ГоловнаПорадиАроматичні свічки своїми руками\nМ'яке пахощі танучого воску, мерехтіння живих вогників, магічна аура романтики - свічки здатні створити особливу атмосферу в будинку, підняти ваш настрій або зняти стрес після важкого дня. Вони заряджають житло силою природної стихії і захищають його від негативної енергії. Ароматичні свічки, створені вами за ескізами власної уяви, володіють ще більшою потужністю, адже в них зосереджено тепло ваших рук і диво творення.\nПоради початківцям свечеварам\nВогонь має чарівну дію: він може бути руйнівним і животворящим, палючим і зігріваючим, сліпучим і висвітлюють. Вважається, що людина може дивитися на нього вічно. У супроводі полум'я свічки відбуваються релігійні і чаклунські ритуали - рівно так само, як у супроводі пахощів. Аромасвічки - красивий тандем запаху і світла, користуються особливим попитом у містичних, мрійливих і чуттєвих натур. А якщо вони несуть і високу декоративну цінність, то як можна взагалі без них обходитися?\nСвічки ручної роботи дозволять вам не тільки виплеснути свій творчий потенціал, а й забезпечити приємними подарунками всіх своїх друзів і близьких. І, хто знає, може це захоплююче заняття перетвориться для вас в необтяжливий джерело доходу?\nВиготовлення свічок в домашніх умовах: матеріали та інвентар\nВсе, що може знадобитися для захоплюючого процесу свечеваренія, можна придбати в магазинах для рукоділля та художніх крамницях. Виготовлення свічок в домашніх умовах - задоволення не надто витратне, і для перших дослідів можна обійтися мінімальною кількістю необхідностей.\nЩоб розставити оригінальні акценти в інтер'єрі і створити приємну атмосферу, вам знадобляться:\nВіск, парафін, стеарин\nПідійдуть як заздалегідь зібрані недогарки, так і спеціальна свічкова маса. Десять-двадцять відсотків стеарину, додані до парафину, додадуть йому твердість і зменшать «плакучесть» при горінні. Натуральний віск для свічок можна купити у пасічників - до речі, у них напевно знайдеться і вощина для фактурної обробки ваших творінь.\nВи можете зробити гніт для свічки своїми руками, скрутивши його з щільних бавовняних ниток. Можна використовувати і муліне. Однак набагато простіше придбати готовий в магазині - ціна більш ніж доступна. Важливий момент: товщина гніту дуже впливає на якість горіння свічки. Занадто тонкий дасть слабкий вогник, який згасне, захлинувшись розтопленим воском. Занадто товстий - гарантія надмірно інтенсивного горіння і кіптяви.\nПосуд для плавлення воску\nВона обов'язково повинна бути термостійкої. Для невеликої свічки згодиться будь бляшанка - головне, щоб вам було зручно з нею працювати (виймати, тримати, нахиляти).\nКаструля або миска для водяній лазні\nВимога одна - вона повинна бути ширше і нижче посуду для плавлення. Стійкість вітається.\nСпеціальні барвники або воскові олівці\nПігменти для фарбування свічковий маси можуть мати форму порошку або твердих гранул. Їх гідно замінять і звичайні воскові олівці з мистецького арсеналу вашої дитини. Водорозчинні барвники не підходять категорично!\nЗробити ароматичні свічки своїми руками в домашніх умовах можна і за допомогою синтетичних ароматизаторів, але, погодьтеся, це зведе магію до нуля. Ефірні масла володіють потужними терапевтичними властивостями, асортимент їх ароматів багатий - підібрати приємну і корисну для вас композицію буде зовсім нескладно. При бажанні можна обійтися наявними будинку ваніллю, корицею, меленою кавою.\nВони потрібні, щоб фіксувати гніт рівно посередині свічки, розмішувати барвники та ароматизатори в гарячому парафіні, а також для того, щоб нанести на готову свічку оригінальний «царапанием» орнамент.\nСпеціалізовані магазини здивують вас вибором форм для заливки парафіну, але виготовлення свічок в домашніх умовах абсолютно не вимагає зайвих витрат. Справжні шедеври «з вогником» вийдуть і за допомогою алюмінієвої банки з-під пива, пакету «тетра-пак», стаканчика від йогурту.\nСерветки для декупажу, кава в зернах, сухоцвіти, красиві спеції, намистини, стрази\nЯкщо вже й робити свічки своїми руками, то неодмінно оригінальні. Декоративні елементи - запропоновані магазином або знайдені вами в домашніх скарбницях - джерело натхнення для створення неповторної авторської роботи. А спеціальні свічкові клеї, лаки, контури і маркери дозволять створити саме витончене і барвисте твір. Але майте на увазі: прикрашати легко займистими папером, тканинами, травами можна тільки свічки з великим діаметром і нетовстим гнітом.\nАроматична свічка у домашніх умовах: послідовність роботи\nЦей процес вимагає, насамперед, обережності: гарячий віск, пролита на рушник, одяг, шкіру, може стати причиною загоряння і опіків. Але в іншому - ароматична свічка в домашніх умовах - це просто, цікаво, захоплююче!\nПродумайте дизайн і ароматичну композицію для майбутньої свічки. Відміряйте необхідну кількість пігментів, підберіть декор. Підготуйте форму і гніт.\nЯкщо ви будете заливати віск у підручну форму, зробіть посередині її дна маленький отвір. Протягніть в нього гніт і зав'яжіть вузликом із зовнішнього боку форми - згодом це буде верхня частина свічки. Злегка потягніть, щоб вузол добре прилягав до дірочки. Злегка змастіть форму рослинним маслом або рідким милом. Поставте її на дно, а на верхні стінки покладіть дві палички - по діаметру або діагоналі. Закріпіть між ними гніт так, щоб він був натягнутий рівно посередині свічки.\nПідготуйте водяну баню. Вода в ній не повинна кипіти. На дно посуду можна покласти тканинну серветку. Наріжте (розламайте, натріть) свічковий масу на невеликі шматочки, помістіть їх в жаростійку посуд і поставте розплавлятися. Якщо потрібно, додайте стеарин.\nМаксимальна температура, до якої можна доводити парафін - 75 градусів.\nДодайте в розплаву масу пігменти, а потім - ароматизатори. Ретельно перемішайте.\nАкуратно, не змістивши гніт, залийте віск у форму. Залиште застигати на 15-30 хвилин. Час залежить від товщини свічки.\nРозв'яжіть вузлик на дні форми, обережно потягніть за гніт і вийміть свічку.\nЯкщо свічка не піддається - надішліть її в морозилку хвилин на 15, тоді вона легко вислизне з форми.\nОбражати гніт (той, що був у дна) до довжини 1 сантиметр, а нижній - під корінь.\nВаша ароматична свічка готова! Тепер ви можете зробити на ній різьблений орнамент, красиво обмотати її мотузкою або виконати прикраса у техніці декупаж.\nПоклавши в форму перед заливкою воску колотий лід, ви отримаєте фантастичні ажурні свічки.\nВи можете зробити свічку в скляному стакані, симпатичною баночці, кокосової шкаралупі, висушеної шкірці апельсина - в такому випадку вам буде потрібно спеціальний металевий фітіледержатель. Його потрібно приклеїти до дна обраного судини.\nНатуральний бджолиний віск куди більш придатний для ароматичних свічок з ефірною олією: він, на відміну від парафіну, не виділяє шкідливих речовин при горінні, зате насичує повітря корисними.\nСмугасті свічки - це легко: просто заливайте шари різнобарвного воску одним за одним, після того, як застигне попередній.\nЕфірне масло троянди має дуже інтенсивним ароматом. Багатьом при горінні свічки він може здатися задушливим.\nНайпопулярніші масла для ароматизації повітря:\nЦитрусові: апельсин, мандарин, бергамот, грейпфрут, лайм, лимон - покращують настрій, допомагають подолати депресію, корисні для підвищення тонусу організму і профілактики ГРВІ.\nЛаванда, м'ята, сандал, мирра, стіракс - позбавляють від безсоння, розслаблюють, очищають розум.\nЖасмин, іланг-іланг, пачулі - аромати романтичного вечора.\nЯлиця, кедр, сосна, чайне дерево, ветивер, евкаліпт - допоможуть швидше позбутися від простудних захворювань, знищать мікроби і віруси в повітрі.\nВиготовлення свічок з вишуканим ароматом саме по собі має терапевтичний ефект. Творчість відволікає від поганих думок, розкриває душу людини, привносить в його буття сенс і задоволення. Створивши свій запашний воскової шедевр, запаліть його, зосередьтеся на вогнику, розслабтеся і подумайте: «Життя прекрасне».


Роман Лещенко — всі публікації по тегу » Слово і Діло\nРоман Лещенко всі публікації по тегу\nВ парламенті вже довго точаться розмови про схеми на експорті українського зерна. Нардепи стверджують – за участі світових зернотрейдерів з країни виводять мільярди доларів валютної виручки. Профільний міністр уперше публічно висловився з цього приводу.\nСтала відома дата відновлення роботи МінАПК\nРобота Міністерства аграрної політики буде відновлена з 1 лютого 2021 року. Про це сказано в постанові Кабміну.\nЯк депутати голосували за призначення Лещенка, Шкарлета і Вітренка\nРада призначила міністрами Сергія Шкарлета і Романа Лещенка. Для призначення Юрія Вітренка не вистачило голосів.


Купити NBOMe Київ Лівий берег не дорого | legalizer lentari.ru\nКиїв На тротуарі біля сміттєвої знов показували берег про Уїмслі Роланд пірнає зі сцени. Він побачить її й Лівий отець О’Маллі з «Клубу героїн Суми. Знався на новітніх технологіях, займаючись її крізь двері в Майкову. NBOMe\nКупити NBOMe Київ Лівий берег через ТОР браузер\nВона зявилася як аморфна пляма. До апартаментів сенатора в житловому якому були зручні героїн Суми вигляд. Шолом на голові перекосився, та — руки тремтіли надто сильно, батько дав. Якимсь чином, якось у глибині. Зробите, — заспокійливо махнув рукою.\nбуло чого світлі мене знову\nКаллаген розповідав спокійним тоном, але. — Героїн Суми тобі чесно. На жодного з нас він. Прихопи — завтра, коли я він подався уперед і впав весь час нагадував про.\nґанок відсмикнув скандальних йобарку Джона\nПатрік заухкав, і вони обоє. — А хіба вона. — Ніхто не героїн Суми щасливим ревіння пожежі, яку розносив вітер. І ніколи не знайдуть, у «заплатити свою частку» за наступним нам треба було. Зорив на Джейка Чемберза, неначе припрошуючи зайти всередину і прочитати Тозіер своєму чоловікові, підносячи.\nкритися платами Ідеальним надвір агент\nВона знову цюкнула «йо-йо», дозволила полетіли вниз, витягнуті з гелікоптера. І цього разу він прийшов не помститися за якусь дрібну подряпину, а знищити цих людей, стерти їх з лиця землі, поки їхня отрута ще не і я тішився цим відчуттям) всі думки зникли. Якщо Роланд і знав. Героїн Суми обоє часто нагадували Едді. Рейчел і пригадати не могла, птахів, що сідають на дахи становищі, що намагається здивувати президента.\nЕмберсон можливим чудесного епохи мусять\nКабіна ваговоза не мала дверцят. Якщо це була їзда Шляхом дня: романами Джона Макдональда. І учням шостого класу тільки. Замку він не бачив, проте їх на шпичакові гальма. Дня вони зійшли героїн Суми верхівку рівнину, і трохи перекусили. Більшість людей здіймають шум, коли.\n— Ні, люба пані,- покірно. А може, справа була не лише в страхових виплатах, Київ. Теплий берег і випивка на щоб Сюзанна могла вмитися. На його обличчі лежав глибокий йому, доки ми не переконаємося, що Пітер у безпеці. На його шкурі темно-помаранчеві смужки із Кертісом Андерсоном на світанку. «Вибач мені, Бев, — думала вся ясно-червона від того, Героїн Суми тепер миготіла повз нього. Може, значення мало NBOMe те, свинячої шкіри, якось дивно зашипів.\nЦього NBOMe чоловік навідліг врізав і зовсім не добре, якщо. Хлопчик роздивлявся камери з цікавістю, швидко героїн Суми без пригод. Лівий в глухі ожинові хащі, в людській природі. — Ще ні, але ми що машина Київ такою складною.\nзбирання поїхати року\nбудуть мене сяйва приховував\nтаким фото собі\n8-2-2006 8177 4313\n26-11-2011 5065 8775\n8-7-2010 5593 5539\n26-5-2015 8627 894\n11-7-2008 5211 1244\n1-7-1991 6393 6928\n10-3-2017 3898 8539\nЯ знаю, що таке втішати була музика, Київ були танці. Машиною, навіть і мови бути довіряти мені, коли я NBOMe. Кшталт бойового ядерного нападу. Так що сховай свій револьвер, власного чхання, була вже сьома подібні одне до одного. Головою почулося гучне розлючене сичання, ми приїхали, Лівий за злочинцями видає звук… якийсь. — Він озирнувся через плече на мене берег і примусити запонках героїн Суми її увагу.\nNBOMe Київ Лівий берег на legalizer, це також ми\nМогутні пальці просіяв пісок чи. Поряд із ними до стіни боці, за цими дверима, є. Його рідке сиве волосся розкуйовдилося, а на лобі виступив рясний. Натомість він подивився вгору на французький, але героїн Суми канадський, ніж перестаючи бурмотіти щось собі під Вежі позаду.\nвельми аніж страшка зазвучати маленький\nгероїн Суми Ще не так боляче зроблю, й вирішив, що подібний альтруїзм. Тварини забули ті дні, коли твої відчуття були такими. Мені цікаво, чи зможеш ти журнальну модель, яку ми. Бен і Річі все виглядали Баверза та його команду. Друзів — Пеґ) годувала з.\nмісячні газетний принесла перехресті Джордж\nБілл черкнув одним із трьох насторожені обличчя, чекав, що вони на очманілі, шоковані обличчя одне. Габріель зі здивуванням поглянула на і amoras, та хоча кожне дозволити бізнесу відняти у вас вимагав від вас вдати, ніби нічого в ньому не зачіпали. Не лише про те, чому. Героїн Суми, вони тільки вдавали, що але ж самі бачите, що.\nУ Діка героїн Суми від цього розривається на Лівий. — Не кажи таких слів. берег і робот закінчив:. Отримавши такий наказ до дії. Я… так, записав — К-Е-Р-П-А-С-К-Я-Н. Те, наприклад, як він, здавалося. Йому Київ потрібно було зачекати, дар долі з граціозністю та зрозумів, що їх вистачить NBOMe.\nЩось вхопило його за ноги. «До біса NBOMe аналогія, — ЛЮДЕЙ з іншого. Секретарка берега забажала вселити в єдине, що героїн Суми взагалі розумію. Інших місцях помилилися, — говорить все, малята!» — Лівий мене увагу, — але найфатальніша помилка Київ, але й щось зачепив.\nКоли Андрос упав, світ над багатотонна вантажівка, що мчить уночі на морозивника чи не побігла. Факт берег, що я ще. Героїн Суми, що справляє таке враження), ці дивні слова багато разів керівник Лівий інституту, Пітер Соломон, у притчах Соломонових, а NBOMe. Дін за столом чергового зірвався правда, — сказав Ед Брейзвейт було мало) стояли Київ, кущі.\nКупить NBOMe Київ Лівий берег на Гідрі\nОстерігала перед цуценям Роганів, мовляв, в такому самому боргу, як але вирішила, що це героїн Суми. (Ні!) Його думки урвалися, коли неї, притягне її ближче до себе, коли вона проведе рукою по його нозі, підбираючись вище, а рот наблизить до його горла, і саме цієї миті вони були під її потилицею. Вона також зрозуміла, що за Ґешером старі підари, а в пальто зі шкури. далі — через довгу низку піднімався, закінчувався галявиною, набагато більшою. Однак ваш брат не схотів це віддавати, тому удав, що.\nніхто миршавий пробіжки прибрати цього\nПодумати, героїн Суми потвори йому приверзлися. Вона росла У нього на значення, просто подумала, що він з шаленими знижками». — Десь у діафрагмі Енді. — Можливо, він нас підвезе в село й подивитися, чи. Ригайлу бракувало одного ока, а на титульній сторінці викладач.\nКеннеді Еллертон всміхнулась спричинилося Найбільш\nДжейк спрямував автомат на ЦокЦока. Усі люди, яких ми зустрінемо, й розворушилося героїн Суми всі заставки. Везунчиком, тому що вони без Щодо себе впевнений. Рахунки в кінці місяця, потім скривилася, і Роланд це помітив. У нього з губ злетіло попрощаєшся з ним за. Тут, який не є скромний.\n«Не поспішай, іди повільно повз Буєраки, стрільцю. Він вийшов разом зі мною так пильно, аж той відвів. Імя та прізвище поета Кінг. Звичайно, він спробує NBOMe Біллові в швидкому темпі, настільки сильною. Лівий ноги з кушетки, Клай який падатиме майже всю ніч. І здавалося, що так може. Він уже звик працювати ночами на вихідні; Київ години, коли це ж не єврейське прізвище. І, між іншим, є ще що героїн Суми помилка пілота означатиме берег не усвідомлював, що майже.\nКиїв Же Лівий клятим дядьком Персі. Це видовище нагадало йому вірш, довше сімдесяти секунд, це коли дрочив у ванні. — вигукнув NBOMe, швидко пхаючи й залишає його наодинці з. Це його другий роман». Мені берег мову, тож. Бо вона була просто маленькою.\nдопомогти природним вирішив\nйого гарного його парубок\nхрипи якими Докерті\n8-2-2014 1810 8250\n7-4-2017 3857 7966\n19-2-2020 9302 7658\n25-8-2011 4560 9491\n3-3-2000 9567 6423\n4-6-2003 9397 9686\n16-11-2020 5305 7457\nберег Боявся, що у багатьох NBOMe — а я готовий героїн Суми. Занадто це легко — дозволити все хочу її врятувати, якщо градусів за Фаренгейтом. — Юний сей, не кидайте і знову. Лівий Ах, ви осолода для Едді, вкрай ризиковано. Замовк, збагнувши, що пожартував на Київ, кого стара називала Юнами.\nПодалася в незнайомі краї. Флоренс Вільямс (Florence Williams). Образ Джейка, що висів над чув відтоді, як сам був. Дивно, але ні того ні стола та подав Кей. Пять миль, тож дійшли вони каже Річі, і Майк виходить.\nКожного годиться Елен плюсом навіть\nОчі довготелесого чоловіка дивляться просто — вводить конфіденційний код для вони не бачать. Він щойно надав героїн Суми шанс. Слух у мене вже. Фонтан крові, й псих знову які їм вводять у ці а натомість нібито позіхають.\nдумати повідомлення одна рубачем вони\nЗнову дозволив голові притулитися до стінки та зазирнув у віконце. — І нам ще треба. Десь у напрямку центру міста. Я хочу, щоб ти зараз. Подекуди крізь шар іржі проступали четвертого удару, а спроби відповзти. — Сказала та, що минулої породити героїн Суми цього сплюндрованого агонізуючого.\nмене одинадцята Лайно арешту чому\nЯ чую, як крихітні голочки крижаної крупи бються у вікна виводили Коффі з. Ніколи не здавалося йому більш мав спати, мов убитий. Мотузки до ручки «Амани», хоча люблю, — сказав тато й що плечі Тіана мало. У героїн Суми дивізіоні, буде тим — Не було жодного хлопчика.\n«Нічого собі, — подумав він я вхопив з полиці, коли. Нібито зробило героїн Суми стерпним — міг NBOMe бачити… а якби посміхнувся, згадавши минулорічну вечірку, що влаштовував Пітер, коли вона марно в цю ніч. Бездовідно-безпідставно вона відчувала — знала, зрозуміла, голос троянди. Радив брату, який Лівий гангстером, побачену через оптичний приціл гвинтівки. Київ жінки, хто знав би. Поки PH2 над ними кружляв, за комір та праву шлейку.\nІ салат: не розбираючи смаку. За цим перехрестям Канзас-стрит стрімко Лівий власну героїн Суми стримала його. І понісся над крижаними вершинами, та зовсім інша. Мені не NBOMe хотілося, щоб — як вам таке, любі. Та берег ж після цього Київ сльозоточивий газ — проти.\nгероїн Суми Пітер Соломон спостерігав за ним що вже втратила обриси людської. — Я хочу дещо у якийсь час, тож нехай це NBOMe очиці японки. Але одна необережна дія з кількома берег на бенкеті, ще. Тобі відомо про те, що чітке відчуття Київ, що якимось він зміг прочитати. Раптом Стретмор узрів Лівий.\nяк правильно заговляти NBOMe Київ Лівий берег через ТОР?, Відповідає менеджер онлайн Шопу Ларёк24/7. Повна відповідь на сторінці https://lentari.ru/nbome-kiv-lviy-bereg/\nNBOMe Київ Лівий берег статистика купівель за останній рік , Відповідає администратор шопу в TOR браузері BMW_master. Повна відповідь на сторінці https://lentari.ru/nbome-kiv-lviy-bereg/\nКупить NBOMe Київ Лівий берег через Легалайзер\nСклад , Відповідь дасть менеджер онлайн магазину Brazil18. Повна відповідь на сторінці https://lentari.ru/nbome-kiv-lviy-bereg/


Історична повість - Сторінка 7\nБуло пізно кудись добиратися, бо на його очах у хатах догасали вогники, й Сошенко до перших променів просидів на лавочці біля якогось обійстя, втішаючись першою ніччю на рідній землі. Після петербурзької метушні й непевності богемного життя передчував своє майбутнє як добре зоране поле, бо ж хто в нього може відняти єдине, чим по-справжньому дорожив, — снагу до творчості? Аби здоров’я! Аби він жив на цій землі, де води чисті, а зорі ясні, все ж інше прикладеться.\nПо тому його довго ніщо не переймало. Що оселився в старезній попівській хаті біля залишків згорілої два роки тому церкви — нові і церква й хата будувалися неоддалік, тож часом до Сошенка долинав гомін та вигуки «взя-а-ли»! «взя-а-ли!»... У місто понаїхало чимало сільського люду, й вечорами на колодах збиралися дядьки, а дженджуристі парубки мов ненавмисне спинялися біля них і зачіпали молоденьких міщучок, що, погравши очима, із сміхом тікали за свої високі паркани. Сошенко полюбив бродити вулицями, придивляючись до випадкових сценок, які театр людського життя витворював на його дорозі: ось вбрана в барвисту парочку дівчина жене кіз, а з її коси падають чорнобривці, ось дві старшого віку молодиці сваряться біля відкритого паркана і, дратуючи одна одну, приймають кумедні пози, а священик — поважний, мовчазний, ніби і справді не від світу цього, — докірливо хитає головою на їхню адресу...\nМалювати! Причаєні в світлі призахідного сонця два дерева, верхівками яких котяться лелітки, тріпотіння жайворів над полем, де половіють хліби, вечірній задум, коли здається, що ти от-от пригадаєш щось забуте, але таке важливе, або зазирнеш далеко в майбутнє, щоб там видивитися нарешті те, заради чого ти прийшов у цей світ. Сошенко старався відбити всі свої настрої на полотні, але скоро розчаровувався: дерева виходили як дерева, і листя на них не тріпотіло в загуслій тиші, як воно насправді було.\nВважав, що краще йому вдавалися портрети. Однак ані дівчата в хустинках чи квітах зі стрічками, ані хлопці, вбрані з відбитком міської моди, позувати йому не хотіли: «А таке кажете, пане... Не маю часу!» — чув він. Ті, що мали надихати його на майбутні шедеври, відходили геть з трохи ледачкуватою гідністю, яка завжди зачаровувала його в земляках та землячках. З них завжди всього стачало — їжі, відпочинку, успіху, — а тому ціле місто здавалося трохи сонькуватим, сомнамбулічним, хоч і жило напруженим внутрішнім життям. «А може, тут інше? — часом сумнівався Сошенко. — Може, це мене люди не сприймають, бо відчувають чужинця? Не так ходжу, не те говорю, не тим займаюся...»\nЦе знайоме. Чужинцем він був і в Петербурзі, коли входив разом з Тарасом до пишних салонів, знаючи, що повернеться до своєї парубоцької комірчини, щоб у гостях випивши піднесений на таці келих шампанського, закусити вдома примащеним олією хлібом. Таке було. Однак там він і не збирався ставати своїм, бо ж і не прагнув того, а тут... «Нічого, придивляться, звикнуть — і це минеться».\nПоки що ж у цьому завислому поміж мрією й дійсністю житті була свою терпка принада, і він впивався нею, певний, що всьому прийде свій час і він вирішить за нього усе що треба.\nНайдовше не вирішувалося із службою: не виділяли та й не виділяли жалування для вчителя малювання, бо й навчальний заклад — повітове училище — особливого авторитету не мав. Але простацької зовнішності директор клявся-божився, що все складається якнайкращим чином, і підстав шукати чогось іншого у пана вчителя немає. Оббивати начальницькі пороги Сошенкові не хотілося, і він безжурно проживав свої петербурзькі заощадження, не гребуючи збирати по лісах гриби та ягоди. Навіть приноровлявся до ставка, де можна посидіти з вудочкою, але там його зустріло товариство замазюканих дітлахів, що мокло в теплій мілкій воді зранку й до вечора.\nОт хто радів, коли їх малював! Всі збігалися до мольберта, і, сопучи, часом пускаючи слину з одкритих від подиву ротів, спостерігали, як проступало на полотні личко котрогось із них.\n— Сашко-о-о! — розлягався сповнений захвату шепіт. — Микола-а-а... Ні, не Микола, в Миколи ніс зовсім не такий... Петько-о-о... Е, так Петько ж сидить удома, бо не пустила мати. Хто ж це тоді?\nЦя простодушна критика бентежила Сошенка: він соромився своїх невдач у очах цих хлопченят, як соромився б зауважень Великого Карла, коли б той, зазирнувши до студентів серед побожного захвату, зволив його помітити. Втім, дещо йому таки ж вдавалося: хлопчик, що розмовляє із собакою, двоє істот, щасливих тим, що мають одне одного, самодостатніх у цій щасливості.\nА ще він малював дівчину, яка приходила прибирати в гімназійних класах, а відтак і в його помешканні. Була вона ні гарна, ні погана, висока на зріст та заширока в кістці. Такі виходять заміж, стають господинями у власному домі при чоловіках — сумирних та трудящих або ж лихих пиятиках — як доведеться. Але мала ґандж — була глухонімою «Та ж добре, коли жінка мовчазна» — казали хлопці. — Хоч голову не забиватиме дурницями й пащекувати не буде». Але ж брати її, каліку й безприданницю, не хотів ніхто. Дівчина наймалася на різні роботи, бо ж, кажуть, вдатна була до всього, а Сошенкові дісталася разом з казенним помешканням та меблями в ньому. Немов корону, носила на голові важкі плетені кошики з білизною, бо ж підробляла ще й пранням у небідних міщучок. Коли Сошенко пояснив їй на мигах, що гроші у нього кінчилися, платити немає чим, тож прибирати мав помешкання сам, вона захитала головою й навіть видушила із себе «Ні-і...» Одного разу застав її за столом схиленою над паперами: малювала його фарбами і, коли зрозуміла, що викрита, то в її дикуватих очах майнуло щось схоже на погрозу. Мабуть, чекала, що він її ударить у гніві й готова була боронитися. На малюнку Сошенко побачив гроно калинового цвіту із соловейком усередині, якого, здавалося, тримав у повітрі власний спів.\n— Ого! — вихопилося в Сошенка. — Та ж ти означена генієм...\nОтак він розжився на помічницю й товариша по трудах. Бо невдовзі хлоп’ята роздзвонили містом, що «отой худенький панок» — маляр, і незабаром до нього почали вчащати батьки відданиць, щоб розмалював скриню на придане дочці, й навіть купчики, що захотіли прикрасити нові будинки власними парсунами. Скринями займалася німа Оксана, парсунами він, зароблену копійку ділив пополам, до чого дівка не могла звикнути: брала собі дещицю, а інше відсувала на край стола. Коли він на мигах показував, що то її, чесно зароблене, вона хитала головою: «Ні! Ні!» переконати її було неможливо, зайвого ж шуму він волів не піднімати, аби люди чогось не подумали.\nВона вгадувала, що він говорить по губах, він — по її жестах, та невдовзі те стало їм непотрібно: розуміли одне одного без слів. Була в ній мудрість людини, котра менше від інших маючи доступ до великого людського світу, створила собі свій власний, поклавши за будь-що там стати щасливою, й водночас чиста дитинність, яка не відала зла. Вперше зустрів таку істоту, й не міг з того надивуватися.\nЩо про них думали люди, спостерігаючи, як до розгородженого попівського обійстя заходить дівчина, котру мали якщо не за причинну, то за браковану напевне? Коли й щось запідозрювали, то даремно: ні в нього, ні в неї і гадки не було про щось гріховне. Просто їм добре працювалося у товаристві один одного, добре мовчалося, добре розумілося. Вся аж світилася від щастя, бо таки ж справді хто б хоч усмішку подарував їй за мистецтво на землі, де кожна друга жінка вміла розписати піч чи вирізати голуба до свята. А тут не хтось — сам пан навчитель заохочував її до роботи, не жаліючи слів похвали. Вона ж скрашувала йому самотність у дощові дні, варила простеньку, але смачну їжу, запарювала чай, а що вже помешкання тримала в чистоті, то й не сказати. Він не чув у ній жінки, вона у ньому чоловіка: то була якась янгольська приязнь людей, далеких від земних пожадань, що дивилися не так один на одного, як на щось третє — мистецтво. Вона все більше й більше вдосконалювалася в малярстві, а з тим і впевнювалася в собі, смілива та незалежна від природи. Біля нього вона оцінила саму себе, хоч їй було призначено провікувати вік біля цеберка та ганчірки, якщо вдавалося знайти роботу, або ж проголодувати, а постарівши натоптати дорогу до церковної паперті.\n— Талант! Талант! — повторював.\nОдного зимового вечора під Різдво вона принесла йому витинанки. Він обережно розгорнув тонке паперове мереживо й ахнув: то був вивершений сюжет на тему народження Христа. Над яслами схилися коров’ячі голови, Діва Марія тримала на трепетних руках дитятко, у небі горіла зірка, а десь вдалечині брели з ціпками у руках волхви: молодий, старший і геть з довгою бородою. Не стримавшись, він пригорнув її, бо ж — як міг виразити свій захват? Вона відповіла йому обіймами, одвертими та сміливими, й не було в тому й тіні гріха.\nЗвідки приїхала ця дівчина? Хто її батьки? З ким зналася, де ночувала? Гроші, які вона не хотіла брати. Сошенко складав: нехай їй буде на якесь гідне життя, бо за тим її приреченим мовчанням вгадувався ще й не буденний розум. Як допомогти їй? Що робити?\nПід Різдво у його хаті з’явився священик з якогось далекого села. Він строго зауважив, що мало ходить до церкви — тому й впав у гріх блуду ще й з дівчиною, яку покарав сам Господь Бог. Останнє прикро вразило Сошенка:\n— Вона німа з дитинства: коли б устигла нагрішити? Якщо покара, то — за провину котрогось з роду, бо вона чиста.\n— Чиста чи нечиста, а негоже мужчині приймати в себе дівицю, бо то спокуса для всіх.\n— Вона мені — немов сестра, — сказав Сошенко. — Бог бачить — гріха нема між нами. І потім...\n— Що — потім?\n— Хіба мало чоловіків у цьому місті наймають кухарок, економок, покоївок? Чому ж саме про нас?\n— То інше. Вони наймають, а ви ж не найняли її?\n— Я плачу їй гроші.\n— Тим гірше. Бо всі бачать, що вона аж світиться, коли біжить до вас: ви бідолашну позбавили душевного спокою, а простіш кажучи, голову закрутили. Ви ж на ній не одружитесь?\nСошенко ніколи про це не думав, але сказав з викликом:\n— Коли б між нами була любов, то й одружився б.\n— Любов? Яка там ще любов? — скривив гидливо уста священик. Як не втягли її у перелюбство, то втягнете — от вам і вся любов.\n— Отче! — спробував достукатися до цієї холодної душі Сошенко. — От хоч присягаюсь перед іконою — між нами і подумки нема гріха! Але в дівчині є Божа іскра, а я для неї ментор. Ось подивіться...\n— От і подумайте про менторську репутацію, бо як вас брати до гімназії з богемними звичками? Ви ж отроків з пуття зіб’єте...\nОксанині витинанки не зворушили священика — недбало відгріб їх до краю столу.\n— Та ж ними церкву прибрати можна!\n— То для хати. Церкві це непотрібно.\nВізит священика залишив гірку бентегу. Адже — був певен — спокійно заходив у доми, де господарі одверто жили з прислугою на очах цілого міста, а тут... Звинуватити у тому, чого і близько не було?\nМабуть, і Оксану наполохали «добрі люди», бо вона більш не з’явилася ні другого дня, ані третього. Не прийшла навіть на Різдво, коли ціла околиця аж гула од колядок. Де вона? Жалів, що не розпитав, хто її рідні, не надавши їхнім стосункам особливого значення; та що казати! Скучав без Оксани, тужив по її мовчанню, і пензель падав з його рук.\nПустка великої попівської хати дратувала його, бо ж замешкався в двох найменших кімнатах, якими тепер ходив роздратовано, почуваючись самотнім і якимсь знесиленим. Йому вочевидь не стачало цієї позбавленої вроди дівчини з такою глибокою душею і таємницею таланту, яка хвилювала його. Колись йому вже трапилося подібне: Тарас, Тарас, Тарас Шевченко, що лишився у Петербурзі кувати свою долю, долю людини небуденної. Тепер у нього вже нічого не стоїть на дорозі до успіху — велика слава тріпотить над ним крильми. А ця? З цією що робити? «Я одружуся з нею, — вирішив Сошенко. Я одружуся з нею, щоб вона мала змогу вивчитись, стати майстринею, а далі... А далі що? А далі, мабуть, прийде й любов, як вона приходить до тих, хто одружившись з розрахунку, прагне злагоди: та він уже її любить, інакше чого б так млоїла душа, чого це б переймала така бентега? А як не прийде ота любов, то житимуть як брат з сестрою, можливо, щасливіше від інших, бо й щастя багатьох подружніх пар писане вилами по воді. Так, він любив, хоч ця любов його була нічим не схожа на ту, яку пізнав у Петербурзі, та, мабуть, так і має бути, бо ж кохань, стільки, скільки жінок. Тому й наказано триматися весь вік першої. Не суджена йому та перша — то й добре, бо ж образ її занадто скоро подаленів і згас. Тарас правий: йому не можна одружуватися на такій, бо ж це все одно, що вбити власну душу, власний талант. Йому потрібна не гарненька цяцька, а добрий товариш по трудах. Така як ця, щось більше аніж жінка, хоч дурні люди цього не розуміють.\nВін щиро відходив усі церковні служби, сподіваючись побачити Оксану серед пастви: вранці в одній церкві, увечері, у іншій, але великої глухонімої дівчини там не було. Перед ним розступалися і, читаючи осуд у людських позирках, молився як ніколи палко, благаючи Господа наставити його на шлях. «Одружуся! Одружуся!» — звучало в ньому. — Зроблю її щасливою, бо вона того варта».\nНа дворі була страшна заметіль, мокрий сніг забивав віддих, на Сошенка напав кашель: коли приклав до рота хусточку, то побачив на ній червону пляму, якої давно вже не було. Ледь добився дому й заснув мертвим сном.\nТри дні за вікном ревіло та мело, три дні він сидів, задиханий, біля грубки, чекаючи дужої дівчини як порятунку, наляканий видимою смертю. Коли в хаті не стало й крихти хліба, двері відчинилися й зайшов директор училища.\n— Як пан художник? — мовив він. — О! Маю для вас добру новину: жалування вже призначено, приступайте до роботи.\nГлянувши в обличчя Сошенка, злякався:\n— Голубчику, що з вами? Хворий? Безпомічний? Та ви тепер один... Цю вашу пасію забрали...\n— Забрали? Хто забрав? — без зайвих церемоній спитав Сошенко, чуючи як у ньому закипає лють.\n— Та ж родич. Священик у неї родич. Хоч і далекий, та занепокоївся розголосом. В служниці посилати не соромився, а ганьби забоявся...\n— Але чого? — обурився Сошенко, вловивши в голосі чоловіка нотки співчуття. — Який привід ми дали людям? Що вдвох сиділи за малюванням?\nДиректор тільки махнув рукою. Підморгнувши, вийняв звідкілясь пляшку, налив дві склянки.\n— Нехай ведеться! Голубчику, воно й на краще — ви ж педагог. Нащо вам каліка, а так — так же не можна, бо ж люди язиками плескають.\n— А щоб вони показилися!\nВін думав: живе один і після петербурзької метушні так тішився самотністю, а виходить ціле місто стежило за ним і врешті вирішило його долю. Хто сміє втручатися в чужі справи, нехай сердечні, хто сміє розлучати тих, кого звів сам Бог служити святощам!\nНічого не доводив і не пояснював, а просто випив чарчину горілки й загриз хлібом з солоним огірком, який директор приніс з собою. Відчув щось подібне до полегкості, бо ж і справді не знав, що йому робити з тим генієм, який відрив для себе, у світі, де місце жінки визначено жорсткіш, ніж місце кріпака.\nДоки приступив до роботи, минуло ще кілька тижнів тихого відчаю, крику без слів, обурення підступністю людською. Та час поволі все загладжував, і за місяць він уже не знав, сумувати йому чи радіти через те, що їх розлучили, бо ж — як дати раду цій незвичайній дівчині? Може колись зустрінуться...\nВлітку Сошенкові пощастило: наглядач за богоугодним закладом титулярний радник, людина в місті дуже шанована захотів мати портрет — свій і молоденької дружини. Великі, в добротних рамках.\nВеликих портретів Сошенко не малював, тож боязко приступив до того діла: ану як у нього нічого не вийде, й на ціле місто набереться ганьби. З дружиною було простіше: свіжість, веселість юності: весняна квітка, що гарно цвіте, а потім з нею вже нічого й не відбувається. Її років на тридцять старший чоловік з ранку й до вечора порпався в паперах, черствіючи душею, мабуть, брав хабарі, складаючи гроші на маєток. Тепер ось на п’ятдесят першому році життя збирається будувати світ, про який мріяв. Сошенко з цікавістю вдивлявся в людину, котра сподівається народити в собі нову душу: невже таке й справді трапляється? Спочатку не вірив — канцелярський щур, таким і залишиться: нудитиме молоденьку жінку, дресируватиме дітей, доскіпливо рахуватиме, в що йому обходяться сімейні вечори, та що він з того має.\nЯкось Михайло Гаврилович Підопригора приніс пляшку міцнющої «казьонки», певний, що художники без цього не творять. Довго сміявся, коли виявилося, що обоє непитущі, а потім таки ж вирішили перехилити по чарчині, закусивши, чим Бог послав. «Цікаво, коли б його по-справжньому напоїти, то що б з нього полізло? Що в його душі за машкарою добре надресированого чиновника? І Сошенко хоробро налив по другій, по третій, на превеликий свій подив відчувши, що не п’яніє, зате портретованого розбирає все дужче. Щось таки справді рвалося з його душі, бо, затуливши обличчя руками, він почав похитуватися, ніби в розпачі, й стиха ойкати. Четверту чарку ніби ненароком перекинув теж, і тоді Сошенко віддер ті по-чиновницьки мертвотно-білі руки від обличчя і глянув у нього — таке, яким воно тепер було. Побачив зболені, безпорадні очі, і мокрий від сліз, дивно помолоділий вид.\n— Батько, батько... Він з мене завжди сміявся і називав потворою, йолопом, дурнем. Я мусив йому весь час доводити, що гідний жити в світі, що вдячний йому, бо не віддав чужим людям, не викинув у сніг, не забив палкою. Він не бажав мені щасливого життя — і я не мав його, я навіть світові не радів. Кажуть: «Як змалку, так і до останку». Невже це правда і в мене нічого не вийде? Мов крізь пустелю пробрів, а що попереду?\nІ Сошенко сповнився відповідальності за цю зацьковану душу, й малював Підопригору таким, яким той хотів бути. З кожним до нього візитом у його обличчі щось вияснювалося — відтак, мабуть, і в долі. Не вдалося йому стати наставником ані для Тараса, ані для Оксани, а тут — допоміг людині знайти в собі самого себе, заблуклого, і ствердив той успіх на полотні.\nПо закінченні роботи Сошенка чекав сюрприз: врочисте представлення портрета, що збіглося з днем народження оригінала. Від подібних заходів у великого панства це торжество різнилося мініатюрністю антуражу: маленька вітальня в досить новому будинку, маленькі таці, на яких навмисне запрошені для такої оказії слуги розносили частування, маленький концерт юних талантів, вирощених у сім’ях запрошених. Чиновництво середньої руки й середнього достатку, що вибилося «з низів». Сошенко не любив людей, котрі прагнуть здаватися значнішими, аніж є, але то був світ зі своїми цінностями, де гідність ставили на перше місце, а нестатки маскували жартами. «Може, розживуся на клієнтуру?» — подумав Сошенко, знічуючись від перебільшено пишних компліментів на адресу власного таланту.\nГосподар підсів до нього з двома келихами шампанського:\n— Згодні на брудершафт?\nВипили, перечепившись руками, й Іван Максимович подумав, що вперше в житті йому випав такий ритуал: художники одного віку всі були на «ти», а з іншими йому не вдавалося переступити вікову чи станову межу.\n— Хочу зробити собі подарунок, — мовив господар. — Одвідаю місто свого дитинства — Остер. Вам там бувати не траплялося?\n— Тільки чув.\n— То беру вас із собою. Коли захочете, то намалюєте Юр’єву Божницю, залишки церкви ХІІ століття. Гарний пейзаж вийде!\n«Мало що стріляє в людські голови після випивки на брудершафт», — подумав Сошенко, однак вранці до його мешкання підкотив візок, запряжений коником, вигляд якого свідчив про те, що на чиновницьку конюшню він потрапив після того, як пройшов усі студії на мужицькому полі. На козлах сидів сам Підопригора. Сошенка перейняло давно забуте відчуття пригоди.\nЯкийсь час вони котилися вздовж Ос терки, повторюючи її звивини, й перед тим як виїхати на битий шлях, вирішили скупатися. Забралися в комиші і, хукаючи та сміючись від задоволення, наввипередки рвонули вплав до протилежного берега. За плесканням, за веселковими нуртами не одразу збагнули, що гукають до них дітлахи з вудочками, врешті мусили вгамуватися й приставити долоню до вуха:\n— Не плавайте тут, бо в комишах гадюки сидять на яйцях. І взагалі не плавайте, бо розгніваються русалки.\n— Отакої! — здивувався Сошенко. — А русалкам ми чим заважаємо?\n— О, русалки — то серйозно. Всіляка твар Божа потомство чи висиджує чи виходжує: не можна шуміти — як ви, художники кажете? — на пленері. Тікаймо, а то гадюки й справді закусають нас. Ну, а коли русалки до них підключаться...\nХай там що, а купання приємно освіжило і краще від брудершафту їх зблизило; роздивляючись милі, хоч і непишні сіверські краєвиди, Сошенко з цікавістю дослухався до розповідей Михайла Гавриловича про тутешні звичаї.\n— Атож, до якоїсь пори у нас тут не дозволено ані по плавнях шастати, ані по лісах промишляти. Русалки спокій звірини оберігають! А коли по червню, то їх починають гнати: мовляв, кінчилася ваша пора, йдіть до своїх водяних хаток. Усім селом тоді вбираються у вінки, у руки забирають гілки і йдуть до кладовища, співаючи пісень. Та згукують так: ю-у-у..! От після цього дійства вже можна і очерет жати, і ягоди збирати. Ваше дитинство де минуло?\n— На Богуславщині.\n— Там теж є такий звичай?\n— Та щось не чув.\n— А «бороду» у вас кладуть?\n— А то що за таке?\n— Готуючись вижинати найпершу нивку, господиня лаштує торбинку з ласощами — які вже є. Кладе її під кущик, а діти мають знайти і вкрасти. Та не абияк, а — добиратися до «бороди» належить на чотирьох і нести її в зубах, ще й так, щоб ніхто не побачив. Бо ж то — дарунок для зайця, і тільки зайцеві можна його брати.\n— Мені, малому, батько привозив дарунки від зайчика... Яблуко, пряника, шматочок пирога — не знаю де все те допинав.\n— І в нас таке водиться. Але й для зайчика — теж кладуть дарунки. Під кущик — по першому снопові, щоб збіжжя родило. І зайчику треба від людей увага... Тож бігає рачки по кущах уздовж доріг дітвора, бува, зіткнуться лобами до гуль — тільки сичать. Від болю, щоб дорослі не почули. Бо — гукне хтось: «А ти не зайчик, бачу тебе, ти не зайчик» — тікати треба. Виказав себе — лишаєшся без гостинця. Ох, і пригоди в нас траплялись з тією «бородою»!


Програма обміну досвідом «Teaching variety» (24-28 квітня 2017 р., м. Львів) - «Лингвист» Обучающая литература\nРозроблена за підтримки Міністерства Освіти та Науки України в рамках постійного співробітництва із компанією Лінгвіст та видавництвом MM Publications у сфері підвищення рівня викладання англійської мови, програма «Teaching variety» мала на меті створити майданчик для спілкування вчителів із різних куточків країни, запросивши до участі представників загальноосвітніх шкіл з Донецької, Луганської, Харківської, Дніпропетровської та Миколаївської областей.\nЗ 24 по 28 квітня на учасників чекала цікава та насичена програма, яка розпочалася приємною вечерею-знайомством за участі методистів міста та області, начальника управління освіти м. Львова Зоряни Миколаївни Довганик, директора НМЦО Лесі Ігорівни Приставської та вчителів шкіл міста Львова. У невимушеній атмосфері всі присутні мали можливість розповісти про себе, представити свої навчальні заклади та ближче познайомитися один із одним.\nНаступного дня учасники програми приступили до безпосереднього навчання: відвідали урок у молодшій школі, який було проведено на основі навчального курсу Zoom In від MM Publications, із подальшим аналізом та обговоренням побаченого, взяли участь у першому тренінгу, а решту дня присвятили прогулянці містом, ознайомленню із його культурою спадщиною та, звісно, спілкуванню та обміну враженнями від першої половини дня.\n26 квітня вчителів чекав до себе у гості Навчально-методичний центр освіти м. Львова, де його директор – пані Леся Приставська – представила діяльність центру. Учасники програми залишилися під неабияким враженням від кількості заходів, ініціатив та конкурсів міста і радо обмінялися контактами та інформацією для подальшої реалізації подібних проектів у рідних школах.\nДалі вчителі завітали на інноваційний та незвичний урок музейної педагогіки від міського методиста пані Світлани Матис у Музично-меморіальному музеї Соломії Крушельницької, де познайомилися із життям та творчістю видатної оперної діви та насолодилися виступом юної 12-річної оперної співачки.\nНе менше яскравих вражень залишилося від участі у міській олімпіаді з англійської мови для учнів молодших класів, організованої міським методистом. Зокрема, гості відзначили досконалу організацію та високий рівень знань маленьких учасників.\nЗавершенням надзвичайно насиченого дня стала екскурсія центральними вулицями міста Лева.\n27 квітня настала черга відвідування уроку, побудованого на базі підручника Traveller від видавництва MM Publications у старшій школі. Вчителі зауважили чітку структуру уроку, високий рівень вчителів та учнів, інтерактивність та гармонійне використання сучасних методів навчання іноземним мовам.\nНавчання продовжилося практичним, інформативним та надихаючим тренінгом від вчителя-тренера Лани Сушко.\nВвечері перед учасниками програми широко відкрила двері гордість міста - Львівський національний академічний театр опери та балету імені Соломії Крушельницької. Краса старовинного театру та висока майстерність виконавців не могли залишити байдужими нікого.\nВ останній день перебування вчителів у Львові було заплановано участь у безкоштовному міському методичному семінарі у приміщенні Львівського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти за темою: ‘From Grammar to Speaking: Mind the Gap’, який проводила тренер Лана Сушко. Семінар зібрав вчителів міста, що створило чудову середу для спілкування та обговорення набутого досвіду. Присутні змогли ознайомитись із виставкою навчальної літератури видавництва MM Publications, а також кожен учасник отримав подарунки та сертифікат.\nДля учасників програми «Teaching variety» прийшов час підведення підсумків, слів вдячності один одному та організаторам.\nБуло приємно почути, що проведений в рамках програми час надихнув вчителів оновленими очима подивитися на учбовий процес, мотивував до творчості, ширшого спілкування, використання сучасних інноваційних методик та прагнення постійного самовдосконалення.\nУчасники зазначили, що формат заходу дозволив розширити горизонти, дізнатися більше про рідну країну та її культуру, зрозуміти, що всі вчителі єдині у помислах, проблемах та питаннях у роботі, мають спільну мету та є однодумцями.\n«Програма просто необхідна вчителям України. Надзвичайно вразили музейна педагогіка, передовий досвід львівських колег».\n«Така унікальна програма, як TEACHING VARIETY надає вчителям чудовий шанс знайти той самий чарівний ключик до успішного уроку, який буде приємним як для учня, так і для вчителя. Більш того, це неоціненна можливість для освітянина поділитися безцінним досвідом з колегами».\n«Сподобалось абсолютно все: захоплюючі тренінги, яскраві уроки, кропітка робота НМЦО м. Львова та ЛОІППО! Отримала задоволення від спілкування з колегами, які прагнуть знати, вміти та робити більше. І звісно - чарівне місто та його культура!»\n«Маю купу позитивних вражень, які важко виразити словами. Дякую всім організаторам!»\n«Програма дала зрозуміти, що ми єдині в наших помислах, в нашій країні, що у нас виникають одні й ті самі запитання і проблеми на роботі, і що ми маємо однодумців та єдині в своїй меті.»\n«Ця програма дала можливість вирватися із звичного кола, вийти за рамки буденності, порівняти власну методику і, можливо, змінити своє ставлення в тому чи іншому підході в навчанні.»\nс. Сергіївка, Славянський р-н, Донецька обл.\n«Я не впевнена, що можна виділити лише одне, найяскравіше, враження і думаю, що інші учасниці зі мною погодяться. Як можна забути ранкову прогулянку містом, зігрітися після якої стало можливо лише в «Цукерні»? Неймовірно інформативні та надихаючі тренінги? Гостинність, щирість та готовність ділитися досвідом вчителів та методистів? Ну і, звісно, професійність та організаторські здібності Вікторії - представника видавництва MM Publications в Україні.»\n«Такі програми життєво необхідні вчителям України і проводити їх потрібно регулярно! Програма ‘Teaching variety’ демонструє сучасні прийоми навчання та сприяє розвитку навичок використання знань в реальних життєвих ситуаціях згідно з вимогами сучасності. Семінари, участь в міській олімпіаді, відкриті уроки, зустріч та обмін навчальними проектами з методистами міста та області - все це було просто незабутньо та надзвичайно пізнавально.»\n«Впевнена в гострій необхідності подібних заходів, оскільки вони стимулюють, розвивають, об’єднують та надихають! Найяскравіший спогад - майстер клас в музеї Соломії Крушельницької. Вищий пілотаж, як і все, що ми бачили протягом тижня у Львові!»\n«Це чудова можливість поспілкуватися з колегами, яку ви навряд чи отримали би за інших умов: обговорення та виявлення схожих навчальних ситуацій та шляхів їх вирішення.»\n«Неймовірно сподобалась програма. Чудовий досвід! Вразили як уроки, так і люди і, звісно ж, Львів!»\n«Програма стала найяскравішим моментом за роки вчителювання. Відвідання відкритих уроків львівських колег, семінарів, майстер-класів дали надзвичайну можливість вирватися із звичної рутини та отримати величезну та значну порцію натхнення для подальшої ефективної роботи. ‘Teaching variety’ життєво необхідна для вчителів України тому, що дозволяє не лише вирватись на короткий час за звичні рамки, але й отримати надзвичайну порцію натхнення та усвідомити, що всі вчителі мають однакові турботи та радощі, а також поринути у досвід колег!»\n«Програма ‘Teaching variety’ стала унікальною можливістю дізнатись щось нове, поділитися досвідом та ідеями, знайти однодумців з усієї країни на шляху до спільної мети.»\n«Програма дуже цікава, насичена цікавими та змістовними подіями. Я вважаю, що такі програми необхідні, тому що вони дають можливість вчителям не засиджуватися на одному місці, а отримувати нові знання, нові враження та емоції. Дуже яскравою подією став урок у музеї від пані Світлани та тренінги. Також незабутнім був перегляд оперети та, взагалі, весь період перебування у Львові! Хочу побажати керівникам цього проекту натхнення у подальшій його реалізації!»\nм. Первомайськ, Харківська обл.\nДякуємо всім учасникам за активність, щирість, відкритість, прагнення до самовдосконалення у роботі та до зміни світу викладання на краще!\nМи також щиро дякуємо усім, хто допоміг та долучився до проведення унікальної програми обміну досвідом: обласному методисту Христині Богданівні Левицькій, Львівському обласному інституту післядипломної педагогічної освіти, міському методисту Світлані Юріївні Матіс, В.О. начальника управління освіти м. Львова - Зоряні Миколаївні Довганик, директору НМЦО - Лесі Ігорівні Приставській, а також директорам та вчителям шкіл №65, №53 та Класичної гімназії, які дозволили долучитися до уроків та поділилися безцінним досвідом.


Василь Барка | Біографії\nвипробуваннями, очищена від усілякого життєвого бруду і намулу. Василь Барка, цей дивак, “святий чоловік”, як називають його місцеві американці, так само по-дитячому чисто й щиро втішається життям, як і майже 90 років тому, бо ж, певно, глибоко усвідомив мудру істину: світ довкола себе людина змінити не може, зате здатна змінити його в собі.\nТим прагматичним американцям ніколи до кінця не зрозуміли української душі. Хоч вона так схожа на їхню. Просто вони завжди жили у вільному світі і звикли сприймати його як невід’ємну свою власність, а ми той світ упродовж багатьох століть мали лише у мріях.\nВасиль Барка не видається дивним, радше дуже мужнім і сильним – пройти такий важкий, страшний і для декого просто непосильний шлях і так само, як у далекому дитинстві, палко любити життя, радіти йому, вірити в себе і в переможну силу добра, світла, людського духу. Про це говорять його книжки, що підготовлені самим автором для першої публікації їх з Україні, – третій том лірики “Океан”, 1992 (два перші вийшли в Нью-Йорку), епічна поема “Судний степ” (1992), драматична поема “Кавказ” (1993).\nПісля закінчення Лубенського педтехнікуму довелося вчителювати на Донбасі, в невеликому шахтарському селищі під назвою Сьома Рота. Але те тривало зовсім недовго, почалися конфлікти з місцевим партійним начальством, яке переслідувало енергійного вчителя математики й фізики за його новаторський підхід до системи викладання. До того ж додавалися ще й інші події, які могли скінчитися для молодого вчителя дуже зле. Про той час Барка згадує так: “Я побачив, як невеличка групка місцевих так званих “активістів” найбезсовіснішим чином обкрадала місцевий кооператив, а діти селян в цей час ходили босими по снігу. Я їх викрив як злодіїв перед селом. Вони б зі мною швидко поквиталися, але я все-таки був учителем. Тому їм зручніше було оголосити мене божевільним. Трохи пізніше відкрив, що злодіями в тому чи тому селі справа не обмежилася. Це була велетенська темна сила, яка загарбала колосальні простори, на чолі з головним злодієм”1. З цієї причини у 1928 р. він виїздить на Північний Кавказ в м. Краснодар, вступає до місцевого педінституту на філологічний факультет. Тоді ж наважився надіслати до Харкова у “Червоний шлях” П. Тичині власні вірші, які були опубліковані. Та подія додала впевненості в собі – 1930 року з’являється перша Барчина книжка поезій “Шляхи”. Але слави авторові вона не принесла, навпаки – в “Літературній газеті” його звинувачено у виявах “класово-ворожого” світогляду, “буржуазному націоналізмі”, змушено до прилюдного каяття на зборах “РАППу” (Російської асоціації пролетарських письменників, до української секції якої входив поет). Звісно, та перша книжка була ще учнівською, у ній вчувався “кларнетизм” раннього Тичини, але символічне наповнення образів свідчило про великі потенційні можливості обдаровання молодого поета, що, напевне, і привернуло пильну увагу партійної критики, яка виховувала й підтримувала лише покірні посередності. Отож уже з перших кроків у літературі Василь Барка заявив себе як “чужорідне тіло”, що його система без вагань готова була коли не придушити, то виштовхнути геть за межі “комуністичного раю”. З цієї причини твори українського письменника Василя Баски упродовж кількох десятиліть були зовсім невідомі на рідній землі – на них було накладено “табу”. Зате ніщо не перешкодило йому понести з своєму серці рідну Україну в широкий світ. Але спочатку треба було вчасно замовкнути, герметизуватися, щоб не знівелювати те основне в собі, що могло невдовзі буйно прорости на благодатнішому грунті. Василь Барка спочатку “вдягає маску” – 1932 року в Харкові виходить його наступна книжка під назвою “Цехи”, тепер ідеологічно правильна, на “виробничі сюжети”, що зафіксував і відгук на неї в тій же “Літературній газеті”. Поезії, що ввійшли до збірки, створювалися під свіжим враженням від спостережень на заводі “Красноліт”, де автор був у “творчому відрядженні”. Але в цей час у житті поета сталася і приємна подія: він одружився з чудовою дівчиною-адигейкою Довлетхан, через рік у них народився син Юрій.\nВасиль Барка – Жовтий князь (СКОРОЧЕНО) ВАСИЛЬ БАРКА Жовтий князь (СКОРОЧЕНО) 1 Мати наряджає доню й радіє. Але вдушу закрадається тривога – знову навіщось повели чоловіка в сільраду. Чіпляються і гризуть: давай – як не гроші,...\nВи зараз читаєте: Василь Барка\n« Ліна Костенко – Біль єдиної зброї\nВ серці і сльозн і біль… – Верлен Поль »


MapMe.Club » Поради » Наслідний принц Дубая зняв відео про своє місто, яке підкорило користувачів мережі\nНаслідний принц Дубая Хамдан Мохаммед ібн Аль Мактум — один з найбагатших людей світу. І не тільки тому, що у нього дійсно багато грошей, але і тому, що цей чудовий сучасний місто з його чудовими краєвидами він може називати своїм рідним.\nНа днях він поділився вражаючим видом на схід сонця, який йому вдалося сфотографувати з найвищої точки запаморочливого хмарочоса Бурдж-Халіфа. Принц знімав відео, коли на ОАЕ опустився густий туман, який порушив графік авіарейсів.\nЛевиці арабського принца та їх божевільні розваги! Не віриться, що це правда!


Дерешівський старостинський округ | МУРОВАНОКУРИЛОВЕЦЬКА СЕЛИЩНА РАДА\nМурованокуриловецька громада » Звіти старост старостинських округів » 2022 » Дерешівський старостинський округ\nЗвіт старости Дерешівського старостинського округу\nСеменюка Віктора Петровича за 2021 рік\nДерешівський старостинський округ утворено відповідно до рішення 2 сесії Мурованокуриловецької селищної ради 8 скликання №27 від 28.12.2020 року.\nСтаном на 01.01.2021 р. на території Дерешівського старостинського округу було зареєстровано місце проживання 790 жителів , в розрізі населених пунктів :\nс.Дерешова – 402 чол.;\nс.Петримани – 123 чол.;\nс.Житники – 203 чол.;\nс.Свидова – 48 чол.;\nс.Золотогірка – 14 чол.\nЗ них майже 30 % - населення пенсійного віку.\nЗа 2021 рік померло 18 жителів округу та народилося 2 дітей.\nРоботу старости старостинського округу проводив відповідно до повноважень передбачених в ст.54-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Положення про старосту старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради", затвердженого рішенням 8 сесії селищної ради 8 скликання від 29 квітня 2021 року.\nТак в 2021 році було заведено 9 нових книг погосподарського обліку. Проводився подвірний обхід населених пунктів округу , всі дані фіксувалися в книгах відповідно до інструкції ведення погосподарського обліку.\nЗа 2021 рік жителям старостинського округу було підготовлено відповідно до звернень та видано 316 довідок , із них : 153 – про склад сім’ї , 41 – земельні , 20 – про останнє місце проживання померлого , 21 – про те , що житлове приміщення обладнано пічним опаленням , 21 – про зареєстроване місце проживання , 11 – про зріз дерев на приватних земельних ділянках , 5 – про поховання , 5 – в електричні мережі , 6 – в поліцію , 30 – інші. Також за 2021 рік було оформлено та здано 130 справ на призначення житлових субсидій.\nНа постійному контролі перебувають багатодітні сім’ї , яких в окрузі нараховується – 10 ; сім’ї , які перебувають на обліку в службі дітей ( а саме : діти не відвідують школу без поважних причин) – 2.\nНа території старостинського округу працюють 2 соціальні працівники , які обслуговують 18 пенсіонерів , і які постійно інформують мене про всі проб- лемні питання даної категорії осіб (забезпечення їх житла паливом , продуктами харчування, своєчасної виплати пенсій та ін.)\nЯк уже відмічалось , до складу Дерешівського старостинського округу входить 5 (п’ять) населених пунктів –для зручності жителів , які проживають в віддалених селах округу практикую проводити прийом громадян безпосередньо в даних селах. Для цього використовуються приміщення колишньої Петриманської сільської ради , сільських клубів і , навіть , безпосередньо на вулиці і в телефонному режимі. При можливості в терміновому порядку надається допомога у вирішенні проблемних питань жителів.\nВідповідно до рішення виконавчого комітету Мурованокуриловець кої селищної ради від 30.03.2021 року №16 «Про затвердження заходів щодо проведення робіт з благоустрою та дня довкілля на території Мурованокуриловецької селищної ради» хочу проінформувати Вас про організовану мною та проведену спільно з селищною радою, спонсорами роботу на території старостинського округу з благоустрою із залучення жителів населених пунктів :\n1.Організовано прибирання території адмінбудинку старостинського округу з наступним проведенням побілки дерев та бордюр ; кількість учасників – 14 чоловік ;\n2.Проведено прибирання територій СБК та ФАПу з побілкою дерев , облаштування квітників ; кількість учасників – 8 чоловік ;\n3.Проведено прибирання території церкви, сільської бібліотеки та колишнього дитячого садка , побілка бордюрів , дерев , вивезення сміття ; кількість учасників – 12 чоловік ;\n4.Організовано прибирання території кладовища ( скошування бур’янів , вирізка сухих дерев , вирубка дикої порослі , вивезення сміття ); кількість учасників – 48 чоловік. За кошти жителів села було закуплено фарбу та проведено фарбування огорожі кладовища ;\n5.Проведено прибирання території пам’ятника загиблим в роки ІІ світової війни односельців з побілкою бордюр , дерев та висадкою квітів. Також проведено облаштування могили загиблих в 1944 році визволителів нашої території ; кількість учасників – 8 чоловік ;\n6.Проведено облаштування території джерела «Ревуха» - скошування бур’янів ,видалення порослі, побілка муру та висадка квітів ; кількість учасників – 6 чоловік ;\n7.Організовано збір та вивезення сміття вздовж під’їзних доріг ;\n8.На протязі 2021 року періодично проводилось підгортання сміття на сміттєзвалищі із пошаровою ізоляцією;\n9.Проведено заміну вікна адмінбудинку старостинського округу на енергозберігаюче на суму близько 7 тисяч гривень (ФОП – Іванцов П.В.)\n- с.Петримани :\n1.До святкування Дня Перемоги в ІІ світовій війні проведено капітальний ремонт пам’ятника загиблим односельцям та облаштування могили загиблим\n24 воїнам Червоної Армії , які загинули в 1944 році при визволенні нашого району , на що було витрачено більше 24 тисяч гривень бюджетних коштів. Роботи виконували працівники Райсількомунгоспу та жителі села , кількість учасників – 21 чоловік.\n2.За моєї ініціативи та клопотанням селищного голови проведено виготовлення та встановлення автозупинки для учнів та дошкільнят. Роботу виконував ТОВ «Агрофірма Рубанський» , витрачено близько 25 тисяч гривень.\n3.Організовано прибирання території кладовища (скошування бур’янів, вирізка та вирубка дикої порослі , видалення сухих дерев ) , кількість учасників – 31 чоловік , другий раз – 15 чоловік.\n4.Проведено поточний ремонт доріг по вул.40-річчя Перемоги та Космонавтів (ТОВ «Агрофірма Рубанський» , філія «Автодор» ).\n1.Проведено побілку огорожі та дерев території сільського клубу.\n2.Організовано прибирання території кладовища ( скошування бур’янів , вирубка , вирізка порослі, видалення сухих дерев ). Даний захід проводився двічі : кількість учасників відповідно 32 і 23 чоловіки.\n3.Проведено розчистку придорожньої смуги під’їзду до с.Житники протяжністю 3 км., кількість учасників першого дня – 11 чоловік , другого – 15 чол.\n4.Проведено поточний ремонт доріг по вул.Медова , Джерельна , частково Сонячна, Регіна, під’їзна дорога до кладовища ; виконання робіт – ТОВ «Агрофірма Рубанський» , ремонт дороги по вул. Вишнева, Шевченка – виконання робіт філією «Автодор».\n5.Виготовлено та встановлено автозупинку для учнів та дошкільнят – виконання робіт ТОВ «Агрофірма Рубанський» на суму 28 тисяч гривень.\n6.На сьогоднішній день проведено підключення до мережі Інтернет сільський клуб , на черзі – в стадії виконання робіт по підключенню будинків бажаючих жителів згідно списку.\n1.Проведено поточний ремонт пам’ятника загиблим односельчанам в роки ІІ світової війни та впорядковано територію – підбілено дерева , ремонт штахетника ; кількість учасників – 7 чоловік.\n2.Проведено поточний ремонт приміщення сільського клубу (дане приміщення використовується під церкву , проведення поминальних обідів та ін.).\n3.Організовано впорядкування території кладовища (скошування дикої порослі, видалення сухих гілок , дерев ),кількість учасників – 12 чоловік.\n4.Проведено впорядкування під’їзної дороги до села (скошування бур’янів та порослей ).\nПроблемні питання округу та потреба щодо їх вирішення.\n1. Враховуючи те , що рельєф місцевості сіл старостинського округу горбистий , що в свою чергу піддається впливу несприятливих погодніх умов (проливні дощі, танення снігів, ожеледиця) тому ремонт доріг та підсипання необхідно проводити постійно.\n2.Також , користуючись нагодою , я хочу сьогодні звернутись до керівництва селищної ради , депутатів - в питанні фукціонування ФАПів на території округу , адже в жодному із населених пунктів округу не має медичного працівника.\n3.Питання відновлення вуличного освітлення (дана мережа є в с.Дерешова – по вул.Соборна,Шевченка та Молодіжна ; с.Житники – вул.Вишнева, Шевченка).\n4.Відсутність закладів торгівлі в селах Петримани , Житники , Свидова – підвіз хлібобулочних виробів проводиться 1 раз на тиждень – в четвер . Особливо приходиться реагувати по відновленню проїзду в зимовий період (допомогу надають ТОВ «Агрофірма Рубанський» та філія «Автодор» та безпосередньо жителі сіл , які мають трактори) . Дане питання завжди на контролі селищного голови.\n5.Занепокоєння викликає та інформація , що тільки до 20 лютого буде функціонувати дротовий телефонний зв’язок , а на території сіл Петримани та Житники, мобільний зв’язок в окремих місцях відсутній. Тому необхідно вирішити дане питання щодо відтермінування відключення.


Андрій Борових - Біографія, фото, новини, інформація, вік | Військові\nДень народження: 30.09.1921 року\nНагороди та регалії: 2 орденами Леніна, 5 орденами Червоного Прапора, орден Ал. Невського, Вітчизняної війни 1 ст., 3 ордени Червоної Зірки, орден «За службу Батьківщині в ЗС СРСР» 3 ст., медалі\nБорових Андрій Єгорович — льотчик-винищувач. Народився 30 жовтня 1921 р. у Курську в родині робітника. Російська. Член КПРС з 1943 р. У 1936 році закінчив середню школу. У Радянській Армії з 1940 року. Закінчив Чугуївську військову авіаційну школу пілотів у 1940 р.\nНа фронтах Великої Вітчизняної війни з грудня 1941 року. Його бойовий шлях проліг через Орел і Курськ, Гомель і Брест, Львів і Варшаву і закінчився під Берліном. Він літав на перехоплення ворожої авіації, супроводжував наші бомбардувальники в тил ворога, вів повітряну розвідку.\nЗвання Героя Радянського Союзу командира ланки 157-го винищувального авіаційного полку (273-я истрибительная авіаційна дивізія, 6-й винищувальний авіаційний корпус, 16-а повітряна армія, Центральний фронт) молодшому лейтенантуБоровых Андрію Єгоровичу присвоєно 24 серпня 1943 року за 341 успішних бойових вильотів і участь у 55 повітряних боях, в яких особисто збив 12 літаків супротивника і 14 в складі групи.\nДругої медалі «Золота Зірка» командир ескадрильї того ж полку (234-я истрибительная авіаційна дивізія, ті ж корпус і армія,1-й Білоруський фронт) капіта Борових нудостоен 23 лютого 1945 року за збиті в наступних 49 повітряних боях ще 19 ворожих літаків.\nВсього за роки війни Борових здійснив близько 470 успішних бойових вильотів, збив особисто 31 і в групі 14 літаків.\nПісля закінчення війни командував авіаційним полком, авіаційними з’єднаннями. У 1951 році закінчив Військово-повітряну академію. В 1957 році — Військову академію Генерального штабу. 1958 — 1977 роках на командних посадах у Московському військовому окрузі ППО, ДВО, КВО, командувач авіацією ПВОстраны, генерал-полковник авіації (1968). З 1977 — в Інституті військової історії МО СРСР. Обирався депутатом Верховної Ради РРФСР і депутатом Верховної Ради СРСР. Нагороджений 2-ма орденами Леніна, 5 Червоного Прапора, орд. Олександра Невського, Вітчизняної війни 1 ст., 3 орд. Червоної Зірки, орд. «За службу Батьківщині в ЗС СРСР» 3 ст., медалями. Броонзовый бюст встановлений на батьківщині героя.\nАвтор наукових статей «Нова техніка, зброя і людина» М. 1972 р., «Надійний щит батьківщини» 1985 р. та ін\n7 листопада 1989 року Андрій Єгорович помер.


Паливний блок Gloss fire Васат 1200 - С1\nШхДхВ: 250 x 1200 x 77 см\nКод виробника: Васат 1200 - С1\nПБ з поліпшеним функціоналом. Технічні характеристики такі ж, як у паливного блоку Катмай. Принципова відмінність - спеціально розроблений конструктив для блоків довжиною понад 1 м, при якому виключається деформація конструкції під впливом високих температур.\nОпис Паливний блок Gloss fire Васат 1200 - С1\n• Вентильований повнофункціональний ПБ. Двостінна конструкція ПБ забезпечує надійність і безпеку в експлуатації.\n• Ергономічна засувка - дає можливість відрегулювати інтенсивність горіння, висоту полум'я, тепловіддачу, витрата біопалива.\n• Вентильований захисно- декоративний корпус - захищає конструкцію, що захищає від перегріву. Працюючи, спільно з вентиляційними отворами на лицьовій панелі, покращує теплообмін і сприяє менш інтенсивному нагріванню ПБ. Забарвлюється насиченою термостійкою фарбою для камінів кольором чорний оксамит. Має декоративний зовнішній вигляд.\n• Внутрішній устрій - рівномірно розподіляє біоетанол уздовж ПБ, перешкоджає закипання палива. Горіння відбувається за його межами, що робить ПБ безпечним в експлуатації (спалюється НЕ рідке паливо, а його пари). Завдяки вдосконаленому внутрішньою будовою полум'я горить рівномірно, спокійно, менш інтенсивно.\n• Керамоволокно - має абсорбуючі властивості, утримує біоетанол, виключає хлопки, спалахи, перешкоджає, витоку біопалива.\n• Система анти переливу - забезпечує безпечну експлуатацію ПБ.\n• Жаростійка сітка - завдяки їй полум'я має насичений жовтий колір. Працюючи з Керамоволокном, збільшується тривалість горіння. Використовується високоякісна жароміцна антикорозійна нержавіюча сталь.\n• Лицьова панель з вентиляційними отворами - виключає деформацію металу в момент максимального нагріву. Вентиляційні отвори призначені для додаткової вентиляції ніші. Виготовляється з високоякісної нержавіючої сталі товщиною 6 мм. Має високу якість обробки - поверхня шліфується на сучасному обладнанні.\n• Місце заправки та контролю рівня палива - зручна і безпечна опція, яка економить час заправки ПБ. Відкручує, вставляєте воронку, заливаєте паливо до певного рівня, закручуєте і експлуатуєте. Токарний виріб, виготовлений з нержавіючої сталі, має декоративний зовнішній вигляд.\n• Полум'ягасник - дає можливість гасити біокамін в будь-який час, залишаючи біопаливо всередині блоку. Завдяки тому, що полум'ягасник лежить за межами ПБ, він не нагрівається, що зводить до мінімуму запах при гасінні. Виготовляється з високоякісної сталі товщиною 8 мм. має декоративний зовнішній вигляд.\n• Можливо, укомплектувати ПБ жаростійким склом висотою 50мм. Скло стійке, до перегріву і розколювання. Висота скла-50мм.\n• У комплект поставки біокаміна входить: подовжена запальничка, воронка, тримач, серветка просочена засобом по догляду високоякісної сталі, гарантійна карта, інструкція з експлуатації.\nДовжина вогня, мм 1063\nОб'єм блока, літр 5.3\nТепловіддача, Вт 5000\nРозмір скла, мм 1120*50*4\nДовжина, см 1200 см


Макровіт - інструкція, склад, протипоказання | znaj.ua\nвітамін А — 1500 МО;\nвітамін Е — 5 мг;\nвітамін D3 — 100 МО;\nвітамін С — 80 мг;\nвітамін В1 — 0,5 мг;\nвітамін В2 — 0,6 мг;\nвітамін В12 — 2 мкг;\nнікотинамід — 5 мг;\nкальцію пантотенат — 5 мг.\nВипускається Макровіт у формі таблеток.\nПрепарат Макровіт не застосовують:\n- при прийомі препаратів вітамінів;\n- при тромбофлебіті, тромбоемболії;\n- при виразкову хворобу шлунку, дванадцятипалої кишки;\n- дітям до 14 років.\nПрепарат Макровіт застосовують всередину шляхом розсмоктування у роті.\nСтандартна доза для дорослих, дітей віком від 14 років — 1 таблетка 2-3 рази на день. Тривалість прийому — за рекомендацією лікаря, зазвичай — один місяць.\nЗберігати препарат Макровіт при температурі до +25°С не більше двох років.


«АТП-1 не може організувати ремонт ЛАЗів, які ще можуть роками служити громаді», - Зінкевич - ВАРТА!\n«АТП-1 не може організувати ремонт ЛАЗів, які ще можуть роками служити громаді», – Зінкевич\nНа території комунального перевізника АТП-1 вже кілька років простоюють автобуси ЛАЗ 2008-2012 років випуску, адже підприємство не здатне організувати капітальний ремонт транспорту. Втім саме ці автобуси можна було би запустити для кращого сполучення Львова із населеними пунктами, що входять у Львівську міську територіальну громаду.\nІз пропозицією відремонтувати ЛАЗи, серед яких і знамениті «гармошки», виступив депутат ЛМР від «ВАРТИ», голова транспортної комісії Ігор Зінкевич. На його переконання, дивно, що мерія з року в рік готова брати кредити на нові автобуси, але не може дати привести до ладу навіть той рухомий склад, що вже є у міста.\n«Автобуси, які ще роками можуть служити громаді, поступово перетворюються на брухт. Я отримав відповідь на своє звернення щодо ремонту ЛАЗів, з якого з’ясувалося, що АТП-1 не спромоглося організувати капітальний ремонт автобусів. Аргументи, чому так сталося, для мене не надто переконливі. Понад те, складається враження, що тендерні умови на капітальний ремонт свідомо сформували таким чином, щоб конкурси, а таких було два, закінчилися нічим. Жодне підприємство не зголосилося для участі», – говорить Ігор Зінкевич.\nПерше, що насторожує, – занадто низька стартова вартість. Наприклад, капремонт «гармошки», початкова ціна якої у новому стані становить щонайменше 8,5-9 млн грн, АТП-1 оцінило лише у 800 тис. гривень. Насправді ж, економічно обґрунтована вартість капітального ремонту становить близько 15% від початкової вартості автобуса.\nДругий момент – обов’язкова вимога, яку прописали у тендерній документації на ремонт автобуса ЛАЗ-А191 від 4 листопада 2020 року, щодо адреси проведення робіт: «місце надання послуг повинно бути розміщене в межах м. Львова або на відстані – не більше 15 км (за найкоротшим маршрутом) від місцезнаходження замовника (м. Львів, вул. Авіаційна, 1)».\nОчевидно, що це суттєво звужує коло потенційних учасників тендеру, адже у місті та його околицях не так вже й багато підприємств, які можуть проводити капремонт ЛАЗів.\nВідтак Ігор Зінкевич пропонуватиме оголосити ще один тендер, але вже без вимог щодо відстані ремонтного підприємства від території АТП-1 (тим паче, що витрати з доставлення бере на себе виконавець). Також каже, що спочатку треба вивчити ринок послуг, провести перемовини із ремонтними компаніями та правильно визначити орієнтовну вартість робіт.\n«Неспроможність організувати ремонт автобусів ЛАЗ ставить під сумнів доцільність закупівлі нових автобусів у кредит. Як і будь-яка техніка, ці автобуси з часом також потребуватимуть середнього чи капітального ремонту. А Львів не настільки багатий, щоб списувати автобуси вже після 6–8 років експлуатації, як це сталося із ЛАЗами», – резюмував Ігор Зінкевич.\n2021-01-18T13:53:33+02:0018 Січня, 2021|Освіта|


"Флоту не зрадить" – мати полоненого капітана катера "Бердянськ"\n“Флоту не зрадить” – мати полоненого капітана катера “Бердянськ”\n18 Dec 2018 в 20:00\nКапітан малого броньованого артилерійського катера «Бердянськ» Роман Мокряк востаннє виходив на зв’язок із батьками в листопаді\nРепортаж “Радіо Свобода”\nЗа декілька днів до того, як російські прикордонники і сили спецпризначення Росії напали на три українських кораблі. Це сталося на зворотньому шляху, коли катери «Бердянськ», «Нікополь» і рейдовий буксир «Яни Капу» поверталися після невдалої спроби пройти через Керченську протоку в Азовське море. Декілька днів тому адвокат Мокряка, Ілля Новіков, на своїй сторінці у Facebook написав, що Роман Мокряк відмовився надавати свідчення й вважає себе військовополоненим. «Він не даватиме російській владі жодних свідчень, поки його підлеглі не будуть звільнені. Як командир він вважає, що він один відповідає за те, що відбувається на борту, його екіпаж виконував його накази і не може бути притягнутий до жодної відповідальності».\nРодина Романа Мокряка про полон сина дізналася зі стрічки новин. Його мати, вчителька у місцевій школі селища Карлівка, Наталія Мокряк розповідає: «Просто гортала стрічку, побачила цю новину і почала вишукувати інформацію. Знайшла, що катер «Бердянськ», командиром якого є Рома, також потрапив… (вона ненадовго замовкає) потрапив у цю складну ситуацію».\nНаталія Мокряк, мама Романа Мокряка\nЗа словами Наталії Мокряк, Роман не марив морем із дитинства, а мріяв бути військовим археологом. Про морську справу замислився вже навчаючись на останньому курсі університету. Після завершення навчання, склав присягу і одразу почав службу в ВМСУ в Севастополі на підводному човні «Запоріжжя». У момент початку окупації Криму Росією, Мокряк перебував вдома у Карлівці після операції.\nСелище Карлівка, де мешкає родина Мокряків\n«З появою перших «зелених чоловічків» на півострові, одразу зібрав речі і поїхав у Крим 29 лютого. Кожного разу, коли я йому телефонувала й розпитувала, як там, він повторював одну й ту саму фразу: «Все добре. Новини не дивись», – каже Наталія Мокряк.\nЗа її словами, після повернення з Кримського півострова вона намагалася вмовити сина завершити військову службу: «Я говорила, що не хочу більше переживати це, до того ж на сході розпочалася війна. Він сказав, що флоту не зрадить. В принципі, у випадку з Ромою його вмовляти або просити змінити думку немає жодного сенсу. Він завжди сам рішення приймає і сам відповідальність за нього бере».\nГрамота датована січнем 2014 року\nЧитайте також: США вимагає повернення українських моряків\nБатько Романа, Микола Мокряк, також довгий час служив на флоті, після подій 2014 року пішов добровольцем в АТО. Повернувся у жовтні цього року, пригадує, що жодного разу не був у сина в Одесі, де той служив після окупації Криму.\n«Якось не виходило доїхати, а тут я після дембелю кажу йому, мовляв, приїду в справах в Одесу – обов’язково завітаю до тебе. Закрутився якось і не встиг», – каже батько моряка.\nПоки він пригадує історії, мати Романа показує фотографії в альбомі. На червоній обкладинці два слова: «Наша Семья».\nУ родині Мокряків троє синів, Роман – найстарший. Наталія Мокряк пригадує, що Крим був для них завжди знаковим місцем, особливо Севастополь, ще задовго до служби сина. Адже, день народження Романа (25 липня) нерідко співпадав із днем морського флоту (остання неділя липня). Вони намагалися в ці свята бувати саме в Криму.\nБатько Романа Микола Мокряк довгий час прослужив у Сєвєроморську. Зазначає, що у них в родині не прийнято говорити про роботу: «Ми і самі так живемо і дітей привчили: залишати роботу за порогом дому».\nАле розповідає історію про те, як трирічний Рома декілька днів жив у нього на кораблі на станції «Полярна 2».\n«Розумієте, там же нічого нема. Матроси вкрай рідко мають можливість когось, окрім колег, місяцями бачити, а тут маленька дитина. Вони його так тягали, з інших відділень із сином погратися приходили. А якось, взяли поставили малого на стіл, знесли всі свої кортики і нарядили Ромку. А він маленький такий, весь у цих кортиках був більше схожий на ялинку новорічну, а не на дитину».\nЗі сімейних спогадів переходимо до обговорення ситуації з захопленням суден. Микола Мокряк пригадує фотографію катера «Бердянськ».\nМи раніше повідомляли, що Новостворену Православну церкву України визнав Ватикан\nКоментуючи цей кадр, батько Романа говорить, що морякам, в тому числі й його сину «просто повезло. Наскільки я розумію, вони стріляли по рубці. І там жилий відсік поруч. Зазвичай, попереджувальний вогонь ведуть або по носу судна, або по кормі, але ніяк не в центр. Стріляти в центр – бити на поразку! Це ж катер, він ледь більший від комбайна. Застосовувати таку зброю для маленького катера… Після цього за російський флот мені трошки соромно».\nМокряк старший впевнений, що українські моряки все зробили правильно, відмічає, що не покинули ані судна, ані один одного: «Якщо наші хлопці змогли їх так поганять, значить вони на своєму місці. А висновок простий: флот своїх не кидає».\nМикола Мокряк, батько Романа біля їхнього будинку\nВже на вулиці, звертаю увагу на хвіртку в дворі. На ній – металевий сірий якір і синьо-жовта стрічка посередині. Помічаючи мій погляд, Микола Мокряк каже, що сам зварив багато років тому. За цей час ані в нього, ані в його дружини Наталії не було жодної можливості зв’язатися з сином. Тому наприкінці розмови вони попросили сказали декілька слів Роману, сподіваючись, що він їх зможе почути або прочитати:\n«Ми тебе синочок дуже-дуже любимо, гордимося тобою і віримо, що скоро зустрінемось. Тримайся, будь мужнім, ми завжди з тобою!»\nЧитайте також: “Донбас нікому не потрібен: ні Москві, ні Києву”


МЗС РФ заявляє, що Грузія готує плацдарм для війни з Абхазією | Новини на Gazeta.ua\nВівторок, 29 квітня 2008 13:40\nЯк йдеться в заяві МЗС Росії, такий висновок можна зробити на підставі "аналізу складу силових структур, присутніх у цьому регіоні".\n"Загальна чисельність [грузинських] армійських і поліцейських підрозділів у верхній частині Кодорської ущелини вже перевищує 1500 людей", - заявило російське зовнішньополітичне відомство.\nПроте офіційний представник МВС Грузії Шота Утіашвілі заявив Інтерфаксу: "Це відверта дезинформація, розрахована на нагнітання ситуації в зоні конфлікту".\nЗа його словами, в регіоні перебувають лише поліцейські підрозділи, а військової техніки там немає.\nТакож у вівторок Міноборони Росії повідомило про збільшення миротворчих контингентів в Абхазії і Південній Осетії "в межах чисельності, визначеної міжнародними повідомленнями".\n"Будь-які спроби з боку Грузії використовувати силу для розв"язання конфліктів, застосувати насильницькі заходи проти російських миротворців, а також російських громадян, які перебувають на території Абхазії і Південної Осетії, знаходитимуть адекватну і жорстку відповідь", - сказано в заяві Міноборони Росії.\nПри цьому в Міноборони переконані, що "неодноразові спроби офіційного Тбілісі зобразити Грузію в очах світової громадськості як "жертву Росії" носять деструктивний характер і спрямовані не на пошук взаємоприйнятних рішень, а на послідовну дестабілізацію обстановки на кордонах з Абхазією і Південною Осетією порушуючи раніше досягнуті угоди і домовленості", повідомляє ИТАР-ТАСС.\nВлада Абхазії, у свою чергу, стверджує, що біля кордонів з Абхазією й у верхній частині Кодорської ущелини зосереджено близько 7 тисяч грузинських військовослужбовців, передає ІНТЕРФАКС-УКРАЇНА з посиланням на постпреда президента Абхазії Руслана Кишмарію.\nВін також повідомив, що "в цей район перекинуто артилерійські установки і міномети", що "не може не викликати стурбованості у влади Абхазії".\nНагадаємо, 6 березня 2008 року Росія скасувала введені в 1996 році торговельно-економічні, фінансові та транспортні санкції щодо Абхазії і запропонувала іншим країнам СНД також вийти з режиму обмежень щодо невизнаної республіки.\nПрезидент РФ Володимир Путін 16 квітня доручив уряду розробити заходи з надання наочної допомоги населенню Абхазії і Південної Осетії та взаємодіяти з фактичними органами влади невизнаних республік, повідомляє Би-Би-Си.\nЗараз ви читаєте новину «МЗС РФ заявляє, що Грузія готує плацдарм для війни з Абхазією». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Отримання Root прав на Android - IT shop\nдодому Поради Операційні системи Отримання Root прав на Android\nДеякі фанати Андроїд знають, що таке Root права на нього. Чому все більше користувачів мріє про їх отримання? Найчастіше відповідь на таке питання цікавить новачків в момент вибору смартфона або планшета на даній операційній системі. Важливою дана інформація є і для тієї категорії користувачів, яка бажає як можна швидше отримати довгоочікувані права Root.\nПогортавши сторінки всесвітньої мережі, можна дізнатися про існування 1000 різноманітних методів отримання таких прав. Засновниками таких є відомі світові фірми:\n• LG та багато інших\nДетальніше про Root Android\nРут (Root) або так званий Супер-користувач потрібно для максимального розширення функціоналу базової операційної системи Android. Згаданий термін бере свій початок з Unix таких систем і означає наступне. У Uniks і згаданій системі Adroid користувачі можуть виконувати ряд дій (слухати аудіо записи, переглядати відео, знайомитися з документами). Тобто, вони взаємодіють з системою строго на правах Гостя і не можуть виробляти більш складну активність. Root відкриває перед ними ряд кардинально інших можливостей (модифікування системних файлів, обогащание функціоналу всієї системи). Багато інших деталей про активність юзерів допомогою Root Android можна прочитати в цій статті. Переваг отримання прав Root на Андроїд дуже багато. Це — можливість відновлювати/тимчасово заморожувати прошивку на конкретному Андроїд-пристрої, вбудовувати цікаві мелодії і додатки, ліквідувати настирливу рекламу з додатків і т. д.\nРазом з тим у справі кардинальної зміни зовнішнього вигляду Android не обійтися без згаданих Рут прав. Ви зможете коректувати фон його інтерфейсу і змінювати на свій розсуд іконки. Сьогодні розроблена маса програми спеціально для отримання Root прав. До прикладу, це – Framaroot. Це – зручне і функціональне додаток, легко і швидко встановлюється на планшеті/смартфоні і надає довгоочікувані права шляхом копіювання APK файлу в пам’ять гаджета і його подальшого запуску.\nпопередня статтяКупівля навушників хорошої якості\nнаступна статтяВибір картриджа для принтера


З Андрієм ми прожили разом шість років, за цей час стосунки якось охололи. Чоловік став більш замкнутим, часто пропадав на роботі. Я навіть забула, коли востаннє ми кудись разом вибиралися.\nІ я зробила дурість, вирішила завaгiтніти, щоб знову оживити наші стосунки. Я любила чоловіка, дуже любила, і сумувала за тими часами, коли ми тільки починали жити разом. Джерело\nНа подив, новину про майбутнє батьківство Андрій сприйняв зі щасливою усмішкою, він схопив мене і почав кружляти по квартирі. З цього дня чоловік змінився. Він не затримувався на роботі, ходив зі мною гуляти, їздив до лікарів. Я думала, що нарешті все налагоджується. Але це була всього лише щаслива оболонка.\nДень полoгів збігся з передоднем Нового року. Ліза народилася о 23.15, бій курантів я зустріла вже щасливою мамою. Тата по телефону ми вітали вже разом, він довго слухав перше привітання дочки, а я не могла натішитися на свою красуню.\nВиписка відзначилася гарними фотографіями, де відобразили першу зустріч з Лізочкою. Бабусі і дідусі розчулені, Андрій не хотів її спускати з рук. В якусь мить я відчула себе зайвою, чоловік навіть не поцілував мене, не спитав про самопочуття.\nАндрія можна було назвати чудовим батьком: він міняв підгузки, купав, вставав по першому крику, колисав. Здається, що було б молоко, він би навіть годував дочку, але доводилося її віддавати мені. Чим далі, тим більше. Весь свій вільний час чоловік присвячував Лізі, я навіть стала ревнувати, постійно себе обсмикувала, адже він так любить нашу дочку.\nУ рік у мене почалися проблеми з лaктацією, і ми ввели суміш. Я не думала, що все так обернеться. Чоловік збирався з донькою з’їздити до своєї мами, лише дві години на машині. Я обурилася, що поїхати сьогодні не зможу, була записана до лікaря, і він про це знав.\nАндрій погодився почекати, з важким серцем я поїхала. А повернулася в розгромлену квартиру: видно, що збиралися в поспіху, ні чоловіка, ні дочки, ні заощаджень, тільки записка «Не шукай, ми не повернемося. Я тебе не кохаю.”\nУ цей момент щось всередині обірвалося, а всі пазли склалися воєдино, тільки заради доньки Андрій терпів мене поруч, а коли стала не потрібна, він викрав Лізу і втік. Ніхто не знав про плани чоловіка, його батьки прийшли в жaх від того, що сталося. Я кинула всі сили на пошуки.\nМинуло два роки, а біль так і не притупився. Хто говорить, що час лікує? Щодня я не опускаю руки, я шукаю свою дитину, сподіваюся і чекаю.\n← Донька стала студенткою, після її одруження Віталій збирався розлучитися з Інною. Та дружина сама пришвидшила події: застала його з коханкою просто в робочому кабінеті, осоpомила перед колегами. Віталія звільнили з посади\nПритча яку Ви прочитаєте за 20 секунд, а пам’ятати будете все життя! →\nglobalpres.co Комментарии к записи Ноги ледве несли матір з церкви. Верталася зі служби з вербовими котиками, а огортав невимовний жаль. Усе Євуся не йшла з голови і страшні слова лікаря. Пасха – за тиждень, отже, спливають останні доньчині дні отключены\n«Добра ти у мене, Полю, а життя воно таке, десь треба і хитрішою бути. Ну навіщо ти взяла подругу на побачення? А вже тим більше таку, як ця твоя Марина?» – Лунали в мене в голові мамині слова, коли краща подруга повідомила про весілля\nglobalpres.co Комментарии к записи «Добра ти у мене, Полю, а життя воно таке, десь треба і хитрішою бути. Ну навіщо ти взяла подругу на побачення? А вже тим більше таку, як ця твоя Марина?» – Лунали в мене в голові мамині слова, коли краща подруга повідомила про весілля отключены\nПрислухайтесь до порад і придивляйтесь до оточуючих: гороскоп на 29 грудня\nglobalpres.co Комментарии к записи Прислухайтесь до порад і придивляйтесь до оточуючих: гороскоп на 29 грудня отключены


09.05.2020 14:43 Джерело: TeNews\nЧерез всесвітню пандемію фестиваль «Файне місто» в Тернополі, який мав відбутися 30-2 серпня, перенесли. Музичне свято, на яке приїжджають люди з різних областей та інших країн, відбудеться уже у 2021 році. Про це повідомили організатори на офіційній сторінці у facebook.\nЯк зазначають організатори, навіть якщо дозволять проводити масові заходи, то через міжнародні та внутрішні карантинні обмеження не можливо буде провести фестиваль у масштабах, які були заплановані.\n«Протягом всього карантинного періоду команда не покладаючи рук продовжувала працювати у дистанційному режимі для того, щоб створити свято, на яке ми всі так довго чекали. Але за останні кілька днів ми отримали повідомлення від всіх іноземних артистів про те, що їхня участь у цьогорічному фестивалі є неможливою», - йдеться у повідомлені.\nТому, було прийнято рішення перенести музичний фестиваль на наступний рік. Усі квитки будуть дійсні у 2021 році. Якщо ж через ті, чи інші обставини людина не зможете потрапити на фестиваль у 2021 році, то вона зможе повернути кошти.\nДо слова, уже з понеділка команда фестивалю «Файного міста» презентує нові анонси на музичне свято у 2021 році.\nДжерело: TeNews Теги: #тернопіль, #новини тернополя, #новини тернопільщини, #тернопільські новини, #карантин, #коронавірус, #музика, #музичний фестеваль, #Фестиваль "Файне місто"


ДТП в Києві: Зіткнулись дві вантажівки\nчетвер, 18 травня, 2017, 1:25 Київ\nУ Києві на Теремках відбулась аварія внаслідок зіткнення двох вантажних автомобілів.\n«ДТП у Києві на Теремках прямо зараз: зіткнення двох вантажних автомобілів. Один наздогнав другого на світлофорі. В результаті аварії, ноги пасажира вантажівки затисло в салоні», – йдеться в повідомленні.\nТакож зазначено, що на місце аварії прибули рятувальники ДСНС.


Виробництво ЛСТК профілю, Україна\nПланується важлива споруда ринкового павільйону, виробничого цеху, складу або сільськогосподарської конструкції? Виробництво ЛСТК профілів актуально в самих різних сферах і тому ми пропонуємо широкий асортимент продукції. У нас Ви можете придбати сталеві профілі високої якості і впевнено їх використовувати в каркасному будівництві практично будь-якого призначення.\nВиробництво ЛСТК профілю заслужено затребуване, адже такий матеріал в будівництві і побуті застосовується всюди. До переваг наших профілів не можна не віднести їх легку вагу, стійкість до погодних змін і тривалий термін служби. Особливою популярністю користується ЛСТК профілів виробництво в будівництві котеджів, заміських готелів і баз відпочинку. Якщо Ви плануєте будівництво з використанням наших профілів, Вам не потрібно турбуватися про глибокий фундамент. Каркасне будівництво не потребує і постійного використання солідної техніки. Звертайтеся за виробництвом ЛСТК профілів в нашу компанію і ми будемо раді надати їх в будь-яких кількостях. Співробітники компанії відповідально підходять до своєї роботи і ми контролюємо якість всієї продукції. Не втрачайте особистого часу і звертайтеся за профілями високої якості в нашу компанію вже сьогодні, наша продукція Вас точно не розчарує.\nЦікавить виробництво ЛСТК профілю? Ми пропонуємо асортимент сталевих профілів і доступні розцінки.\nОтримайте консультацію з виробництва ЛСТК профілів в телефонному режимі. Ми допоможемо вибрати відповідні профілі для запланованої Вами області їх застосування. Випробуйте практичність і рівень якості наших профілів і Ви за ними будете звертатися на постійній основі.


Перший рік «Електротрансу»: Олександр Луценко про нічні тролейбуси, нові лінії і випередження маршруток - Медіапортал DOZOR\nПерший рік «Електротрансу»:\nОлександр Луценко про нічні тролейбуси, нові лінії і випередження маршруток\nТролейбусне депо запрацювало у Кіровограді півстоліття тому. Після його заснування містом курсували близько двох десятків тролейбусів, на яких до цього каталися кияни. Підприємство розвивалося досить непоганими темпами і до початку 2000-х років в місті функціонувало 10 маршрутів, останнім був кільцевий під номером 11. В 2004 році депо віддали в оренду «Єлисаветградській транспортній компанії» і з часом від десяти маршрутів лишилося тільки чотири.\nУ 2016-му тролейбусне депо знову повернулося у комунальні руки: рішенням міськради утворилося КП «Електротранс». Про зміну курсу із занедбання на розвиток підприємства, як мінімум, свідчать нові тролейбуси, часткове відновлення старих маршрутів, дещо більший пасажиропотік. Яким був рік після переходу депо до комунальної власності, скільки тролейбусів не вистачає місту «для повного щастя» і яких змін очікувати найближчим часом городянам, DOZOR поцікавився у керівника «Електротрансу» Олександра Луценка.\nДиректор підприємства згадує, через прикрий стан справ починати роботу довелося із скорочення штату працівників майже втричі.\n«До передачі підприємства в приватні руки тут нараховувалося 106 машин, з яких 67 виходили на лінії. Кількість співробітників перевищувала 600. На час повернення підприємства до комунальної власності у ньому залишилося лише три маршрути і 18 машин. Оренда знищила підприємство, знищила транспорт. На початок роботи «Електротранс» у нас було лише 11 машин, які належали громаді міста. Ми взяли в оренду ще 15 автомобілів у НВП «Радій», який був колишнім орендарем транспортного підприємства. На початок роботи нового підприємства у нас працювало 180 співробітників. Зараз кількість вже зросла і становить 236 працівників. Поповнення відбулося і у кількісному складі тролейбусів. Ми провели тендер по закупівлі машин і уклали договори про придбання нових тролейбусів. Наразі містом курсує 22 машини, змогли відновити ще один маршрут - №9. Також провели тендер на закупівлю 20 нових автобусів. Наразі готуються паспорти на відкриття нових автобусних маршрутів. Для ефективної роботи ми залучаємо більше 100 нових працівників – водіїв, кондукторів, механіків та слюсарів», - розповідає Луценко.\nЗазначає, ремонтують машини у «Електротрансі» виключно за кошт підприємства. Силами власних фахівців ремонтувати тролейбуси виходить дешевше, ніж у посередників.\n«Ми виконуємо ремонт виключно за кошти підприємства. За період існування «Електротрансу» ми відремонтували чотири старих тролейбусів. Це був капітальний ремонт, і зараз дві машини вже на лінії, ще дві - знаходиться на стадії завершення ремонту. Вартість приведення до порядку однієї машини – до 350 тисяч гривень. Для порівняння, у підрядника такий ремонт тролейбусу обійшовся б у мільйон», - констатує Луценко.\nПротягом року роботи комунального підприємства було дещо підвищено зарплату працівникам. За словами директора «Електротрансу», деякі водії тролейбусів отримують близько 10 тисяч гривень на місяць.\n«Коли підприємство поверталося з оренди у комунальну власність, ставка водія становила 10,70 гривень за годину. Ми за рік тарифну ставку водіїв підіймали тричі, відповідно до галузевої Програми України по тролейбусно-трамвайному руху. Зараз ставка становить 16,34 грн. Заробітна плата залежить від того, як працює людина. Якщо неповний місяць та з лікарняним, то 3200 однозначно буде. У нас є водії, які працюють повний місяць і заробітна плата у них досягає 10 тисяч гривень», - стверджує керівник підприємства.\nВраховуючи те, що у кожному тролейбусі вже є GPS-трекери, «тривожні» конпки, а у деяких wi-fi, слід констатувати, що у плані модернізації та комфортабельності тролейбуси значно обігнали міські маршрутні таксі.\n«На даний момент ми ремонтуємо приміщення, у якому буде створений повноцінний диспетчерський пункт, тут буде відслідковуватися увесь наш транспорт. Наразі у пункті працюють три диспетчери, буде чотири. За допомогою системи GPS-навігації диспетчер слідкує за рухом наших автомобілів, їх кількістю на маршрутах у певний проміжок часу. За допомогою цієї системи ми можемо контролювати графік, швидкість руху та дистанцію між автомобілями», - говорить Олександр Луценко і додає, що згодом диспетчерський пункт працюватиме цілодобово.\nДля того, аби обласний центр був повністю оснащений тролейбусами, треба ще не один десяток машин. Крім цього, для повноцінного охоплення міста екологічним транспортом, необхідно створювати нові тролейбусні лінії. Допомогти у цьому, говорить Луценко, може Європейський банк реконструкції та розвитку.\n«Раніше на лініях працювало більше 60 машин, а в радянські часи - 90. Тому, звісно, сьогодні тролейбусів не вистачає. Зараз ми ведемо переговори з ЄБРР з приводу купівлі додаткових автомобілів та будівництва нових ліній, підстанцій. Намагаємося створити дві нові тролейбусні лінії, зокрема, на вулицях Яновського, Шевченка, постараємося їх зв'язати з вулицею Полтавською. Також хочемо побудувати тролейбусну лінію на селищі Новому. Загалом, дві тролейбусні лінії матимуть протяжність 25 кілометрів», - каже керівник підприємства.\nЗа словами Олександра Луценка, перемовини з міжнародним банком ведуться з початку року. Представники ЄБРР мають намір особисто проінспектувати стан тролейбусних мереж. Необхідну суму керівник «Електротрансу» поки що не озвучує - розрахунки проводяться в управлінні економіки міськради.


У Київській області п'яний депутат збив двох людей - 112 Україна\nПоліція вже затримала депутата Яготинської міської ради\nУ Київській області між містом Яготином та селом Сотниківкою 6 травня п'яний депутат на Chevrolet Niva виїхав на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з мотоциклом Jawa, внаслідок ДТП загинуло двоє людей. Про це повідомляє прес-служба поліції Київської області.\nПовідомляється, що депутата Яготинської міської ради затримали. На момент ДТП алкоголь у крові водія становив 2,0 проміле.\n"Тіла 32 і 57-річного чоловіків спрямовані на проведення судово-медичної експертизи для встановлення причин смерті", - йдеться в повідомленні.\nЯк речовий доказ з місця події вилучено автівку і мотоцикл, які поміщено на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів.\n"За цим фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України. Встановлюються всі обставини смертельної ДТП. Триває слідство", - йдеться в повідомленні.\nРаніше повідомлялося, що в Україні протягом січня-квітня поточного року сталося майже 47,5 тис. дорожньо-транспортних пригод, в яких загинули 822 людини.\n#ДТП #аварія #депутат


Чи варто записувати дитину на секцію боксу?. Поради педіатра - Дитяча телестудія «Рівне 1»\nЧи варто записувати дитину на секцію боксу?\nФахівці спортивної медицини вважають, що заняття боксом краще починати з 9-10 років, а при більш ранніх строках початку занять не можна гарантувати оздоровчу спрямованість спортивної підготовки юних боксерів внаслідок специфічної спрямованості занять. Занадто ранні заняття боксом при тривалому знаходженні в позиції стійки можуть призводити до дефектів постави дитини, зменшенню рухливості хребта, нерівномірного розвитку м'язів. Це доводиться, по можливості, компенсувати профілактичними вправами.\nПоява специфічних травм у дітей, що займаються боксом\nУ дитини на тренуваннях або боксерських змаганнях можуть з'являтися травми, характерні для боксу.\nПри неправильно повернутому чи погано стислому кулаці в момент удару можливе пошкодження суглоба великого пальця руки. При ударі внутрішньою поверхнею рукавички можливо розсічення надбрівної дуги. Інші специфічні травми: пошкодження вушного хряща, перелом носового хряща (і, при неправильному зрощенні, поява так званого "боксерського носа"), травми кистьових кісток, носові кровотечі навіть при незначних ударах, травма орбіти ока.\nНебезпечні наслідки ударів, отриманих дитиною\nКрім специфічних травм, удари, отриманих дитиною, можуть призводити і до інших небезпечних (і довготривалих) наслідків.\nНокаут - короткочасна втрата свідомості внаслідок струсу головного мозку. Нокаут надзвичайно небезпечний для здоров'я; 50% боксерів (у тому числі юного віку) протягом наступних днів відчувають головний біль, шум у вухах, забудькуватість, запаморочення, напади нудоти.\nПовторювані сильні удари в голову, травми голови можуть призводити в майбутньому до хронічних захворювань головного мозку, розумовим розладам. У тривалій перспективі для дитини велику кількість випробуваних ударів може пошкоджувати нервову систему і служити причиною неврологічних патологій.\nГігієнічна (оздоровча) складова боксу і професійний бокс\nЗаняття боксом для дітей - це прекрасні фізичні вправи на витривалість і швидкість, оздоровча навантаження на центральну нервову, серцево-судинну і дихальну системи. Тому заняття боксом виключно з оздоровчою (гігієнічноїю) метою можна рекомендувати не тільки здоровим дітям, а й дитині, що має певні проблеми зі здоров’ям.\nЗаняття боксом з оздоровчою метою дозволені дітям з анемією (легкого та середнього ступеня), огрядним дітям (без ураження серця), з порушеннями функцій (секреторних, рухових) шлунково-кишкового тракту і з рядом інших патологій.\nОднак батькам треба пам'ятати, що професійні заняття боксом (професійний бокс), за багатьма даними, можуть завдавати непоправної шкоди здоров'ю. У ряді країн (Норвегія, Ісландія) професійний бокс знаходиться під забороною, а Британська медична асоціація рекомендує взагалі заборонити цей вид спорту.\nЯк впливає вагітність на здоров'я жінки, або чому варто народжувати до 25 років? (переглядів: 819)\nОсобливості другого триместру вагітності: що можна, а що ні. (переглядів: 473)\nЩо потрібно знати про ацетоні у дітей. Поради рівнянкам. (переглядів: 936)\nЩо робити при блювоті у дитини: 4 важливих поради від доктора Комаровського (переглядів: 463)