Сценарій зустрічі учасників бойових дій в Афганістані «Гірка пам'ять: Афганістан болить у наших душах»\nСценарій зустрічі учасників бойових дій в Афганістані\n«Гірка пам'ять: Афганістан болить у наших душах» (до 22-річниці виведення військ з Афганістану)\nОформлена книжкова виставка із добіркою матеріалів про краян – учасників війни в Афганістані «Спасибі, люди!»\nДоброго дня, дорогі гості!\nСьогодні у нас особливий день – величне свято Стрітення Господнє, день, який за природнім календарем ще іменують – зустріччю зими з весною, а на історичному календарі – 15 лютого – день 20-річниці виведення радянських військ з Афганістану. 15 лютого 1989 року для багатьох став днем, коли закінчився відлік великих втрат людських життів. Цей день і є закінченням афганської війни для неіснуючої вже на сьогодні держави – СРСР. Тоді закрилася остання сторінка героїчного і трагічного літопису боїв. Перестали йти похоронки з Кандагару і Гардесу, Джелелебаду і Кабулу.\nНаша пам'ять назавжди увібрала в себе і береже імена і подвиги поколінь учасників Другої світової війни і назавжди прийняла новий біль афганських втрат. Афганська війна потребує глибокого осмислення. І немає такого електронного засобу сучасного комп’ютера, з якого можна було б почерпнути і винести всі уроки, політичні і військові, що необхідні для вирішення долі суспільства. Тому нехай пам'ять прокручує і що було? Як було? І чи так це було?\nНародна мудрість говорить: «Людина живе доти, допоки про неї пам’ятають». Знаю, що кожен той солдат, кожна родина тих, хто пройшов через страшне горно Афгану, ніколи не зможуть забути про це. Афганська війна тривала вдвічі довше, ніж Велика Вітчизняна. У цій війні загинуло майже 15 тис. осіб, 290 воїнів пропали безвісти. А скільки скалічених доль, втрачених мрій, пошкоджених планів на щасливе майбуття.\nТернопільщина має свій рахунок у цій сумній статистиці – 48 молодих хлопців загинули, 2 – пропали безвісти, 46 стали інвалідами. Схилимо свої голови перед світлою пам’яттю тих, хто віддав своє життя, увійшовши в безсмертя.\n160 тис. українців були в Афганістані в ті роки, а вже тепер правдиво вважають, що це найбільша кількість учасників тих бойових дій від усіх республік тодішнього Радянського Союзу. Летіли в Україну «чорні тюльпани» з цинковими гробами. Україна втратила близько 4 тисяч молодих хлопців, 6 тисяч стали інвалідами, ще 72 – залишились у полоні або пропали безвісти. Серед тих, хто не вернувся із тієї війни, є і наші 2 земляки – Валерій Луб’янський із Заліщик і Володимир Головецький із с. Свершковець.\nПро них згадують часто їхні рідні, засвідчують обеліски на рідній землі, на їх честь приурочують спортивні змагання. Напередодні цьогорічного 20-ліття закінчення афганської війни їм присвятили нариси педагоги шкіл, що мають можливість увіковічити пам'ять і передати для майбутніх поколінь.\nТож послухаймо ці рядки…\n(Ведуча зачитує нариси про загиблих афганців – воїнів із нашого району)\nВшануймо світлу пам'ять тих, хто віддав своє життя увійшовши в безсмертя, хвилиною мовчання. (Вшановуємо пам'ять. Хвилина мовчання)\nЗвучить пісня «Вільний птах» у виконанні Олесі Тракало.\nУ гарячих пісках Афганістану загартувались серця і душі юнаків – учасників бойових дій. Афганську війну український народ засудив як несправедливу і жорстоку. Головний її урок полягає в тому, щоб Збройні Сили України ніколи не виконували таких завдань. А тих, хто брали участь в афганському пеклі, єднає мета – ніколи не допустити, щоби їхні діти, майбутні покоління не брали участь у таких війнах.\nЗапрошую до слова голову ради ветеранів – афганців Степана Стасюка.\n(Виступ Степана Стасюка)\nРозенбаум, «Караван» виконує Олександр Тищенко.\nДовго замовчували правду про афганську війну. Дозували правду про героїв і втрати. Навіть плакати на могилах не дозволяли. Про це сьогодні свідчать Ваші листи, шановні ветерани афганської війни, спогади про загиблих синів, братів, коханих, друзів, які записували школярі. Ми помістили такі матеріали на цій виставці. Ці музейні реліквії передали нам із Хмелівської школи, де колись діяв музей афганської слави.\nНизько вклоняємось батькам воїнів – афганців і в знак шани звучить пісня «Рідна мати моя», яка для українства стала уже своєрідним гімном материнської любові.\n(Звучить пісня «Рідна мати моя» у виконанні Романа Бодьо)\nЦя війна прорвалася віршами і піснями: традиційними, світлими, мужніми. Вони особливі і дарма якщо інколи не професійні. (Ведуча читає вірш «Афганістан»)\nПам’ятаймо про мертвих, згадаймо і подбаймо про живих!\n(Ведуча запросила до виступу голову райдержадміністрації\nНавольського Я. М., який вручив грамоту обласної держадміністрації голові ради ветеранів – афганців району Стасюку Степану. Виступили голова районної ради Чухрій В. П. та міський голова Бенев’ят В. С.)\nЦієї війни ви не обирали, але вже навіть те, що були на ній, тому заслуговуєте на нашу повагу та шану. Збираючи відомості про учасників війни в Афганістані, згадуємо тих, хто був приречений служити саме там, де смерть сіяла своє насіння у кам’яний грунт афганських гір. Літопис афганської війни містить безліч прикладів героїзму, які ми називаємо подвигом.\nСценарій проведення зустрічі воїнів-афганців району «Обпалені війною. Афганістан».\n15 лютого 2010 року,\nВ центрі на журнальних столах книги, газетні статті, матеріали про воїнів-афганців району, крилаті вислови про учасників бойових дій. За столом (ліворуч) – керівник районної організації воїнів-афганців С. Стасюк, голова районної ради В.П.Чухрій, голова районної держадміністрації Я. М. Навольський, міський голова В.С. Бенев`ят.\nЗа столиком (праворуч) ведуча зустрічі, директор ЦБС О. Тракало і автор-упорядник книг «Книга пам`яті Афганістан 1979-1989 роки» та «Обпалені війною. Афганістан 1979-1989 роки», учасник бойових дій В. А. Погорецький,С.В. Гнида, вчителька Заліщицької ЗОШ І-ІІІ ст., автор статті про В. Луб`янського. Присутні в залі учасники бойових дій сидять за столами, які складені у формі колоска.\nЗвучить мелодія (у записі).\nВиходить Людмила Григор і Максим Гриненко – читці поетичної присвяти «Афганістан».\n(присвячується моєму тату і усім, хто проходив\nвійськову службу в Афганістані)\nАфганістан - проклятий ти батьками,\nАфганські гори, кров'ю, ви, омиті,\nВступне слово ведучої заходу Ольги Тракало, директора ЦБС\nДоброго дня, шановні гості бібліотечної вітальні «Літературні зустрічі». Сьогодні 21-річниця виведення військ колишнього Радянського Союзу з Афганістану. Цей дань вважаємо Днем пам’яті.\nАфганська війна – ще одна сумна сторінка нашої історії, брудна, неоголошена... Та хіба війни бувають чистими? Вона як усі попередні, несла смерть, каліцтво, одягнула в жалобу тисячі сердець, материнських сердець. У війни безжальні очі, у війни свій рахунок, своя безжальна арифметика. Сьогодні ми зібрались тут, щоб згадати імена учасників бойових дій і щоб пом`янути тих, які загинули в афганській війні, яка назавжди залишиться болем у серцях нашого народу. Час і досі не загоїв рани. Назавжди залишиться болем у серцях нашого народу сумна статистика: 160 тисячам наших земляків, яким судилося пройти це жорстоке випробування. 3383 із них повернулися додому в цинкових трунах. Ми маємо знати про страшні події безглуздої афганської війни і пам’ятати кожного із тих, хто в 20, 30 років став свідком і учасником воєнних подій.\nПосивіли завчасно ви, хлопці - афганці. Спілкуючись з вами, дізнаємось, що ще й досі йдете в тривожних снах у бій, затуляючи від куль один одного. Відчуваємо, як важко вам і досі повертатися до цих чорних сторінок у вашому житті, а ще важче вирвати їх, знищити і забути. Сумна статистика: 12 тисяч залишилися інвалідами, понад 100 тисяч живуть і житимуть із невиліковними хворобами, 86 українських юнаків – у полоні, більшість з яких за плином часу можна вважати такими, що пропали безвісти.\nВійна - це не тільки бої, героїзм і подвиг. Це важкі людські страждання, нелюдські випробування, це смерть багатьох людей. Війна – це горе не однієї людини, а цілого періоду. Війна закінчилася. Багато молодих воїнів-інтернаціоналістів були нагороджені орденами і медалями, але найвищою нагородою для тих, хто уцілів, є життя.\nЗапрошуємо до виступу голову Заліщицької районної ради В. П. Чухрія.\n«Афганістан» - читає Дюжок Галина\nІ залишили біль і лихо\nВ людських зневірених серцях…\nУстами жадібних троянд,\nЧом дев’ять літ там юність нищив\nШановні земляки! Ми знаємо, що і досі не можете забути тих страхіть. Над вашими головами свистіли кулі. Кожна хвилинка вашого життя могла стати останньою, але вам випало щастя вижити. В цей день до вас звертається голова райдержадміністрації Я.М. Навольський.\n«Присвята» - читає Орищук Іван.\nДо неба скалять чорні зуби: -\n"Ми не помремо, не помрем!"\nЯ вас згадаю все одно!\nРоки, скільки б їх не минуло, не зітруть у народній пам’яті імена воїнів-афганців. Схиляємо ж голову перед світлою пам`яттю тих, хто віддав своє життя, увійшовши в безсмертя. Прошу встати й вшанувати пам'ять про загиблих хвилиною мовчання!\nЗапалимо свічу пам’яті про мужніх і дорогих синів України, яким судилось увійти в безсмертя. (свічу запалює колишній воїн-афганець)\nЗапрошуємо до слова міського голову В. С. Бенев`ята.\nМи живемо і за тих, хто поліг в Афганістані, в його ущелинах, знаємо як нелегко тим, хто прикутий до інвалідного візка. Ми у вічному боргу перед Вами і перед Вашими рідними – батьками і дітьми.\nСьогодні про афганську війну пишуть книги, створюють фільми, учасникам тих важких жахливих подій присвячують поезії, пісні, поеми. Але ніхто не може творити пам'ять так, як роблять це самі учасники подій, котрі у 80-х роках минулого століття пройшли через жорстоке пекло афганської війни.\nМаю за честь повідомити, що на наше запрошення відгукнувся Володимир Погорецький, учасник бойових дій в Афганістані, редактор і упорядник книги пам`яті «Афганістан 1979-1989 роки» і другої монументальної праці «Обпалені війною. Афганістан 1979-1989 роки», член Національної Спілки письменників України і Національної Спілки журналістів України, кавалер Ордена «За заслуги», редактор журналу «Золота пектораль». Його книга «Обпалені війною. Афганістан 1979-1989 роки» - Тернопіль: Астон, 2009. – 479с. – це дарунок автора-упорядника для нашої бібліотеки.\nКнига видана у 2009 році до 20-річчя виведення військ з Афганістану і розповідає про долі, подвиги та загибель наших земляків на афганській війні, які, залишаючись вірними військовій присязі, брали участь у бойових діях на території Афганістану, а також засвідчує яскраві приклади героїзму та мужності наших солдатів, увіковічнює імена усіх тернополян, учасників тієї неоголошеної війни (1979-1989 р.р.)\nМатеріали зібрані учасниками тих подій – воїнами-афганцями, як данина пам’яті побратимам, полеглим у жорстокому бою та працівниками обласної і районних адміністрацій, іншими небайдужими людьми, яким також обпалює серце жорстока правда про афганську війну.\nМатеріали згруповані у 5-ти розділах:\n- «Країна кривавих полів» (Історія Афганістану)\n- «Жорстокі жорна неоголошеної війни» (Як все починалось)\n- «Крило скорботної пам’яті» (Згадаймо душ при світлі імена)\n- «Ті спогади, то вічний серця біль» (Дорогами сліз і болю)\n- «На їхню долю випала війна» (Прізвища усіх учасників війни)\nНа стор. 40. - Головецький Володимир Ярославович (1966-1985рр.) с. Свершківці. Стаття «Обірваною стежиною долі», автор Віра Романюк. На стор. 105. Луб`янський Валерій Михайлович (1961-1980 рр.) м. Заліщики. Стаття «Незгасна пам'ять» с. 106-107, автор Світлана Гнида.\n«Знівечені долі», «Спалах життя», «Приречені на смерть», «Чорне крило війни», «Недоспівана пісня життя», «Сиві пасма гіркоти», «У наших серцях афганський біль», «Незатертий біль серця», - такі образні і хвилюючі серця назви мають матеріали про буремні роки і події в Афганістані.\n( Ведуча зачитує текст «Шановний Воїне - «афганцю…» з книги «Обпалені війною. Афганістан (1979-1989)», с. 170)\nТвою юність обпалила війна. З дня у день Ти мужньо дивився в очі смерті, ризикуючи своїм життям. Ціну йому Ти добре знаєш і тому, що пізнав гіркоту втрати своїх друзів.\nДвадцять літ минає з того часу, коли війна закінчилась для тебе, і Ти повернувся на Батьківщину.\nОднак, у снах Ти часто повертаєшся туди, де розривалися снаряди, летіли під укіс бронетранспортери, де проливалася кров твоїх побратимів.\nІ ще не загоїлись Твої рани, і Ти ще там, у бою.\nТи гідно виконав свій ратний обов'язок, і не Твоя вина, що війна в країні обпалених гір і пісків була неправедною.\nВірю, що так же чесно, як і виконував свій ратний подвиг, Ти віддаватимеш нині свою енергію на розвиток і зміцнення України, яка здобула незалежність.\nНехай щастить Тобі у цьому друже!\nЩиро зичу Тобі і Твоїм рідним та близьким добра, щастя і миру!\nСхиляю голову перед Твоєю мужністю.\n(Авторські поетичні присвяти учасникам бойових дій та їх матерям прочитав Петро Мельник, член НСЖ України. Із вдячним словом до організаторів зустрічі від імені воїнів-афганців району висловив В`ячеслав Горбенко.)\nВед. Нехай же ніколи не зазнають війни Ваші сини! Не схилять скорботної голови біля «чорного тюльпана» Ваші діти і внуки.\nВище підіймаймо стяг Пам’яті! Щоб ніхто в світі не зміг зробити вигляду, ніби він забув, як втрачали найдорожчих людей, забув, як чекали першого дня без війни.\nШановні друзі! На цьому наша зустріч закінчується. Низький уклін Вам, воїни-афганці від усіх земляків. Бажаємо усім Вам здоров’я, щастя, миру, злагоди, добробуту. Дякуємо, що Ви до нас завітали і згадали події, які не можна забути.\n1.Ти – вічний біль ,Афганістан,\nА у снах – «духи» налітають, мов шайтани.\nВ. Сьогодні ми зібралися тут, щоб вшанувати пам’ять тих, хто поліг на афганській землі. Молоді люди йшли туди не за орденами і медалями, свято вірячи….ю що виконують свій інтернаціональний обов’язок.\nВ. Афганська війна тривала 10 років. Триває і сьогодні, але , слава Богу, вже без участі наших солдатів. А тоді, йдучи у те пекло, вірили, що несуть визволення приниженим та поневоленим, що йдуть не вбивати, а захищати нове життя.\n2. Стежка все крутіше\nЗабирає в небо,\nСтати б відпочити,\nАле знаю – треба.\nІ, стиснувши зуби,\nЙду , за кроком крок.\nТам за перевалом,\nБій клекоче з ночі,\nГинуть наші хлопці…\nЗнаю лиш одне:\nЯкщо смерть захоче\nзазирнути в очі -\nза спиною друга\nНе знайде мене…\n3. Відомо нам, навіщо втрати, кров…\nТак, ми пройшли не марно крізь спекоту.\nВідкиньте словоблудство про любов\nІ про свою святенницьку турботу,\nБо ми пізнали вогнедишний плин,\nТривожна юність лине в наші сни,\nІ пам’ять заболить: ми ветерани\nВ. Кажуть, що час – найкращі ліки, хоча роки минають, а пам’ять вперто вертає усіх назад, коли наші недолугі керівники взялися наводити лад на чужих територіях, віддавали абсурдні накази .\nВ. 27 грудня 1979 року за рішенням Політбюро ЦК КПРС, очолюваного Леонідом Брежнєвим, війська СРСР увійшли до Афганістану для підтримки прокомуністичного режиму Народно-демократичної партії Афганістану. Спочатку радянські війська розташовувалися гарнізонами у великих містах країни, а згодом поступово втягнулися в бойові дії по всій території Афганістану.\n4. Вся вулиця на службу проводжала\nВ. Нове керівництво СРСР на чолі з Михайлом Горбачовим визнало помилковим рішення попередників, і з кінця 1986 року пішло на поетапне виведення військ з Афганістану. Однак воєнні дії не припинялися.\nВ. Восени1988 року за наказом з Москви розпочалася операція «Тайфун». Радянська авіація завдала нищівного удару по кишлаках уздовж траси Кабул – Саланг, якою мали виводити війська. 15 лютого 1989 року останній радянський солдат залишив афганську землю.\n5. Минають дні, ідуть роки.\nЯ повернувся з тих завій,\nГірський суворий перевал,\nЖиву. Валерія - нема.\nЯ там, ще й досі на війні,\nОбличчя вгадую знайомі\nІ з другом бачуся у сні.\nІ кличу все його додому…\nВ. Через цю безглузду війну пройшли 700 тисяч чоловік. І серед них 30% були українці. Звання Героя Радянського Союзу було присвоєно 72 військовослужбовцям, з них – 12 українцям. 15 тисяч воїнів загинуло у радянсько-афганській війні.\nВ. Вона лишила страшні наслідки для України. Не повернулися додому з війни 3360 воїнів; з них 3280 загинуло, а 80 пропало безвісти чи потрапило в полон.\nВ. Нині в Кагарлицькому районі проживає колишніх учасників бойових дій в Афганістані. повернулись з війни інвалідами, у сімей прилетіла чорна звістка про загибель сина, брата , батька. Долучіть до цих цифр материнські сльози, передчасну сивину, пройміться горем сиріт, дружин та родичів – перед вами постане жахлива трагедія.\nВ. В цих мертвих Афганських горах знайшов свою передчасну смерть\nНаш земляк, колишній випускник нашої школи Віктор Зеленський. Не дочекалася його мати. На згадку про сина залишились ще шкільні поруділі фото та вулиця, яка носить його ім’я.\n6. Знову цвітуть білим цвітом\nВже не побачать вони,\nВ землі сховала сирій\nПам’яті їхній святій.\nВ. Поставте скибку хліба на стакан\nЧиї він душі зранив і скалічив…\nСхилімо ж голови перед світлою пам'яттю тих, хто залишився вічно молодим :\nВіктор Зеленський - Кагарлик\nТарас Шевченко - Кагарлик\nАндрій Мулявко - Ржищів\nВолодимир Васильчук ( похоронено в с.Барселовка Калачовського району, Волгоградської області )\nМетроном відлічує хвилину мовчання\n7. Пливе, наче вічність, здобута в бою,\nІ подвиги мужні, і дружне плече,\nІ роки надії, перемог, сподівань…\nВ. Не повернувся чийсь батько, не повернувся чийсь син, але рідні продовжують чекати звістки. Особливо чекає мама. І пише сину листи.\n8. Посміхнувся поштар винувато,\nЩо сказати мені – він не знає.\nНе приніс знов листа від солдата,\nТи пиши мені, синку, частіше\nХай дорослий – мені ти дитина,\nПовертайся додому скоріше,\nДорогенький, хороший мій сину.\nМені часто ти снишся\nчасто ти снишся ночами,\nА прокинусь – тебе вже не бачу.\nПодивлюсь на портрет твій і часто,\nЗнаєш сину, мені 38,\nЯ бадьора, зовсім не хворію,\nВсе гаразд у нас дома, та тільки\nЯ чомусь, мій хороший, сивію.\nЯ думками, синочку, з тобою,\nТи пиши, щоб душа не боліла.\nІ чорнява була, а не біла…\nВ. І невже можна забути оту згорьовану неньку, оту ранню сивину, оті виплакані сльози над «цинковими» хлопчиками, яких у Союз привозив «чорний тюльпан». Так називали літак, який щодоби вивозив гроби загиблих до Союзу…\n/ «Чорний тюльпан» О.Розенбаум/\nВ. Солдати гинуть. І кожна смерть страшна. А як страшно, коли не хочеться помирати у 18-19 років, коли ще тільки починається життя.\n9. Іменем жінки, що овдовіла,\nЯ проклинаю війну жорстоку, -\nВ. Боляче , коли у мирний час помирають колишні воїни, які пережили страхіття війни. Вижили там, а зараз життя до них немилосердне. І як ми з вами можемо спокійно існувати, коли неспокійно на світі, коли йдуть війни, коли гинуть діти?\nВ. І поки на Землі існують гарячі точки, і поки порушується біблійна заповідь «Не убий», ми не повинні заспокоюватися. Там, де пролилася кров, виростає ненависть. Де виростає ненависть – сіється смерть.\n10. Нехай поетів родить не війна,\nНехай черпають фарби тільки з миру.\nІ на планеті ще жива війна,\nІ вчиться необстріляний солдат\nРемеслам різним на війні відразу:\nВ людину направляти автомат\nІ одягати в рими свої фрази.\nВ. Воїни-афганці… Ми тепер їх називаємо по-різному: інтернаціоналісти, окупанти. Ми називаємо цю війну помилковою. 60 років тому було покладено край фашизму. Прадіди наші думали, що та війна - остання. Вони не знали, що їхніх онуків також називатимуть ветеранами.\n11. Хай буде все, що має бути:\nІ слів чужих важке каміння…\nМені не треба співчуття,\nВ. Давайте ж і ми з вами будемо пам’ятати ветеранів, виявлятимемо до них розуміння. Вони пройшли крізь війну і для них вона триває й досі. У спогадах, снах, у думках. Вони цього заслуговують.\nВШАНУВАННЯ ВОЇНІВ –АФГАНЦІВ\nТи – вічний біль , Афганістан,\nНе одним сивим пасмом закосичена ця дата - 15 лютого. День, коли в далекому 1989 році закінчилась для народів колишнього Радянського Союзу десятирічна кривавиця трагічної війни в Афганістані. Посивіли до строку юні наречені і молоді дружини, чекання вибілило скроні батьків і коси матерів. І, здається, навіки крейдяний пил і пісок осіли в молодих чубах воїнів-інтернаціоналістів.\nСьогодні ми зібралися тут, щоб вшанувати тих, хто, пройшовши кривавим афганськими дорогами, повернувся до рідного дому і тих, хто не дожив , не доспівав, не докохав….\n(Вірш Н. Вегери-Предченко «Солдатські вдови»)\nВедучий: Кажуть, що час - найкращі ліки, хоча роки минають, а пам'ять вперто вертає усіх назад. Такі цифри забути не можна.\nВедуча: Статистика свідчить : 160 тисяч наших співвітчизників, українців, брали участь у цій війні. 3360 на повернулися. Понад 8 тисяч були поранені, 3560 стали інвалідами. 550 вдів. 711 сиріт. Такий рахунок Афгану.\nВедучий: У афганській епопеї , поряд з іншими, брали участь і наші земляки – кагарличани. Через долю багатьох молодих людей пройшла ця війна. За 10 років там прослужило 87 наших юнаків і 3 жінки.\nВедуча. До слова запрошуємо військового комісара підполковника Володимира Валентиновича Швеця\nВедуча: І пам'ять ожива вогнем пекучих ран\nВід імені сина твого вже, солдате,\nВедучий: У нас в районі проживає 85 колишніх учасників бойових дій, з них – 4 жінки. У чотири сім'ї прилетіла чорна звістка про загибель сина, брат, батька. Долучіть до цих цифр материнські сльози, передчасну сивину, пройміться горем сиріт і вдів - перед вами постане жахлива трагедія .\nВедуча: Поставте скибку хліба на стакан\nВедуча: Пройдуть роки, і ми певні, що імена хлопців, які загинули в Афганістані, не зітруться з пам’яті прийдешніх поколінь, увійдуть у безсмертя. Вічна пам'ять полеглим і шана живим, тим, кому всім смертям на зло пощастило повернутись до рідних домівок.\nВедучий: О, Україно! Ніжно пригорни\n(Квіти воїнам-афганцям вручають дівчата-старшокласниці)\nВедучий: Для вас звучать пісенні дарунки\nВедучий: Афганських подій ніколи і нікому не викреслити з календаря. І скільки б ми не повертались до тих подій, встановлюючи нові і нові факти, змінюючи цифри, все переоцінюючи , істина залишається одна – незмінно житиме пам'ять про Афганістан\nВедуча: Хай буде все, що має бути:\nІ наша вдячність нескінченна,\nІ України бойові знамена.\nВедучий0 : Бажаємо всім Вам здоров’я, щастя, миру, душевного спокою, злагоди, добробуту у великому домі, який зветься Україна.\nЧас і досі не загоїв рани"\nВедуча 1: 15 лютого 2010 року виповнилось 21 рік відтоді, як вивели з Афганістану радянські війська, але рани цієї війни кровоточать і досі.\nДалекий грудень 1979 року…Далека та чужа країна Афганістан… Безглузда війна… скільки смертей. Скільки горя за 10 років, проте ця безглуздість не применшує героїзму наших воїнів там, в афганському пеклі. Ніхто та ніщо не має бути забутим, аби не забути – треба пам»ятати, а щоб пам»ятати – треба знати.\nВедуча 2: Сьогодні ми зібралися, щоб вшанувати пам»ять тих, хто поліг у афганських ущелинах, та поклонитися тим, хто прийшов із війни живими. Молоді люди йшли туди не за орденами і медалями – вони свято вірили, що виконують інтернаціональний обов»язок.\nВедуча 1: ( До слова запрошується виконуючий обов»язки першого заступника голови райдержадміністрації Іванов Геннадій Олександрович)\nВедуча 2 : До слова запрошується голова районної ради Паранчевський Микола Павлович)\nВедуча 1 Так, в нашій країні не було війни, але був Афганістан…\nНа той час в тій державі точилися бої, душманські банди обезкровлювали багатостраждальну афганську землю, грабували і убивали мирних жителів.\nРадянський Союз на той час підтримував тісні зв»язки з дружньою народно- демократичною Республікою Афганістан. І тому, на прохання уряду цієї країни, було прийнято рішення про інтернаціональну допомогу дружньому афганському народові у відстоюванні ними своєї незалежності.\nВедуча 2 Із цього все починалось... А потім ... а потім була війна, яка тривала в двічі довше Великої Вітчизняної. Про неї довго мовчали. Дозували правду про героїв і втрати. Летіли в Україну „чорні тюльпани” з цинковими гробами. Тисячі наших хлопців гинули в боях і померали від ран, контузій, травм і хвороб, пропадали безвісти, проявляючи мужність і героїзм. Сивіли від горя батьки і матері, ховаючи своїх дітей, сиротіли діти, вдовами ставали жінки в мирний час.\n( Вірш В. Боровська)\nВедуча1 За довгих, майже 10 років, бойових дій на цвинтарях України з’явилося понад три тисячі свіжих могил з фотографіями юних облич. Навіть на могильних плитах довго забороняли писати справжню причину загибелі, байдуже посилаючись на інтернаціональний обов’язок , від чого вмить посивілим батькам було вдвічі важче. Одну нагороду заробили вони за проявлену мужність і героїзм – право бути похованим на рідній землі.\nВедуча2: Хто ж відповість?\nВедуча 1: Упав, з очей спадали зорі,\nВедуча2: Війна в наш дім проникла тихо,\nВедуча 1: Хто ж відповість за юні долі\nВедуча2: А, може скажуть кладовища\nЧом дев»ять літ там юність нищив\nВедуча1: Випробування Афганістаном. Це не високі слова, а сувора дійсність, палюче сонце зранку, спекотний вітер-афганець, пісок, що не дає дихати. Правда про афганську війну... Різна вона. Нерідко болюча і гірка.\nПокоління воїнів – афганців знає ціну життя, дружби, єдності. Воно зберегло військову відданість і братерство. Ще досі тим, хто пройшов крізь афганське пекло, сниться, як горіли небо і земля. Наші хлопці у свої 20 років падали, як скошені снопи, одне в одного на очах. А до того ще й географічні умови: нестача води і гарячий пісок навкруги, або гори, в яких не пройти. Ковток води цінувався як золото.\n( Пісня В. Карамалак )\nВедуча2 : Посивіли завчасно хлопці- афганці. Ще й донині йдуть у тривожних снах у бій, затуляючи від куль один одного. Їм досі важко повертатись до цих чорних сторінок у їхньому житті, та ще важче вирвати їх знищити і забути.\nВедуча 1: Серце стискається від болю, коли думаєш про тих, хто, виконуючи наказ Батьківщини, пройшов важкими дорогами чужої країни. За кожним воїном-афганцем – доля, життєвий подвиг, крок у безсмертя. У страхітливому полум’ї війни народжувалась нова плеяда героїв. Хто ж вони, герої Афганістану?\nВедуча 2: Це були молоді солдати і командири – майже їх ровесники, які з перших днів служби в Афганістані пізнали ціну життя, склали екзамен на зрілість. Війна безжально перекреслила їхні надії, плани, понівечила долі. Там, серед моторошних смертей, коли життю щохвилини загрожувала небезпека, вони мужніли і загартовувалися.\nВедуча 1: Минають дні, ідуть роки.\nВедуча 2: Ти – вічний біль, Афганістан,\nВ борні жорстокій,\nВедуча 1 : 21 рік минуло, як останній радянський солдат покинув афганську території. Вкрилися пилом забуття місця смертельних баталій, а рани гояться ще й досі: у декого тілесні, а в інших – душевні. І час від часу прокидається колишній солдат серед ночі з гулом вибухів у вухах. Бої закінчуються, а історія – вічна. Пішла в історію і десятирічна афганська війна. Але ще довго будуть турбувати нас голоси загиблих і живих - війни не закінчуються безслідно. Ті, хто вижив, - то живий голос війни. Так, війна залишила глибокі “рубці” в їхніх душах, але не зломила морально, адже треба було жити далі і сподіватися на краще.\nВедуча 2: “ Афганістан болить в душі моїй “ - ці слова близькі тим, хто пройшов крізь пекельний вогонь війни, тим, хто чекав повернення своїх синів, дочок, наречених. Не можуть матері забути загиблих та покалічених синів, а дружини та діти – своїх чоловіків та батьків. Ми маємо знати про страшні події безглуздої афганської війни і пам’ятати, що серед нас живуть люди, які в 20-30 років стали свідками й учасниками воєнних подій. І ми маємо пишатися їхньою мужністю, героїзмом, подвигом. Цивільній людині важко уявити, скільки терпіння, мужності й мудрості знадобилося тим хлопцям, аби після життєвого зламу залікувати оголений нерв. Жити. Просто жити.\nВедуча 1: Роки, що минули, згуртували колишніх бійців-інтернаціоналістів, поєднали їх в одну родину, де біль одного віддається щемом у інших, а радість стає загальним почуттям. У складі колишньої 40-ї армії, що складала кістяк радянських військ в Афганістані, нараховувалося понад 25 відсотків українців.\nБагато молодих воїнів-інтернаціоналістів були нагороджені орденами та медалями, але найвищою нагородою для тих, хто уцілів – є життя, а для загиблих пам’ять.\nЦе нам болить за мертвих, а хто вижив -\nП”ятдесят сім хлопців Вільшанки пройшли через горнило неоголошеної війни. На сьогоднішню зузтріч ми запросили очевидців тих лихоліть. Це наші односельці , воїни-афганці та учасники бойових дій на території інших держав.\nДо слова запрошується учасник бойових дій\nВедуча2: «Потрапивши на палаючу Афганську землю, мужні воїни – інтернаціоналісти всім серцем прийняли її біль, як свій. І до останнього подиху захищали інтереси її багатостраждального народу. Україна втратила близько 4000 молодих хлопців, 6000 стали інвалідами, ще 72 чоловіка залишились в полоні або пропали безвісти.\nВедуча1: На знак вшанування світлої пам’яті тих, хто віддав своє життя, увійшовши в безсмертя, схилимо голови і вшануємо хвилиною мовчання пам’ять всіх загиблих воїнів-інтернаціоналістів . Тих, кого немає серед нас, то лежить у землі, хо світить нам з небес…\nВедуча2: Їм випало жити – так кажуть про тих, хто повернувся до рідного дому, порядкує рідну землю, відддаючи їй свої сили і вміння.Вони пройшли пекло війни Афганістану, вони не поповнили списки загиблих, вони і є тією пам»яттю, що пише історію.\nВедуча1: У жодному календарі день 15 лютого нічим не позначений.Але він особливий. Цього дня закінчилась нарешті війна. Щороку ветерани афганської війни відзначають останній день виведення радянських військ з Афганістану.\nВ людськй пам»яті ця трагічна війна буде жити довго. Тому що, її історія написана кров»ю солдат і сльозами жінок та матерів, обелісками з жерстяними зірочками та піснями, які увірвалися в наше життя фронтовим вітром.\n( Пісня В. Карамалак)\nВедуча 2 Ми не повинні забувати жертв Афганістану, як і всіх інших жертв, які поніс наш народ тільки через те, що не сам керував долею своїх громадян, а ними розпоряджався хтось інший.\nЦе потрібно для того, щоб нові Афганістани не виникли на нашій землі, щоб вони не повторювалися для наших людей ніколи.\nВедуча 1 На завершення хочеться сказати. Час - найкращий лікар наших душ і ран. Багато що треба переосмилити та оцінити, і це правильно зроблять ті , хто прийде нами із висоти часу подивиться на наші діяння.Ми не пишемо історію, ми творимо її своїм життям.\nВедуча 2 Шановні воїни- інтернаціоналісти, ми пишаємось Вами, горді тим, що поруч із нами живуть мужні, відважні, рішучі чоловіки.Бажаємо вам, і всм происутнім у залі міцного зоров»я, сімейного благополуччя, щастя, миру, душевного спокою , злагоди , добробуту у великому домі, названому – Україна.\nАфганiстан – моя кривава рана\n(Перед початком вечора звучать у запису пiснi на афганську тематику. На сценi розмiщенi столик для ведучих та стiльці для воїнiв-афганцiв, якi й запрошуються на сцену).\n1-й ведучий. Доброго дня, шановнi гостi та присутнi у цьому залi. Сьогоднi ми запросили вас у Будинок культури на зустрiч з воїнами-афганцями з нагоди рiчницi виведення вiйськ колишнього Радянського Союзу з Афганiстану.\n2-й ведучий. Сьогоднi ви маєте можливiсть почути розповiдi безпосереднiх воїнiв «афганської» війни, якi приїхали до нас на зустрiч.\n(Називають прiзвища гостей — воїнiв-iнтернаціоналістів).\n1-й ведучий. 15 лютого 1989 року було завершено виведення вiйськ колишнього СРСР з територiї демократичної Республiки Афганiстан.\n2-й ведучий. 15 лютого в жiттi колишнiх вiйськових, якi пройшли дорогами Афганiстану, навiки залишиться як день пам’ятi про чужу i жорстоку вiйну. Афганiстан — це мужність воїнiв, це вiрнiсть солдатськiй дружбi, це взаємовиручка i взаємодопомога.\n1-й ведучий. За давнiх-давен український народ пiдтримує священну традицiю — вкарбовувати в свiдомiсть прийдешнiх поколiнь пам’ять про бойовi подвиги кращих синiв i дочок, якi сповна виконали вiйськовий обов’язок.\n2-й ведучий. Iсторiя України повниться вiдомими iменами Петра Сагайдачного, Михайла Дорошенка, Мороза-Морозенка, iменами славетних воїнiв Великої Вiтчизняної вiйни.\n1-й ведучий. Волею часу i обставин, мудрою, миролюбною полiтикою Президента України завершують скорботну шеренгу героїв воїни-афганцi, воїни-iнтернацiоналiсти.\n2-й ведучий. 15 рокiв, що минули, згуртували колишнiх бiйцiв-iнтернацiоналiстiв поеднали їх в одну родину, де біль одного вiддається щемом у iнших, а радiсть стає загальним почуттям.\n1-й ведучий. У складi колишньої 40-ї армiї, що складала кiстяк радянських вiйськ в Афганiстані, нараховувалося понад 25 вiдсоткiв українцiв.\n2-й ведучий. Майже 5 тисяч хлопцiв Київщини пройшли через горнило неоголошеної афганської вiйни, 132 з них привезли додому у цинкових домовинах, близько 200 сiмей уже нiколи не дочекаються їх — найдорожчих та найрiднiших, 185 афганцiв повернулись iнвалiдами, 125 — тяжкохворими.\n2-й ведучий. Минає час, проходять дні за днями. Битви закiнчуються, а пам’ять вiчна.\nВiдiйшла в iсторiю і афганська вiйна. Та ще довго будуть тривожити нас голоси загиблих і живих.\n(Лунає пісня («Бой гремел в окрестностях Кабула).\n1-й ведучий. 15 рокiв тому, 15 лютого 1989 року, для тисяч наших юнакiв закiнчилась нарештi вiйна, розгорнута бездумною легковажнiстю тодішнього керiвництва СРСР, котре не хотiло розумiти характеру подiй, що розгорталися на землi його пiвденного сусiда. Як результат, кiлька престарiлих, надiлених необмеженою владою полiтикiв, органiзували криваву бойню, правда про яку тривалий час приховувалася за безневинною назвою «афганськi події».\n2-й ведучий. Сьогодення лiквiдувало («бiлi плями» нашого недалекого минулого, поiменно назвало тих, на чиїй совiстi марно пролита кров тисяч i тисяч людей. Але тiнь їхньої провини не повинна падати на колишнiх радянських солдат, офiцерiв i прапорщикiв, котрi волею долi опинились на афганськiй землi. Вони виконували наказ. То був їхнiй обов’язок.\n1-й ведучий. Закiнчилася дестилiтня нiким i нiкому не оголошена трагiчна вiйна. Але в людськiй пам’ятi вона буде жити довго, тому що її iсторiя написана кров’ю солдат i сльозами жiнок та матерiв, обелiсками з жерстяними зiрочками та пiснями, якi увiрвалися в наше життя фронтовим вiтром.\nНавiчно залишиться ця вiйна в душах поколiння, яке вийшло iз неї, обпалене вогнем i пекучим афганським сонцем.\nСлово — нашим гостям — воїнам-афганцям.\n(Виступи воїнiв-афганцiв. Дiти вручають квiти).\n2-й ведучий. Шановні друзi, до слова запрошується сiльський (мiський) голова.\n(Виступи сiльського (мiського) голови).\n1-й ведучий. Сьогоднi ми схиляємо голови перед пам’яттю загиблого односельчанина, воїна-iнтернацiоналiста.\nВ нiй наша любов i гроза.\nЯк пам‘ять полеглих,\nПросимо вшанувати пам’ять загиблих воїнiв-iнтернацiоналiстiв хвилиною мовчання.\n1-й ведучий. Слово для виступу надається учневi.\n(Виступ старшокласника. Лунає пiсня «Вам, ребята, из Афгана»).\n2-й ведучий. Шановнi друзі! На цьому наша зустрiч закiнчується. Запрошуємо всiх присутніх вiдвідати могилу загиблого воїна-односельчанина i покласти квiти.


Україна-Білорусь: шляхи співпраці громадянського суспільства ВАЖЛИВО!\n3 травня у Києві відбулася міжнародна конференція «Україна-Білорусь: від викликів до спільних проривів». Захід був організовнаний ГО «Європейський Рух України» за підтримки Представництва Фонду КонрадаАденауера в Україні. У ньому взяли участь представники Конфедерації вільних профспілок України.\nНародний депутат, заступник голови Комітету Верховної Ради України із закордонних справ Борис Тарасюк звернув увагу на те, що Україна та Білорусь мають багато спільного, зокрема, історію, економічні інтереси та біду – наслідки аварії на Чорнобильській АЕС.\n«Торгівельний обіг між державами складає 4,5 млрд доларів на рік, –  додав він. – Білорусь має позитивне сальдо у цій торгівлі – більше 2 млрд дол. Тобто Україна більше імпортує з Білорусі, ніж експортує до неї. Якщо подивитися на структуру цієї торгівлі, то там переважають енергоносії та готова продукція нафтової промисловості. Треба багато уваги приділити питанням вирівнювання нашої торгівлі».\nДетальніше в цій категорії: « Незалежні профспілки Казахстану удостоєні премії імені Артура Свенссона МКП закликала українську владу припинити порушення трудових та профспілкових прав »


У Полтаві відкрився музей велосипедів\nГоловна Культура У Полтаві відкрився музей велосипедів\nПонад дві сотні експонатів, серед них старовинні ретровелосипеди: у Полтаві 6 червня 2021 року відкрили перший у місті веломузей\nУ полтавському комунальному парку "Перемога" його відкрило подружжя Наталії та Артема Калюжних, яке понад 10 років збирає старовинні велосипеди. Колекція нараховує понад 200 експонатів. Частина знаходиться у Музеї весілля в селі Великі Будища, розповідає Еспресо.TV.\n"Ідея відкрити музей належить Артему. Історія веломузею почалася з одного велосипеду ще 10-15 років тому, після цього він почав їх збирати. Його Артем Калюжний знайшов на металобрухті та вирішив відреставрувати, бо займається ремонтом велосипедів. А ще є один велосипед з Олімпіади в Москві, нам його подарували знайомі, після цього Артем почав збирати спортивні велосипеди. Загалом, враховуючи всі експонати, не лише велосипеди, їх у нас більше двохсот", - наводить слова Наталії Калюжної полтавський портал Коло.\nЕкспонати вони збирали у родичів та на пунктах прийому металобрухту. Найстаріший велосипед, який можна побачити в закладі – 1900-1917-1918 років, називається він "Дукс", але, як каже жінка, дати наразі уточнюють.\n"Віддавали наші бабусі, дідусі, сусіди. Наприклад, за експонатами, які віддав нам наш сусід, можна дивитися, як росла його донька: від маленького до підліткового, дорослого велосипеда маємо від однієї родини експонати", - каже Наталя.\nВ подальшому в музеї можна буде не лише послухати про історію розвитку велосипедів, а й подивитися наукові та художні фільми. Покататися парком на ретровело - дорослим і дітям. Експонати для прокату наразі на реставрації, невдовзі ними можна буде користуватися.\nГрафік роботи: окрім понеділка і вівторка.\nФіксованої суми за вхід та екскурсію немає, оскільки музей працює у тестовому режимі.


Погода у Львові погіршується | Бізнесобласть\nПогода у Львові погіршується\nЗа інформацією Львівського регіонального центру з гідрометеорології на території області очікуються погіршення гідрометеорологічної обстановки. Про це Львівському порталу повідомили у прес-службі Львівської міської ради.\nЛьвівський регіональний центр з гідрометеорології інформує, що 9 квітня у Львові можливі гроза, шквал західного вітру 15 – 20 м/с. Загалом очікується хмарна погода, часом дощі, гроза, слабкий град. Температура повітря впродовж доби 8 – 10° тепла. 10 квітня очікується хмарна погода з проясненнями. Вночі без істотних опадів. Вранці та вдень короткочасні дощі. Вітер західний 7 – 12 м/с. Температура повітря вночі 1 – 6° тепла, на поверхні ґрунту та місцями в повітрі заморозки 0 – 3°, вдень 8 – 13° тепла. 11 квітня прогнозується хмарна погода з проясненнями. Вночі без опадів, вдень короткочасні дощі. Вітер західний 7 – 12 м/с. Температура повітря вночі 1 – 6° тепла, на поверхні ґрунту та місцями в повітрі заморозки 0 – 3°, вдень 10 – 15° тепла. Вночі 10 - 12 квітня на поверхні ґрунту заморозки 0 - 3°. Мешканців міста просять звернути увагу на погіршення погодних умов.


СК Білорусії порушив справу про неправдиве замінування після екстреної посадки літака в Мінську ⋆ Инсайдер\nСК Білорусії порушив справу про неправдиве замінування після екстреної посадки літака в Мінську\nСлідчий комітет Білорусі порушив кримінальну справу про неправдиве замінування літака, екстрено сів в Мінську. Про це повідомили у відомстві.\nЛітак Ryanair, що прямував за маршрутом Афіни – Вільнюс, посадили в аеропорту Мінська після отримання повідомлення про мінування. За дорученням Олександра Лукашенка для супроводу пасажирського літака, в якому летів Протасевич, в небо було піднято винищувач. Команду посадити літак віддав особисто Лукашенко.\nНа борту літака перебував засновник опозиційного Telegram-каналу Nexta Роман Протасевич. У Білорусії Протасевич і ще один творець NEXTA Степан Путіло внесені в список терористів. На Протасевича також заведено кримінальну справу про організацію масових заворушень.\nОфіс Світлани Тіхановском вже звернувся в авіакомпанію Ryanair для розслідування затримання літака, на якому летів засновник Telegram-каналу Nexta Роман Протасевич. Як повідомив The Insider Радник Світлани Тіхановском Франтішек Вечерко, Тіхановском і її соратники вимагають вжити заходів проти режиму Олександра Лукашенка, аж до питання про членство Білорусії в Міжнародній організації цивільної авіації (ICAO) і заборони польотів над Білорусією.\nБільше 10 людей загинули при обваленні фунікулера на канатній дорозі в Італії\nУкраїнаПрезидентАдвокат85496052289070ПрокурорБілий дім2939Поліція44Дональд ТрампМосква384740КремльЛітакГубернаторІзраїльМВС27РосіяПутін6550


Купити Рюкзак і Сумку Київ, Україна - 4FOOTBALL\nСумка Nike Academy Team Hardcase M [З ЖОРСТКИМ ДНОМ] (37L)\nСумка Nike Academy Team Hardcase L [З ЖОРСТКИМ ДНОМ] (60L)\nСітка для мячів Select ball net на 14-16 мячів\nСітка для мячів Select ball net на 10-12 мячів\nСумка Nike футбольна - розмір M (Синя, 52 літра) BA5193-410\nСумка Nike футбольна - розмір S (Синя, 43 літра) BA5194-410\nУ нас можна повністю екіпіруватися для занять спортом: вибрати рюкзаки, спортивні сумки, замовити перенесення для м'ячів.\nКупуємо елегантні обсяги\nРюкзаки Nike м'які й на каркасі, у них можна вмістити все для плідного дня. У багатьох моделей є відділення для комп'ютера. По численних кишенях можна розкласти необхідні речі. Зовні в сітчастих кишенях можна розмітити пляшечки з водою.\nМодні рюкзаки-мішки на шнурах зручні влітку – легені й м'які, з більшим обсягом.\nМ'які лямки або міцні елегантні шнури на плечі дозволяють легко носити багаж протягом дня. Ортопедична спинка дозволяє не випробовувати дискомфорту в жарку погоду.\nКомплект можна доповнити акуратним мішком для взуття. Представлений ряд об'ємних сіток з лямками й ручками для м'ячів.\nстильні сумки Найк (плюс поясні)\nкомпактні й місткі рюкзаки\nвиробу для поїздок на коліщатах і зі зручними телескопічними ручками.\nСумки різних квітів, циліндричні або у вигляді паралелепіпеда. Усередині досить місця для форми й взуття, є кишеньки для дрібних речей. Деякі моделі передбачають прикріплення тренувального килимка зовні.\nАсортименти доповнюється дорожніми варіантами: із плечовими ременями й на колесах. Зручний варіант для зборів і поїздок на змагання - спортивна сумка Nike, купити в Києві за ціною виробника можна тут.\nЧоловічі моделі від Найк – строгих квітів, з більшими обсягами, більші. Представлені габаритні сумки й рюкзаки. Для футболістів є великий вибір об'ємистих сумок для м'ячів. Деякі рюкзаки розроблені для окремих видів спорту, тому мають специфічну форму. Інші моделі мають універсальний вигляд і можуть використовуватися в повсякденному житті.\nНебагато менше за обсягом і різноманітні по кольору. Є варіанти з вишивкою, принтами, квітами, у ніжній пастельній гамі.\nДля жінок Найк випускає елегантні спортивні сумки й рюкзаки різних розмірів і квітів, місткі й зручні. У них увійде все: екіпірування для тренувань і безліч необхідних речей, які допоможуть почувати себе комфортно.\nЗамовити стильний рюкзак жіночий спортивний, купити до нього акуратну сумку Nike для спортивного взуття вигідно тут, тому що пакетний набір моделей продається за оптовими цінами.\nЖіночі моделі Найк заслуговують на увагу, тому що вони:\nзроблені з водонепроникних сучасних тканин\nмають внутрішні й зовнішні кишені\nправильно розподіляють навантаження й не травмують плечі.\nНадійний фірмовий варіант\nУсі вироби Найк зшиті із сучасних міцних тканин. Використовується нейлон і інші варіанти, які зберігають вид протягом тривалого часу. Застібки й інша фурнітура зроблені якісно й прослужать довго. Усі дрібні деталі ретельно пророблені. Пропоновані товари мають елегантний і дорогий вид і можуть використовуватися не тільки для походів у спортивний зал.\nЩоб користуватися гарними й довговічними виробами від Nike і інших великих виробників, які будуть служити довго при будь-якому навантаженні, потрібно купити спортивні сумки в Києві і будь-якому іншому місті на нашому сайті відразу для всієї родини. Тоді кожна одиниця товару обійдеться не дорожче половини зазначеної вартості.\nЗ нами вигідно купувати\nоригінальність виставлених на продаж виробів, а значить зносостійкість і довгу службу\nзниження ціни при покупці дрібним і великим оптом\nособливі умови при покупці великих партій товару\nшвидку доставку в будь-яке місто\nдодаткові пільги постійним покупцям.\nВи завжди можете купити спортивний рюкзак Найк, сумку будь-якого формату по найнижчій ціні.\nВідгуки по товарах Сумки й Рюкзаки


Провали у пам'яті після алкоголю: вчені назвали моторошну причину - Версії | новини та розслідування\nПровали у пам’яті після алкоголю: вчені назвали моторошну причину\nЦе сигналізує про зміни мозку.\nМіжнародна група вчених провела серію досліджень про варіанти впливу алкоголю на мозок людини, в результаті яких дійшли висновку, що серед молоді провали в пам’яті після бурхливої вечірки, на жаль, дуже поширені, пишуть Версії з посиланням на znaj.\n“Алкоголь – це депресанти, який працює так само, як заспокійливий засіб, сповільнюючи роботу вашого мозку, що призводить до погіршення пам’яті. Провал пам’яті – це екстремальна версія втрати пам’яті, що є загальним явищем для п’яниць. Ми не просто забуваємо частину подій – наш мозок навіть не створює і не зберігає ці нові короткострокові спогади”, – йдеться в дослідженні.\nТакож вчені відзначають, що ті люди, які стикалися з провалами в пам’яті, менше за інших піддаються навчанню і запам’ятовуванню, а розмір їх мозку поступово зменшується в розмірах. Причому це стосується як чоловіків, так і жінок.


Патогенез - Виразкова хвороба шлунка і дванадцятипалої кишки - Хірургічні хвороби (Я. Чумак) - Книги - Web-of-Med\nКниги / Хірургічні хвороби (Я. Чумак) / Виразкова хвороба шлунка і дванадцятипалої кишки / Патогенез\nНезважаючи на те, що висунуто цілий ряд теорій патогенезу виразкової хвороби, його до кінця не з'ясовано. Найбільш розповсюджена теорія кислотного фактора. Підтвердженням цього є те, що виразка частіше розміщується там, де слизова оболонка безпосередньо контактує із соляною кислотою і пепсином, а при справжній ахлоргідрії практично не виникає. Виразкова хвороба може з'являтись при зниженій кислотності, тоді як в осіб з високою кислотністю її не буває. Кортико-вісцеральна теорія патогенезу виразкової хвороби, запропонована К.М. Виковим та І.Т. Курциним, полягає в реалізації дії несприятливих факторів зовнішнього середовища через кору головного мозку, підкіркові утвори і блукаючий нерв, внаслідок чого стимулюються виділення ацетилхоліну, вивільнення гастрину з гастринопродукуючих та опасистих клітин, тобто зростає продукування всіх хімічних стимуляторів кислотоутворення і секреторної функції шлунка. Крім того, при цьому відбувається вплив на ендокринний механізм регуляції, а саме: продукування адренокортикотропного гормону, підвищення глюкокортикоїдної функції кори надниркових залоз та зниження її мінералокортикоїдної активності. Під дією кортизону підвищується кислотопродукуюча функція, одночасно знижуються як захисні, так і репа-ративні властивості слизової оболонки шлунково-дванадцятипалої ділянки. Але ж ульцерогенез повністю не пояснюється кортико-вісцеральною теорією. Вона є лише пусковим механізмом. Нею не можливо пояснити хронічний процес, крім того, теорія не враховує місцевих факторів.\nНа даний час відомо, що поруч з порушеннями в центральному ланцюзі нейрогуморальної регуляції основних функцій шлунка і ДПК, виникненям і розвитком виразки шлунка велике значення мають і місцеві фактори ульце-рогенезу (Г.І. Дорофеєв, В.М. Успенський, 1984). До них належать гіперплазія гастринопродукуючих клітин у слизовій оболонці антрального відділу та збільшення продукування гастрину, нижчий ступінь його пригнічення, зменшення продукування інгібіторів кислотоутворення в шлунку (секретину, гас-тральних інгібуючих гормонів, ентерогастрину і т. ін.).\nОднією з причин виникнення виразки в цих відділах шлунково-кишкового тракту є дисбаланс між факторами захисту і факторами агресії, що неможливо вкласти в якусь концепцію. Одним із факторів захисту від агресивних властивостей шлункового соку вважають резистентність слизової оболонки шлунка і ДПК, що обумовлена присутністю слизового бар'єру за рахунок видимого слизу, який у вигляді клейкої плівки товщиною 1,0-1,5 мм, що складається переважно з мукопротеїдів, покриває всю внутрішню поверхню шлунка, є стійким до кислотно-пептичної дії його соку та захищає клітини шлунка від механічного і хімічного пошкоджень. Крім того, слизовий бар'єр попереджує дифузію іонів водню з порожнини шлунка в слизову оболонку, зростання рівня якого в залозах цього органа відіграє велику роль в ульцерогенезі.\nІншим важливим компонентом резистентності слизової оболонки гаст-родуоденального відділу шлунково-кишкового тракту є висока регенеративна властивість епітелію. Епітелій слизової оболонки шлунка повністю заміщується через 4-6 днів, а ДПК - за 1,5-3 доби. Таким чином, слизовий апарат у нормальних фізіологічних умовах відновлюється через кожні 5 діб (В.Х. Василенко). При порушенні цього процесу може виникнути виразка. Зниження регенеративних властивостей слизової оболонки можливе при аліментарних порушеннях, авітамінозах, запаленнях (гастриті, дуоденіті), екзогенних (медикаменти, куріння, алкоголь, прянощі і т. ін.) чи ендогенних (дія соляної, жовчних кислот) пошкодженнях.


Новини України - Вбивства, герої-терористи і воєнний стан: топ-10 скандалів 2018 року - Апостроф\n"Апостроф" вирішив пригадати найгучніші події політичного життя 2018 року\nМарина Шашкова Неділя, 30 грудня 2018, 13:26\nВ історії української політики 2018 рік став досить важливим. Він ознаменувався неофіційними стартом передвиборчої гонки. Саме в 2018 році задавалися головні тренди майбутніх президентських і парламентських виборів. Тому цей рік не обійшовся без гучних скандалів. Із чим довелося зіткнутися вітчизняній політиці в 2018 році - у добірці "Апострофа".\nДля Петра Порошенка 2018 рік почався не дуже вдало. Перший тиждень січня він провів у відпустці на Мальдівах. Про його запланований відпочинок на сайті Адміністрації президента не повідомлялося. Тому українці про від'їзд президента дізналися від журналістів програми "Схеми".\nЗа їхньою інформацією, Порошенко вирушив на Мальдіви літаком бізнес-класу, який всі дні перебування президента на відпочинку, чекав його в аеропорту. Також журналісти дізналися імена супутників Порошенка. Але серед них не значилися ні його ім’я, ні членів його сім'ї. Після цього з'явилися підозри, що президент має закордонний паспорт із зовсім іншим ім'ям і прізвищем. Журналісти не виключають, що такі підроблені паспорти є у дітей і дружини Порошенка.\nВ АП довго думали, як реагувати на інформацію про відпочинок президента на Мальдівах. У підсумку в Держприкордонслужбі підтвердили політ Порошенка, зазначивши, що кордон він перетинав законно. Але не уточнювалося, за яким закордонним паспортом.\nЦя історія дуже сильно вдарила по рейтингу Порошенка. Багато хто вважав неправильним такий розкішний відпочинок президента країни зі слабкою економікою, і в якій до того ж йде війна. Але деякі стали на бік Порошенка, аргументуючи тим, що він може дозволити собі такий відпочинок за власні гроші. Загалом, відпустка Петра Олексійовича на Мальдівах коштував йому, за інформацією ЗМІ, понад 14 мільйонів гривень.\nУ перші дні поточного року товариство сколихнула звістка про смерть правозахисниці Ірини Ноздровської. Її тіло знайшли в річці Вишгородського району Київської області. За попередніми даними, у вбивстві Ноздровської підозрюють Юрія Россошанського, батька молодшого Россошанського, який на смерть збив сестру Ірини. Ноздровська намагалася домогтися вироку для винуватця ДТП, за що отримувала погрози з боку Россошанського. На даний момент ніхто не покараний в убивстві Ноздровської, справа досі розглядається в суді. Затриманий тільки Юрій Россошанський.\nВлітку постраждала інша активістка - Катерина Гандзюк із Херсона. Її називали головним борцем із корупційними схемами в регіоні, що доставляло багато проблем місцевій владі. 31 липня її облили сірчаною кислотою, через що Гандзюк отримала більш як 30% опіків тіла. У листопаді вона померла, тому справу про напад перекваліфікували в навмисне вбивство. Можливим посередником між організаторами та виконавцями вбивства назвали помічника нардепа "Блоку Петра Порошенка" Миколи Паламарчука Ігоря Павловського. Справа досі не закрита, розслідування триває. Верховна Рада навіть створила тимчасову слідчу комісію для пошуку інформації про потенційних замовників вбивства Гандзюк.\nЦього ж літа був застрелений ще один активіст - екс-боєць АТО з позивним "Сармат" Віталій Олешко. Його вбили у дворі його будинку-готелю в Бердянську. У серпні підозрювані у вбивстві Олешка були арештовані, а в грудні був затриманий один із замовників. Не виключено, що "Сармат" був убитий через конфлікти з місцевими політичними авторитетами або на грунті бізнес-інтересів.\nІрина Ноздровська, Катерина Гандзюк, Віталій ОлешкоФото: з відкритих джерел\nВзимку Порошенку вдалося позбутися свого головного конкурента і політичного ворога - Міхеїла Саакашвілі. Через півроку боротьби з ним у владі знайшли механізм, як депортувати політика з країни. 12 лютого співробітники Держприкордонслужби затримали його в київському ресторані. Відео "жорстокого" поводження з політиком, який не чинив опору, облетіло соцмережі.\nЧерез кілька годин після цього стало відомо, що його чартерним рейсом доставили до Польщі. У прикордонній службі звертали увагу, що це не була депортація Саакашвілі. Його вивезли за процедурою реадмісії, тобто повернули в ту країну, з якої він нелегально потрапив на територію України.\nЗ того часу політик проживає в ЄС, навіть відвідує США. Він погрожував в черговий раз повернутися в Україну, але поки не виконав свою обіцянку.\nНелегко в цьому році довелося і нардепу Надії Савченко. З українського героя її швидко перекваліфікували в головного зрадника, агента Кремля і терориста. І ті, хто ще вчора боровся за її звільнення з російської в'язниці, цієї весни з радістю відправив її в українську.\nГенпрокурор Юрій Луценко звинуватив її в намірах дестабілізувати ситуацію в країні, почавши з теракту у Верховній Раді. Тут вона, стверджував Луценко, повинна була "знищити урядовий зал і зал для засідань, мінометами обрушивши купол Верховної Ради і автоматами добиваючи тих, хто виживе". Як доказ генпрокурор надав відеозапис розмови Савченко, де вона детально обговорює цей план з подільниками. Допомагав їй у цьому Володимир Рубан.\nКолеги Савченко по парламенту стверджували, що вона проносила в Раду три гранати і пістолет. Але ніяких підтверджень цьому не було. Зараз нардеп перебуває в СІЗО, остаточний вирок судом ще не винесено.\nНавколо створення українського антикорсуду довгий час плелися різні інтриги, які ледь не посварили вітчизняних політиків із міжнародними партнерами. Останні в особі МВФ шантажували Україну траншем: хочете гроші - запускайте антикорсуд. Яблуком розбрату в цій історії стала суперечка навколо того, за ким буде останнє слово у відборі суддів. Західні партнери вимагали, щоб це право належало міжнародній раді експертів. Українська сторона наполягала на Вищій кваліфікаційній комісії суддів, яку вважають залежною від інтересів АП.\nУ свою чергу політики України почали звинувачувати партнерів у намірі втручатися у внутрішні справи країни, призначаючи зручних для себе суддів. Тобто кожна сторона боялася поступитися іншій у праві контролювати цей орган.\nПереговори щодо антикорсуду тривали кілька місяців. За цей час в історію встиг "заскочити" і прем'єр-міністр Володимир Гройсман. Він пригрозив своєю відставкою, якщо парламент не проголосує за створення суду.\nЗагострення пристрастей було на межі: 8 червня, в день голосування за проект закону, в Раду приїхав і президент, і лідер "Народного фронту" Арсеній Яценюк. Це свідчило про те, що переговори велися до останньої хвилини. У результаті сторонам вдалося домовитися, що рада експертів не отримає права вето на призначення суддів, але зможе ініціювати спільне засідання з ВККС у разі невдоволення тим чи іншим кандидатом. Влада, яка шукала різні приводи відкласти питання створення антикорсуду, поспішила донести до суспільства, що голосування за закон - їхнє досягнення.\nПравоохоронний трикутник: Ситник, Холодницький і Луценко\nУ правоохоронних колах також шукали приводи, як себе розважити. Так, давні вороги - директор НАБУ Артем Ситник і генпрокурор Луценко - вирішили укласти тимчасовий союз проти керівника САП Назара Холодницького.\nУ кабінеті останнього була встановлена прослушка з ініціативи НАБУ і Генпрокуратури. Місцем для жучка був обраний акваріум, який згодом став героєм різних мемів у соцмережах. Приводом для прослуховування розмов у кабінеті Холодницького був "злив" інформації фігурантам кримінальних справ. Тоді ж почалися розмови про його майно та близьке спілкування з політиками, справи проти яких розслідує САП і НАБУ.\nХолодницький опинився за крок від звільнення. Остаточне рішення щодо нього приймала Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів. Але поступово інтерес до цієї справи згас, і вимагати звільнення Холодницького вже ніхто не поспішав. Тому йому вдалося зберегти своє місце.\nНазар Холодницький, Артем Ситник та Юрій ЛуценкоФото: УНІАН\nФейкове звільнення Сенцова\nУкраїнець Олег Сенцов вже кілька років сидить в російській в'язниці. Українська сторона тривалий час намагається умовити Кремль обміняти його на росіян. Але там стверджують, що Сенцов - громадянин Росії, тому він не може бути учасником обміну полоненими.\nВночі 12 серпня російська журналістка Вікторія Івлєва на своїй сторінці у Facebook написала, що нібито літак із Сенцовим вилетів до Києва. Непідтверджену інформацію підхопили українські ЗМІ, активісти і небайдужі громадяни. Але пізніше цю інформацію спростувала влада, повідомивши, що ніяких домовленостей так і не було досягнуто. Таким чином, новина Івлєвої виявилася фейком.\nУкраїнсько-російський розвідник Семочко\nЩе одну "зраду" в політичну історію країни 2018 року привніс Сергій Семочко - перший заступник голови Служби зовнішньої розвідки. Журналістам вдалося дізнатися, що близькі родичі Семочка отримали громадянство РФ після анексії Криму (звідки він родом), і постійно туди їздять з Києва. Крім того, вони розсекретили багате життя першого заступника голови СЗР: його сім'я володіє нерухомістю на 8 мільйонів доларів, а також елітними позашляховиками і вертольотом.\nСам Семочко спробував публічно очистити свою репутацію на одному з телеканалів. Він навіть приніс український паспорт своєї дружини, доводячи, що це її єдиний документ. Але в грудні контррозвідка СБУ підтвердила наявність громадянства РФ у дружини Семочка і його дочки.\nСергій СемочкоФото: Стоп-кадр з відео-сюжету\nТакож журналісти розповіли, що Семочко побічно винен у смерті понад 200 людей: з його вини була припинена закупівля ліків для діалізу. Прямих доказів у слідства поки немає.\nНезважаючи на всі звинувачення, Семочка не звільнили з СЗР, що викликало обурення багатьох українців.\nСанкційний список Кремля\nПрем'єр-міністр РФ Дмитро Медведєв 1 листопада підписав документ про введення санкцій проти українських політиків і компаній. У першу редакцію документа потрапило 322 українця. Серед них були і нардепи, і міністри, і бізнесмени. Багато політиків стали на цьому піаритися і використовували як доказ того, що вони - вороги Росії. Ті, хто не потрапив до першого списку, навіть засмутилися, а громадськість стала їх підозрювати у співпраці з РФ.\nАле в грудні Кремль допрацював санкційний список, внісши туди ще понад 200 імен. Серед них опинилися навіть проросійські нардепи Олександр Вілкул, Вадим Новинський, Михайло Добкін. Останній із цього приводу навіть нецензурно висловився в коментарях на сторінці Медведєва в твіттері.\nВоєнний стан під вибори\nОстанній місяць року українцям запам'ятається першим за історію незалежності воєнним станом, який закінчився 26 грудня. Приводом його введення стало захоплення українських кораблів, які намагалися пройти в Азовське море через Керченську затоку. Морські сили РФ не дали їм цього зробити, заявивши, що в українців немає дозволу. Один із наших кораблів росіяни протаранили, а українські моряки були затримані. Якою буде їхня доля, поки незрозуміло.\nНапад на наші кораблі в Києві оцінили як відкриту агресію Росії проти України, тому на засіданні РНБО було вирішено ввести воєнний стан по всій території країни на 60 днів, щоб бути підготовленим до будь-яких нападів з боку РФ.\nЗахоплення українських кораблів у Керченській протоціФото: GettyImage\nАле не всі в українському політикумі оцінили такі дії влади. Для багатьох це стало сигналом того, що в АП шукають шляхи відстрочити президентські вибори, які повинні пройти в березні. Мовляв, при воєнному стані не передбачено проведення будь-яких виборів, в тому числі передвиборних кампаній. Тому в ВР вимагали скоротити воєнний стан до 30-ти днів на обмеженій території. День голосування в парламенті ледь не перетік в ніч. І, незважаючи на невдоволення розвитком ситуації, президент погодився піти на поступки Ради.\nТеги: Порошенко, Савченко, НАБУ, вибори, Україна, Росія, депутати, санкції, Холодницький, Верховна рада, воєнний стан, Антикорупційний суд, Мальдіви


Дієта зірки: Віра Брежнєва | статті про схуднення! | Леді@Mail. Ru – Як Швидко Схуднути\nсічня 15, 2014 at 10:33 am\nДієта зірки: Віра Брежнєва | статті про схуднення! | Леді@Mail. Ru Дієта зірки: Віра Брежнєва\nВ свій 31 рік Віра – двічі мама, і їй не доводилося болісно скидати зайві кілограми після пологів, як, наприклад, Джесіці Сімпсон. Ніяких секретів, за словами співачки, тут немає:\nвся справа в правильному і збалансованому харчуванні. Ще один власний принцип, який дозволив їй не набрати вагу за щасливі 9 місяців, Брежнєва ясно сформулювала в одному з інтерв’ю: «За час вагітності поправилась на 11 кг, коли повернулася з пологового будинку з Сарою, залишалося скинути 4. Я зробила це за пару місяців. Збалансоване харчування і спорт – ось і весь секрет! А потім, знаєте, запитала у лікаря, наскільки майбутній мамі потрібно збільшити раціон, щоб дитині вистачало корисних речовин. Виявилося, всього грамів на 200-300. А у нас вважається, що вагітним треба їсти за двох. І майбутні мами їдять, а потім не можуть схуднути ».\nДеякий час тому артистка випустила практичне керівництво для жінок «Віра Брежнєва. Секрети краси », де вона і розкриває свої заповіді привабливості. Цікава деталь: Брежнєва зізналася, що однією з поворотних точок у процесі зовнішнього самовдосконалення, став фільм «Солдат Джейн» з Демі Мур і образ її героїні.\nЗа словами співачки, віджимання головної героїні на одній руці і скульптурні обриси її фігури справили на неї сильне враження. «Тоді мені дуже захотілося бути такою, як вона! – говорить Брежнєва. Після перегляду вона твердо вирішила змінити різні, постійно мінливі дієти свого дієтолога на регулярні спортивні тренування і просту, здорову їжу.\nСклала чіткі правила\nВіра – не прихильниця жорстких дієт, але у неї є свої заборони. Вона повністю виключила з раціону частина продуктів, які точно не принесуть користь організму.\nПід абсолютний заборону потрапляють всі продукти з високим глікемічним індексом: це картопля, вироби з білого борошна, включаючи макарони, хліб і випічку, а також все, що містить цукор. Солодощі можна їсти тільки один раз на місяць, після інтенсивної кардиотренировки в залі. М’ясо має обов’язково бути присутнім у раціоні. Причому на відміну від більшості західних зірок, які їдять лише курячі грудки і рибу, Віра не відмовляє собі і в хорошому шашлику. Головне – контролювати розмір порцій і не об’їдатися. Прийом їжі триразовий, в проміжках між їжею можна пити. Ідею п’ятиразове харчування для схуднення Віра категорично не підтримує. Правда, багато дієтологів з нею б посперечалися: фахівці кажуть, що саме дробове харчування є оптимальним. Вся їжа готується на пару, грилі або гаситься. І ніяких жирних соусів!\nЧи важко співачці й акторці дотримуватися цих правил? За її словами, зовсім ні. Більш того, смаки Брежнєвої так змінилися, що вона спокійно обходиться без калорійних десертів. «Не люблю вершковий крем, листкове тісто, шоколад… Обожнюю фруктове желе та ягідні муси », – говорить вона. Звичайно, їй можна тільки позаздрити. Але Віра не приховує: так вдало вона запрограмувала себе сама.\nПілатес і масаж\nОдним правильним харчуванням, звичайно, Брежнєва не обходиться: для підтримки себе у формі вона чотири рази на тиждень займається в тренажерному залі з персональним тренером. Велику любов зірки, зокрема, завоював пілатес. Ця система тренувань подобається їй тим, що зміцнює м’язи, не позбавляючи фігуру жіночності, підвищує гнучкість і покращує стан здоров’я в цілому.\nКрім того, Віра користується послугами масажиста і регулярно відвідує СПА-салони.\nПри цьому Брежнєва каже, що рідко дивиться на ваги: ??для неї важливіше відображення в дзеркалі: «Якщо я собі подобаюся, який сенс зважуватися? А якщо ні – теж не важливо, скільки важу, вперед, в спортзал! »\nЗагалом, все геніальне – просто. Чим не приклад для наслідування?\nЗірки не їдять шоколаду


Про агентства нерухомості у Львові та посередників\nПрактично кожен, хто шукав нерухомість у Львові, натикався на посередників. Їх справді дуже багато на ринку. Але як їх розрізнити і до кого краще звернутися за послугами?\nІснують приватні маклери, котрі працюють самостійно і не мають офісу. Реклама в них практично відсутня. В основному співпрацюють зі своїми знайомими та по рекомендації. Відповідно, з проблемними квартирами надати консультації не можуть.\nДругим типом посередників є невеликі агентства, які складаються з кількох працівників. Вони мають офіс, в якому зазвичай маклери не сидять. Працівників практично не навчають, тому ті, в свою чергу, не вирізняються компетентністю. Майже завжди в таких агентствах відсутня база клієнтів. Можна сказати, що кожен працює самостійно під однією назвою. Саме таких посередників на ринку нерухомості у Львові найбільше.\nІ, зрештою, саме великі компанії, в яких працює достатньо людей. В них є великий офіс, найчастіше в центральній частині міста, зовнішня реклама. Такі організації мають власний сайт і чималу базу нерухомості, в основному в електронному варіанті, яка доступна працівникам. Спеціалістів попередньо навчають, кожен отримує основні відомості стосовно чинного законодавства. Проявляючи старанність, кожен працівник отримує можливість кар'єрного росту, що є додатковим стимулом якісно виконувати роботу.\nВони співпрацюють зі страховими компаніями, банками, допомагають у кредитуванні. Також в арсеналі послуг є оцінка майна, юридичний супровід. Звертаючись до такого агентства, можна розраховувати на фахову консультацію, якісний підбір об'єктів та повний супровід клієнта аж до підписання угоди. Такі фірми мають багаторічний досвід та заслужену бездоганну репутацію.\nДе у Львові краще зняти квартиру довгостроково?


« Мультфільм Арті: пригода починається (2015) онлайн дивитися в hd 720 якості\nМультфільм Паніка в селі (2009) онлайн дивитися в hd 720 якості »\nУ картині Врата бійців, вам світить познайомитися з юним хлопцем, кой живе в маленькому містечку Франції. Йому згідно збігом обставин доводиться опинитися в Китаї. Юнак елементарно спец по комп’ютерним іграм і йому потрібно висловити все власні можливості, щоб позбавити принцесу. Так як в противному випадку, китайців стане очікувати Ніяк не милі фактори життя. У забавах він зумів купити чимало умінь військових мистецтв і даного він завоював досить скоро.\nУ головному, юнак грає зі своїм іншому, однак при цьому все ж залишається одним з найбільш професійних супер героїв у світі ігор. Він контактувати з жінкою Ясмін, коия вважається принцесою, ворога хоче на ній одружитися і тоді зможе верховодити конкретно він усіма територіями, проте цього неможливо припустити. У нинішній світ Ясмін догоджає через портал, прямо в терем головного героя, в ньому юнак зобов’язаний виготовити все можливе, щоб ніяк чи не віддати противнику заволодіти принцесою, проте ніяк не упорався, що відправився в ігровий світ, він спробує все поправити і напевно у нього має вийде . У нього є помічники, які з молодою людиною налаштовані вивільнити принцесу, до цього ніж вона буде дружиною злочинця. © kinogo-z720.ru\nЕксперимент ігрового бійця кунг-фу виявиться обов’язковою умовою. Впорається чи зі своєю місією молода людина? І як складуться відносини між принцесою і її рятівником? Так як він її навчить майже всім позитивних факторів гранях життя і конкретно в сучасному світі вона в перший раз спробує морозиво. Фільм Ворота воїнів 2016 дивитися в хорошій якості HD 720p.


Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" | Каталог підприємств України\nГоловна » Каталог підприємств України » Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів"\nвул. Електрометалургів, 310, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., 53213, Україна\nГолова правління, генеральний директор заводу - Куцин Володимир Семенович\nПродукція основного виробництва:\n- флюси зварювальні;\n- матеріал абразивний;\n- маса електродна;\n- флюси для електрошлакового переплаву\nПродукція не основних виробництв:\n- марганцевмісні шлаки та шлами;\n- кам'яне литво;\n- шлак гранульований;\n- щебінь, пісок, піщано-щебнева суміш;\n- трикотажні вироби, цех виробництва трикотажу виробляє колготи та безшовну білизну на високотехнологічному сучасному обладнанні фірми "Santoni" (Італія) з використанням сировини відомих світових виробників поліамідних еластанових бавовняних ниток концернів Nylstar і Dupont.\nБудівництво Нікопольського заводу феросплавів було передбачено, виходячи з умов прив'язки до родовища марганцевої руди (Нікополь-Марганецький басейн), джерел електроенергії та транспортних артерій.\n6 березня 1966 року була видана перша продукція підприємства (флюси зварювальні), і цей день є офіційною датою заснування заводу.\nСтатутний фонд 75,88 млн гривень\nКількість робітників 8357 чол.\nПлоща, що займає завод 53,2 га\nПідприємство одне з найбільших в світі виробників марганцевих феросплавів є лідером в нарощуванні потужностей та досягненні світових якісних показників у виробництві феросплавів.\nВ своїй виробничій діяльності підприємство направляє всі зусилля на використання шлакових відходів. З 1972 року на заводі здійснюється переробка феросплавних шлаків. Переробляються сотні тисяч тонн рідких та відвальних шлаків за рік. В 1978 році створено комплекс з переробки рідких шлаків у вироби обважнювачі для газо- і нафтопроводів (економія тисяч тонн чавуну та залізобетону); біозносостійкі футерівки для металоконструкцій металургійного та хімічного обладнання, плити, блоки фундаментні, помольні кулі, валки для подрібнення матеріалів та інші вироби. Матеріал із вогняно-рідких шлаків отримав назву "Нікроліт", і за твердістю поступається тільки корунду та алмазу і витримує робочі температури до 800 градусів по Цельсію.\nНікопольський завод феросплавів одним із перших в Україні розпочав структурні перетворення з метою адаптації системи управління підприємством до роботи в ринкових умовах. В результаті останніх перетворень створена організаційна структура заводу, яка забезпечує гнучкість системи управління, швидкість реакції на зміни внутрішніх і зовнішніх умов бізнесу. Нова структура орієнтується на забезпечення надійності у відносинах з партнерами, стрімкий розвиток технології, швидке впровадження інноваційних проектів, створення нових продуктів і шляхів їх реалізації - тобто, на темп часу, що постійно прискорюється.\nОдна із основних проблем, що стоїть перед будь-яким металургійним підприємством - збереження навколишнього середовища.\nБережливе відношення до навколишнього середовища - одна із основних задач, які вирішує Нікопольський завод феросплавів протягом усієї своєї історії. З 1984 року на заводі функціонує лабораторія захисту повітряного та водяного басейнів. Ця служба проводить контролюючу та організаційну роботу по забезпеченню відповідності виробничої діяльності підприємства нормам та правилам екологічної безпеки. Повністю визначаються вимоги по утворенню, складуванню та переробці промислових відходів; аналізується вплив виробництва на атмосферне повітря та водяні об'єкти.\nЗавод єдиний в регіоні має та експлуатує 6 стаціонарних постів по цілодобовому визначенню показників якості повітря. На заводі експлуатується 179 газопилоочисних установок. Загальна ефективність їх роботи - 95%.\nСистема постачання продукції\nВАТ "Нікопольський завод феросплавів" застосовує різні схеми поставок виробленого матеріалу:\n- зі складу заводу (складський резерв - до 22,5 тис. т);\nПоставки здійснюються як залізничним, так і морським транспортом. Основні порти, через які здійснюється перевалка: Вентспілс (Балтійське море), чорноморські порти: Іллічівськ, Южний, Херсон, Керч.\nВідкрите акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" має найбільш значні потужності по виробництву марганцево-кремнієвих сплавів у світі (16 електропечей потужністю 63-75 МВА) і є одним із основних постачальників даної продукції на світовий ринок. Річний об'єм виробництва складає 500-800 тисяч тонн.\nНікопольські феросплави постачаються більше ніж 300 підприємствам металургійної промисловості в багатьох країнах світу. Серед покупців продукції НФЗ найбільші заводи України (Криворіжсталь, Азовсталь, Дніпровський, Донецький, Алчевський металургійні комбінати) і Росії (Магнітогорський, Нижньотагільський, ВАТ "НОСТА", ВАТ "МЕЧЕЛ", Сєвєрсталь та інші). Багато років нікопольські феросплави постачаються в Румунію, Польщу, Туреччину, Саудівську Аравію, Японію, Фінляндію.\nПісля розпаду СРСР підприємству вдалося зберегти традиційних покупців у Бєларусі, Узбекистані, країнах Балтії.\nАктивна маркетингова політика заводу дозволила в останні роки розширити ринки збуту, і зараз наша продукція активно купується металургійними підприємствами на всіх континентах.


Мономіста Донбасу: історики презентували книгу про становлення промислового регіону — ІА «Вчасно»\n8 травня 2021 р., 02:10\nДо книги увійшли понад 150 унікальних фотографій з архівів, повідомляє ІА «Вчасно»\nУ дослідженні подали історію урбанізації Донбасу. Автори — зі Львова, Києва, Дніпра, двоє переселенок з Донеччини, з Польщі та Уралу.\nЛьвів’янка Ірина Склокіна — кандидатка історичних наук, досліджує урбаністичну історію великих і малих міст України. Каже, що Донбас її цікавить найбільше.\n«У центрі міської історії у Львові ми досліджуємо історію різних міст. Найбільше нас цікавить феномен урбанізації, міської культури. Це намагання показати людей Донбасу, які, як і в багатьох інших країнах світу, працювали тяжко на успіх усієї країни, але за цей успіх платили свою ціну. Це спроба погляду зсередини, бо є традиція дивитися на Донбас іззовні — де всі люди ходять з чорним обличчям від вугілля, вони якісь не такі. Наша книга — це свого роду виклик», — поділилася Ірина Склокіна.\nСпівавторка книги Ксенія Кузіна пояснила, чому у назві присутня фраза «мономіста Донбасу».\n«Краматорськ, Алчевськ, інші міста мали кілька великих підприємств, які розвивалися майже паралельно. При цьому є Білицьке Добропільського району, де одна шахта, Курахове, де одна електростанція. І життя у цих містах обертається навколо цих підприємств. Директор тут вирішував все — де взяти гроші на шахтарський хор і як збудувати нову лаву. Так було і до революції, і за радянських часів. У 90-ті роки 20 ст. для таких мономіст почалася криза — вони не знали, як вирішити ці соціальні питання,» — вважає дослідниця Ксенія Кузіна.\nПереселенка з Донецька професорка Олена Стяжкіна до книги написала розділ про дозвілля донеччан. Вона вважає, що люди за радянської доби не могли розпоряджатися вільним часом. За них вирішували власники заводів і шахт, а згодом влада — іти на суботник, футбол чи концерт.\n«Зараз Росія намагається використати міф Донбасу як російської, кримінальної, безкультурної землі, яка не належала Україні. Ми у книзі подаємо інший погляд. Ідеєю книжки було показати, що Донбас був Європою з того моменту, як він став індустріально розвиватися, так само, як це диктувала європейська індустріальна модерна тенденція. Серед українських хуторів з’явилися британці. Європейськість тут підтримали українські селяни», — зазначає докторка історичних наук, співавторка книги Олена Стяжкіна.\nУ книзі автори спробували розповісти history через story: до видання увійшли понад 150 фотографій з різних архівів та музеїв.\n«Нам дали доступ до архіву імені Пшеничного у Києві. Вони мають унікальну колекцію фото з усіх міст України. Зазвичай там багато офіціозних фото, з преси, але ми їх доповнювали локальними, так погляд виходив цікавіший. Багато фото лишилися на окупованій території», — каже Ірина Склокіна.\nГроші на 1000 примірників книги виділили за Програмою імені Ковальських канадські донори. Їх вже розіслали по бібліотеках України, до представників діаспори за кордон, на Донеччині автори дарують книги під час презентації публічним бібліотекам учителям історії та краєзнавцям, аби це дослідження вони використали під час роботи у класі чи музеї, розповідаючи дітям про локальну історію.\nАвтори книги «Праця, виснаження та успіх» планують продовжити дослідження історії Донбасу.\nІсторикиня з Британії Вікторія Донован незабаром працюватиме в архіві у графстві Гламогран, який містить матеріали про Юзівку, корпоративні та сімейні архіви Юза та тих валійців, які у 19 ст. приїхали на Донбас. До цієї роботи запрошують школярів та краєзнавців.\nДонбас, книга, дослідження, мономіста Донбасу


Думаю, сьогоднішні кілька годин у Верховній Раді є передвісником того, що нас чекає в найближчі кілька років.\n30 Вересня 2016 16:03Політика,Статті,Україна\nХочете дізнатися, що буде? Проаналізуйте, як обраний після перемоги Євромайдану Парламент звільняв суддів, що освячували терор майданівців.\nПридивіться і Ви побачите не тільки відкритих ворогів з Партії регіонів. З ними давно все ясно, але осягніть, як з ними разом старанно працювали десятки тих, хто начебто теж за Майдан, хто на ньому навіть був, але по факту вчора всіма силами оберігав тітушок в мантіях.\nЦе найстрашніше – симулякри в нашій політиці, і не лише політиці. Часто ж треба просто нічого не робити, аби зло перемогло. І сьогодні не один фальшивий представник людей тихесенько не прийшов на засідання, вчасно вийшов за кавою або в туалет (мама як ми терпіли ці кілька годин:))) і – результату не було і не було.\nЗ іншого боку, всі побачили як через ганьбу, через сотню невдалих і результативних спроб врешті-решт у Парламенту вийшло. І головним фактором стали Ви – легитимні господарі України, які вимогливо слідкували за голосуваннями і саботажем своїх справжніх або удаваних представників.\nНасправді вийшло дуже мало і дуже криво. Сьогодні ми звільнили менше 10% суддів, що арештовували, давали санкції на прослуховування або забороняли нам збиратися на майданах в ту величну зиму 2013/2014. Інші далі в мантіях і, боюся, нам ще не один рік мучитися, щоб їх позбутися.\nАле я згадую їхні кам’яні обличчя у пошарпаних районих чи дорого відремонтованому апеляційному суді Києва. Коли вони, вдягнувші ці мантії кольору смерті чи піджаків 90-их, без жодного вагання топталися по законах, відправляючи переважно незнайомих, але таких рідних нам людей у промерзлу Лук’янівку.\nВтеча Януковича виявилася тільки першим нашим кроком від прірви. Пам’ятаю велику радість, коли навесні 2014 року ми змусили ще той, з більшістю Януковича і переважно удаваною йому опозицією Парламент ухвалити перший люстраційний закон. Перший закон, який Парламент змусило прийняти суспільство. Сьогоднішні звільнення, до речі, були на виконання цього закону, при розробці якого разом з Павло Петренко я познайомився і, сподіваюся, назавжди подружився з Tetiana Kozachenko. Юридично вчора відбулася люстрація суддів.\nПам’ятаю, як радість змінилася суцільним обманом і саботажем. Як непросто ми з Тетяна Чорновол вибирали адвокатів, щоб вони ретельно, юридично бездоганно, але при цьому на волонтерських засадах довели факти порушення присяги в створеній законом спеціальній комісії. Як цю комісію з Marina Solovyeva та Петр Варишко у складі ненавидила Вища рада юстиції, де їй доручили працювати. Як ця начебто нова, вже постмайданівська рада навмисно не збиралася, щоб не затверджувати висновки про порушення присяги цими тітушками в мантіях. Як я потім з Леонід Ємець місяцями просив спочатку Гройсман, Владимир Борисович, а потім Андрій Парубій винести на голосування вже нової Ради хоча б звільнення Татькова – голови Вищого господарського суду у Януковича. Його документи на люстрацію лежали в Раді з грудня минулого року, але люстрували ми його лише сьогодні.\nАле вийшло ж! І вчора спікер був великий молодець, як в найкращі дні Євромайдану. (Андрію, тисну руку:)).\nАле знову таки, це менше 10% у простій начебто справі. І, нам, друзі-майданівці, ще боротися і боротися, щоб зробити гідну того повстання і його жертв Україну. Посилати своїх людей у владу, направляти і контролювати їхні дії, виганяти фальшивих, шукати справжніх.\nІ ніколи не забувати, що «Разом – до перемоги!»


Світильники :: Будівництво Елітного Житла\nАвгуст 27, 2017 – 06:12\nСтелю по форм-фактору діляться на внутрішні світильники і світильники з зовнішнім розташуванням джерела світла. У обох видів є як переваги, так і недоліки. За типом джерела світла вони діляться на галогенові світильники на стелю, світлодіодні і енергозберігаючі світильники. Перевага перших і других - більш розсіяний, м'яке світло. Потрібно пам'ятати, що галогенові світильники виділяють більше тепла, а світлодіодні дуже вимогливі до якості подається струму - часті перепади напруги можуть вивести їх з ладу.\nВы можете купить дымосос ДН-11,2 по самой выгодной стоимости на сегодняшний день.\nВибрати точкові світильники потрібно до монтажу стель. Це необхідно для того, щоб при монтажі були зроблені спеціальні кріплення, і вирізані отвори для світильників в стелі.\nЕнергозберігаючі світильники краще для монтажу в натяжна стеля через низьке тепловиділення. Шанс, що плівка оплавітся набагато нижче, ніж при використанні ламп розжарювання. До того ж енергозберігаючі світильники прослужать набагато довше.\nСвітильники для ванної потрібно вибирати з урахуванням високої вологості - корпус повинен бути закритим. До того ж, за рекомендаціями наглядових органів у ванній повинно бути прокладена слабкострумова проводка для світла.\nСвітильники для кухні не піддаються таким жорстким діям, тому тут вибір нічим не обмежений. Розташування світильників потрібно вибирати так, щоб висвітлити основні робочі зони, підкреслити яскраві деталі інтер'єру. Краще довірити цю роботу дизайнера.


Варя Гончарова 15 мая 17:59\nВідкритий сьогодні Кримський міст може грюкнутися в будь-який момент, заявив народний депутат від Блоку Петра Порошенка, колишній прем’єр-міністр АР Крим Сергій Куніцин.\n«Свого часу ідею будівництва Кримського мосту активно просував колишній мер Москви Юрій Лужков. Ми з ним часто обговорювали цю тему. І я ставив риторичне запитання – чому ж цей міст не побудувала велика і могутня радянська влада? Річ у тім, що є кілька проблем. По-перше, там проходить тектонічний розрив – це небезпечна сейсмологічна зона. АЕС у Щолкіному закрили не просто так. По-друге, в цьому районі дуже крихкі ґрунти і десятки метрів мулу. Палі там забивати не можна. Це все одно, що у вату заливати бетон. Розлом проходить уздовж усієї протоки. Де міст не будуй – скрізь небезпечно. Була думка побудувати тунель, адже міст у цьому районі не має перспективи. Навіть із урахуванням сучасних технологій. Кримський міст може впасти в будь-який момент», – підкреслив нардеп.


Світлові літери замовити, на фасадах, послуги з ремонту\nСвітлові літери (замовити)\nУ великому місті легко загубитися. Але так само легко можна пропустити дійсно гарне місце для відпочинку або смачного ланчу. Щоб Ваші відвідувачі могли знайти Вас на вулиці, замовте світлові літери для вивіски. Ми створимо дійсно оригінальний дизайн написи, яка не просто передасть назва закладу, а й стане Вашою візитною карткою. Зверніть увагу на різноманітність вивісок, які вже розташовані на фасадах будинків Києва. Ви можете замовити собі світлові літери, які будуть точно так же привертати увагу перехожих. Для цього потрібно лише набрати наш номер і домовитися про зустріч. Ціла команда фахівців буде працювати над дизайном і нюансами вивіски.\nЯкщо Ви не знаєте, які світлові літери замовити найкраще для Вашого кафе чи іншого закладу, просто зв'яжіться з нашим менеджером. На етапі планування ми разом розробимо дизайн готової вивіски, щоб визначитися з її стилем і параметрами. Головне для нашої команди - акцентувати увагу на Вашій унікальності.\nНа офіційному сайті нашої компанії у Вас є можливість ознайомитися не тільки з прикладами нашої роботи, але також і з актуальними цінами на послуги. Замовте світлові неонові літери для установки написи над входом в Ваш заклад і проявіть креативність на підготовчому етапі. Ми тривалий час розглядаємо всі можливі варіанти виробництва дійсно надійних світових літер. Замовити та встановити таку вивіску буде відносно недорого, а результат цього рішення буде виражатися в нових відвідувачів на регулярній основі. Також наша команда надає послуги з ремонту вивісок, тому Вам не доведеться витрачати багато часу на утримання неонової написи.\nРадимо вам зв'язатися з нашим менеджером по номеру, який вказаний на офіційному сайті компанії «Неон Світло». У нас можна світлові літери замовити за привабливою ціною, яка, однак, не відіб'ється на якості освітлення. Ми пропонуємо Вам вибрати найбільш простий і елегантний спосіб заявити про себе на все місто і стати визначною пам'яткою.


tymofiy | Дейв Еґґерс «Сфера»\nЧитав я колись Азімова «Мертве минуле». Там головний герой винаходить машину, що здатна заглядати у різні місця і часи. Невдовзі з'ясовується що таку чудову штуку винаходили вже кілька разів, але держава все секретила й ховала. Бо, звійсно, надивившись на Давній Рим, люди візьмуться заглядати за штори сусідів. І колючку військових баз та паркани Білого дому. Кінчається все погано, джина випущено з лампи, схема з загальнодоступних компонент розіслана в газети. Сам винахідник в шоці від того що накоїв, але вже піздно. «Ласкаво просимо в акваріум».\nМені ж тоді подумалось: то й що? Так, всі наші маленькі гидкі таємнички вийдуть на світло. Але хіба це не мала ціна за те, що не стане злочинів? Не стане Брехні з великої букви Б? Державної брехні про безпечний Чорнобиль, видуманий Голодомор, сучасний ІхТамНєт? Корпоративної брехні про ДДТ, тютюн, глобальне потепління? Не варте того, щоб таємничий і могутній апарат гноблення «держава» розпався на сотню тисяч окремих чоловічків, про котрих відомий кожен їх подих, крок та оборудка?\nНашу їжу і повітря більше не зможуть безкарно труїти за хабар, морди в масках більше не будуть почуватись в безпеці у себе вдома, а газети не зможуть друкувати джинсу і вільно маніпулювати умами?\nХіба не варто віддати за це можливість сходити наліво чи вздрочнути наодинці? Тим більше що у світі тотальної прозорості мораль точно зміниться, і те, що нині вважається неприйнятним, — стане просто не варте обговорень. Як нагота в німецьких саунах.\n«Сфера» Еґґерса береться розповісти саме про прозорий світ, що наступає. Без машини часу, лише з дешевими автономними мікро HD-камерами з дворічною батарейкою та автоматичним викладенням на ютюб.\nКамери може ставити будь-хто будь-де, зі швидкістю інстаграма поширюється мода на носимі камери, щоб стрімити своє життя тисячам фоловерів.\nДо того ж, описується тиск на політиків, котрих під загрозою необрання громадськість змушує носити камери і спілкуватись лише з трансляцією та записом! Що з іншими політиками, що з корпоративними лобістами. (Ось тут, синку, фантастика...)\nЗараз ми, любий читачу, побачимо як міняється світ, на добре та на зле! Поллються скандали, інтриги та розслідування, вжахнеться світ побачивши побут знедолених країв та людей, злочинність перегрупується але не здасться, зміняться способи ведення війн!\nМи побачимо лише як міняється головна героїня, котра під тиском соціальних мереж та заради лайків поступово рушить життя своїх батьків та друзів, що не вписуються у прекрасний новий світ.\nМесідж стає очевидний ще на половині книжки, і далі сюжет лине без сюрпризів: «кожен має право на секрети», «людям потрібна приватність».\nАле якщо вже братись описувати світ без приватності, то, може, підійти до питання чесніше, й описувати не лише перегиби перехідного періоду, а й вигоди світу де прозорість таки наступить для всіх?\nТа не в цій книжці. Тут, здається, все описується лише з позицій жителя американського передмістя, котрий не уявляє злочинців страшніших за вбивцю чи гвалтівника.


Пан Явтух витріщився на щита Малого Лева.\nДунк прочистив горло.\n— Мосьпане, тут ще така справа… ми той, натрапили на копачів, ну і…\n— Дунку, не надокучай його мосці всякими дурницями, — попередив Беніс. — Ну, повчив я одного тупака чемності, ото і все.\nПан Явтух гостро зиркнув на нього.\n— Як саме повчили?\n— Та мечем, як іще. Дряпнув трохи по щоці, ото і все, мосьпане.\nСтарий лицар довго дивився на нього.\n— Це ви… це ви нерозважливо вчинили, пане мій. Та жінка має павуче серце. Замордувала трьох чоловіків. Усі її брати померли ще в пелюшках. П’ятеро їх було. Чи шестеро, не пригадаю вже. Вони стояли між нею та замком. Не сумнівайтеся, вона батогами здере шкіру з будь-якого хлопа, що їй не догодить. Але щоб ви самі порізали її людину… ні, такої образи вона не подарує. Це вже напевне. Вона вимагатиме вашої крові, як вимагала Лимової.\n— Дейкової, мосьпане, — відповів пан Беніс. — Красно прошу вельможного пана пробачити мені, ви його знали, а я ні, та все ж його звали Дейком.\n— З вашої ласки, пане, я можу поїхати до Золотогаю та розповісти князеві Рябину про цю загату, — мовив Дунк. Від Рябина, свого зверхнього володаря, тримали землю і старий лицар, і Червоняста Вдовиця.\n— Рябину? Ні, там ви помічі не знайдете. Сестра князя Рябина вийшла заміж за Вендела, брата у перших пана Вимана, тож він є родичем Удовиці. А до того ж він мене недолюблює. Пане Дункане, назавтра ви маєте об’їхати мої села й зібрати усіх повнолітніх чоловіків, що можуть тримати зброю. Я старий, та ще не мертвий. Я покажу тій жінці, що клітчастий лев ще має кігті!\n«Аж два», похмуро подумав Дунк, «і один з тих кігтів — я».\nНа землі пана Явтуха сяк-так животіли три крихітні села: три невеличкі купки хатин, загонів для овець та свиней. Найбільше могло похвалитися септом з однієї кімнатки під солом’яним дахом, де на стінах вугіллям були нашкрябані грубі подоби ликів Седмиці. Жмуд — зігнутий навпіл старий свинопас, який колись бував у Старограді — кожної седмиці очолював у септі поклоніння. Двічі на рік туди навідувався справжній септон, аби відпустити гріхи в ім’я Матері. Простий люд наче й радів, що його звільняють з лабетів гріха, та прихід септона все одно проклинав, бо його доводилося годувати.\nПоява Дунка з Яйком їх теж не надто втішила. Дунка у селах знали — якщо не з імені, то хоча б як нового лицаря на службі пана Явтуха — але жодного разу й кухля води не подали. Чоловіки головним чином робили у полі, тому назустріч їм із хатин повилізали жінки й діти, а ще кілька дідів, що вже не мали сил до праці. Яйк віз корогву Осгреїв — клітчастого зелено-золотого лева навстоячки на білому полі.\n— Ми прибули зі Стояка скликати до пана Явтуха його вірних підданих, — повідомив Дунк селянам. — Кожен чоловік від тринадцяти до п’ятдесяти років, здатний тримати зброю, має з’явитися до вежі назавтра вранці.\n— Це що, війна? — запитала одна кощава жінка, в якої двоє дітей ховалися за спідницями, а ще одне немовля смоктало груди. — Знову чорний дракон нагодився, абощо?\n— Немає тут ніяких драконів, ані чорних, ані червоних, — відповів їй Дунк. — Справу вирішують між собою клітчастий лев та павучиха. Червоняста Вдовиця відвела собі вашу воду.\nЖінка кивнула, але зиркнула скоса, коли Яйк зняв бриля і став ним обвіюватися.\n— Ти ба, в малого катма волосся. Чи він хворий?\n— Він голений, — відповів Яйк, надів бриля, повернув Маестра та рушив геть.\nТого дня малий мав кепський настрій. Ще й слова не сказав, відколи вони від'їхали. Дунк торкнувся Грома острогами й швидко нагнав мула.\n— Чи ти, часом, не образився, що я вчора не став на твій бік проти пана Беніса? — спитав він свого насупленого зброєносця по дорозі до наступного села. — Він мені до душі не більше, аніж тобі, але ж є лицарем. Ти маєш розмовляти до нього, як належить.\n— Я ваш зброєносець, а не його, — відповів хлопець. — Він брудний та чорноротий, а ще він мене щипає.\n«Якби він знав, хто ти такий, то обісцяв би собі ноги при самій думці торкнутися тебе бодай пальцем.»\n— Мене він теж колись щипав.\nДунк вже й забув про те, поки Яйкові слова не повернули йому спогади. Свого часу пан Беніс та пан Арлан були в загоні лицарів, найнятих дорнійським купцем, аби убезпечити собі проїзд із Ланіспорта до Великокняжого Проходу. Дунк тоді був не старший за Яйка, хоча вже вищий. «Як ущипне, бува, за руку, то аж синця лишить. Пальці-бо мав, як залізні кліщі, але я тоді панові Арлану не жалівся.» Поблизу Камінного Септу один з лицарів загону зник, і подейкували, що Беніс його випатрав після сварки між ними.


Без гарячої води. В «Асоціації міст України» оголосили вимоги до уряду | Інформаційний портал На Парижі\nНе тільки Вінниця залишилася без гарячої води. Перекрили засувки на газопроводах усім підприємствам теплокомуненерго в Україні. Столичний мер Віталій Кличко, як голова Асоціації міст України, звинуватив уряд у невиконанні взятих на себе зобов’язань в меморандумі від 9 лютого, а також висловив позицію представників місцевого самоврядування.\n«Сьогодні склалася критична ситуація. Із 20 травня припиняється обов’язок НАК «Нафтогаз» постачати підприємствам теплопостачання природний газ за режимом «Покладення Спеціальних Обов’язків». Такий режим передбачав обов’язковість постачання природного газу за фіксованою ціною, без передоплати. А його скасування означає, що тепер підприємства будуть купувати газ у «Нафтогазу» чи інших постачальників за ринковими умовами. НАК «Нафтогаз України» вже виставив неприйнятні умови. Ціна вище 9 грн за 1 кубічний метр, авансова оплата, подобове замовлення обсягів газу, надмірні штрафні санкції навіть за дрібне відхилення від умов НАКу.\nЦе призведе до стрімкого зростання тарифів для населення та неплатежів за спожиті комунальні послуги, непомірних видатків бюджетів територіальних громад на закупівлю природного газу для садочків, шкіл, лікарень», - заявив очільник Києва.\nНагадаємо, у «Вінницяміськтеплоенерго» пояснили, чому поява гарячої води залежить виключно від уряду.\nуряд заява Кличко АМУ гаряча вода Вінниччина\n21.05.2021 09:59 21.05.2021 09:59


В КП «Вінницякартсервіс» розповіли скільки поїздок і яким пільговикам буде по муніципальній картці | Вінниця Преспоінт\nВ КП «Вінницякартсервіс» розповіли скільки поїздок і яким пільговикам буде по муніципальній картці\nНа підприємстві зазначають, що на телефонну «гарячу лінію» КП «Вінницякартсервіс» надходять дзвінки від користувачів пільгових муніципальних карток вінничанина щодо нових правил користування громадським транспортом для пільгових категорій населення, отже вони вирішили поінформувати про подробиці нововведення.\nНа підприємстві повідомляють, що з 1 січня 2021 року кількість безкоштовних поїздок по пільгових картках становить 60 поїздок на місяць. Згідно Постанови Уряду від 11.03.2020 року № 211 громадський транспорт перевозить пасажирів лише в межах кількості місць для сидіння у транспортному засобі, щоб убезпечити людей від ризиків, пов’язаних з інфікуванням на COVID-19. Найбільш уразлива до коронавірусної хвороби група ризику – це люди похилого віку.\n“КП «ВТК» впродовж 2020-го року неодноразово зверталась до пасажирів похилого віку утримуватись від частих поїздок в муніципальному транспорті.\nВідповідно до проведеного аналізу перевезень, щодня КП «ВТК» перевозить близько 140 тисяч пасажирів, з яких більше третини (майже 50 тисяч) – це пільговики. І понад 70% з них – пенсіонери. КП «Вінницякартсервіс» провело аналіз статистики поїздок категорій населення, які користуються пільговими муніципальними картками. Він показав, що переважна більшість пільговиків (майже 40 тисяч осіб) щомісяця здійснюють до 40 поїздок.\nАле є і чимало випадків, коли люди похилого віку здійснюють більше 200 і навіть понад 350 поїздок кожного місяця, ризикуючи своїм здоров’ям та здоров’ям інших людей.\nВраховуючи те, що на січень-лютий прогнозується нова хвиля епідемії на COVID-19, а також те, що для 80% пільговиків достатньо 40 поїздок на місяць, з 1 січня цього року запроваджено нові правила користування громадським транспортом КП «ВТК» для пільгових категорій населення: 60 безкоштовних поїздок щомісяця. Компенсацію за ці перевезення підприємство як і раніше отримуватиме з бюджету Вінницької міської територіальної громади. Нагадуємо також, що з 2015 року держава не надає жодної компенсації за перевезення пільгових категорій населення транспортним підприємствам, які здійснюють у містах пасажирські перевезення”, – коментують у КП «Вінницякартсервіс».\nТакож, звертають увагу на те, що спосіб валідації для пільгових категорій населення не змінюється. Як і раніше, вони мають реєструвати проїзд на валідаторах, але тепер на них відображатиметься списання поїздок, як у решти власників карт, які використовують електронні проїзні. Перевірити залишок поїздок можливо буде одразу при успішній реєстрації, при повторному піднесені картки та через кнопку ІНФО на валідаторі. У випадку закінчення безкоштовних поїздок пільгову картку потрібно буде поповнити – це можна зробити через точки продажу та поповнення муніципальних карток вінничанина.\nБагатодітним кількість поїздок не обмежена, а інвалідам 1-ї групи 120\nУвага! Правила проїзду для батьків багатодітних сімей, в яких п’ятеро і більше дітей віком до 18 років, – залишаються незмінними. Вони і надалі отримуватимуть електронні проїзні квитки з необмеженою кількістю поїздок. Що стосується вінничан з інвалідністю 1-ї групи – вони матимуть на своїх картках 120 безкоштовних поїздок з урахуванням супроводжуючих осіб.\nПопередня публікаціяУ Вінниці в минулому році відремонтували 42 прибудинкові території\nНаступна публікаціяБершадський лісгосп передав захисникам України 14 ялинок до Нового року