м’язові стінки, а його поверхня вкрита зроговілою шорсткою плівкою. Тут їжа перетирається до кашоподібного стану. Це прискорює її перетравлення. Усмоктування поживних речовин відбувається в кишечнику. Кишечник закінчується клоакою. У птахів є печінка та підшлункова залоза, які з’єднані протоками з кишечником. Екскременти у кишечнику птахів не накопичуються, що зменшує масу птаха.\nОсобливості будови та функцій дихальної системи птахів пов’язані з їхньою пристосованістю до польоту. Повітря потрапляє через ніздрі у верхню гортань, з неї — у трахею. У місці розгалуження трахеї на два бронхи розташована нижня гортань з голосовими зв’язками. Бронхи вводять у легені і розгалужуються, на кінцях розгалужень в межах легенів розташовані легеневі міхурці, стінки яких багаті на капіляри. Головні розгалуження бронхів проходять крізь легені і поза ними впадають у тонкостінні повітряні мішки, які розташовані між внутрішніми органами і навіть у порожнинах трубчастих кісток. Об’єм повітряних мішків у 10 разів перевищує об’єм легенів. Газообмін у повітряних мішках не відбувається їх головна функція - забезпечення подвійного дихання. У стані спокою дихання відбувається завдяки скороченням міжреберних м’язів. При вдиху ребра розходяться, об’єм легень збільшується, повітря проходить у легеневі міхурці, де й відбувається газообмін. При видиху ребра сходяться, і повітря виходить з легень. Повітряні мішки в цьому випадку участі в диханні не беруть. Під час польоту при підніманні крил відбувається вдих, повітряні мішки розширюються, і повітря надходить у них через легені, де частина кисню переходить у кров. При опусканні крил відбувається видих, повітря з мішків знову проходить через легені, і знову відбувається газообмін. У цьому полягає сутність подвійного дихання птахів у польоті. Подвійне дихання сприяє окисненню органічних речовин у кількості, необхідній для виконання інтенсивної роботи.\nСерце у птахів чотирикамерне, поділене суцільною подовженою перегородкою, завдяки чому артеріальна кров не змішується із венозною. Це забезпечує птахам інтенсивний обмін речовин. Температура тіла у птахів дорівнює в середньому 42 °С.\nУ птахів збільшується у порівнянні з плазунами об’єм головного мозку, у першу чергу півкуль переднього мозку. Мозочок добре розвинений, оскільки складні рухи під час польоту потребують досконалої координації. Органи чуття розвинені добре, особливо органи зору, слуху, рівноваги.\nВидільна система птахів складається з нирок та сечоводів. Сечовій міхур відсутній: сечоводи відкриваються у клоаку. Продукти виділення відразу виводяться назовні.\nРис. 16. Внутрішні органи голуба:\n1 — стравохід;\n3 — воло;\n4 — легеня;\n5 — серце;\n6 — залозистий шлунок;\n7 — сім’яник;\n8 — м’язовий шлунок;\n9 — сім’япровід;\n10 — нирка;\n11 — сечовід;\n12 — клоака;\n13 — сліпі вирости;\n14 — дванадцятипала кишка;\n15 — підшлункова залоза;\n16 — печінка;\n17 — тонка кишка\nПтахи — роздільностатеві організми. У самців парні сім’яники та сім’япроводи. Статеві продукти самців виводяться у клоаку. Запліднення у птахів внутрішнє: статеві клітини передаються з клоаки самця до клоаки самиці. Статева система самиці складається з непарного яєчника та одного яйцепроводу, який відкривається в клоаку. У період розмноження яєчник продукує яйцеклітини, забезпечені великою кількістю жовтка. Запліднення відбувається у верхній частині яйцепроводу, після чого формується яйце: яйцеклітина вкривається яйцевими оболонками.\nШлюбна поведінка, спів самців спонукають самицю до спарювання, яке проходить у короткий термін. Після утворення пари самець не припиняє співати. Спів завершується із закінченням періоду розмноження. Після спарювання птахи розпочинають влаштовувати гнізда, що відрізняються за формою, розмірами та місцем улаштування у різних видів птахів. Не влаштовують своїх гнізд зозуля, кайри, пінгвіни. У гніздо птахи відкладають яйця. Великі птахи відкладають 1-2 яйця (чорний гриф, беркут), дрібні птахи — більшу кількість: 14-26 яєць. Розрізняють забарвлені та незабарвлені яйця. Якщо яйця відкладаються в закрите гніздо, вони незабарвлені. У птахів, які гніздяться у відкритих місцях, яйця мають маскувальне забарвлення. Відкладені яйця містять зародок, який має вигляд диска, що лежить на поверхні жовтка. Під шкаралупою на тупому кінці яйця міститься повітряна камера із запасом повітря для зародка. Шкаралупа надає певної форми яйцю та захищає його від механічних ушкоджень. Для нормального розвитку пташеняти необхідно обігрівати кладку яєць. Це роблять дорослі птахи. Сміттєві кури, що поширені в Австралії та Новій Гвінеї, не насиджують яйця. Самці згрібають великі купи рослинного сміття на землі, куди самиці відкладають яйця. Розвиток яєць відбувається завдяки теплу, що виділяється в результаті гниття, та нагріванню куп сонцем.\nЗа типом розвитку пташенята бувають виводкові та нагніздні. Виводкові пташенята вилуплюються з яйця зрячими, можуть самостійно пересуватись і живитись. Мати чи батько спочатку водять за собою пташенят, навчають їх розрізняти їстівні предмети, ховатись від ворогів тощо і при зниженні температури зігрівають їх своїм тілом. До виводкових належать представники куроподібних, гусеподібних, журавлів, страусів, дрохв. Нагніздні пташенята вилуплюються голими, сліпими, не здатні самі добувати їжу. їх вигодовують та навчають літати батьки. До нагніздних належать представники горобиних, дятлів, голубів, денних хижих птахів, сов, лелекоподібних. У пінгвінів пташенята мають риси обох типів. Вони вилуплюються зрячими і вкриті пухом, однак ще не вміють плавати, і їх годують батьки.\nУсіх птахів залежно від їхнього реагування на зміни пір року поділяють на три основні групи: осілі, кочові та перелітні. Осілі птахи живуть цілий рік в одних і тих самих місцях. Це переважно більшість тропічних птахів (страуси, папуги тощо), пінгвіни, а з птахів помірних широт — горобці, синиці, повзики, сойки. Більшість із них створюють запаси їжі на зиму, збираючи її в тріщинах кори дерев, дуплах. Кочові птахи невеликими зграями з настанням зимових холодів відкочовують на невеликі відстані в пошуках їжі. Це граки, снігурі та інші. Перелітні птахи покидають райони гніздування у зв’язку зі скороченням тривалості світлового дня перелітають зграями на великі відстані в теплі краї, багаті на їжу. Одні з них перелітають у кінці літа, як тільки молодь навчиться літати (ластівки, солов’ї, іволги, щури та інші), інші — пізно восени, коли замерзнуть водойми (качки, лебеді, дикі гуси, журавлі, лелеки та інші). У перелітних птахів річний цикл складається з таких періодів: весняний переліт — гніздування — осінній переліт — зимівля.\nІснує три надряди птахів.\nНадряд Безкілеві птахи.\nОб’єднує страусів та ківі. Страуси — це кілька рядів нелітаючих птахів, крила в них недорозвинені, грудина позбавлена кілю. У них довга шия й міцні ноги: можуть розвивати швидкість до 70 км/год. Вони водяться в тропічних пустелях та степах. Один з найбільших сучасних птахів — африканський страус, що сягає 2 м заввишки. У нього на ногах лише два мозолисті пальці. Австралійський Ему та південноамериканський нанду менші за розмірами і мають на ногах по 3 пальці. Усі страуси живляться як тваринною, так і рослинною їжею. У них немає куприкової залози. Це виводкові птахи, причому пташенят виховує самець.\nКіві — птахи, що пристосувалися до життя у густому підліску вологих лісів. Це нічні птахи з добре розвинутим нюхом. Дорослі особини сягають 0,5 м заввишки, а маса їхнього тіла складає до 3,5 кг. Живляться ківі безхребетними, яких знаходять у підстилці та у верхньому шарі ґрунту. Поширені у Новій Зеландії. Їх занесено до Міжнародної Червоної книги.\nНадряд Пінгвіни. Це водоплавні птахи, нездатні до польоту. Крила в них перетворилися на ласти, між пальцями ніг є плавальні перетинки. Дзьоб довгий і міцний. Більшу частину життя проводять у морях, де плавають і пірнають. Живляться рибою, молюсками та різними планктонними ракоподібними. На суходолі виходять лише під час розмноження, спираючись на хвіст та тримаючи тіло у вертикальному положенні. Населяють береги континентів південної півкулі: більша частина видів (імператорський пінгвін — висота до 1,65 м) водяться в Антарктиді. Є види, що живуть на берегах Південної Америки, півдня Африки, Австралії, а один вид — у тропіках (острови Галапагос). Відкладають яйця в ямки або насиджують єдине яйце, тримаючи його під черевом на перетинках лап.\nНадряд Кілегруді птахи.\nРяд Куроподібні. Виводкові птахи з міцними чотирипалими ногами, досить великим дзьобом, крила заокруглені. Переважно рослиноїдні, однак можуть споживати черві, комах тощо. До них належать сміттєві кури — Мешканці Австралії та прилеглих до неї островів. У наших лісах водяться рябчики, тетереви, глухарі, у чагарникових заростях — куріпки та фазани. До свійських птахів з цієї родини належать індики, цесарки, свійські кури. Останні виведені від диких банківських курей Південно-Східної Азії. Курячі наших країв — осілі, деякі кочові; перелітних видів серед них немає.\nРяд Гусеподібні. Виводкові водоплавні птахи. На ногах чотири пальбі, між ними плавальні перетинки. Ноги розташовані в задній частині тулуба, що сприяє плаванню. На суші ці птахи пересуваються вельми незграбно. Куприкова залоза розвинена добре. Пір’я має особливу будову: борідки контурних і пухових пер переплітаються і створюють суцільну поверхню, яка не намокає. Під поверхневим шаром пір’я міститься багато повітряних бульбашок, які перешкоджають охолодженню тіла в холодній воді. По краях дзьоба розташовані ряди рогових поперечних пластинок. Закурюючи голову у воду, гусеподібні проціджують воду або мул через пластинки і заковтують дрібних безхребетних, водні рослини тощо. Деякі (гуси) живляться також наземними трав’янистими рослинами. До ряду належать різноманітні гуси, качки, лебеді. Усі вони перелітні птахи. Людина одомашнила деякі види гусеподібних (свійська качка, хатня гуска тощо).\nРяд Соколоподібні. Нагніздні птахи з сильними чотирипалими ногами, великим гачкуватим дзьобом; ведуть денний Спосіб життя і живляться винятково тваринною їжею. Значну частину життя проводять у польоті, можуть годинами ширяти в повітрі. З органів чуття в них найкраще розвинений зір. Соколи та орли нападають на живу здобич. Птахів вони вбивають під час польоту, різних ссавців (переважно гризунів чи зайців) — на поверхні землі. Дрібні соколи живляться в основному комахами; грифи, сипи, стерв’ятники — трупами тварин, виконуючи роль санітарів.\nРяд Совоподібні. (Нагніздні хижі птахи, що ведуть нічний спосіб життя, а вдень ховаються в безпечних місцях. У них дуже добре розвинений зір та слух: у деяких є вушні раковини з пір’я. Оперення в них дуже пухке, літають(вони безшумно. Живляться в основному гризунами] рідше — птахами. До цього ряду належать сичі, сіра сова, пугач, невеликі за розмірами сипухи.\nРяд Горобцеподібні. Невеликі або середніх розмірів нагніздні птахи, що мають дуже розвинений голосовий апарат у нижній гортані, тому самці переважно здатні до співу. Більшість співучих птахів (горобці, ластівки, снігурі, жайворонки тощо) живляться комахами, в тому числі й шкідливими. Якщо дорослі споживають насіння рослин, то пташенят вигодовують комахами. Великі за розмірами представники родини воронових живляться як рослинною, так і тваринною їжею, включаючи трупи (ворона, галка, грак), або є переважно хижаками (крук).\nПорівняльна характеристика класів хребетних тварин\nШкіра слизувата, вкрита лускою, кістковими пластинками, шипами\nШкіра м’яка, волога, багата на залози\nШкіра суха, тонка, без залоз, вкрита роговими лусками\nШкіра суха, тонка, захищена роговим пір’ям\nШкіра товста, є потові, сальні, молочні залози, захищена шерстю\nШкірне та легеневе\nДвокамерне (передсердя та шлуночок); у серці венозна кров\nТрикамерне (два передсердя та шлуночок), у шлуночку змішана кров\nТрикамерне (два передсердя та шлуночок з неповною перетинкою, що відокремлює артеріальну кров від венозної)\nЧотирикамерне (два передсердя та два шлуночки), кров не змішується\nДрібні, без щільних оболонок\nДрібні, оточені слизуватою оболонкою\nВеликі, вкриті шкірястою оболонкою\nДуже великі, містять багато жовтка, вкриті вапняною шкаралупою\nДуже дрібні, бідні на жовток\nСтадія личинки у воді\nРозвиток пуголовка у воді\nПрямий розвиток на суходолі\nПрямий розвиток у повітряному середовищі\nПрямий розвиток, у плацентарних відбувається в матці\nП’ять відділів: довгастий мозок, проміжний мозок, середній мозок, мозочок, передній мозок.\nОсобливо розвиненим мозочок (координація рухів)\nП’ять відділів. Передній мозок складається з двох півкуль.\nМозочок розвинений гірше,\nніж у риб\nП’ять віддділів. Розвинені\nпівкулі, вкриті корою з сірої речовини, значно розвинений мозочок\nП’ять відділів. Збільшується\nоб’єм головного мозку, півкуль. Добре розвинений мозочок\nП’ять відділів. Добре розвинена сіра речовина переднього мозку — кора\nпівкуль, вкрита борознами\nта звивинами. Об’єм мозку\nЗа розміром і забарвленням птахи надзвичайно різноманітні. Серед них є карлики, наприклад колібрі (маса від 1,6 до 20 г), нектарниця (маса 4 г), дятловий папужка (маса — 13 г). До велетнів можна віднести нанду (маса 25-50 кг), лебедя (до 14 кг).\nТривалість життя встановлена: стрижі у неволі жили 7 років, золоті фазани — до 20, яструби — до 25, фламінго та голуби — до 30 років, орли — до 50, ворони — до 60, папуги — до 120 років.\nУ лебедя 25 тисяч пір'їн! Тільки п'ята частина з них росте на тілі, інші — на голові й шиї. У дикої качки пір'їн значно менше. А в голуба їх усього 2600.\nГніздо африканського страуса — це просто заглиблення в сухому піску. Сюди самка й відкладає яйця. В Асканії-Нова зважили 440 яєць. Маса найменшого — 645 г, найбільшого — 2003 г. Отже, середня маса 1413 г. За один сезон самка страуса може знести як максимум 68 яєць (яйцекладка починається в них у кінці березня і триває до початку грудня).\nСередня маса курячого яйця — 50 г, а кури-несучки дають за рік 300 й більше яєць.


Яке сьогодні свято 21 жовтня 2021 - прикмети, іменини, заборони і що не можна робити - Усі свята і вітання | Сьогодні\n21 жовтня, 07:25\nМіжнародний день кредитних спілок, Всесвітній день йододефіциту – які ще значущі дати і важливі події в історії України та світу відзначаються 21 жовтня\n21 жовтня: яке сьогодні свято / Фото: Unsplash\nЯке народне і православне свято в українців 21 жовтня 2021 року? Хто відзначає свої іменини? Крім цього, ми розповідаємо про міжнародні, національні і державні свята, важливі події, які відбулися в історії, а також про головні прикмети цього дня.\nЯке сьогодні свято, 21 жовтня\nМіжнародний день кредитних спілок (International Credit Union Day) – професійне свято всіх працівників споживчої кооперації, яке щороку відзначається в третій четвер жовтня.\nВсесвітній день йододефіциту (World Iodine Deficiency Day) – проводиться з метою інформування людей про важливість цього елементу в організмі, а також профілактики і лікування його дефіциту.\nДень Трафальгарської битви у Великій Британії (Trafalgar Day) – відзначається на честь перемоги у 1805 році Королівського флоту над об'єднаним флотом Франції та Іспанії у найбільшій морській битві XIX століття.\nДень яблука в Англії (Apple Day) – популярне свято, що проводиться з 1990 року з ініціативи благодійної організації Common Ground і присвячене фруктовим садам, зокрема – яблукам як символу різноманіття і багатства природи.\nІменинники 21 жовтня\nДень ангела сьогодні відзначають: Василь, Віктор, Володимир, Дмитро, Єлизавета, Іван, Марія, Надія, Микола, Павло, Пахом, Пелагея, Петро, Серафим, Таїсія, Тетяна, Трифон.\n21 жовтня у православній церкві вшановується пам'ять преподобної Пелагеї, преподобної Таїсії, святої Пелагії, діви.\nНові правила перевезень в Україні з 21 жовтня: кого вони не торкнуться\nЯк працюватиме транспорт Києва з 21 жовтня: ми дізналися всі подробиці\n19 жовтня, 12:06\nКого не пустять в маршрутки з 21 жовтня: ми дізналися у перевізників, як вони будуть дотримуватися нових правил\nУ народі 21 жовтня вшановували Трифона і Пелагею. Наближення зими з кожним днем ставало все відчутнішним, а тому люди поспішали підготувати, підлатати і полагодити теплий зимовий одяг, шуби, кожухи, взуття, або ж купити обновки. А також займалися заготовками і соліннями на зиму. Цього дня у жодному разі не можна було рубати дерева і ламати гілки\nПрикмети на 21 жовтня:\nз Трифона і Пелагеї стає все холодніше;\nТрифон шубу лагодить, а Пелагея рукавиці шиє;\nякщо в лісі ще є гриби, то зима буде не скоро;\nсонце в туманному колі – до ясної погоди.\nЦікаві і важливі події в Україні та світі 21 жовтня\n1596 – укладена Брестська унія, за якою єпископи православної церкви на території Речі Посполитої визнали над собою владу папи.\n1665 – гетьман Іван Брюховецький підписав Московські статті, за якими регулювалися відносини Лівобережної Гетьманщини з Московським царством.\n1858 – у Парижі вперше виконаний канкан.\n1947 – почалася операція "Захід" – примусова масова депортація мешканців Західної України вглиб території СРСР.\n1833 – Альфред Нобель, шведський вчений, винахідник динаміту, засновник Нобелівської премії.\n1896 – Євген Шварц, радянський прозаїк, драматург, поет, сценарист.\n1956 – Керрі Фішер, американська актриса, сценарист, прозаїк.\n1980 – Кім Кардаш'ян, американська фотомодель, актриса.\nРаніше ми публікували прогноз магнітних бур на жовтень 2021 року.\n13 жовтня, 20:40\nЛазери та рука робота: Китай та Росія щодня атакують супутники США – генерал\nВідео дня. Протестувальники ФОП запалили фаєри під Радою\nДональд Трамп заявив, що Меган Маркл винна у сварці принца Гаррі з родиною\nПід Харковом вітер повалив дерева: загинула жінка