Безробіття в Росії - рівень безробіття статистика проблеми\nГлавная » Що потрібно знати якщо ви вирішили взяти кредит » Безробіття в Росії - рівень безробіття статистика проблеми\nНинішній 2008 рік став роком початку всесвітньої економічної кризи, який був спровокований крахом американської іпотечної системи. Зараз економічна криза вже торкнулася економік усіх країн світу, Росія, на жаль, не виняток. Експерти попереджають, що найбільш тяжкі наслідки кризи будуть відчуватися на початку 2009 року, а поліпшення економічної ситуації слід чекати не раніше ніж до літа-осені 2009 року. Будь економічна криза незалежно від причин його виникнення завжди супроводжується спадом виробництва, пов'язаним зі зниженням попиту у потенційних покупців, а також з браком у підприємств грошових коштів на реалізацію проектів.\nВиробники змушені заощаджувати і скорочувати виробництво. Одним з досить поширених способів економії є скорочення робочого персоналу. При скороченні людей в масовому порядку збільшується рівень безробіття.\nБезробіття в Росії - дані статистики\nУ 90-ті роки безробіття в Росії носила масовий характер.\nНайвищий рівень безробіття в нашій країні був зафіксований в 1995-2000 рр.. - До 7 млн. чол. мали офіційний статус безробітних. У період з 2002 по 2007 рік рівень безробіття в РФ щорічно знижувався. А в 2007 році була досягнута мінімальна позначка - 4,2 млн. чол. Світова фінансова криза викликала виробничий спад у багатьох економічних галузях.\nУ жовтні 2008 року по Росії пішла хвиля скорочень. Найслабшими ланками виявилися будівництво, металургія, автопром, а також кредитні та банківські установи. За оперативними даними Федеральної служби державної статистики, безробіття в РФ в листопаді 2008 року збільшилася в порівнянні з III кварталом 2008 р. на 8%. Службою зайнятості було поставлено на облік по безробіттю 1,5 млн. чол. У той час як, за результатами опитувань, проведених Держстату, безробітними на кінець листопада себе вважали 5 млн. чол., Що становить 6,6% всього працездатного населення. При цьому не можна забувати про категорії так званої латентної безробіття.\nСправа в тому, що офіційна статистика враховує тільки тих безробітних, які звернулися в службу зайнятості, а також тих, хто під час опитування зізнався у втраті роботи. Однак ніяк не враховуються ті громадяни, які працювали без офіційного оформлення по ТК і втратили джерело доходу у зв'язку з кризовими труднощами роботодавця. Специфіка зайнятості в Росії така, що рівень латентної безробіття цілком може бути порівняний з офіційними даними.\nБезробіття і криза - а як у них?\nНеобхідно відзначити, що підвищення рівня безробіття спостерігається не тільки в Росії, але і практично в усьому світі. На початку листопада 2008 р. безробіття в США дійшла до найвищого рівня за 14-річний період і склала 6,5% від усього працездатного населення. Економіка України, розхитана тривалим кризою політичної системи, серйозно постраждала і від світової фінансової кризи.\nОфіційне число безробітних в Україні за листопад місяць зросла на 30%. На початок грудня було зареєстровано 695 тис. безробітних, тоді як на 1 листопада статус безробітних мали 530 тисяч громадян України. У рамках боротьби з підвищенням рівня безробіття Уряд Росії розробило спеціальні антикризові заходи. У Державну Думу РФ вже був внесений законопроект, в якому пропонується збільшити допомогу з безробіття. У кризовому 2009 році у відповідності з нормами законопроекту допомогу з безробіття отримуватимуть громадяни, що звільнилися не тільки по скороченню, але і за власним бажанням.\nСамо підвищення допомоги по безробіттю істотно. Раніше безробітний міг отримати лише 1275 рублів протягом 6 місяців. При вступі в силу нового закону люди, що залишилися без роботи, будуть отримувати цілий рік допомога у розмірі 75% від заробітку, проте не перевищує 4900 рублів. Офіційна ціна державної підтримки ринку праці складе орієнтовно 10-50 млрд. руб.\nТака амплітуда у вартості програми пов'язана з тим, що прогнозувати рівень безробіття в РФ досить складно, адже ще до кінця не відомий сценарій, за яким буде розвиватися світова економічна криза. В рамках прогнозу макроекономічного розвитку країни замміністра економіки Андрій Клепач наводить наступні прогнозовані дані: зростання безробіття в Росії може досягти в 2009 р. 7,4%, а загальне число людей, що втратили роботу у зв'язку з кризою, досягне 5,4 млн. чоловік. Що ж, прогноз є прогноз, а час - покаже. Марія Стрєлкова, спеціально для Занімаем.ру Оцініть: Друзям це теж може бути корисно: Повернення до списку\nЯк співпрацювати з колекторами. Колекторські компанії


У Львові патрульні врятували жінку - ЗНАЙ ЮА\nЛьвівські патрульні врятували тяжко хвору жінку: герої носять погони\nЗавдяки злагодженій роботі львів'янка вчасно потрапила до медичного закладу\nУ Львові патрульні поліцейські врятували містян та швидко доправили їх до лікарні.\nПро це у спільноті "Варта-1" у соціальній мережі фейсбук повідомила львів'янка Мар'яна Коцюба.\nТак, стало відомо, що у понеділок, 22 лютого патрульні правоохоронці оперативно доставили містян до лікарні. Львів'янка подякувала своїм рятівникам та відзначила, що вони проявили не аби яку швидкість та чуйність.\n"Хочу висловити велику подяку патрульній поліції м. Львова за чуйність і швидку реакцію у наданні екстреної допомоги. Сікора Роман і Леськів Денис ( екіпаж 101) миттєво доставили нас до лікарні. Дякуємо хлопцям за службу!!!", - сказано у повідомленні львів'янки.\nЗавдяки злагодженій роботі патрульних поліцейських львів'янка вчасно потрапила до медичного закладу, де вже медики надали їй всю необхідну допомогу.


Ті, що програли вибори\nПерший тур президентських виборів приніс відповіді на низку запитань. На найважливіше, найгарячіше із них – «Чи не досить вже з народу України представників діючої влади?» – відповідь виявилася негативною. Уся разом збірна «третіх сил» не змогла завоювати навіть третини електорату.\nТе, що головні представники владної верхівки за останню п’ятирічку – чинний президент Віктор Ющенко, двічі прем’єр Юлія Тимошенко та глава уряду 2006-2007 років Віктор Янукович – в сумі наберуть аж близько 65% голосів, є певним сюрпризом навіть для тих, хто уважно спостерігав за соцопитуваннями.\nЗокрема, Юлія Володимирівна набрала значно більше, ніж обіцяли різноманітні передвиборчі рейтинги.\nОстанні, що не стали першими\nВисокий показник названої трійці, яка ще п’ять років тому забронювала за собою головні політичні місця в країні, автоматично означала поразку для «нових облич». Або для тих, кого прийнято було такими вважати – насамперед Арсенія Яценюка і Сергія Тігіпка, хоча обличчя як першого, так і, особливо, другого насправді не такі вже й нові.\nКінцевий результат Арсенія Петровича (6,96%) офіційно затвердив за ним титул «головного лузера» виборів.\nКолишній спікер, рейтинг котрого ще в кінці літа – на початку осені (тобто, ще до початку активної передвиборчої кампанії) демонстрував надзвичайно позитивну динаміку і піднімався навіть до позначки 12%, зумів своєю кампанією зіпсувати майже усе. Про її недоліки вже сказано настільки багато, що зайве про них і нагадувати.\nНатомість Сергій Тігіпко, який в цілому продемонстрував дуже солідний результат (13,05%), може з повним правом вважати особисто себе маленьким переможцем першого туру. Його шлях у передвиборчій кампанії – майже повна протилежність шляху Яценюка, адже Сергій Леонідович піднімався від позначки в 1%. Власне, логічно припустити, що серйозна частина голосів до Тігіпка перетекла саме від його колишнього підлеглого із Нацбанку.\nБезпосередньо напередодні виборів вже Тігіпко вважався основним ударником серед представників «третьої сили».\nПосприяли цьому і результати соцопитування російської компанії ВЦИОМ, представник якої Стєпан Львов 13 січня проігнорував українське законодавство і повідомив, що за останніми дослідженнями Тігіпко набирає 14,4%, тоді як Тимошенко – лише 13,9%.\nЦю новину, до слова, одразу ж почали активно розповсюджувати у західних ЗМІ. Першоджерело інформації для Заходу, інформагентство Associated Press, щоправда, досить швидко зняло ці дані з свого сайту, але до того часу вони встигли розійтися по всій Америці та Європі. Цікаво, що у британському виданні The Times стаття під заголовком «Юлія Тимошенко програє територію Сергієві Тігіпку» взагалі виявилася першою цьогорічною публікацією, присвяченою українським виборам.\nВрешті-решт ніхто нікому територію не програв, але подібний до передбаченого ВЦИОМ показник Тігіпко таки набрав. Додаткова його маленька перемога полягає і в тому, що цей показник вийшов приблизно однаковим по усіх регіонах України – принаймні, щодо кандидатури Сергія Леонідовича наша країна не розділилася на Схід і Захід.\nОднак якщо сам він, отримавши своєрідний «золотий пакет» голосів, який здатен і вирішити долю другого туру, може привітати себе із відносним успіхом, то в цілому збірна «третьої сили» зазнала невдачі. Очевидно, не так уже й сильно українці хотіли змін, як про це говорилося.\nХоча, в принципі, є й інше пояснення надзвичайно високого результату «команди політичних зірок». Ще із 2004 року в Україні міцно вкорінилася традиція не просто голосувати за бажаних кандидатів, а «вболівати за своїх» у найкращих спортивних традиціях. Таке вболівання за визначенням є ірраціональним, тому навіть якщо втома від ситуації в державі в народі й справді присутня, вірність «своїм» важить набагато більше.\n«Свої» ж у даному випадку були відомі наперед без будь-яких соціологічних досліджень…\nПерший, що майже став останнім\nІншим великим «лузером» виборів-2010 є Віктор Ющенко. Мабуть, все-таки не настільки великим, як Арсеній Яценюк, бо ця поразка легко передбачалася іще за рік до старту перегонів, але все-таки показник у 5,45% для головного героя «Помаранчевої революції» – це провал.\nДо того ж, слід відзначити, що якби не три області, де Ющенко показав надзвичайно, для себе сьогоднішнього, високі результати – Львівська (30,75%), Тернопільська (26,43%) та Івано-Франківська (25,09%) – його показник був би ще меншим.\nТепер, коли цей провал вже є майже офіційним, викликає іще більше здивування як сама участь Віктора Андрійовича у виборах, так і його головна передвиборча теза: «Я обов’язково переможу». Вона викликала підозру, що штаб Ющенка обов’язково утне щось таке, від чого зашумить увесь електоральний гай.\nНатомість українцям була запропонована стерильна, очікувана і в цілому нудна псевдоборотьба за «перемогу». А іноді – навіть просто дивна: повторні заяви президента про переговори із Гриценком та Яценюком щодо висунення єдиного кандидата у той час, коли двоє вищеназваних навідріз це заперечували, не пояснити здоровим глуздом.\nЗвичайно, якщо його дуже сильно шукати, то певний успіх Віктора Ющенка таки можна помітити.\nКоли чинний президент бере участь у виборах і програє їх із подібним результатом, то це краще, ніж будь-що, свідчить про високий демократичний стандарт цих виборів.\nОднак навряд чи саме це Ющенко мав на увазі, коли обіцяв вийти із президентських перегонів переможцем.\nАдже, якщо бути до кінця точним, він не просто провалився – він побив абсолютний світовий антирекорд діючих президентів на виборах. Досі він належав тепер вже колишньому президенту Словаччини Рудольфу Шустеру, який у 2004 році набрав 7,4%. Ющенко «покращив» цей результат аж на два пункти.\nДвоє, що залишились\nНехай для вищезгаданих кандидатів президентські вибори вже закінчилися, саме вони тепер можуть заочно визначити, хто буде наступним президентом України – Юлія Тимошенко чи Віктор Янукович. Названі троє невдах мають у своєму спільному розпорядженні аж близько 25% відданих голосів (близько 16,5% від загальної кількості наявних голосів). У другому турі ці голоси важитимуть найбільше.\nВажко, звичайно, уявити собі, як хтось із трійці Тігіпко-Яценюк-Ющенко враз забере усі свої слова назад і підтримає когось із дуету переможців. Занадто активно Яценюк говорив про «вірус корупції Ю1Я1», занадто чітко Тігіпко сказав, що не може і не хоче підтримати жодного із них, занадто окремо від них себе поставив Ющенко. Однак попереду у нас іще три тижні кампанії, яка цілком може бути сповненою сюрпризів, нехай досі вона й була аж на диво спокійною.\nВрешті-решт, без підтримки виборців, що стоять за цими переможеними, ані Тимошенко, ані Янукович не зможе вийти із двобою 7 лютого переможцем.


Педагогічна ситуація. - реферати та учбові матеріали на um.co.ua\nВиховання, освіта і педагогічна думка в стародавньому світі.\nЗавдання ІY (Психолого-педагогічна ситуація).\nЗображення місцевості на картах. Ситуація. Способи зйомки ситуації.\nМодуль 5. Розвиток і соціалізація особистості в сім'ї. Педагогічна підтримка сім'ї\nУ 9-му класі йде урок хімії на тему "Властивості азотної кислоти".\nЧетверо учнів відповідають біля дошки. Для внесення поправок і доповнень до відповідей залучаються всі інші учні.\nРозповідаючи про властивості вивчених кислот, учні називали загальні закономірності, характерні для представників даного класу речовин, пояснювали відмінність в поведінці кисневих і безкисневих кислот, розведеної і концентрованої сірчаної кислоти.\nПісля опитування вчителька перейшла до пояснення нової теми:\n- Сьогодні ми познайомимося з властивостями азотної кислоти, - сказала вона і поставила перед учнями ряд питань: Який її склад? До розряду яких кислот вона відноситься? Що означає поняття "сильна кислота"? Які ж властивості характерні для азотної кислоти?\nУчні замислюються над відповідями.\nОдна з учениць каже, що азотна кислота, як і багато хто вже відомі кислоти, буде реагувати з металами. Інші учні додають: з основними оксидами, з підставами, з солями.\n- Що відбувається при взаємодії розчинів кислот з деякими металами? - Питає далі вчителька.\n- Утворюються солі, і виділяється водень, - відповідають учні.\n- А як це довести? - Звертається вчителька до класу.\nУ хід уроку включається експеримент. Викладачка викликає до демонстраційного столу учня і пропонує йому поставити досвід. У трьох пробірках знаходиться цинк. В одну з них учень вливає розчин соляної, в іншу - сірчаної та в третю - азотної кислоти. Потім він підносить запалений лучину до першої пробірці. Лунає бавовна.\n- Це виділяється водень, - каже учень.\nТе ж відбувається і в іншій пробірці. Але ось у третій, незважаючи на бурхливу течію реакції, водень не виявляється.\nУчні спантеличені. Взаємодія вже відомих їм кислот з металами призводило до утворення водню. Чому ж цього не сталося з азотною кислотою? Питання поки залишається відкритим.\nСтавляться інші досліди, що підтверджують кислотні властивості азотної кислоти, потім вчителька коротко підсумовує:\n- Отже, ми переконалися, що азотна кислота і схожа на інші кислоти і відрізняється від них.\nУчні самі називають риси подібності з іншими кислотами, підкреслюють і те відміну, яке вони тільки що встановили дослідним шляхом: при дії азотної кислоти на метали водень не виділяється.\n- Як же ми пояснимо цей факт? - Запитує вчителька.\nІ вона тут же ставить досвід по знебарвлення барвника азотною кислотою.\n- А які вже відомі вам речовини також обесцвечивают барвники?\n- Це характерно для хлору, - згадують учні.\nЗнову ставиться досвід. Тліюча лучинка спалахує в пробірці, в якій нагрівається концентрована азотна кислота. Учні приходять до висновку, що азотна кислота є сильним окислювачем.\n- Як же тепер пояснити результат досвіду з цинком? - Питає далі вчителька.\nЗнову на допомогу приходить експеримент. Ставиться досвід взаємодії азотної кислоти з міддю, і учні бачать, що в результаті виходить сіль мілини і виділяється бурий газ - двоокис азоту.\nДо дошки викликається учень для запису рівняння реакції, а вчителька тим часом змінює умови досвіду, додає в пробірку води. Реакція не припиняється, але результат її вже інший. У розчині також утворюється сіль міді, але виділення бурого газу непомітно. Новий газоподібний продукт збирається в циліндрі під водою і потім демонструється класу.\n- Це окис азоту, - кажуть учні. - На повітрі вона перетворюється на двоокис.\nІ учні самостійно приходять до висновку, що ступінь відновлення азотної кислоти залежить від її концентрації.\nТепер залишилося додати, що ж відбувалося при реакції розчину азотної кислоти з цинком.\nПід керівництвом вчителя учні приходять до висновку, що цинк, як більш активний в порівнянні з міддю метал, здійснив глибше відновлення азотної кислоти. Отже, ступінь відновлення азотної кислоти залежить також від активності металу.\n1. Які принципи, правила дидактики реалізуються вчителем на уроці?\n2. Як проявляється взаємодія даних принципів?\n3. У чому полягає освітня і виховна цінність уроку?\n? Записи оформите у вигляді таблиці:\nЗастосовані учителем на уроці основні дидактичні принципи, правила Приклади зі змісту уроку\n1. Назва принципу: ........................ а) правило .................. .................. б) правило ............................. ....... 2. .................................................. ............\nТема: Сутність, рушійні сили і логіка освітнього процесу. Закономірності та принципи навчання. | Завдання № 8.\nЦілі освоєння дисципліни | Місце дисципліни в структурі ООП бакалаврату | Компетенції того, хто навчається, що формуються в результаті освоєння дисципліни «Теорії навчання і виховання» ». | | освітні технології | Тема: Сучасні моделі організації навчання. | Орієнтовна схема аналізу уроку. | Протокол уроку російської мови в VI "Г" класі. | Quot; Класифікації форм організації навчання ". | Текст № 1. |


Головна » Журнали » 2019 » Июнь 2019 год » У колоні стереотипів: міти про сільське господарство\nХоч про українців і кажуть, що ми – нація гречкосіїв, і копирсання у городі є чи не найулюбленішою справою більшості населення, реальне уявлення про сільське господарство (і в тих, хто пов’язаний з аграрним сектором, і в тих, хто від нього далекий) часто-густо не відповідає дійсності й формується під впливом певних нав’язаних стереотипів.\nЯкщо сформувати з них колону, то крокуватимуть вони зовсім не в ногу, адже стереотипи мають різний вік, різний ступінь проникнення в маси, різний вектор руху. Давайте приглядатися до цієї колони уважніше\nКолись Україну називали житницею Європи через великі обсяги експорту жита до європейських країн. Проте на початку минулого століття жито посідало лише третє місце за обсягами вирощування зернових, поступаючись пшениці та ячменю.\nНатомість нині посіви жита порівняно з початком ХХ ст. скоротилися більш як удвадцятеро, а назва живе у свідомості людей. І якщо наприкінці ХІХ – початку ХХ ст. українські губернії були чи не найбільшим постачальником жита на ринки Європи, то у пізніші часи (та й нині) цю назву слід розуміти фігурально – під житом хлібне зерно взагалі.\nВипадок із житом є яскравим прикладом омани, що охоплює велику кількість населення і з часом перетворюється на міт.\nБульбаші та картопля\nПро любов білорусів до картоплі пережартували всі, кому не ліньки. Та правди ніде діти, вони посідають перше місце за обсягами її споживання (ми – треті) та ще й об’їдають нас. Сябри є найбільшими споживачами української картоплі – просто картопля раннього збору достигає у нас раніше, ці обсяги цілком залежать від погодної ситуації.\nВ Україні, на відміну від переважної більшості іншої сільгосппродукції, картопля є товаром внутрішнього споживання – обсяги зовнішньої торгівлі нею вимірюються сотими відсотка від того, що зібрано.\nГоловним зовнішнім покупцем української картоплі є саме Білорусь. Також Україна закуповує незначні обсяги (відносно врожаю) насіннєвої картоплі у тій самій Білорусі та країнах Європи – Нідерландах, Німеччині, Франції.\nДо 1990 р. в господарствах населення вирощували близько 70 % всього обсягу врожаю картоплі, то за 10 років ситуація істотно змінилася – на сільгосппідприємства припадало лише 1-2 % валу. Проте, починаючи з 2010 р., накреслилася тенденція до збільшення частки сільгосппідприємств.\nЯкщо розглядати регіони за обсягами врожаю на душу населення, то серед лідерів ми побачимо істотно відмінні (за абсолютною ознакою) регіони, це: Вінницька, Чернігівська, Волинська, Рівненська, Житомирська, Хмельницька, Сумська й Тернопільська області – тобто все Поділля та, за винятком Київщини, все Полісся.\nУ цих регіонах картоплі виробляють пересічно вдвічі більше від загальноукраїнського показника. Ці регіони є головними постачальниками картоплі до великих міст та інших областей.\nТа водночас не всі ці області є великими виробниками картоплі (враховуючи кількість населення) у загальноукраїнському вимірі.\nТобто ми так само полюбляємо картоплю, хоча й споживаємо якихось 136 кг на душу населення, натомість білоруси – 187 кг. Об’їдають!\nМіт про Хрущова та кукурудзу\nПро спроби Хрущова запровадити масове вирощування кукурудзи у сучасній Вікіпедії пишуть (що заразом формує думку сучасного обивателя): «Кукурудзяна кампанія, кукурудзяна лихоманка – спроба масового впровадження кукурудзи в сільському господарстві СРСР в 1950-1960-х рр. Спроба не враховувала кліматичних умов країни, тому була назагал провальною. Один із найяскравіших виявів хрущовського волюнтаризму».\nСправді, врожаї кукурудзи виявилися набагато нижчими за очікувані, й із половини 1960-х рр. (коли зняли Микиту Сергійовича) площі посівів кукурудзи почали скорочуватися.\nТа давайте подивимося на статистичні дані – що ми бачимо? Що впродовж 1990-2005 рр. посіви кукурудзи на зерно коливалися приблизно в тих самих межах, що і в дохрущовські часи, а останні роки вони зрівнялися зі значенням 1959 р. Проте, починаючи з 2013 р., обсяги валового збору перевищують хрущовські часи, що відбулося завдяки істотному зростанню врожайності (табл. 1).\n2018-й рік був рекордним за врожаєм кукурудзи! Найбільшими виробниками стали Полтавська, Чернігівська та Вінницька області, найменша частка валу кукурудзи припадає на Запорізьку область. Найбільша врожайність – понад 100 ц / га – спостерігалася у Волинській і Хмельницькій областях. Зібрані площі, обсяг виробництва та врожайність кукурудзи на зерно 2018 р. за областями подано у табл. 2.\nБлизько третини посівів кукурудзи в Україні (пересічно за роками) припадає на господарства населення, та внаслідок (зазвичай) більш низької врожайності їхня частка у валовому зборі коливається на рівні чверті.\nУ Чернівецькій, Донецькій, Закарпатській і Дніпропетровській областях, за результатами жнив 2018 р., частка господарств населення у валовому зборі кукурудзи на зерно становила понад половину. У Київській, Волинській, Сумській і Чернігівській областях частка господарств населення у виробництві кукурудзи на зерно становить менше 10 %.\nМіт про вільний ринок землі\nОстаннім часом у ЗМІ та з різних трибун дедалі більше лунають тези про «вільний ринок землі» як про панацею для української економіки. Посилаються доповідачі на «закордонний» або «світовий» досвід.\nТа річ у тім, що ніде у світі (принаймні у розвинутих країнах) не існує вільного ринку землі. Тобто ринок є, але він настільки зарегульований, що вільним його назвати аж ніяк не можна, навіть у тих країнах, де такі регуляції найменші. Ці обмеження ґрунтуються на низці принципів.\n1. Обмеження по власнику. Заборона володіння землею сільськогосподарського призначення юридичним особам та на певний період іноземцям (яскравим прикладом другого є Польща та Угорщина).\n2. Обмеження максимального розміру землі в одного власника. У Данії, яка, за оцінками очільників нашого профільного міністерства, має найефективніше сільське господарство і з якої варто брати приклад, максимальний розмір землі в одного власника – 150 га (щоправда, про останню обставину наші аграрні ватажки згадують якось неохоче). Обмеження стосується також і площ орендованої землі.\n3. Пріоритети купівлі. Переважне право на придбання земельної ділянки, виставленої на продаж, має член громади (за умови, що не буде порушено пункти 1 та 2), іноземці (там, де це дозволено) мають найнижчий пріоритет.\n4. Кваліфікаційні вимоги. Той, хто хоче придбати землю, повинен мати досвід роботи в сільському господарстві та впродовж певного часу проживати в сільській місцевості, а починаючи з визначеного законодавством (у різних країнах по-різному) розміру угідь, ще й відповідну освіту.\n5. Заборона купівлі землі заради капіталізації (приклад Бельгії, де чимала частка землі належить не фермерам і здається в оренду, не є показовим і пояснюється тим, що ці землі були набуті як спадок).\nЗвичайно, ситуація, що нині склалася в Україні, потребує кардинальних рішень, та натомість питання вільного обігу землі має не лише економічну складову, а й суспільно-політичну, яка часто є засадничою, визначальною та робить ринок не таким вже «вільним», накладаючи певні обмеження.\nВ Європі нині ринок землі є невіддільною частиною економіки, але ґрунтується він на зваженому та чіткому законодавстві, й називати його вільним не коректно.\nУ розумінні обивателя, далекого від аграрної тематики, роль держави в агрополітиці об’єднаної Європи обмежується проведенням єдиної сільськогосподарської політики в рамках ЄС і виплат дотацій фермерам на 1 га ріллі, проте вона ширша і так само, як і названі заходи, спрямована на забезпечення нормального функціонування агросектору. Не останньою чергою це стосується і землекористування. Аби не викидати дотаційні гроші на вітер, фермер має вміти працювати на землі.\nУ Данії та Німеччині держава регулює купівлю та оренду землі, довіряючи її лише кваліфікованим фермерам з урахуванням рівня підготовки й досвіду сільськогосподарської діяльності як основного джерела доходів і місця проживання. У Данії (де, певно, найрозвиненіше агрозаконодавство) орендар, так само, як і покупець, має прожити в сільській місцевості не менше 8 років.\nЯкщо ж розмір ферми перевищуватиме 30 га, то він має довести свою професійну кваліфікацію, мати досвід роботи в сільському господарстві й відповідну освіту.\nУ Швейцарії, Іспанії, Франції, Данії, Німеччини, Італії й Португалії земельним законодавством регулюється неприпустимість надмірної концентрації землі в одних руках або її подрібнення тощо. У Данії закон встановлює верхню межу землекористування – своєї власної та орендованої – в 150 га сільгоспугідь. Винятки робляться лише в тому разі, якщо фермер зможе довести, що внаслідок специфіки його виробництва йому потрібно більше землі, й ніхто з навколишніх селян не протестуватиме проти цього.\nУ Німеччині підтримується постійний контроль за будь-якими змінами власності або оренди сільгоспугідь. Перехід прав на будь-які сільськогосподарські угіддя потребує спеціального дозволу. Заборонена зайва концентрація землі (максимально від 400 до 500 га). Щодо оренди землі, то на неї поширюються ті самі обмеження, що й на придбання. В Угорщині діють подібні обмеження: 300 га у власності й 2 тис. га оренди.\nУ більшості країн юридичні особи не мають права на купівлю сільськогосподарських угідь, так само, як вони не мають права й на оренду.\nЦе право надається лише фізичним особам, які вже вели сільськогосподарське виробництво, мають відповідну кваліфікацію та беруть на себе зобов’язання безпосередньо займатися сільським господарством упродовж тривалого часу. Купівля землі забороняється, якщо ця операція є засобом розміщення капіталу або ціна угоди з купівлі землі не відповідає її реальної вартості.\nНазагал законодавство забороняє вилучення сільськогосподарських земель на несільськогосподарські цілі.\nУ Швейцарії основне правило ринку землі – вона має належати лише тому, хто її обробляє.\nТобто ринок не є «вільним»: якщо немає заборон на продаж сільськогосподарської землі, то наявні істотні обмеження на її купівлю. Певно, легше купити в Україні зброю, ніж в Європі землю.\nТобто у переважній більшості країн Європи існують жорсткі кваліфікаційні вимоги до покупця сільгоспугідь, там надається дозвіл НА КУПІВЛЮ, не на продаж! Існує преферентне право на купівлю, коли місцевий житель – член громади має переважне право на купівлю, аніж зайда.\nЦіну так само регулює держава. Чітко регламентовані максимальні розміри власної чи орендованої землі. Земля належить тим, хто її обробляє. Винятком є лише Бельгія, де фермерам належить трохи більш як 30 % угідь. У всіх інших країнах Європи орендовані землі також належать фермерам. У переважній більшості країн землевласник – винятково фізична особа.\nНаводити як приклад країни Південної Америки – Аргентину, Бразилію – некоректно. Там некерований розпродаж землі призвів до збезземелення фермерів. Чи ми цього хочемо? Чи, може, йдемо в Європу?\nНазагал мітів про сільське господарство існує безліч, одні більш сталі, інші – актуальні «на один день», проте…


Інсульт - не вирок. Про це точно знає 16-річний Данило Ганенко з Черкас. Він багато років присвятив спорту, мріяв потрапити на Чемпіонат світу, однак на вирішальному поєдинку хлопця частково паралізувало.\nТепер свою боротьбу з недугою Данило знімає у відеоблозі. Наскільки розповсюджена проблема дитячих інсультів в Україні і як можна запобігти, йдеться у сюжеті ТСН.\nДень Данила розписаний по годинах: вправи, прогулянки, дистанційне навчання і звіти для підписників у своєму блозі. Його він створив ще 4 місяці тому, коли ще лежав у лікарні і ліва частина тіла була ще повністю паралізована\nДанилу - 16, майже половину життя він присвятив кікбоксингу, був призером Чемпіонату України і мріяв виступати на Чемпіонаті світу серед юніорів. До цієї мети залишався всього один поєдинок. Хлопцеві зле стало просто на рингу. Він знепритомнів, говорив недоладно. Батьки, які прийшли підтримати сина на змаганнях, одразу не зрозуміли, що з ним. Потужний удар суперника пригадали уже у лікарні, коли Данилові поставили діагноз інсульт.\nПоруч з Данилом від перших днів була лікарка-реабілітолог Маріанна Плотнікова. Займалася з ним кожного дня, але зізнається, навіть не очікувала, що він так швидко зможе повернутися до нормального життя.\n- Це, щоб ви розуміли, це дуже клопітка і виснажлива праця. Я не хочу до цього повертатися, тому що він уже вийшов з того стану, - каже лікар.\nСвій канал у ютубі Данило назвав «Незламний». Хоче, аби люди, які потрапили у подібні ситуації займалися навіть через біль і не занепадали духом.\n- Починають писати, що ти нас мотивуєш, щоб ми не опускали руки і йшли далі, зазначає Данило.\nПатологію у Данила лікарі змогли розгледіти лише на МРТ, а міцний удар на змаганнях з кікбоксингу її спровокував. Медики радять батькам перед тим, як віддавати дітей на спорт, обов’язково проводити обстеження.\nЛікарі будуть рекомендувати Данилові більше не займатися професійним кікбоксингом, але у хлопця дуже великі плани. Він упевнений, що обов’язково повернеться до здорового життя. Вже дистанційно навчається і готується до ЗНО і до вальсу на випускному.


Москва порадила Україні не грати з нею в небезпечні ігри - Укрaїнa - TCH.ua\nУкраїну знову звинуватили в поставках зброї грузинським солдатам © AFP\nУкрaїнa 5 серпня 2009, 15:44\nРосія знову закликала Україну не продавати зброю грузинській армії.\nМіністерство закордонних справ Росії сподівається, що Україна не буде грати в "небезпечні ігри" з поставками зброї до Грузії.\nПро це заявив статс-секретар, заступник глави МЗС РФ Григорій Карасін. "Звичайно, ми сподіваємося на те, що Україна, як близька нам держава, не буде грати в настільки небезпечні ігри, створюючи нові проблеми в і без того досить проблемних відносинах нинішнього етапу", - сказав він.\nПри цьому, за його словами, у російської сторони є перевірена інформація щодо того, що Україна поставляла озброєння напередодні "п'ятиденної війни" на Південний Кавказ у серпні минулого року.\nНагадаємо, Грузія є одним із двох найбільших покупців української зброї у світі.\nРосія раніше неодноразово критикувала українську сторону за поставки зброї до Грузії. Зокрема, напередодні МЗС РФ оцінило такі поставки, як недружню відносно Росії позицію, та пообіцяло "адекватні заходи", зокрема економічні, у відповідь.\nВ той же час, Україна неодноразово підкреслювала, що постачає зброю до Грузії


Напередодні Нового року в Меморіальному комплексі завжди панує святкова атмосфера, відбуваються приємні та радісні події, які вже стали традиційними.\nОсвідчення в коханні на території Меморіалу стало звичним для багатьох закоханих, серед яких Олена та Богдан. Суботнього зимового вечора 30 грудня після напруженого робочого дня друзі запросили киянку Олену на прогулянку до музею. (Визначна подія була наперед спланована). Її коханий Богдан попрохав друзів привести Олену до Меморіалу, щоб у переддень Нового року над дніпровськими схилами, в обіймах замріяного Києва, який тут видно, як на долоні, освідчитись у коханні та запросити дівчину до шлюбу. Юнак з’явився неочікувано та подарував дівчині розкішний букет духмяних троянд і, звичайно, обручку. Хлопець щасливий, адже Олена відповіла: «Так».\nЗакохані обмінялися теплими обіймами та поцілунками, радо прийняли щирі вітання від вірних друзів, зробили кілька світлин на згадку та із задоволенням поділилися із нами своєю радістю. Ми також вітаємо Олену та Богдана із важливою подією в їхньому житті. Зичимо, щоб їхніми супутниками були лише мир, злагода та безмежна любов.\nЗагалом останній вікенд 2017 р. у музеї був дуже насиченим. Здавалося б, у передсвяткові дні люди мають безліч інших клопотів і до музею приходять одиниці. Однак музей зовсім неочікувано відвідала небувала кількість іноземців. Переважно це були гості із Ірану, Індії, Іспанії, Великої Британії, США, Ізраїлю, Франції, Польщі, Німеччини та Туреччини. І це спонукає нас до подальшої ще більш відповідальної роботи.\nНовий 2018 р. уже вступив у свої володіння. Музей знову відчинив двері для відвідувачів. Упродовж кількох років ми обдаровуємо своїх перших гостей – вони отримують у подарунок сертифікат для безкоштовного підйому на оглядовий майданчик «Краєвид» скульптури «Батьківщина-мати». Ця музейна традиція вже стала приємним сюрпризом для наших гостей.\nЗокрема, юнак із Білої Церкви, який першим завітав до музею, приїхав до Києва, щоб саме піднятися на оглядовий майданчик. Купивши квиток до музею, він отримав подарунок, яким відразу скористався. Родина з Мелітополя, яка придбала квитки слідом за хлопцем, вирішила лише оглянути експозицію музею, а сертифікат використати під час чергового візиту, оскільки подарункове запрошення діє впродовж усього 2018 р.\nСеред перших гостей також були іноземці, які сьогодні приїхали до нас із Німеччини та розпочали мандрівку Києвом саме з Меморіального комплексу. Молоді чоловіки були приємно вражені таким подарунком й відразу скористалися можливістю помилуватися краєвидами столиці з висоти пташиного польоту.\nОсь такі новорічні дива та сюрпризи відбуваються в Меморіальному комплексі в ці святкові дні.


Аналіз ринку праці — ДУІТ — Державний університет інфраструктури та технологій\nПід час пошуку роботи ми стикаємося з ринком праці. Ринок праці нічим не відрізняється від ринку товарів і послуг. Тут також є продавець, покупець, товар, ціна. Людина, яка шукає роботу — продавець. Вона продає свої знання, уміння, навички. Покупець – роботодавець. На ринку праці також діє закон попиту і пропозиції. Ідеальний варіант – коли попит дорівнює пропозиції. Коли ж пропозиція перевищує попит, виникає безробіття. Про негативні наслідки цього явища ви, напевно, знаєте:\nпогіршується стан здоров’я людей — сам факт безробіття наносить людині психологічну травму;\nrabota.ua – найефективніший майданчик країни з пошуку роботи в мережі Інтернет, де щодня розміщується понад 100 000 актуальних вакансій — це абсолютний рекорд серед сайтів даної спеціалізації.\nWork.ua — Сайт пошуку роботи №1 в Україні. Пошук роботи за запитом, підбір вакансій за параметрами, розсилка свіжих вакансій. Прямі контакти роботодавців. Детальна статистика зарплат. 57 000+ вакансій. Кращий сайт пошуку роботи. Кращі роботодавці.\nrobotodavets.org.ua — Інформаційно-аналітичний журнал «РоботодавецЬ» — щомісячний всеукраїнський часопис, визнаний експертами Міжнародної організації праці єдиним у своєму роді періодичним виданням на всьому пострадянському просторі.\nuz.gov.ua — Акціонерне товариство «Українська залізниця» – національний перевізник вантажів та пасажирів. Метою діяльності товариства є задоволення потреб у безпечних та якісних залізничних перевезеннях, забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, створення умов для підвищення конкурентоспроможності галузі тощо. Наразі компанія забезпечує 82 % вантажних і майже 50 % пасажирських перевезень, які здійснюються усіма видами транспорту. За обсягами вантажних перевезень українська залізниця займає четверте місце на Євразійському континенті, поступаючись лише залізницям Китаю, Росії та Індії.


Швейцарський шоколадний рулет - рецепт приготування з фото та видео\nІрина ФіандеВсі рецепти повара\nЯкщо ви хочете потішити своїх рідних смачним, ароматним і надзвичайно красивим десертом – цей рецепт для вас. Попри простоту у приготуванні, рулет виглядає настільки вишукано, що сміливо стане окрасою святкового столу.\nПшеничне борошно65 г\nРозчинна кава1/2 ч. л.\nНа першому етапі приготуймо тісто для рулету. Для цього у глибоку миску висипаємо какао, просіяне пшеничне борошно, а також сіль та розпушувач.\nВ окрему миску поміщаємо яйця і 120 грамів цукру. Збиваємо ці компоненти міксером до того часу, поки маса не побіліє і не збільшиться злегка в об’ємі.\nПід час збивання яєць із цукром у масу додаємо олію та пів чайної ложки розчинної кави.\nНа наступному етапі в яєчну масу через сито всипаємо змішані сухі компоненти. Усе перемішуємо міксером до однорідності.\nДеко для випічки (розмір 30х40 см) застеляємо пергаментним папером. Викладаємо сюди тісто. Рівномірно його розподіляємо по всій поверхні. Ставимо в розігріту до 180 градусів духовку на 10-12 хвилин.\nЧерез зазначений час нам знадобиться ще один лист пергаментного паперу. Посипаємо його какао і викладаємо бісквітний корж. Пергаментний папір, на якому випікали тісто, нам не знадобиться. Згортаємо шоколадний корж у рулет. Залишаємо до повного охолодження.\nУ цей час приготуймо шоколадний крем. Поміщаємо у глибоку тарілку 150 г чорного шоколаду. Додаємо сюди 120 мл гарячих вершків. Залишаємо на 2-3 хвилини, а потім ретельно перемішуємо. Відставляємо до повного охолодження.\nПісля цього у глибоку миску поміщаємо 240 мл охолоджених вершків. Збиваємо їх міксером. Поступово сюди всипаємо 3 столові ложки цукрової пудри. Маса повинна загустіти.\nТепер в отриману масу додаємо охолоджену шоколадну масу. Знову все перемішуємо міксером. Ставимо крем у холодильник на 30 хвилин.\nДалі приготуймо цукровий сироп. Для цього в невелику каструльку наливаємо воду і додаємо 70 г цукру. Усе перемішуємо, доводимо до кипіння та варимо 2-3 хвилини. Охолоджуємо його.\nРозгортаємо бісквітне тісто. Змащуємо сиропом прямокутний корж за допомогою силіконового пензлика.\nТепер корж щедро змащуємо кремом. Краї тіста змащувати не потрібно.\nПісля цього тісто з кремом акуратно загортаємо в рулет. Обгортаємо його пергаментним папером і кладемо в холодильник на кілька годин.\nУ невелику ємність кладемо 30 г шоколаду і дві столові ложки вершків. Ставимо в мікрохвильовку. Потім усе перемішуємо, поміщаємо в кондитерський мішок. Декоруємо ганашем наш рулет. Ставимо в холодильник на 10-15 хвилин.\nПісля цього рулет можна смакувати з чаєм або подавати на святковий стіл.


Вибираємо люстру для вітальні [Оздоблення Будинку]\nВибираємо люстру для вітальні\nОскільки вітальня в більшості випадків - це саме просторе приміщення в будинку, яке можна досить сміливо декорувати. Тому вибір люстри для вітальні практично ні чим не обмежується. Але щоб створити ідеальний дизайн інтер'єру, все ж потрібно дотримуватися певних правил.Перш за все треба врахувати розмір і конфігурацію кімнати. При великий квадратурі (від 15 кв. М і вище), необхідно передбачити кілька точок штучного освітлення. Не обійтися однією люстрою і в приміщенні зі складною формою. Розташовувати світильники слід так, щоб світлом виділити планувальні зони. Наприклад, якщо у вітальні є зона їдальнею, і вона розміщена по центру приміщення, то люстра повинна знаходитися над обіднім столом. А над зоною відпочинку з м'яким куточком більш доречним буде додатковий світильник з м'яким неяскравим світлом. У будь-якому випадку люстра виконує функцію основного джерела штучного світла, розташованого по центру. Всі інші стельові та настінні світильники доповнюють її.\nРозраховувати кількість освітлювальних приладів, за допомогою яких буде вирішено висвітлення вашої вітальні, потрібно ще до моменту вибору люстри. Тому що купувати люстру і світильники потрібно одночасно, щоб вони виглядали єдиним комплектом.\nВеличезне значення має колір світіння люстри. Залежить він від колірного рішення плафонів, а також від типу ламп. Світлодіодні, енергозберігаючі та люмінесцентні лампи дають білий холоднуватий світло, який ідеальний для інтер'єрів в холодних же відтінків. Для приміщень, виконаних в теплих тонах, більше підійдуть світильники з традиційними лампочками розжарювання.\nБажано мати в вітальні таку люстру, яка має кілька режимів інтенсивності світіння. Підбирати її потрібно з урахуванням того, що світло основного освітлювального приладу в вітальні повинен бути яскравим, але не сліпучим. Важливим фактором є і спрямованість світла. Краще направляти освітлення на стелю, а не в підлогу. Це залежить від моделі люстри.\nЗа конструкцією люстра в зал може бути припотолочная або звисає. Перший вид світильників більше підходить для сучасних інтер'єрів. При оформленні інтер'єру в будь-якому класичному стилі краще застосовувати звисає люстру, яка кріпиться за допомогою ланцюга і виглядає набагато легше, елегантніше. Але тут потрібно розуміти, що при установці між стелею і самої люстрою уздовж декратівно ланцюжка буде проведено провід, що знижує початкову естетичність конструкції.\nЛюстра може бути з абажуром, з плафонами-свічками, з кришталевими підвісками. В кожному окремому випадку тип світильника підбирається під загальну стилістику інтер'єру. Чим більше приміщення, тим крупніше повинна бути люстра. При низьких стелях варто вибирати плоскі світильники.\nКласика. Освітлення вітальні в класичному стилі - це дуже важливий елемент дизайну інтер'єру. У класичних залах зазвичай застосовуються досить масивні світильники з великою кількістю декоративних елементів. Ідеальний варіант - конструкція з імітацією свічок або з кришталевими крапельками, а також з литими бронзовими або позолоченими деталями. У таку люстру потрібно встановлювати звичайні лампи, що дають тепле, злегка мерехтливе світло.\nРетро. Тут потрібна оригінальність. Ретро люстра може бути виконана у вигляді багаторіжкові світильника, прикритого тканинним абажуром. А можна використовувати імітацію під гасову лампу або палаючі факели.\nЕтно і еко стилі. При одному з цих напрямків стилю інтер'єру світильник повинен бути простим за формою, і при цьому його декоративна частина повинна складатися з натурального матеріалу, такого як тканину або дерево.\nСучасний стиль. При оформленні сучасної вітальні можна сміливо застосовувати освітлення з декількох рівноцінних за значимістю для інтер'єру стельових світильників. Бажано підбирати пріпотолочние плафони з хромованими абажурами простої форми. Іноді використовується кольорове світіння.


У Горішніх Плавнях студенткам розповіли як розпізнати майбутнього сімейного насильника ~ РОДІС\nУ Горішніх Плавнях студенткам розповіли як розпізнати майбутнього сімейного насильника\n28 листопада у Політехнічному коледжі КрНУ ім. М.Остроградського відбувся освітній захід «Чи є ризик насильства у ваших стосунках» в рамках інформаційної кампанії «16 днів проти насильства».\nВ розмові зі студентками йшлося про основні маркери, за допомогою яких можна розпізнати у коханій людині майбутнього сімейного насильника.\nПісля бесіди та медіапрезентації дівчата отримали спеціальні інформаційні картки з порадами, як діяти у випадку проявів домашнього насильства.\nПід час заходу студенток було поінформовано про роботу Національної «гарячої» телефонної лінії з попередження домашнього насильства: 0 88 500 335 (безкоштовно зі стаціонарних), 116-123 (безкоштовно з мобільних).\nАкція пройшла у рамках діяльності Національної тренерської мережі ГО «Ла Страда – Україна» в Полтавській області за підтримки адміністрації Політехнічного коледжу КрНУ ім. М.Остроградського та ГО «Центр розвитку дитини і сім’ї «РОДІС».


Бердичівлянин у четвер стартує на чемпіонаті світу – Бердичівські новини\nУ фінському Тампере триває чемпіонат світу з легкої атлетики серед юніорів U20.\nУ третій день змагань особлива увага бердичівлян буде прикута до сектора для стрибків у висоту серед чоловіків. Тут наш земляк, бердичівлянин Дмитро Нікітін змагатиметься у кваліфікації до фіналу чемпіонату. Розпочнеться кваліфікація у четвер, 12 червня, о 19.45 за київським часом.\nДмитро Нікітін є головним фаворитом не лише кваліфікації, але й всього чемпіонату. Серед усіх учасників, він має найкращий особистий рекорд — 228 сантиметрів, показаних ним торік у італійському Гроссето. Правда, цьогоріч, результати Нікітіна поки не такі вражаючий. Кращий результат сезону у нього — 216 сантиметрів. Вище за нього у 2018 році стрибали одразу десять спортсменів.\nВсього за вихід до фіналу змагатимуться 23 легкоатлети. Крім Дмитра Нікітіна, Україну також представляє Владислав Лавський. До фіналу потраплять 12 спортсменів, які стрибнуть вище 2,17 метра, або ж дванадцять найкращих результатів.


Біржова торгівля енергоресурсами: конкуренція, де немає аутсайдерів | УкрЕнергоЕкспорт\nчт, 05/20/2021 - 09:27\nНавіщо потрібна біржа на ринку енергетики і чому вона важлива для економіки України\nВ Україні звикли, що конкуренція – це щось, що супроводжується боротьбою, з якої переможцем виходить тільки один.\nУ цивілізованому світі таке сприйняття давно стало анахронізмом. Найкращий спосіб це зрозуміти – відчути на собі ту "далеку західну" модель.\nНаочно проілюструвати цю тезу можна на прикладі сфери комерційних операцій з електроенергією і газом. Ця ніша української економіки, як і багато інших її складових, уже кілька років перебуває на стадії реформування.\nПроцес рухається не без проблем, але якщо проаналізувати досвід інших країн, які витратили на це десятиліття, ми йдемо семимильними кроками.\nЧерговий стрибок у напрямку європейської цивілізації Україна зробила, коли був підписаний закон №738-IX про ринки капіталу. Велика частина його положень має набути чинності 1 липня 2021 року. У тому числі стане чинною і нормативна база, що регулює діяльність товарних бірж.\nПаралельно буде введений новий для нашої країни фінансовий інструмент – "деривативні контракти". Якщо говорити простою мовою, це угоди, за якими можна придбати або продати певний ресурс протягом фіксованого періоду.\nДеривативи дозволяють захиститися від різких змін цін та гарантувати поставки ресурсу при зростанні попиту. Такі угоди можуть продаватися між учасниками, підвищуючи ліквідність ринку, тобто легкість продажу і купівлі товарів.\nОднак зробімо крок назад і зрозуміймо, чому розвиток біржового, тобто конкурентного, середовища вигідний для всіх.\nЧому конкуренція вигідна для всіх\nЯкщо відповідати на це питання на прикладі електроенергії, то, перш за все, потрібно розуміти особливості цієї сфери. Електрику не можна зберігати.\nЗвичайно, завжди є можливість побудувати величезні "батарейки" на зразок тих, які робить "Тесла", або звернутися до інших варіантів акумулювання потужностей. Утім, зазвичай це величезні і дуже дорогі проєкти.\nДля уникнення додаткових витрат багато країн, включаючи Україну, ідуть більш раціональним шляхом. Вони складають точний баланс між виробництвом і споживанням, щоб уся вироблена електрика відразу ж споживалася.\nНа цьому етапі ми стикаємося з проблемою неможливості відокремити кіловат-годину, вироблену тепловою станцією, від кіловат-години, виробленої на АЕС. Вони потрапляють в одну мережу і течуть по одних лініях електропередачі.\nВідповідно, споживач, який натискає на вмикач удома чи в офісі, не знає, хто виробив цю електроенергію і який шлях вона пройшла до нього по мережі.\nВиникає ґрунтовне для конкурентоспроможності товару питання. Питання ціни.\nВитрати на виробництво електроенергії сильно відрізняються для різних типів генерації. При цьому для підтримки роботи енергосистеми потрібні і стабільні атомні станції, і теплові, здатні швидко знижувати і підвищувати виробництво залежно від попиту, і гідроелектростанції, що накопичують енергію.\nЯк же визначити справедливу вартість кіловат-години від усіх виробників? Для цього і потрібна біржа. На конкурентних торгах з безліччю учасників формуються ціни, які реально відображають ринкову вартість ресурсу.\nСпоживачі можуть бути спокійні, знаючи, що в мережу надійшла електроенергія, яка пройшла через сито біржі. Це гарантує справедливість тарифів, які будуть відповідати реальній кон'юнктурі ринку.\nДеякі виробники електроенергії при цьому можуть бути не раді розвитку біржової (конкурентної) торгівлі. Нібито така модель зіштовхує їх між собою і змушує знижувати ціну на свій товар (кіловат-годину), щоб знайти покупців.\nПроте варто розуміти, що конкуренція – це стимул для розвитку. Український енергетичний ринок відходить від планової радянської моделі економіки в бік вільної торгівлі. Відповідно, виграють ті компанії, які зможуть модернізувати виробництво, підвищити власну ефективність і конкурентоспроможність.\nЯкщо виробник успішний на біржі – це найкращий сигнал для його потенційних інвесторів та кредиторів. Такій компанії можна давати гроші, бо вона зможе ефективно їх вкласти, стати ще кращою, окупити витрати і повернути позику.\nМожливість проаналізувати досвід країн ЄС, запозичити найкращі практики й уникнути помилок дозволяє Україні проводити ринкові реформи швидко та ефективно. Ми бачимо, що результатом творіння європейських колег є вільний і прозорий ринок, в основі якого лежить конкурентна біржова торгівля.\nЧому енергетичні біржі в ЄС настільки важливі для економіки? Тому що така модель торгів забезпечує для всіх рівний доступ до необхідних ресурсів.\nСвоєю чергою, активна конкуренція гарантує формування справедливих цін і вільний обіг товарів. Для держави це синонім ефективного функціонування енергетичного сектора і фундамент розвитку економіки. Цього прагне й Україна.


Поминальні дні в Україні в 2021 році: коли та що робити\nЗапиши дати, які встановлені церквою для поминання рідних\nПоминальні дні в Україні в 2021 році © depositphotos.com\nПоминати покійних - давня традиція у православ'ї. Це роблять у певні дні. tochka.net розповідає про те, коли поминальні дні в 2021 році в Україні. Дізнайся, що можна і не можна робити під час поминальних днів.\nДати поминальних днів 2021 - Україна\nПоминальні дні, які також називають батьківськими суботами, найчастіше прив'язані до святкування важливих православних свят. Тому щороку поминальні дні проходять у різний час. За традицією, у поминальний день необхідно відвідати церкву і замовити молебень за померлих, відвідати місця поховань і приготувати поминальний обід.\nУ православних християн у році дев'ять батьківських субот:\n6 березня 2021 року - Вселенська мясопустна п'ятниця - поминають усіх покійних, починаючи з Адама. Саме тому це свято носить назву Вселенської;\n27 березня 2021 року - Вселенський день поминання другого тижня Великого посту;\n3 квітня 2021 року - Суббота третього тижня Великого посту;\n10 квітня 2021 року - Суббота четвертого тижня Великого посту;\n11 травня 2021 року - Радониця (Проводи);\n19 червня 2021 року - Вселенська Троїцька субота;\n9 жовтня 2021 року - Покровська субота;\n6 листопада 2021 року - Дмитрівська поминальна субота;\n20 листопада 2021 року - Михайлівська субота.\nЩо потрібно робити в поминальні дні\nУ поминальні дні покійних не називають покійниками, оскільки в ці дні "вони все чують". Краще їх називати за ім'ям.\nОбов'язково в батьківську суботу необхідно відвідати храм, поставити свічку за упокій, можна замовити поминальний молебень. Якщо такої можливості немає, то напередодні варто передати записку з проханням про молитву про померлу близьку людину при читанні літургії. Молитва за упокій душі допомагає покійному полегшити загробне покарання і просто радує його душу.\nУ поминальні дні традицыйно готують поминальний обід. На стіл ставлять кутю, печуть пироги, млинці, варять кисіль і пиво. У деяких регіонах їжу носять на могили, до церкви, а інші роздають їжу жебракам. Мета такого ритуалу полягає у тому, що люди повинні ділитися хлібом ыз тими, хто цього потребує. Перший млинець, який пекли на Масляну, призначався пращурам - його потрібно було покласти на вікно або за ікону. Деякі з'їдали перший млинець за упокій душі, а інші зовсім віддавали птахам.\nПісля богослужіння необхідно відвідати місця поховання близьких, прибрати там. Єдиний поминальний день, коли на кладовище не ходять - Радониця, 9-й день після Великодня.\nЧого не можна робити в батьківські суботи\nРелігійні свята мають безліч заборон на діяльність. Не можна в поминальні дні:\nНе прибирають у будинку, адже заняття господарством може образити пам'ять померлих, відвернути від молитов і прохань про них.\nНе проводять робіт на городі, оскільки все одно врожаю не буде.\nПити спиртне і курити на кладовищі.\nБагато їсти біля могил.\nПрибирати могили і фарбувати огорожі в поминальний день, краще зробити це заздалегідь.\nЗалишати на підвіконні частування для померлих родичів, краще помолитися про їх душі.\nПогано говорити про небіжчиків, згадують лише хороше.\nЗ'ясовувати стосунки, сваритися, конфліктувати.\nВідвідувати розважальні, гучні заходи.\nРаніше ми розповідали, коли буде католицька та провославна Трійця у 2021 році\nТи притримуєшся традицій поминання померлих?\nпоминальні дні 2021\n9 травня, 13:06


Главная > Упир Януковича. Чому БЕБ очолив старий податківець і до чого тут Зеленський\n| Ср, 2021-09-29 07:30\nПро особливості конкурсного відбору в епоху Зеленського та про перспективи нового органу на чолі зі старим кадром — у матеріалі hromadske .\nПодаткова міліція  на рейді. Фото: Державна фіскальна служба України / Facebook\nВадим Мельник, якого за результатами конкурсу Кабінет міністрів призначив головою новоствореного Бюро економічної безпеки, вказав у декларації, що у 2020 році придбав квартиру в елітному ЖК "19-а перлина" у курортному районі Одеси за 1 мільйон 130 тисяч гривень. Це щонайменше вдвічі дешевше від ринкової вартості квартири такого метражу у цьому ЖК на дату покупки, повідомляють журналісти "Схем". Це може свідчити про заниження офіційної вартості угоди задля зменшення суми сплати податків до бюджету, пояснюють експерти.\nНа цю тему: Новий голова Бюро економічної безпеки, бувший податковий упир Януковича, традиційно виявився махінатором \nПоки Хрещатиком гуркотіла бойова техніка і пролітала «Мрія» у День Незалежності, залишилася непоміченою одна вкрай важлива новина. Це призначення директора Бюро економічної безпеки  (БЕБ), новоствореного органу фінансових розслідувань.\nВідповідне розпорядження уряд опублікував  увечері в п’ятницю, 20 серпня, перед довгими вихідними, наче ховаючи цю новину за гучнішим інфоприводом. Можливо, це через директора БЕБ. Відомство, що має замінити стару дискредитовану податкову міліцію, очолив її ж теперішній керівник — Вадим Мельник, фіскал із 16-річним стажем.\nПро особливості конкурсного відбору в епоху Зеленського та про перспективи нового органу на чолі зі старим кадром — у матеріалі hromadske.\nНа цю тему: Як зе-влада всіх обдурила. «Схеми» виявили порушення під час конкурсу на нового голову Бюро економічної безпеки \nЗі старої міліції — на нову посаду\nБюро економічної безпеки — новий орган, який має перебрати на себе розслідування фінансових злочинів, і, за задумом авторів реформи, викорінити в Україні практику тиску на бізнесу.\nНині економічні злочини розслідують аж три відомства: податкова міліція (підрозділ Державної фіскальної служби), Нацполіція та СБУ. Відмовлятися від годівниці вони не дуже поспішали, й тому ухвалення закону про створення БЕБ стало неабиякою «перемогою». Попередня влада цього зробити не змогла.\nПроте творити цю «перемогу» довірили тому, хто понад 16 років був з кості й крові цієї старої системи. Вадим Мельник — полковник податкової міліції, з 2000 до 2016 року працював у податковій міліції, податковій службі та Міністерстві доходів і зборів. Зокрема, він очолював Слідче управління кримінальних розслідувань Міндоходів за часів Олександра Клименка, який входив до так званої «сім’ї» Януковича. Зрештою Клименко з ним і втік. Мельник залишився.\nОднак і йому 16-річна державна служба з номінально невеликими зарплатами не завадила надбати солідні статки , серед яких квартири в Києві й Туреччині за 1,2 та 2,1 млн грн відповідно. Серед його добра задекларована мисливська рушниця за 168 тисяч грн. Значна частина майна записана на дружину Олену, вона займається підприємницькою діяльністю і є головним донором сімейного бюджету.\nРоботу в ДФС Мельник завершив у 2016 році. Журналіст Юрій Бутусов розповів  про ймовірні причини його звільнення: аудит виявив, що вилучені кошти управління Мельника не передавало державі. У теорії це дозволяє шантажувати фігурантів розслідування: мовляв, домовмось — і зможеш отримати своє назад.\nПеревірка встановила, що працівники ДФС не передали на зберігання 2,3 млн доларів та 24,3 млн гривень. А ще комп’ютери, планшети, роутери тощо. Усе це Мельнику наказали взяти на облік. Чи зробив він це — невідомо. Ми написали запит до Державної фіскальної служби, аби з’ясувати.\nОфіційний портрет Вадима Мельника на сторінці у соцмережах. Фото: Вадим Мельник / Facebook\nРеальність та піар\nДруге пришестя до ДФС сталось у грудні 2020-го — Мельника призначили головою відомства. Регулярні зміни керівництва кардинально не впливали на роботу податкової міліції. Відомство постійно критикують за корупцію, тиск на бізнес та неефективну боротьбу з тіньовим ринком.\nВже за Мельника ДФС регулярно отримувало закиди від представників профільного комітету Ради. Його голова Данило Гетманцев скаржився, що ДФС ніяк не може протидіяти нелегальній роботі міні-НПЗ і тіньовому ринку пального. А якось навіть замовив собі кур’єром горілку без ліцензії — усіляко привертав  увагу до нелегального алкоголю. Зрештою, Гетманцев заявив: розв'язати проблему в межах ДФС неможливо, потрібен новий орган.\nНатомість ДФС останніми місяцями хизувалася успіхами, а Мельник навіть влаштував пафосну - з плазмовими екранами, ведучою, надміром графіків — конференцію , на якій звітував про здобутки за 6 місяців. Кілька працівників податкової міліції розповіли hromadske: останнім часом із Києва на місця йшли численні команди з вимогою активізуватися.\n«Мельник оголосив операцію “детінізація” — боротьбу зі “скрутками”  ПДВ і з так званими конвертаційними центрами. Хлопці знемагали від роботи: відпрацьовували всі ці ризикові підприємства, шукали "фунтів"», — каже співрозмовник.\nВін додає, що працювали активно й із підакцизними товарами — такі справи найлегше розслідувати.\n«Намалювати статистику просто, навіть із нашою напівкривою службою. Оперативники зібрали інформацію, ось там щось продають чи колотять бензин. Напали на мінінафтопереробний завод, експертиза підтвердила, що це “бодяга” — арешт. А це все у грошах вимірюється — і Мельник звітує», — пояснює джерело.\nПодаткова міліція на рейді. Фото: Вадим Мельник / Facebook\nЗа упокій реформи?\nІ от на цій хвилі бурхливої роботи з одного боку і критики — з іншого, Мельник в’їхав до кабінету директора Бюро економічної безпеки. Після цього представники влади як води в рота набрали: і партійні ресурси, які після ухвалення закону про БЕБ активно піарили це надбання, і самі депутати «Слуги Народу» воліють про Мельника не згадувати.\nТож ми самі звернулись до головного ідеолога реформи, автора закону і голови податкового комітету Данила Гетманцева, який, як ми згадували, жорстко критикував ДФС і Мельника зокрема.\n«Не оцінюватиму зараз, поживемо — побачимо. Покладаюсь на мудрість прем’єр-міністра та конкурсної комісії. Це не вичікувальна позиція, просто не коментуємо. Будуть результати — не критикуватимемо, а ні — то будемо», — сказав він у коментарі hromadske.\nГетманцев вважає: огульна критика не допоможе реформі, і треба дати Мельнику можливість себе показати.\n«Люди змінюються. Мельник раніше посилався на те, що в нього недостатньо повноважень, що орган [ДФС] у стані ліквідації, що підлеглі вже однією ногою за порогом. Якщо є рішення [про призначення], маємо дати шанс людині себе проявити», — заявив депутат.\nВодночас перший заступник Гетманцева за комітетом, голова фракції «Голос» Ярослав Железняк доволі однозначний у негативних оцінках.\n«Ми створювали новий орган, прописали хороший закон, дали достатні повноваження. Бізнес довіряв цьому процесу. І ось на останньому етапі обрали людину, яка 20 років працює в податковій міліції. Добре, що одразу, бо тепер усім зрозуміло, що буде із цією реформою. Щоб не виникало ілюзій», — сказав він у коментарі hromadske.\nДо слова, і сам Гетманцев раніше казав про необхідність «дібрати нових людей на підставі відкритого конкурсу», однак тепер пропонує дати шанс старому міліціонеру.\n«У Данила немає можливості щось інше сказати, адже він представник більшості. А я з опозиції. Хоча думаю, насправді ми з Данилом згодні. А шанс, що людина (Мельник — ред.) зміниться — 1%. 99% на те, що буде та сама податкова міліція», — каже Железняк.\nНа цю тему: Концерн «Галнафтогаз» и ОККО ограбили бюджет на 5,5 млрд грн. Схемы крышует лично глава ГФС Вадим Мельник \nНа його думку, головна проблема у персоналії Мельника — відсутність довіри.\n«От завтра новий БЕБ прийде перевіряти мережу супермаркетів, яка, можливо, і справді порушує. Але довіри до цієї структури не буде. Коли приходить НАБУ (хоча до нього по-різному можна ставитися), розумієш, що це не політичне замовлення і що вони не заробляють. Є довіра. Тут її немає, хоч саме задля неї здійснювали цю реформу», — каже нардеп.\nБізнес, чи не найбільше зацікавлений в успіху реформи, також виступив проти старих «кадрів» у керівництві Бюро економічної безпеки.\n«Створення єдиного правоохоронного органу для розслідування економічних злочинів в Україні не може зводитися до зміни вивіски над уже дискредитованою податковою міліцією», — йдеться  в заяві Української ради бізнесу.\nНавіть наш співрозмовник із податкової міліції дивується такому «перезапуску» власного відомства.\n«Навіщо була потрібна нова служба, якщо її очолив старий податковий міліціонер? Вже б провели у нас жорстку переатестацію, дали б трохи більші зарплати та працювали б далі. Усім же зрозуміло, що Мельник набиратиме свою команду (тобто старі знайомі йому кадри — ред.)», — каже він.\nВадим Мельник розповідає про результати діяльності ДФС за першу половину 2021 року перед представниками бізнес-спільноти, журналістського та експертного корпусу. Фото: Вадим Мельник / Facebook\nНа цю тему: Про «скрутки» і профанацію. За мотивами фінального звіту ТСК Верховної Ради по «скрутках» \nПеремога Мельника в конкурсі не стала громом посеред ясного неба, адже про його «безальтернативність» казали ще задовго до завершення обрання. Наприклад, ексміністр фінансів та колишній секретар РНБО Олександр Данилюк, який також подавався на директора БЕБ, неодноразово писав  про це .\nЗ Данилюком узагалі розігрався окремий скандал: він був найвідомішою фігурою серед претендентів на посаду, однак його зняли  з конкурсу через відсутність юридичної/економічної освіти. Тобто вона в нього є, але отримана  у США, а не в Україні. Через це Данилюк навіть почубився  із головою конкурсної комісії Тимофієм Миловановим.\nМилованов, до слова, також казав  на телебаченні про «неприйнятність» того, щоби старі кадри управляли Бюро економічної безпеки.\n«На жаль, закон написаний таким чином, що дозволяє таким людям подаватися. Закон з одного боку каже: “Зробіть щось нове”. А з іншого — вимоги: “Ні, боїмося радикально нового”», — виправдовував такий перебіг конкурсу Милованов.\nВодночас Ярослав Железняк, який відразу пророкував перемогу Мельнику, бачить проблему в іншому.\nАктивісти та деякі депутати вимагали, аби до складу конкурсної комісії увійшли міжнародні експерти. Водночас участь іноземних фахівців часто критикують (особливо проросійські сили) — за нібито зазіхання на суверенітет України/\n«Це (обрання Мельника — ред.) шикарний приклад “зовнішнього управління”. От повністю незалежна українська комісія зовсім несподівано обрала кандидата, про якого від початку всі знали, і який є головою податкової міліції. Наприклад, із САП так не вийшло , бо були міжнародники», — наголошує Железняк.\nВін додав, що подавав правку, яка передбачала роботу міжнародних експертів у конкурсній комісії, вона пройшла комітет, але в підсумку її збили. Парламентар упевнений: це сталося за вказівки з Банкової.\nТож новий орган фінансових розслідувань із великими повноваженнями опинився у руках старого податкового міліціонера, а суспільству залишається сподіватися, що «люди змінюються».\nАвтор останньої фрази, нардеп Данило Гетманцев  наприкінці нашої розмови намагається додати оптимізму.\n«За пів року буде зрозуміло (чи впорався Мельник — ред.), тим паче, що одна з умов звільнення директора БЕБ — незадовільна робота», — каже він.\nТобто в разі чого Кабмін може спокійно звільнити очільника Бюро економічної безпеки. Однак це палиця на два кінці. Звільняти поганого чиновника — добре. Та коли чи хороший, чи поганий посадовець цілком залежатиме від політичної волі, годі говорити про незалежність інституції.\nКоли ж політика добирається до обирання керівників державних органів, не дивуйтесь, якщо зрештою вийде Труба .\nНа цю тему: Економічна безпека України в уяві нового голови Бюро економічної безпеки: курс на СНД та економічна стратегія Росії \nМало хто не пригадує Зеленському, що він обирався президентом під гучні обіцянки привести до влади нові обличчя. Та річ не тільки в тому, що Мельник під цю категорію аж ніяк не підпадає, а в тому, що президент із нового покоління намагається досягнути результату абсолютно старими методами — ручним керуванням.\nСпроби прибрати до президентської вертикалі Нацгвардію, звільнення голови Нацбанку, вкрай сумнівне з погляду права «звільнення» суддів Конституційного суду, ручне управління урядом і багато іншого. Все це ми вже проходили раніше — нічого хорошого не вийшло.\nНатомість міжнародний досвід показує: запорука успіху держави — ефективні самостійні інституції. Зеленський і його офіс, схоже, із цим не згодні, тому нервуються через будь-які вияви незалежності від інших органів влади та окремих її представників.\nСеред "покровителів" Вадима Мельника називають голову ОПУ Андрія Єрмака та його заступника Олега Татарова. З останнім, за словами самого Мельника, він підтримує відносини ще з 2012 року.\nБюро економічної безпеки  розпочне роботу 25 вересня. Наступного дня після цього припинить своє існування Державна фіскальна служба, яка вже перебуває в процесі ліквідації.\nПавло Калашник, опубліковано у виданні Громадське \nДанилюк через суд вимагає зупинити конкурс на голову Бюро економічної безпеки \nГолова Мінфіну проти перейменування податкової міліції у Бюро економічної безпеки: "Створимо чергового монстра» \nСлідчі-викрадачі з ДФС: як просувається гучна справа із викраденням директора підприємства озброєними фіскалами


Резюме ветеринар (ветеринарний лікар) у Стаханові\nВетеринар у Стаханові\nРезюме ветеринар у Стаханові\nВетеринарний лікар – це більше, ніж робота. Це покликання, якому присвячують все життя. Спеціаліст проходить загальний курс навчання, а потім може обрати одну з вузьких спеціалізацій: хірургія, стоматологія, ендокринологія, дерматологія, гастроентерологія та ін. Таким чином, він може надавати більш кваліфіковану допомогу тваринам.\nВи хочете знайти роботу ветеринаром у Стаханові? Якщо немає бажання витрачати час на щоденний перегляд вакансій на сайтах, то швидше буде працевлаштуватися через ОГОЛОШУ. Просто опублікуйте своє резюме на дошці оголошень. Це абсолютно безкоштовно для всіх користувачів. Плюс, немає необхідності постійно активувати публікацію. Завантажте один раз, і роботодавці самі будуть з вами зв'язуватися!\nЯкі обов'язки у фахівця? Огляд домашніх улюбленців, діагностика захворювань (УЗД, аналізи крові та інші інвазивні методи), призначення лікування згідно з діагнозом, оперативне втручання. Такі процедури як вакцинація улюбленців, чіпування та оформлення паспортів також пропонуються в ветеринарних клініках.\nРубрики у розділі "Медицина/ Фармацевтика" у Стаханові\nАсистент у Стаханові,\nЛікар у Стаханові,\nЛікар-координатор у Стаханові,\nКоординатор у Стаханові,\nЛогістика в Фармі у Стаханові,\nМасажист у Стаханові,\nМедичний представник у Стаханові,\nМедичний реєстратор у Стаханові,\nМедсестра у Стаханові,\nМенеджер по роботі з ключовими клієнтами/ аптечними мережами у Стаханові,\nПровізор/ Фармацевт у Стаханові,\nРегіональний менеджер/ Sales Manager у Стаханові,\nCанітарка у Стаханові,\nДоглядальниця у Стаханові,\nCпортивний лікар у Стаханові,\nСередній та молодший медичний персонал у Стаханові,\nФармацевтичне виробництво у Стаханові,\nХімік у Стаханові,\nІнші спеціалізації в сфері Медицина / Фармацевтика у Стаханові


Алое деревовидне - опис, застосування\nГоловна » Алое деревовидне\nАлое — багаторічна вічнозелена тропічна рослина з родини лілійних. Росте в Південній Африці та Індії, в нашій країні поширена як декоративна. Стовбур короткий, листки м’ясисті, довгастомечовидні, завдовжки іноді до 60 см, з шорсткими краями й колючками. Цвіте узимку, але не щороку.\nДля виготовлення ліків використовують листки і сік із них, гіркий на смак, розчинний у воді і спирті\nАлое містить алоїни (суміш кількох антраглі- козидів), головними з яких є глікозид антрону алое—емодин (близько 40 %), реїн, хризофанол, фісціон і похідні цих речовин (антранол, антрон, антрахінон) та їх глікозидні сполуки. Останнім часом з рослини виділено специфічні гетерозиди — алоїнозиди А і В. Алое містить також близько 10 % смолистих сполук та гіркі речовини.\nВ листках алое, витриманих 12 діб у темному холодному (6—8 ° С) місці, виникають так звані біогенні стимулятори, які мають здатність збуджувати життєві процеси у відмираючих тканинах. Цю властивість алое використовують у тканинній терапії при хворобах очей, при лікуванні хронічного артриту, бронхіальної астми, виразки шлунка і дванадцятипалої кишки. Як зовнішній засіб застосовують емульсію рослини на касторовій та евкаліптовій оліях — при вовчаку і з метою профілактики променевої хвороби шкіри та її лікування.\nФармакологічний комітет МОЗ СРСР затвердив випуск консервованого 20 % розчином спирту соку алое, визнав його ефективним засобом проти різних хвороботворних бактерій (зокрема, збудників дифтерії, черевного тифу) при внутрішньому вживанні в дозі 1—2 чайних ложок двічі-тричі на день за півгодини до їди.\nСвіжий або консервований сік алое приймають по 1 чайній ложці двічі на день за півгодини до їди як жовчогінний засіб. Його корисно пити при хворобах печінки і жовчного міхура, для збудження апетиту й поліпшення травлення, а також при хронічних й атонічних запорах, ожирінні, гіпоацидному гастриті, гастроентериті та ентероколіті.\nНаявні у соку алое антраглікозиди та смолисті речовини, ферменти й вітаміни не тільки діють бактерицидно на вульгарну мікрофлору кишок, а ще й впливають на мікобактерії туберкульозу.\nВодний екстракт алое в ампулах, виготовлений за методом Філатова, містить біогенні стимулятори. Його широко застосовують для тканинної терапії при очних хворобах, хронічному артриті, виразковій хворобі шлунка і дванадцятипалої кишки, вовчаку.\nДобрий ефект дає і зовнішнє застосування соку алое, зокрема при лікуванні опіків, виразок, інфікованих ран, остеомієліті з відкритим гнійним вогнищем, абсцесах і флегмонах.\nУ народній медицині використовують згущений та затверділий сік алое (сабур) як послаблюючий засіб, що посилює перистальтику товстої кишки. У малих дозах сабур поліпшує травлення і збуджує апетит.\nA. Т. Фоміна одержала позитивні наслідки при лікуванні екстрактом алое дітей з нічним нетриманням сечі (М. І. Соломченко, 1968). Курс лікування включав 25—ЗО ін’єкцій у дозах, що визначалися віком дітей (до 5 років — 0,2—0,3 мл препарату, старшим— 0,5 мл). С. Н. Бутягін (1957) успішно лікував екстрактом алое дітей, хворих на бронхіальну астму (препарат вводили у мік- роклізмах).\nН. Г. Ковальова (1971) рекомендує) алое як послаблюючий засіб. Для цього слід узяти 150 г листків рослини (зрізати краї\nз\tколючками), подрібнити, залити 300 г гарячого меду, не доведеного до кипіння, і настояти протягом доби, після чого розігріти, процідити і вживати по 5—10 г натще за 1 год до їди.\nB. П. Махлаюк (1967) пропонує застосовувати свіжий сік листків алое при туберкульозі. При цьому сік витримують у теплому місці, потім змішують із смальцем і медом: свинячого смальцю (гусячого жиру), масла, меду, порошку какао беруть по 100 частин кожного, соку листків алое— 15 частин. Одну столову ложку такої суміші розбовтують у склянці гарячого молока. Вживають двічі на день.\nЯк зовнішній засіб застосовують потовчені листки алое або свіжий сік рослини для приготування компресів при опіках, відмороженнях, трофічних виразках, екземі, забитих місцях і ранах — гнійних та таких, що погано гояться. Сік алое закапують у ніс при нежитю; при початковій стадії катаракти соком, розведеним у співвідношені 1 : 10, закапують очі.\nАлое деревовидним виліковують мозолі, прикладаючи до них кілька днів підряд м’якуш листків. При захворюваннях горла його полощуть 50 % водним розчином соку алое або вживають свіжо- витиснутий сік, розчинений у теплому молоці, по І чайній ложці тричі на день.\nПротипоказано застосовувати сік свіжих листків алое при геморої, що кровоточить, при метрорагії і надмірній менструації, при запаленні нирок або сечового міхура та вагітності. Він неефективний при потребі швидкого випорожнення кишок.


Ми - учасники (не)конференції міні-EdCamp Трудолюб. - 21 Лютого 2017 - Великосорочинська ЗОШ І-ІІІ ступенів\nВітаю Вас, Гість · RSS 16.09.2019, 08:52\nГоловна » 2017 » Лютий » 21 » Ми - учасники (не)конференції міні-EdCamp Трудолюб.\nМи - учасники (не)конференції міні-EdCamp Трудолюб.\n17 лютого на базі Трудолюбівської ЗОШ пройшла (не)конференція міні-EdCamp на тему "Виховання щасливих дітей". 102 шкільні педагоги, 47 адміністраторів освіти, представники та представниці бізнесу, влади, учнівства та батьків, волонтеріат були присутніми на (не)конференції. Учителі школи Іщенко Н.В. та Мельничук Д.О. долучилися до цієї події. Вони мали можливість познайомитися з провідними традиційними і креативними методиками навчання. Експерти та експертки, які приїхали з Києва, Харкова, Полтави, Мукачева щедро ділилися власним досвідом на різні тематикии: цінності, пошук себе, дистанційне навчання, туризм, домашні завдання, екологія, хмарні технології. Крім того запрошені шкільні педагоги мали змогу провести 18- 20-хвилинні сесії у 6 локаціях для обміну власним досвідом виховної роботи.\nАле на міні-EdCamp Трудолюб була можливість працювати не тільки головою і отримувати масу корисної інформації, а й попрацювати руками. Завдяки зусиллям організаторів були проведені рукотворні майстер-класи. 8 Майстрів і Майстринь з Миргородщини, Києва, Полтави не тільки показували свої таланти,а й надали змогу більш ніж 120 запрошеним спробувати свої сили і попрацювати з глиною, ниткою, деревом, металом, шкірою, тканиною.\nУ цей час всі бажаючі відвідали "Кузню Петра", де викували підкову «На щастя» EdCamp а також шкільну «Світлицю», яка зачарувала своєю таємничістю та традиціями.\nМолоді та креативні вчителі та учні взяли участь у квесті, під час якого шукали Шлях до щастя, створювали Школу щастя, міркували над тим, що потрібно, щоб виховати Людину в людині.\nПід час (не)конференції в Міжнародний День спонтанного прояву доброти була проведена благодійна акція в допомогу дітям та воїнам АТО, до якої активно долучилися вчителі і учні нашої школи, передавши цілий пакунок з необхідними речами.\nЗавершився захід підведенням підсумків не(конференції) та загальним фото «Щасливий флешмоб».\nХочемо подякувати вчителю Трудолюбівської ЗОШ Валентині Федоряці, яка була організатором заходу та всім причетним до проведення такого великого і необхідного свята освіти.\nПереглядів: 287 | Додав: clubnya4ok | Рейтинг: 5.0/3


(Перенаправлено з Guardian)\n«Ґардіан » вважається ліберальною газетою напротивагу консервативній «Таймс». Це одна з газет, чиї статті ледь не щодня передруковують світові інтернет-ресурси; з тих, на які часто посилаються як на безсумнівне джерело.\nЗа даними британської про-ізраїльської громадської організації англ. Honest reporting ставлячи за свою ціль збалансоване освітлення дій Ізраеля в ЗМІ (на її думку несе в собі часто анти-ізраїльський нахил) «Ґардіан» відома постійним своїм «нахилом» на бік арабської, анти-ізраїльської точки зору.\nТомас Гросс, в особистості, наводить приклад надрукованого у Ґардіан, як карикатура зірки Давида на пов'язці навколо покривавленого кулака, або використання терміна «єврейське поселення» під час повідомлення про вогнепальний обстріл ізраїльського міста Сдерот.\nУ своєму блозі Юлій Едельштейн (міністр інформації та діаспори Ізраїлю) опублікував відкрите звернення до редактора «Ґардіан». Міністр був незадоволений редакційною політикою «Ґардіан». Найбільше Едельштейна обурював надрукований у газеті лист Теда Хондеріка, який ніби то відкрито закликав до палестинського терору проти Ізраїлю. \nГазета відповідає на запити не лише британських читачів. Тижневик «Ґардіан Віклі» (англ. «Ґардіан Weekly») позиціонує себе як глобальна тижнева газета, що надає подієву та аналітичну інформацію з питань політики, фінансів, культури, науки, спорту, спираючись на ресурси газети «Ґардіан» та використовуючи за домовленістю матеріали «Вашингтон Пост» (англ. «The Washington Post») та «Монд» (англ. «Le Monde»). Видання виникло після підписання Версальського договору 1919 р. і наголошувало на місії «...розповідати про найкращі та найцікавіші публікації „Ґардіан“, які є найбільш характерними і мають актуальність, незалежну від часу». Читачі понад 100 країн дізнаються про новини міжнародного масштабу з глобального тижневого додатку «Ґардіан». За даними на кінець 2012 р. близько 90 % накладу поширювалось за межами Британії.\nМи поки не знаємо, чи стане ця політика для нас сприятливою, чи матиме негативні наслідки, але зараз ми з упевненістю можемо сказати, що кожен місяць у „Ґардіан“ з'являються мільйони нових читачів.\nЗаохочення участі читачів у процесі видання газети призвело до величезного потоку інформації на інтернет-сайті газети. Статтю про стрілянину в Колорадо прокоментували 1 165 осіб, у порівнянні з 11 коментарями на сайті «Таймс», за доступ до якого потрібно платити. На сайті «Ґардіан» спостерігається збільшення кількості коментарів на 66 % щорічно. Рейтингова агенція комСкор (comScore[en]) визначило, що сайт «Ґардіан» знаходиться на третьому місці серед газетних ресурсів світу за популярністю. Кількість унікальних відвідувачів на жовтень 2012 р. склала 38,9 млн осіб.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Ґардіан_(газета)&oldid=30831006\nОстаннє редагування: 22 лютого 2021, 09:39\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 09:39, 22 лютого 2021.


Синергія гравців в сфері реалізації культурної дипломатії України | UACRISIS.ORG\n«Ми не можемо лише припускати. Вся робота має базуватися на доказах, а не припущеннях. Що Україна сама вважає цікавим світові в царині культури і що цьому світові від України цікаво почути. Часто це дві різні речі. Завжди має бути двостороннє співтворення», – заявив Володимир Шейко, генеральний директор Українського інституту, під час дискусії в Українському кризовому медіа-центрі у Серія дискусій про культурну дипломатію України, яку Український інститут організовує спільно з Міністерством закордонних справ України.\nАкторів на цьому полі є величезна кількість. Центральні органи виконавчої влади в Україні, Міністерство закордонних справ, Міністерство культури України, Міністерство освіти, парламентські профільні комітети, Український інститут, закордонні дипломатичні установи України, організації громадянського суспільства в Україні та за кордоном та інституції у сфері культури – дипломати, ЗМІ, така взаємодія ніколи не була монополією.\nВін розповів про важливість культурної дипломатії та Стратегії Українського інституту. «Ми, як державна установа, покликані втілювати державну політику в цій сфері, наповнювати її змістом. В своїй Стратегії ми зазначили, що Український інститут мав би в майбутньому розвинутись в інституцію, яка би надавала в цій діяльності певного спрямування, системності, яка контролювала діяльність різних акторів».\nГанна Гопко, Голова комітету ВР України у закордонних справах (2014-2019), 8 скликання, кандидат наук з соціальних комунікацій, голова Zero Corruption Conference, розказала, що Стратегія – важливий документ. І при зміні редакції чи відшліфуванні реальністю, все одно є карта напряму руху інституції. Також вона наголосила, що наступного року буде хороша можливість розказати світові про силу нашого успіху.\n«Важливо є в культурній дипломатії укріплювати нашу ідентичність. Якщо на якийсь період ми втрачали державність, ми ніколи не втрачали духа держави. Зараз ми вшановуємо 155-річчя з дня народження Андрея Шептицького. Саме його внесок є значним в розбудову держави між двома світовими війнами», – додала спікерка.\nМарта Фаріон, членкиня Ради директорів Western NIS Enterprise Fund, очільниця Києво-Могилянської Фундації в Америці, розказала, що закордоном популяризують культуру України: «Діаспора дуже виросла. Маємо мільйони українців по всьому світі. Багато людей просувають ім’я України. Дотепер на Україну дивилися, як на молодшого сина. Ті люди, які працювали над іміджом за кордоном, не мали підтримки з України. Протягом 30 років шукали тут людей, які б допомагали просувати бренд та меседж».\nУкраїнські програмісти є винахідниками, їхніми виробами всі користуються, проте мало хто знає, звідки походять ці винахідники. Зараз чудовий час, аби почати говорити про них. Якщо запитати людей, що вони знають про інші країни, вони назвуть відомі марки брендів автомобілів, одягу, продуктів харчування та ін. Нам також потрібно більше говорити про нас, про нашу історію та досягнення.


Фонд Сергія Притули за добу зібрав 366 млн грн у рамках проєкту Народний Байрактар\nЦієї суми вистачить на придбання двох БПЛА, проте цільова сума — 500 млн грн., щоб придбати для ЗСУ три безпілотника.\nБлагодійний фонд Сергія Притули разом із автором телеграм-каналу "Лачен пише" Ігорем Лаченковим зібрали за добу 366 млн грн, щоб закупити три ударні безпілотники Bayraktar TB2.\nЦих коштів вистачить на два БПЛА, йдеться на сторінці Притули у Facebook, інформує Інфокурс\n"Добу тому, о 9.00 ми розпочали збір коштів в рамках проєкту "Народний Байрактар". Розуміючи на який захмарний бюджет ми замахнулись. Але і усвідомлюючи важливість того, чим можемо посилити Повітряні Сили ЗСУ. Минула доба… Станом на 9.00 23.06 ви задонатили…296 000 000 грн!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!", — написав Притула.\nЗ бюджету фонду на проєкт виділено 60 млн грн. Отже, сумарно на безпілотники зібрали 366 млн грн. Цього вже вистачить на два Bayraktar TB2. Цільова сума — 500 млн грн.\nНагадаємо: БФ Серія Притули підписав угоду з метою купити три турецьких ударних БПЛА "Байрактар" для повітряних сил ЗСУ. Запуск ініціативи він анонсував у відеозверненні, яке поширив у соцмережах.\nПереказати кошти на рахунок БО Благодійний фонд Сергія Притули можна у Приват24 і Mono. Реквізити для SWIFT-переказу, Paypal, Patreon і рахунки у криптовалюті — на сайті фонду.\nРаніше литовський журналіст Андрюс Тапінас також запустив кампанію зі збирання коштів на придбання безпілотника Bayraktar для України. Усього за 3,5 дні жителі Литви зібрали цільові €5 млн на БПЛА. Загалом вдалося зібрати €5,9 млн.\nТурецька компанія-виробник БПЛА Baykar дізнавшись про збір коштів на безпілотник литовцями, заявила, що безплатно подарує Литві один свій безпілотник для України.\nМіністр національної безпеки Литви Арвідас Анусаускас подякував компанії за такий жест та зазначив, що на зібрані гроші придбають необхідні боєприпаси для Байрактара, а решту грошей витратять на підтримку України.\nвійна з рф сергій притула допомога україні озброєння


Конспект НСД з екологічного виховання та краєзнавства «У пошуках білого стерха»\nІнтеграція: «Пізнання», «Екологія», «Комунікація», «Художня література», «Художня творчість», «ФЦКМ», «Музичне виховання».\nМета: Виховання екологічно грамотного людини, яка знає і любить природу свого рідного краю.\nЗавдання: - Ознайомити дітей з білим журавлем - Стерх, його зовнішнім виглядом, звичками, житлами.\nПродовжувати знайомити дітей з об'ємної аплікацією. Показати спосіб вирізування силуету птиці з паперу складеної навпіл. Розвивати зоровий контроль дії рук. Дати можливість кожному з дітей проявити самостійність у виборі способів прикраси роботи і творчі здібності.\nВиховувати екологічну свідомість, доброзичливе, дбайливе ставлення до птахів.\nОбладнання: комп'ютер з мультимедійним проектором, презентація з фотографіями, із записом голосів журавлів, листи білого паперу, клей, клейова кисть, ножиці, серветка, фломастери (червоний і чорний).\nХлопці послухайте уважно і відгадайте загадку:\nУ небі восени курликають\nЗа собою в небо кличуть\nДовго ваблять нас далеко\nХто скажіть (журавлі)\nСьогодні ми з вами познайомимося з незвичайним дуже рідкісним видом журавля-білим Стерх. Стерх- дивовижна птах. Вона славиться не лише своєю красою, а й умінням танцювати. Білий стерх занесений до Червоної книги. Хто знає, що таке Червона книга? Правильно, в ній зібрані всі рідкісні та зникаючі тварини і птахи. Їх треба берегти і охороняти.\nУ народу Саха є легенда: Людина, який побачив танець білих журавлів, стане найщасливішою людиною на землі. Білого журавля називають птахом щастя. Ви хочете побачити білого журавля - стерха?\nТоді ми з вами прямо зараз вирушимо в подорож на його пошуки по просторах нашої Батьківщини. Ви готові? Тоді в дорогу! Не забудьте взяти з собою веселий настрій і вірних друзів!\n(Діти йдуть по колу один за одним під музику «Якщо з одним вийшов в шлях»)\n- І ось ми з вами прийшли на берег красивого, лісового озера (показ слайдів) Ось ми з вами прийшли в ліс. Хлопці, а ви знаєте як треба поводитися в лісі? (Відповіді дітей).\nПравильно, в лісі не можна шуміти, смітити, розводити багаття, ламати дерева і рвати квіти. Подивіться ми з вами на березі красивого, лісового озера. Відомо, що ці журавлі живуть там, де є вода, на берегах річок, озер і боліт.\nТут ми зробимо привал. Поводитися треба дуже тихо. Стерхи цураються людини, якщо ми з вами злякаємо журавля, він може назавжди покинути своє гніздо і тоді пташенята його загинуть.\n- Хлопці, давайте прислухаємося, що це за дивні звуки? (Звучить звукозапис «Голосу журавлів»). «Серед квітів, серед лугів. Журавель пісеньки співає ... »Голос стерхов помітно відрізняється від інших журавлів - чистий, високий, срібний протяжний звук.\nА ось і сам білий стерх подивіться (показ слайдів). Правда, гарний журавель? Давайте розглянемо його уважно.\nЦе велика, великий птах з білим оперенням. Тільки на кінчиках крил чорне пір'я. На голові у стерхов не має плавців, шкіра червона. У нього дуже довгий дзьоб і ноги.\nХарчуються стерхи підводними рослинами, ягодою журавлиною, жабами, рибою, яйцями інших птахів і дрібними гризунами.\nГніздо своє будують прямо в воді з стебел осоки в тихих і спокійних місцях. Зазвичай мама-журавка відкладає тільки два сірих з темними цятками яйця. Через 29 днів з'являються пташенята. Виживає тільки одне пташеня.\nКоли журавель спить він стоїть на одній нозі. Голова покладена на крило, шия притиснута до тіла.\nУ заболочених місцях птах живе.\nНа одній нозі завжди\nВосени журавлі збираються в зграї і починають свій довгий важкий шлях на південь зимувати. Відліт цих птахів пов'язаний з настанням холодів. З давніх-давен люди, проводжали восени цих красивих птахів. Їх відліт означав наближення зими. Проводжаючи журавлів, люди кричали: «Колесом дорога!», Сподіваючись на повернення птахів навесні.\nВідірвалися від землі\nКрила до неба скинули\nМилий край покинули\nЗакурликали в дали\n- А тепер я вам пропоную трохи відпочити.\nНебо синє навколо.\n(Діти махають руками, немов крилами.)\n(Діти махають руками інтенсивніше.)\nКосмонавт летить в ракеті.\n(Потягування - руки вгору.)\n(Низький нахил вперед, руки\nрозводяться в сторони.)\n(Діти сідають в глибокий присед\nі сидять кілька секунд.)\nПролетіти нам треба багато.\n(Діти встають і махають «крилами».)\nПриземлятися нам пора.\n- Коли то, дуже давно, на землі було багато білих журавлів. Але через те, що не всі люди бережуть природу, ліс гине. Тому цих птахів стало дуже мало. І не тільки білі журавлі зникають, менше стає і інших птахів і звірів. У нас в республіці Саха (Якутія) стерхов охороняють, створюють спеціальні заповідники, проводять різні дослідження. Завдяки цьому ми ще можемо сподіватися на те, що коли-небудь зможемо побачити танець білого журавля. І не тільки ми, а й наші діти і внуки. Птахи - наші друзі, і їм нерідко потрібна наша допомога, увага, турбота, любов. Бережіть птахів!\nЯ, хлопці, птахів люблю.\nНіколи їх не ловлю -\nНі пастками, ні в сітки,\nЧи не тримаю їх будинку в клітці.\nНіколи гнізда не трону\nНі сороки, ні ворони,\nНі шпака, ні горобця\nЧи не ображу в житті я!\n- Зараз я пропоную вам вирізати з паперу білого журавлика - символ щастя.\nВсі птахи, і казкові і реальні мають одні і ті ж частини тіла (тулуб, голову, хвіст і крила). Зараз я покажу вам, як можна вирізати силует птаха.\n(Самостійна творча діяльність дітей).\nРуки підняли і похитали\nЦе дерева в лісі\nГілки зігнули, сніг обтрусили\nДерева зустрічають весну.\nУ сторони руки, плавно помахаємо\nЦе до нас птахи летять.\nЯк вони сядуть, теж покажемо:\nКрила склали назад.\n- Хлопці, у нас вийшла ціла зграя птахів Щастя. Давайте розглянемо птахів, помилуємося ними.\n- Хлопці, Птах Щастя несе на своїх крилах удачу в справах, радість, мир в домі - все найкраще.\nЧим більше ми даруємо щастя іншим, тим більше його стає у нас. Кому хочете подарувати свою птицю, з ким поділіться своїм щастям? (Відповіді дітей).\n- З якими птахами ми сьогодні познайомилися? Чим харчуються стерхи? Де вони будують свої гнізда? Чому ми повинні охороняти і берегти птахів? Молодці!


V-подібний літак є енергоефективним і має подвійне простір кабіни! – Новости\nV-подібний літак є енергоефективним і має подвійне простір кабіни!\nУсуваючи відмінність між кабіною літака і його крилами, Flying-V від Justus Benad передбачає унікальну V-подібну конструкцію літака, яка об’єднує пасажирську кабіну, вантажний відсік і паливні баки прямо в крилах.\nВ рамках дипломного проекту, студент Делфтського технологічного університету Бедан Юстус спроектував Flying-V, у якого більш широкий розмах крила, ніж більшість традиційних літаків, але при цьому пропонує вдвічі більше місця в кабіні. Його покращена аеродинамічна конструкція допомагає зменшити загальну вагу літака, знижуючи витрату палива на цілих 20%, що робить Flying-V неймовірно ефективним для його потужності!\nІнтер’єр літака Flying-V продуманий до дрібниць і розрахований на 314 пасажирів. V-подібне простір кабіни має незвично широке поперечний переріз у напрямку до передньої частини, що дуже схоже на концепцію MAVERIC від Airbus. Розроблений для того, щоб допомогти ефективно розподілити вагу, салон оснащений експериментальними легкими пристосуваннями, які забезпечують комфортні умови для пасажирів.\nКоманда інженерів, техніків і студентів з ту TU Delft побудувала масштабну модель літака Flying-V з розмахом крил 3,06 метра з планом випробувального польоту протягом року, щоб виміряти його стійкість при крейсерському польоті на малих швидкостях і розрахувати правильний кут зльоту і посадки.


Мільярд у брюссельському «кошику» - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Світ і Україна > Мільярд у брюссельському «кошику»\nУкраїна зустріла президента Європейської ради Германа Ван Ромпея (на задньому тлі, праворуч від Арсенія Яценюка) у повній бойовій готовності. (УНІАН.)\nГоловна тема двосторонніх перемовин — виклики, перед якими постала Україна (та й увесь світ) у зв’язку з агресією Росії, та спричинена ними криза в нашій державі. Окрім того, такий представницький візит є зайвим підтвердженням визнання законності чинної української влади Європейським Союзом та всім цивілізованим — на противагу Кремлю — світом.\nПеред від’їздом до Брюсселя Яценюк дав Верховній Раді «домашнє завдання» — ухвалити пакет законів, необхідних для запровадження безвізового режиму України з ЄС. Що, власне, парламентарії вчора і зробили, тож, хочеться вірити, справа тепер зрушить із мертвої точки, на якій, було, свого часу застрягла.\nГолова Єврокомісії: налаштовані на рішучу підтримку\nЩоправда, напередодні приїзду української делегації голова Єврокомісії Жозе Мануел Баррозу визнав, що, незважаючи на взаємне обурення діями Росії, «країни ЄС наштовхуються на складнощі у виробленні спільної позиції щодо української кризи». У тому, що подальша ескалація ситуації на сході України, яку забезпечують підтримувані Росією сили, загрожує Москві подальшими жорсткими санкціями, в ЄС єдині всі. Принаймні доти, доки про це йдеться на словах. А от коли доходить до справи, деякі держави ладні дати «задній хід». Спрацьовують залежність від російських енергоносіїв, великий взаємний товарообіг або, як у випадку Франції з її гелікоптероносцями «Містраль», вигідні контракти з російським міноборони чи іншими відомствами...\nТа попри все, очільники Євросоюзу запевняють, що «рішуче налаштовані працювати для стабілізації ситуації в Україні», маючи на увазі, серед іншого, й надання «потужної економічної та фінансової допомоги».\nВід Києва, звісно, також очікують виконання певних умов. Як зазначає радіо «Свобода», у меморандумі про надання мільярда фіндопомоги йдеться, зокрема, про ефективну співпрацю українського уряду з Міжнародним валютним фондом, вміле управління фінансовими ресурсами, надання фінансової підтримки найбіднішим групам населення, проведення фінансової, енергетичної, торгової та податкової реформ та неодмінно — ефективну боротьбу з корупцією.\nВерховний представник ЄС із зовнішньої політики та політики безпеки Кетрін Ештон також закликала українську владу до подальших зусиль «для охоплення національним діалогом усіх регіонів України та винесення на всеукраїнське обговорення процесу конституційної реформи».\nМільярд, який Яценюк і компанія «привезуть» із Брюсселя, має підтримати стабілізацію й реформи української економіки. Ці кошти буде надано додатково до вже погоджених раніше 610 мільйонів євро, які поки що до Києва ще не дійшли.\nНапередодні брюссельського «виїзного засідання» уряду Прем’єр-міністр Яценюк та інші українські високопосадовці приймали високого гостя вдома. Підтримати Україну «на місці» приїздив президент Ради Євросоюзу Герман Ван Ромпей. Він укотре запевнив, що ЄС не визнає результатів так званих «референдумів» у Донецькій і Луганській областях, так як і анексію Росією Криму.\n«Європейський Союз твердо підтримує єдність і суверенітет, незалежність і територіальну цілісність України», — укотре запевнив європейський лідер і зазначив, що такі сепаратистські плебісцити «є інструментом для розколу між громадянами України». Наразі єдине голосування, яке ЄС однозначно визнає — вибори Президента України 25 травня.\nВан Ромпей також привітав кроки української влади на виконання домовленостей, укладених у Женеві 17 квітня. І зазначив, що, з погляду Євросоюзу, Росія навпаки, «поки що не діяла в напрямку виконання Женевських зобов’язань». «Необхідно, щоб Москва закликала озброєних проросійських сепаратистів на Сході України скласти зброю і звільнити незаконно захоплені ними приміщення», — наголосив президент ЄС, в енний раз попередивши Кремль про «далекосяжні й широкі наслідки», які загрожують РФ у разі подальших дій, спрямованих на дестабілізацію ситуації в Україні.\nКиєву ж пан Герман від імені Євросоюзу пообіцяв, що процедуру підписання наступної частини Угоди про асоціацію між Україною та ЄС буде прискорено.\nУчора ж до української столиці з візитом прибув міністр закордонних справ Німеччини Франк-Вальтер Штайнмаєр. З Арсенієм Яценюком вони перетнулися в аеропорту «Бориспіль» і обмінялися запевненнями у, з одного боку, підтримці, а з другого — готовності до реформ. Глава німецького МЗС, зокрема, висловив думку, що Україні потрібен загальнонаціональний діалог та «круглий стіл» за участю представників різних політичних сил та громадськості. Яценюк же зауважив, що «ключ до стабілізації ситуації на сході України знаходиться не в Києві, а в Москві. Як тільки вони перестануть підтримувати сепаратистів та терористів, ситуація швидко покращиться».\nУчора вранці Євросоюз оприлюднив перелік прізвищ та назв компаній, які напередодні вніс до списку фізичних та юридичних осіб, що підпадають під санкції через агресію Росії щодо України. Зокрема, відтепер в’їзд до країн ЄС заборонено одіозному прокурору Криму Наталії Поклонській, самопроголошеному «меру» Слов’янська В’ячеславу Пономарьову, екс-кандидатові в президенти від Партії регіонів Олегу Царьову, одному з лідерів «Донецької народної республіки» Ігорю Какіджанову, головам виборчкомів із проведення так званих «референдумів» на Донеччині та Луганщині Роману Лягіну та Олександрові Малихіну, очільникові горлівських сепаратистів Ігорю Безлеру, заступникові голови адміністрації президента Росії В’ячеславу Володіну. Усі активи цих осіб на території ЄС, а також усі грошові рахунки афілійованих з ними організацій та підприємств буде заморожено.\nМіністри закордонних справ ЄС також створили правову основу для заморожування активів компаній у Криму та Севастополі, які були конфісковані або які отримали зиск від такої конфіскації. Такими компаніями стали «Чорноморнафтогаз» та «Феодосія», раніше конфісковані рішенням «парламенту Криму» на користь Росії.\nТаким чином, загальна кількість осіб, що підлягають санкціям у зв’язку з кризою в Україні, сягнула 61 особи.\nДонецькі сепаратисти образилися за невизнання з боку ЄС та США і оголосили власні «санкції» у відповідь. Як повідомляють «Новості Донбасса», згідно з рішенням «президії» самопроголошеної «Донецької народної республіки», на територію Донецької області заборонено в’їзд президенту США Бараку Обамі — до листопада поточного року включно; канцлерові Німеччини Ангелі Меркель — до вересня цього року включно; верховному представнику Євросоюзу з питань закордонних справ і політики безпеки Кетрін Ештон — до вересня включно.\nПрем’єр-міністра Великої Британії Девіда Камерона до цього списку внесли поки що «умовно»: йому пропонують переглянути своє ставлення до нинішньої центральної влади України (згідно з лексиконом «ДНР» — «київської хунти»).