С. Шевченко Міркування про стандарти і випробування гончих\nЗакінчуючи статтю «Голоси роських гончих» («ПтР» № 2, 2016) я закликав, що наш обов‘язок зберегти і відновити їх. Це свята мета. Але спочатку нам треба добре подумати й дійти до логіки. А щоб дійти до логіки, неминуче потрібно звернутися до історії роського чи руського гончака (далі р.г.).\nІсторія обовʼязкова. Без неї ні сюди, тобто сучасності, ні туди – майбутнього. Це закон життя людини, який поширюється на всі сфери її діяльності, в тому числі і полювання, найдавніше заняття людини на землі. Плин часу змінював роль полювання в житті людини. Однак незмінною лишалася вічна пристрасть до нього і любов до свого спільника – мисливського собаки. Пристрасть ця і любов вічні як сонце на небі. У людині не може бути інакше, особливо з величезною силою це проявляється у мисливця-гончатника, завдяки тій нервово-емоційній напрузі від співу на гону, що йому дарує наділений природою і Богом гончак, що єдиний у світі має такий голос.\nЧерез вимушену малу зайнятість своїми прямими обовʼязками гончий собака наших днів з кожним десятиріччям знижує працездатність і переходить у даний час у розряд спортивного любительського собаки. В кінцевому результаті це погано, особливо для собаки.\nДля того, щоб зменшити негатив цього явища потрібен інший підхід для вивчення і осмислення як буття, так і історії полювання з гончаками. Тому що накопичене в памʼяті і те, що передається усно від одного покоління до іншого, тепер уже не може задовольнити потреби сьогоднішнього дня. Як це зробити? Давайте поміркуємо. Серед кінологів колишньої імперії давно вже спостерігається потяг до пошуку відповідей на всі питання, повʼязані з виникненням породи р.г. Одні шукали історичні довідки, взагалі не звужуючи тему до однієї породи, другі писали тільки про р.г., а треті просто збирали факти про полювання з гончаками. А результат від усього цього поки що нульовий. Хоч даних про р.г. на сьогоднішній день маємо стільки, скільки потрібно на відповіді на питання, що нас хвилюють. Завдання звісно не з легких, але цілком до снаги. Рівень знань на сьогодні дозволяє використовувати низку методів, за допомогою яких можна знайти логічну обґрунтовану відповідь на поставлені питання. Більше того, якщо весь матеріал з історії породи систематизувати, то це дозволить розібратися у всіх протиріччях, що виникли при написанні історії різними авторами. Стане зрозумілим і виникнення р.г. як породи, і її обособленість. Незважаючи на те, що історією виникнення р.г. займалися багато кінологів, вони зробили це не як науковці, а як прості любителі, тому і Г.Д. Розен, Л.П. Сабанєєв, М.Я. Сергєєв, В.І. Казанський, М.П. Пахомов і П.М. Губін хоч і згадують, що р.г. виникла на південному заході Російської імперії, та нижче історії Київської Русі не опускаються, за винятком В.І. Казанського, який існування р.г. допускає і в більш ранній історичний період. А який? О.П. Знойко – знавець давньої історії в книзі «Міфи Київської землі та події стародавні» стверджує, що цивілізація доби пізнього палеоліту (ХХ-Х тис. до н.е.) – Мізенське поселення на Десні, Кирилівське, Межиріччя, Гінці, наводить факти з етнокультурної історії Наддніпрянщини та Причорноморʼя, що дозволило виявити стародавнє значення богів, обрядів та ритуалів, а також вирішити багато питань нашої історії, культури, походження словʼян і Русі. Там описано цивілізацію – попередницю Київської Русі, показано Київ з VII ст до н.е., зʼясовано походження білогрудівської культури на Уманщині.\nМіркуємо. Якщо на Наддніпрянщині, Причорноморʼї, Уманщині жили наші предки, які прийшли сюди з півдня і оселилися тут. То що вони застали тут – пустелю чи благодатні степ і лісостеп, наповнений звіром і птицею, яка природним способом впольовувалася плотоядними хижаками, в тому числі і собачим родом (серед якого були предки, назвемо просто, дворняків, але й предки наших р.г.)?\nПервісна людина на Київській землі не могла задовольнити себе тільки рослинною їжею, особливо в осінньо-зимовий період, маючи поруч незліченний тваринний світ, і вона почала полювати. Сьогодні вже ніхто не скаже, де саме мисливські стежки перетнулися з р.г. Як вони покохалися ніхто не скаже. Та воно і так зрозуміло. Але є один нюанс – в коло інтересів наших спільників почали втручатися інші споживачі мʼяса – вороги всього живого. Р.г. з вовками воювали ще до союзу з людиною, але тепер союзом стало легше знищувати ворога. Проте ворог виявився дуже пластичним, хоча і жорстоким у бою. І тут право керівника в бою взяла на себе людина. Перш за все вона у свою зграю відбирала тільки кріпких, сильних і злобних р.г. – це віковічне правило дійсне і до цього часу. А любителі художнього співу згуртовували зграю за принципом хору, милуючись чарами гону, про що ми розповіли в попередній статті.\nМинав час, промайнули десятки століть, протягом яких р.г. добросовісно виконував свої обовʼязки не тільки в боротьбі з вовком, але й у полюванні на різного звіра в залежності від потреби і його наявності, задовольняючи наснагу свого власника і компаньйона, порушуючи його неспокій і потребу, отримавши собі назву «старовинна р.г.», викликаючи незабутні спомини протягом всього часу, найдовшого часу від усіх порід мисливських собак.\nРізні спомини по-різному гріють душі гончатників, а найбільше хвилювання і задоволення викликають спомини про найзлобнішого вовкодава Володимира Володимировича Кульбицького. В зовсім іншому світлі малюються окремі предки цих собак, чиї чудові польові якості, що викликають у нас захоплення, ми не змогли зберегти. Спомини про полювання з гончими написані В.В. з таким знанням, з такою любовʼю до гончака! В них розкривається образ їх автора – пристрасного серйозного мисливця, який вимагав від своїх собак перш за все відданої роботи і злоби, які змушували б їх вступати в боротьбу не тільки з одиночними вовками, а й з декількома, не боячись загибелі в цьому поєдинку, але не зганьбивши себе безславною втечею.\nСаме таких гончаків хотілося б мати і нам. В.В. казав, що ідеал його гончака був нескладним: якомога більший зріст, міцність богатирська і обовʼязково – красногон. Дрібних, чудових по екстерʼєру і типовості він збував заради зросту і могутності. Бо, дуже цінуючи ту обмежену кількість собак, близьких до його ідеалу, не міг ними ризикувати, і озброював їх могутністю, зростом і силою. Зброя ця дуже ґрунтовна і надійна в боротьбі з вовком. Вовк – звір розумний і хитрий, обережний, але в бійці боягузливий. В боротьбі за існування в нього виробились надійні прийоми. Овець він тягає по-всякому: за спину, за вʼязи, за що доведеться. А собаку, коли бере його, норовить взяти за горло. Тому В.В., незважаючи навіть на зріст і захист шиї собаки загривиною, захищав широким нашийником, в три ряди простроченим гострими цвяхами розміром з вовчий зуб. Що й радить робити всім гончакам, береженого і Бог береже. Такий нашийник охороняє і зайчатника, і звірогона.\nПолювання з гончаками в Україні було розповсюджене скрізь, але на українській мові в спадщину нам предки нічого не передали. Фрески Софійського собору на мисливську тему навчального досвіду не дали, бо були виконані грецькими художниками, які українських гончаків не знали.\nВідомі нам мисливці-гончатники: граф Капніст, І.Л. Крамаренко, І.К. Масловський, Н.І. Зубаровський полювали з а.р.г. тільки випадково на вовка. А власників зграй р.г. в Україні не було, але один чи півтора смички були у багатьох різночинців: С.Ф. Афанасьєва, В.В. Де Конора, А.А. Прокопенка, М.Е. Будковського та ін.\nІсторію розвитку р.г. в Україні неможливо описати в одній статті, та це, мабуть, і не потрібно. Виходячи з вищезазначеної логіки міркування, можна зробити досить правильні висновки: природа подарувала нам доволі закінчений тип, як за конституцією, так і за робочими якостями. І хай як наші предки трансформували його, він був від самого початку могутнім, інакше він був би просто знищений у конкурентній боротьбі за існування. Та красива потужність, проявлена у зовнішній красі, не могла бути іншою в тих природних, кліматичних умовах, в яких вона створилася. Можливо, предкам і справді довелося підправляти важку або дуже легку голову, велике чи мале вухо, то воно само собою підправлялось, напрошуючись до ідеалу, науково обгрунтовуючи всі стародавні міфи предків і попередників нашого народу.\n«Видатна картина цивілізації Київської землі з часів неоліту, яку найкраще характеризують дослідження мізинської культури, що існувала 20 тис. років тому на Десні. Уже тоді наші предки мали досконале мистецтво» (О.П. Знойко. Міфи Київської землі). Мистецтво прагнуло кращого, культура, як відомо, завжди прагне кращого. Мізинська культура простягалася з півдня від Росі до Десни і дає нам право думати, що існувала там і культура полювання. А яке ж полювання могло бути в лісостеповій зоні, повній звіром, у т.ч. і копитним, на якого не могли не полювати наші предки? Вони мали собак, успадкованих від предків Київської Русі, яка заселена була в межиріччі Дунаю і Дніпра – попередниками всіх словʼянських народів. А полювання ж жоден народ-племʼя в такому мисливському Ельдорадо не кидало, а розвивало.\nНе слід думати, що всі наші предки займалися покращенням р.г., їх екстерʼєр і робочі якості підтримувалися на рівні потреби і здатності до полювання, і часто погіршувалися. І навіть уже в недалекому від нас XVII ст. це призвело в Росії до загибелі старовинної р.г., заміни її нібито краще керованими костромськими гончаками і англорусами.\nТаке становище старовинної р.г. особливо погіршилося в Російській імперії в період найщасливішої пори дворянства. Це період царювання Катерини ІІ – гегемона кріпосничого розквіту поміщиків. Володіючи занадто великими кріпосними господарствами, дармовою робочою силою і вільним часом для себе, кріпосники влилися в нове хобі – полювання, переважно колективне, яке ґрунтувалося на використанні хортів і гончих.\nЦей період історії російського полювання класично описав І.Е. Дриянський у своїй книзі «Записки мелкотравчатого», де провів ідею, що не всі власники, володіючи комплектним полюванням, бездумно ставилися до породного стану не тільки хортів, а й гончаків, підкресливши, що обидва графи брати Кіреєви не зрадили старовинній р.г. під модним тлумаченням у той час, що старовинна р.г. майже не піддається приїздці і на полюваннях нападає на селянську худобу і гусей. Він детально висвітлив, як доїзжачий Феопен виховав Братську зграю р.г. і як вона працювала по вовках.\nНакопичена міжпородна мішанина в породі р.г. досягла максимуму в післянаполеонівський період історії Росії, коли дворянсько-поміщицьке офіцерство без всякого наукового обґрунтування тягло додому західних гончаків, особливо польських, і майже знищило старовинну р.г. Залишились одиниці, переважно в Україні, де завжди різні новинки приймаються консервативно. А, може, через розуміння, що р.г. – роська. Правда, якщо вона природна, то завжди живе довго. Я уже писав, що наш довоєнний смичок від Плакси і Заливая С.Ф. Афанасьєва з Люботина і смичок «дяді Льоні» - В.В. Де Конора були від старовинних р.г. з Пісочина і Валок. Вони несли, за словами власника, від гончих В.В. Кульбицького – видатного вовчатника, свою кров. Та мішанина порід гончих у Росії породила такий тип, що не вкладався ні в яке розуміння про гончих. Наприкінці ХІХ ст. російські кінологи дійшли висновку, що породу р.г. необхідно стандартизувати, довести до одного типу. У 1895 році був опублікований перший Стандарт р.г., як еталон був узятий типовий представник р.г. Добувай Білоусова П.Н. з невдалою головою (прошу вибачити, але всі мої Ридаї кращі за нього).\nЗа 100 років існування Стандарт р.г. змінювався неодноразово, особливо в радянський період, коли, за словами Р.І. Шияна: «Прагнення уявити ситуацію в собаководстві кращою, ніж вона є насправді, породжує всі поблажки в оцінці собак і затримує прогрес порід». Стандарт р.г. затверджений 17.06.1993 – останній, який ми і візьмемо за основу з коментарями по всіх важливих статтях гончих.\nПерш за все потрібно усунути помилку в початку використання гончих в Україні. Це не ХІІ ст., а ще в доісторичний період, як ми означили вище. Р.г. в Україні заполучена нашими предками для боротьби з вовками та іншими плотоядними хижаками і для полювання при здобичі мʼяса для харчування нашими предками. Для цього вона мусить бути:\n1.\tЗагальний вигляд, зріст, склад і поведінка.\nР.г. середнього зросту, кріпкого типу конституції, висотою в холці вижлець 58-70 см, вижловка 58-68 см. Висота в крестці на 1-2 см нижче, ніж у холці, підкреслюючи свою високопередість. Індекс розтягнутості в-ці 105, в-ки 107. Поведінка спокійна, врівноважена. Боягузство – вада.\n2. Окрас – чепрачний, світло-чепрачний, багряний і підпалий.\nЯскраво-червоний підпал, крап, великі білі плями – вада.\nМишастий або кавово-рябий окрас – собака поза породою.\n3.\tШерсть – на голові, вухах і ногах коротка. На інших частинах тіла 4-5 см. Характерний густий, мʼякий підшерсток, а також сильно виражена загривина на шиї.\nВади – коротка шерсть, відсутність загривини і підшерстка, волохата і хвиляста шерсть.\n4. Шкіра, мускулатура і кістяк. Шкіра гладка, еластична, без клітчатки і складок. Мускулатура суха, добре розвинута. Кістяк кріпкий, обхват пасті у в-ців 12-14 см, у в-к 10,5-12,5 см.\nВади – слабо розвинута мускулатура.\n5. Голова – суха, клиноподібна, завдяки сильній будові собаки не здається великою.\nМочка носа широка, трохи видається вперед, утворюючи клиноподібність, чорна. Губи темні, щільно прилягають до щелеп.\nВади – різкий перехід від лоба до морди, курносість, мочка носа коричнева, рожева або світла навіть частково.\n6. Вуха – невеликі, обвислі, в міру тонкі, відносно короткі, трикутної форми, щільно прилягають до голови, посажені вище лінії очей.\nВади – на хрящі, в трубку, вкриті довгою шерстю, дуже великі.\n7. Очі – темно-карі, середньої величини, з косим розрізом повік, краї повік темні.\nВади – різноочість, зеленуваті, голубуваті, залишають р.г. без оцінки.\n8. Зуби – білі, міцні, здорові, добре розвинуті, густо сидять один до одного. Прикус ножицеподібний, інший – вада.\n9. Груди – широкі, глибокі, опущені до ліктів і нижче.\nВада – вузькі, слабо розвинуті.\n10. Холка – добре розвинута, виділяється над лінією спини.\n11. Спина – пряма, широка, мускулиста.\nВада – провисла.\n12. Поясниця – коротка, широка, мускулиста, злегка випукла.\nВада – горбата.\n13. Круп – широкий, злегка похилий, трохи довгуватий.\nВада – вузький, дуже довгий.\n14. Живіт – підібраний.\nВада – прибрюшистість.\n15. Передні ноги – прямі, сухі, костисті і мускулисті. Спереду рівні і паралельні. Довжина становить 50% висоти в холці. Кут плечолопаточного зʼєднання 100-110°. Пʼясті поставлені, ледь нахилені.\nВада – козінець, косолапість.\n16. Задні ноги – сухі. Костисті і мускулисті. Вигляд ззаду – прямі і паралельні з добре вираженими кутами зʼєднань. Гомілки в міру довгі. Скакові суглоби сухі, добре виражені. Плюсна стоїть майже вертикально.\nВади – прямозадість, коровина, шаблистість.\n17. Лапи – зведені в комок, овальні, пальці стиснуті, кігті спрямовані в землю.\nВада – розпущена лапа.\n18. Гон – товстий в основі, завдовжки не нижче скакальних суглобів. Гон «в окороть» доцільний.\nВади – довгий або дуже короткий, звалений.\n8 квітня минуло 4 роки мого повернення додому. За цей період відсудив виставки в Харкові і Олександрії, відвідав дві Дніпропетровські, три Харківські, в Карлівці, обласну Полтавську, у 2012 Республіканську, УТМР у Кіровограді. Загалом бачив понад 150 одиниць р.г.\nСкажу відверто, картина жахлива. Р.г. у моєму розумінні бачив тільки три одиниці. Інші гончі лише подібні до р.г. (із англорусами становище краще, але без особливого враження). Надзвичайно жахливий стан по кількості і якості р.г. в Харківській області. На торішній обласній виставці на експертизу була представлена 21 одиниця р.г., у тому числі: м. Харків – 0, область – 13, Луганська область – 8. За винятком 3 в-ців середньої групи, більш-менш підходящих під стандарти р.г., кращий з них Ридай 23281, народжений 11.05.2013, Глуховерова В.Й. з м. Красноград.\nДивлячись на ринг в-к середньої групи в кількості 7 одиниць, в т.ч. Барбі тавро ОЄ 11504 Берегового М.С., ми з Турчиним М.П. з жахом відмітили, що за станом типу конституції всі малого зросту, при відсутності мускулатури на експонатах. І як же від цих подіб р.г. вимагати годинної роботи на гону? Але ж всі вони отримали досить високі оцінки за екстерʼєр, тобто всі допущені в племінну роботу?! Я передчасно покинув цю «виставку», забувши спитати експерта, чи відомі йому вимоги стандарту до цих одиниць, чи він відпрацьовує оплату на невідомо кого, хто замовив такі оцінки.\nЯ чув скептичні зауваження на мою адресу, що, мовляв, пізнувато та й не за цих соціальних умов вести розмову про відновлення старовинної р.г. І де їх узяти? Та й вовків нібито не так уже й багато. Ганяють же наші гончі так-сяк зайця, то й досить. Авторитетно заявляю, що всі мною бачені й чуті вовкогони чудово ганяють усе, й зайця в тому числі, бо у кожного з них десь там у четвертому пальці на лапі ще генетично збереглась памʼять, що вони і вижили за рахунок загнаних своєю силою, чуттям, вʼязкістю зайців та інших звірів, у т.ч. і копитних. Тому і зараз вовкогони, красногони добре ганяють зайця.\nА на те, що вовків не так і багато, то це помилка. Дзвонить мені Тузієвський І.В. з Хорола і розповідає, що на закриття цього сезону в болоті, в очереті вони вигнали і добули вовцюру на 65 кг. А вовків раніше в Хоролі не було…\nСьогодні вовк в Україні розповсюджується навіть у степу. І буде розповсюджуватися, бо памʼятаєте В.В. Кульбицький якими епітетами його наділяв? А канадський біолог-вовкознавець, я сам читав у журналі «Ох. и Ох. х-во», стверджує, що вовк уміє аналізувати обставини і навіть робити прогнози. Це треба знати нашим екологам, і запамʼятати, що на півночі країни є два вовчі акумулятори – Росія і Білорусь, які не жаліють ділитися цим добром.\nТому наполягаю всім братам-гончатникам, що рано чи пізно, а наші р.г. зустрінуться з вовком, а той швидко оцінить, з ким має справу, з р.г. чи з її подобою. Тому не забудьте про нашийник для свого вихованця з гострими цвяхами. Допомагає!\nЩо стосується соціальних умов нашого буття, про яке я зазначав, то слід тверезо сказати, що наше бажання впирається в небажання навантажити себе ще одним важким обовʼязком, для уряду і Президента. Там усі влаштувалися в міру своїх здібностей і скубуть як не в себе, де тільки можна. Та колись же має хтось зрозуміти, що якась там Швеція, менша за дві наші області, щорічно добуває 19 млн. кг лосиного мʼяса, Нова Зеландія щорічно добуває скільки хоче тисяч оленів. А в нас за 4 роки я так і не бачив живого зайця. Ох, поїхав би я туди хоча б подивитися на те багатство, та вже ось чотири місяці проживаю свій 92 рік.\nА ви як, брати мої, гончатники, думаєте, хто приїде до нас і організує мисливське господарство і собаківництво?.. Адже було ж колись і у нас звіра як гною!


Бізнес у провінції | Про бізнес ідеї, кредити та банки\nБізнес у провінції\nКожен регіон відрізняється своїми невеликими або навпаки великими особливостями, разом з тим існують і схожі ознаки не за географічною, а за демографічним показником. Так, наприклад, розглядаючи ідеї бізнесу завжди можна знайти багато спільного між відкриттям власної справи в мегаполісах, великих містах і так далі і точно так існує і ряд відмінних особливостей ведення бізнесу в маленьких містах, говоримо про провінційних містечках з невеликим населенням і схожими проблемами.\nІ так розглядаючи ідеї бізнесу в маленькому місті – грубо кажучи, бізнес в провінції, можна відразу виділити кілька відмінних рис провінційного бізнесу:\nПерше і найбільш примітне наявність обмеженого попиту за рахунок невеликих доходів місцевого населення. Тобто маленькі зарплати дуже обмежують застосування нових ідей бізнесу в сфері торгівлі і навіть сфери послуг. Погодьтеся, хто з мінімальною зарплатою буде ще платити гроші за тих же кредитних брокерів або купувати дорогі товари. Та звичайно торгівля таких містах існує, але в більшості своїй ринок дуже щільно «забитий» конкурентами і для реального входження буде необхідно витратити чималі гроші і при цьому отримати досить маленьких результат, то ж ставитися до більшості ідей зі сфери послуг. Звичайно, є й винятки, говоримо в першу чергу про ті ідеї бізнесу, які здатні зменшити вартість – тобто пропонують дешевший варіант, як приклад нова ідея бізнесу у вигляді горизонтального буріння або та ж ідея торгівлі з використанням интернету. Також на відміну від думки більшості жителів мегаполісів займатися сільським господарством в таких невеликих провінційних містечках також не можливо.\nЧерез банальну відсутність землі і вільних площ, знову таки виняток це вирощування птиці, в деяких випадках свиней в невеликих обсягах, ну можливо говорити про грибний бізнес і самому освоїти свою справу з нуля у вигляді тепличного господарства. Як бачимо більшість ідей сільського бізнесу, також не підходять для бізнесу в провінції. Причини малого попиту також зводять практично нанівець і реальні ідеї в будівництві. Як бачимо, більшості бізнесменів-початківців варто врахувати, що бізнес в провінції почати реально, про це далі, але варто врахувати і реальні проблеми з попитом.\nДруге, наявність великої кількості трудових ресурсів здатних працювати за невеликі гроші, звичайно за мірками мегаполісів, та й просто великих міст. Наявність великої кількості дешевих орендних площ, досить низький рівень «пресу» з боку контролюючих органів, хоча, як правило, в таких регіонах є свій «господар» з яким краще домовитися відразу.\nТобто з одного боку маленький попит так скажемо на внутрішньому ринку провінційного містечка, з іншого боку дешеві трудові та інші ресурси. Все це говорить про те, що найбільш оптимальним варіантом для розвитку бізнесу в провінційному місті є сфера виробництва. Звичайно, не говоримо про серйозні заводах, а скоріше про невеликих цехах з виробництва товаром з подальшою реалізацією в великих містах або на території країни, тобто в даному випадку на зовнішніх ринках.\nВисновок якщо Ви житель невеликого міста і шукайте ідеї для бізнесу в рідному провінційному містечку, тобто хочете почати бізнес в провінції, то в першу чергу зверніть увагу на ідеї бізнесу в сфері виробництва тих чи інших товарів. Як варіант це те ж виробництво бронзових виробів – бізнес в домашніх умовах або ось ідеї бізнесу в маленькому місті з виробництва одягу і так далі. Головною умовою успішності такого бізнесу є можливість організувати канали збуту своєї продукції за межами рідного міста.\nБажаю успіхів у бізнесу. Предыдущая статья: Новий бізнес в Україні\nСледующая статья: Бізнес в маленьких містах України\nБізнес Україна , аспекти створення малого бізнесу\tПерспективна ідея для бізнесу\tКакие идеи бизнеса успешные\tОбсуждение: оставлено 2 коммент.\nІван пишет:\t22 Июль 2012 в 11:45\tНа даний момент бажаю заснувати власний бізнес. Але оскільки живу у маленькому містечку це дуже проблемно. Ця стаття врятувала мене від фатальних для малого бізнесу помилок у майбутньому. Згоден зі статею у тому, що в бізнесі не стільки важливо, що ти виробляєш, а щоб була можливість це щось продати.\nОтветить\tAnonymous Vpn пишет:\t7 Август 2012 в 4:13\tVery amusing thoughts, well told, everything is in its place:0))


Нетрадиційні методи лікування зубного болю · lesya · 18.12.2013 13:10\nКажуть, ніби зубний біль – найбільш нестерпний з усіх відомих людині видів болю. Правда це чи ні, однозначно судити важко (особливо жінкам, які народжують), але слід визнати, що коли починає боліти зуб, світ стає немилим. Єдиний правильний вихід – звернутися до спеціаліста, адже часто наслідки невчасного лікування можуть бути дуже й дуже сумними.\n5 порад, які допоможуть уникнути болів у спині · lesya · 18.12.2013 12:18\nСидяча робота, не надто активний спосіб життя, тривале сидіння за комп’ютером – все це перетворило болі в спині в недугу ХХІ століття. Так, медики відзначають, що останнім часом все більше людей звертається за допомогою до фахівців через біль у спині.\nЛітня українка розгулює на морозі в тоненьких сукнях та босоніжках · lesya · 17.12.2013 18:48\nПовстяні валянки - головний тренд зими 2013-2014 · lesya · 16.12.2013 11:53\nСпеціалісти з'ясували, чому сауна шкідлива для чоловіків · lesya · 13.12.2013 14:18\n5 ідей для новорічного манікюру · lesya · 07.12.2013 12:33\nБездоганна жінка повинна бути досконалою до дрібниць - від п’ят до кінчиків волосся. А вже коли мова заходить про жіночі руки, то тут і найменших сумнівів немає: це та частина тіла, яка вимагає чи не найбільше уваги, якщо ви справжня жінка.\nІзраїльські вчені вирішила з'ясувати, що небезпечніше: кава чи пиво · lesya · 06.12.2013 23:18\nКава та пиво – улюблені напої мільйонів – неодноразово опинялися в центрі багатьох досліджень. І суперечки з приводу користі та небезпеки, які несе в собі їх вживання, сьогодні точаться вкрай запеклі.\nНедоношені діти частіше страждають ожирінням · lesya · 26.11.2013 21:05\nКілька хитрощів макіяжу, які допоможуть виправити форму обличчя · lesya · 22.11.2013 18:15\nЯкщо схуднути хочете - прийміть в своє життя йогу · kseniya_www · 21.11.2013 12:35\nЯк виглядати молодше · kseniya_www · 21.11.2013 11:42\nЩороку до організму жінки, яка регулярно користується косметикою, потрапляє до 3 кг небезпечних речовин · lesya · 20.11.2013 17:53\nЯк дешево купити якісне вбрання: магазини, скидки, промокоди · lesya · 11.11.2013 13:46\nКожній жінці хотілося б, та й чоловікові, напевне, теж, щоб у їхньому гардеробі не було некрасивих та неякісних речей. Щоб досягти такого результату, необхідно оволодіти азами вигідного шопінгу, адже купівля якісного вбрання може бути приємною ще й зі сторони економії.\n6 порад, які допоможуть зекономити на вбранні · lesya · 08.11.2013 10:52\nПідготовка до зими: догляд за шкірою обличчя · kseniya_www · 01.11.2013 13:19\nПуер - наркотик? · lesya · 22.10.2013 17:48\nПро корисні властивості чаю сказано чимало. Він здатен очищати організм, тонізувати, проганяти сон чи заспокоювати, і багато-багато всього іншого. Щоправда, стосується це в першу чергу якісних сортів чаю, виготовлених з дотриманням усіх технологій і традицій.\nРозкішне оксамитове намисто своїми руками · lesya · 14.10.2013 14:54\nЯк правильно користуватися парфумами: кілька порад чоловікам · lesya · 12.10.2013 18:50\n4 способи підтягнути шкіру обличчя в домашніх умовах · lesya · 09.10.2013 18:09\nКожній жінці хочеться виглядати молодо та ефектно якомога довше. Проте з віком наша шкіра втрачає пружність, з’являються перші зморшки. До цього додаються шкідливі звички, неправильне харчування і не надто сприятлива екологічна ситуація. Щоб зберегти молодість якомога довше, необхідно доглядати за шкірою, використовуючи для цього нескладні методи. При цьому існують методики, які допомагають повернути шкірі сяючий вигляд навіть в домашніх умовах.\n5 способів позбутися целюліту в домашніх умовах · lesya · 08.10.2013 15:24\nКожна жінка хоче виглядати привабливою та сексуальною, а для цього необхідний досконалий догляд за власним тілом, раціональне збалансоване харчування та здоровий спосіб життя. Так, помірні фізичні навантаження зроблять м’язи пружними, збалансований раціон не дозволить з’явитися зайвим кілограмам, а догляд за шкірою дозволить вам назавжди забути про целюліт. До речі, останній є серйозною проблемою для більшості жінок, оскільки, за підрахунками фахівців, всього 80-95% усіх жінок в світі стикаються з цим захворюванням.


MH17: Москва не дає допитати найважливішого свідка, щоб не “завдати шкоди” РФ. Розслідування закрили – Резонанс – про корупцію, хабарі, суддів, владу » MH17: Москва не дає допитати найважливішого свідка, щоб не “завдати шкоди” РФ. Розслідування закрили\n26 травень 2022, Четвер, 20:41\nMH17: Москва не дає допитати найважливішого свідка, щоб не “завдати шкоди” РФ. Розслідування закрили\nКИЇВ. 8 грудня. Резонанс. Росія не дасть допитати командира 53-ї зенітно-ракетної бригади полковника Сергія Борисовича Мучкаєва, так як питання слідчого судді можуть “завдати шкоди” інтересам РФ. Про це заявив головуючий суддя Фредерік Стейнхаус під час слухань у понеділок, передає кореспондент Резонанс.\n“Слідчий суддя направив лист російській владі 3 листопада 2021 року. Цей лист було передано російській владі 8 листопада 2021 року. У цьому листі слідчий суддя просив проінформувати його якомога швидше не пізніше 3 грудня 2021 року щодо запиту про допит Мучкаєва і, в разі дозволу, чи можна зробити це до 10 лютого 2022 року”, — повідомив суддя.\nЗа словами судді, в минулий понеділок слідчий отримав повідомлення від влади Російської Федерації, на основі якого слідчий суддя знову склав офіційний звіт про висновки і відправив його сторонам 6 грудня 2021 року.\n“Міністерство юстиції Російської Федерації заявило, що відповідно до Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах, такий запит може бути відхилений, якщо запитувана сторона, в даному випадку Російська Федерація, вважає, що виконання такого запиту може завдати шкоди істотним інтересам країни”, — повідомив Стейнхаус.\n“Російська влада заявляє, що питання, які будуть задані свідку Мучкаєву, стосувалися інформації і даних, що стосуються військових питань, серед іншого, що підлягають вимозі про нерозголошення відповідно до російського законодавства. Виконання зазначених запитів про правову допомогу може завдати шкоди державній таємниці Російської Федерації і, як наслідок, істотним інтересам Російської Федерації”, — розповів він.\nЗважаючи на викладене, за словами судді, Міністерство юстиції Російської Федерації “не може співпрацювати в напрямку цього голландського запиту до компетентного російського суду”, відповіли у РФ.\n“У відповідь на це слідчий суддя вважає, що розпорядження суду про допит Мучкаєва в якості свідка не може бути виконано. Це був єдиний пункт, що очікує розгляду в суді. Всі слідчі дії тепер, наскільки це можливо, завершені слідчим суддею, і тому слідчий суддя припинив розслідування”, — додав Стейнхаус.\nРаніше суд продовжив можливість про допит Мучкаєва до 10 лютого 2022 року в надії на співпрацю з Мін’юстом РФ.


Льодяний колапс у Львові: за мінусової температури на місто впав дощ - Укрaїнa - TCH.ua\nЛьодяний колапс у Львові: за мінусової температури на місто впав дощ\nУкрaїнa 24 листопада 04:52\nКількість переглядів 11954\nУсе покрилося тонким шаром криги, на дорогах десятки ДТП, у лікарнях сотні травмованих.\nПонад 50 аварій і майже 300 травмованих пішоходів – і це лише попередні цифри. Ожеледиця на Львівщині паралізувала автомобільний і авіаційний рух, а ранковий дощ за мінусової температури в одну мить скував кригою дороги і тротуари, йдеться в сюжеті ТСН.19:30.\nДорогу-ковзанку автомобілі об’їздять узбіччям – такі кадри вранці знімали та викладали у соцмережі львів’яни. "Машини, я бачу, під горку взагалі не їдуть", - коментує відео Олександр Клімов. Швидкість машин, які їдуть на аварійках, не перевищує 20 км/год. Згодом приватний і громадський транспорт взагалі зупиняється: шляхи заблоковані – аварія за аварією. Деякі машини зносить з дороги, а копи, які оформляють ДТП, падають на асфальт.\nВідео Понад 50 аварій і майже 300 травмованих пішоходів – наслідки ожеледиці на Львівщині\nІ це лише попередні цифри. Ожеледиця на Львівщині паралізувала і автомобільний, і авіарух. Ранковий дощ за мінусової температури в одну мить скував кригою дороги і тротуари. Як боляче буває, коли місто перетворюється на ковзанку, ТСН відчула на собі.\nТСН. 19:30 23 листопада 21:15\nКовзають і пішоходи – травмпункти переповнені. Черги з жертв ранкової ожеледиці стоять на рентген і до травматологів. Забої, переломи, розтягнуті зв’язки – лише за півдня в одному з травмпунктів прийняли 80 пацієнтів. Пані Юлія вже вдруге чекає на рентген, щоб подивитися, чи добре склали кістки. "Я вийшла з будинку, не встигла крок зробити, як зразу послизнулася. Я того не очікувала! Ну, складний перелом", - каже вона. Щоб прийняти всіх пацієнтів, медики викликали додатковий персонал. "В основному, кінцівки верхні і перелом плечових кісток. Ожеледиця не розбирає – є старші люди, є і молоді", - коментує ситуацію завідувач міського травмпункту №1 Олександр Рудковський.\nМасштабна ДТП під Києвом: на Бориспільській трасі через ожеледицю зіткнулись понад 20 авто\nДощ почав падати о 6:00 ранку і при -2 С миттєво утворився тонкий шар льоду. У мерії кажуть, що одразу кинулися долати наслідки негоди, залучили майже 2 тисячі двірників і три десятки одиниць техніки. Передбачити ожеледицю, запевняють, не могли. "Якихось попереджень управління надзвичайних ситуацій області у нас не було, тому ми користувалися даними, які є в інтернеті. В інтернеті таких даних, що будуть якісь такі опади, чи буде дощ, не було. Тому коли вже побачили, що падає дощ, оперативно відреагували", - запевняє заступник міського голови Львова Ірина Маруняк.\nВід ранку і майже до полудня не працював львівський аеропорт. Через ожеледицю літак викотився за межі злітної суги, і це стало причиною затримки рейсів. На летовищі зібралися сотні пасажирів, вони обурені і розгублені. "Я змушений пересісти на залізничний транспорт, зараз їду на залізничний вокзал, щоб потрапити до Кракова", - каже Остап Вергун. Пасажирів, які мали летіти на Краків, садять у автобус і везуть на кордон, інших селять у готелі та міняють квитки на інший день. Людей, літак яких вранці заблокував злітно-посадкову смугу, відправили до столиці увечері, рейси на Краків і Стамбул пересли на неділю.\nКореспондент ТСН Наталія Волосацька


markUkr.ru » Статті для дорослих » Психологія » Робота над собою » Як не посміхатися?\nНаше життя сповнене моментів, які викликають у суспільства сміх і посмішку. Звичайно, це чудово, адже завдяки сміху ми підвищуємо собі настрій і заряджаємося позитивними емоціями. Але бувають випадки, коли подія, яка викликає сміх, має двоякий сенс, і ваша усмішка може створити негативне враження про вас. Як такого не допустити? Як не посміхнутися у невідповідний момент? Ось кілька порад, які допоможуть вам не потрапити в незручну ситуацію.\nУтриматися від посмішки\nПостарайтеся пригадати щось сумне і сумне. Це навіє трохи зневіри, і посмішка зійде з вашого обличчя сама собою.\nУявіть, що від вашої посмішки залежить чиєсь настрій. А раптом своєю усмішкою і сміхом в невідповідний момент ви дуже сильно скривдите когось. Погодьтеся, не дуже приємно відчувати себе винуватим.\nДля того, щоб змусити себе не посміхатися, можна обережно вщипнути себе. Від легкого почуття болю ви перестанете посміхатися. Тільки будьте уважні і проконтролюйте, щоб цього ніхто не помітив.\nЩоб вашу посмішку не помітили, знайдіть сприятливий привід і відійдіть від джерела сміху.\nСпробуйте покласти в рот що-небудь кисле, наприклад, цукерку з сильним лимонним смаком, яка змусить вас забути про смішному.\nЩе одним способом уникнути посмішки на вашому обличчі може стати легке прікусиваніе мови або губ. Ваші думки про смішному негайно зміняться больовими відчуттями. Тільки не перестарайтеся з прикушення, щоб потім не довелося лікувати порожнину рота.\nВчіться стримувати свої емоції\nКрім перерахованих вище простих порад ви можете сформувати психологічний захист проти реакції на смішні ситуації. Контролювати свою посмішку можливо, тренуючись перед дзеркалом, займаючись аутотренінгом, розвиваючи міміку обличчя. Постійні тренування допоможуть вам стримати емоції в потрібний момент.\nДізнавшись про можливе контролі за своєю посмішкою, не варто забувати про те, що дуже часто ваша усмішка може допомогти людині, надати йому впевненості в собі і подарувати гарний настрій. Тому частіше посміхайтеся і радійте життю!\nЯк любити життя?\nЯк правильно посміхатися?\nЯк стати найкращою?\nЯк малювати на обличчі?


Класицизм і драматургія Івана Котляревського\n17-02-2014 Критика писателей 6854\n"Мистецтво класицизму часто-густо сприймають однобічно й поверхово – як начеб розсудкове, статичне й холодне у своїй ідеальній гармонійності, - зазначав відомий дослідник Ю. Віппер.\nІ вів далі: - Істина є складнішою. За врівноваженістю й відшліфованістю форми трагедії Расіна, за образами людей – носіїв вишуканої цивілізації, за приводом до прекрасної й чистої духовної гармонії приховується водночас напруженість пекучих пристрастей, зображення гостродраматичних конфліктів, непримиренних душевних зіткнень". Важко втриматися від коментаря до процитованого: у якому ж суспільстві ми жили, що треба було шукати виправдань для "пориву поета до прекрасної й чистої духовної гармонії...". Це було опубліковано 1987 року в узагальнюючій праці, яка мала підсумувати надбане радянським літературознавством (зазначимо, що заплановане видання зупинилося на 7-му томі), Бачимо спробу "виправдати" мистецьке явище, яке "завинило" перед панівною ідеологією лише тим, що не закликало до класової непримиренності. Історія цих спроб "реабілітувати" класицизм розпочалася значно раніше, вона дає й зразки трагікомічних, сказати б, формулювань, як-от "французький революційний класицизм" або ж "істинно громадянський класицизм". Одначе ще 1981 року в Києві вийшла монографія Д. Наливайка "Искусство: направлення, течения, стили", де обгрунтовано точнішу термінологію, визначено природу таких явищ, як "античний класицизм", "просвітительський класицизм" тощо.\nЗаведено вважати, що в українській літературі класицизм як ідейно-художня течія не сформувався – за винятком так званого "шкільного класицизму" ХVІІ-ХVШ століть. Можемо, отже, лише вишукувати окремі його елементи й типологічні явища.\nПоза будь-яким сумнівом, є зв'язок "Енеїди" Івана Котляревського з класицизмом. Цю проблему розглянуто в кандидатській дисертації М. Шаповал; необхідно нагадати висновок дослідження: "В Україні класицизм, особливо завдяки "Енеїді" І. Котляревського, виконав ту саму функцію, яку він успішно здійснював і в інших єврпейських культурах, - увів національну мову в писемну літературу за допомогою "низького" стилю і сприяв її очищенню, унормуванню і піднесенню внаслідок тенденції до витонченого, делікатного комізму в класицизмі".\nНе можу не скористатися нагодою висловити думку: потаємна (може, й не цілком, а може, і цілком усвідомлена) мрія про воскресіння української Держави прочитується в поемі не там , де згадано пісні про Сагайдачного, про Січ тощо, а скоріше в самій "генетиці" твору: ВергілІй, пишучи "Енеїду", виконував бажання імператора Августа утвердити Божественне походження, отже, і вічність Імперії, заснованої сином богині Венери, а не вирощеними вовчицею сиротами-близнятами Ромулом і Ремом.\nУ зв'язку з "Енеїдою" та іншими творами І. Котляревського доречно, гадаю, прислухатися уважніше до твердження Д. Наливайка про те, що класицизм "як тип художньої творчості був породженням першого античного циклу культурного розвитку Європи", і тому - "література і мистецтво нового часу мали до діла лише його "готові" зразки, відлиті в завершенї форми, й не торкалися того первісного ґрунту, з якого ті свого часу виростали". Слушною видається думка вченого, висловлена ним принагідно: "Цікаво відзначити, що заглиблення у цей ґрунт, зокрема у гомерівський епос, що почалося у другїй половині XVIII ст., дало цілком несподіваний результат: воно сприяло переростайню класицизму у романтизм". Себто, з одного боку, класицизм має в собі "зерно" романтизму, треба лише приділити йому увагу, і, з другого боку, - національні різновиди романтизму, закорінені не тільки у фольклорах "рідних", а й у ніби спільній для європейських літератур основі – античній. Про драматургію І. Котляревського досі писано лише в аспекті зв'язків із рідним українським народним словом. Чому ж поетика "Наталки Полтавки" не переростає у романтичну, - за всієї ідеалізації героїні, що ніби перенесена до п'єси з народних пісень? Вочевидь, драматургові тут достатньо класицистичних принципів краси ("краса проявляється і в природі, і в мистецтві; вона є законом у природі, але метою у мистецтві").\nОпозиція "розум-серце" властива класицизмові, що, чітко програмуючи поведінку людини, надавав перевагу раціональному, Одначе щодо цієї антитези І. Котляревський має своє уявлення: він прагне ідеалу – гармонії й у внутрішньому світі людини, і в її взаєминах з оточенням (а це прагнення, як уже сказано вище, наявне у поезії класицизму). Моменти розвитку цієї опозиції у п'єсі мають щораз нове значення. Скажімо, у куплетах возного йдеться про розум як про інструмент здобування матеріальних вигод, робиться натяк на те, що він здатний служити бісові для наживи. Із сумом у дуеті возного і виборного констатуються примхи "неправдивої" долі:\nБез розума люде в світі живуть гарно,\nА з розумом та в недолі вік проходить марно.\nПисьменник явно відступає від культу розуму, що зовсім не є всесильним. І у вигукові Наталки, котра захищається від материних докорів, - "Нехай вони будуть розумні, багаті, < ... >та коли серце моє не лежить до їх і коли мені вони осоружні...", - знов серце виходить на перший план: воно обирає судженого, і віщує про його вірність, і щемить у тривожному передчутті. Прийшовши сватом, виборний радить дівчині "взятись за розум", а вона тим самим, як останнім аргументом, намагається переконати присутніх у неможливості задуманого шлюбу: "Мені страшно й подумати, щоб такий пан – письменний, розумний і поважний – хотів на мені женитись..."\nУ другій дії "взаємини" цих понять (хоч їх і рідше згадувано) поступово змінюються: важливішим стає серце. Щасливим фіналом п'єси є визнання й утвердження права і логіки серця. Розум як холоднокровний розрахунок не може визначити вибір супутника життя. Так виявлено у творі українську ментальність І водночас – причетність п'єси до сентименталізму як літературної течії, що віддає перевагу почуттю над раціоналізмом. Разом із тим долі героїв пов'язані з обставинами (хоча, ясна річ, не лише ними зумовлюються), автор дотримується міметичних принципів (художнє відтворення життя у формах самого життя), звертаючись до своєї сучасності, - ці особливості п'єси пов'язують її з реалізмом.\nЗдається, що коло замкнулося. Можливо, тому, зокрема, у цікавій роботі М. Шаповал жодним словом не згадано драматургію І. Котляревського, у полі зору дослідниці цілком слушно опиняються п'єси Г. Квітки-Основ'яненка. Тут, можливо, виявив свою силу й стереотип (який, поза сумнівами, тяжів і досі над мисленням дослідників – і не лише молодшого покоління) "народності", "фольклорності", навіть "реалізму" "Наталки Полтавки" (див. переважну більшість літературознавчих видань), у кращому разі – її "просвітительського реалізму". "Реалізмоцентризм" щодо української літератури, здається, найдовше зберігав свою силу. Дуже прогресивною на час виходу "Історії української літератури XIX ст." (у трьох книгах), виданої Інститутом літератури імені Т.Г. Шевченка НАН України у 1995-1997 роках, була "прив'язка" твору до Просвітництва як загальноєвропейського явища (лише – з якого "боку"?.. Класицизм же існував і в цю добу). Одначе надто важко, як виявилося, відмовитися від акцентування на "визначальній ролі" соціальних обставин, на "причинних зв'язках між людиною й середовищем" у формуванні особистості й мотивів її поведінки. Можемо, нарешті, наголосити: стосовно персонажів Котляревського ці фактори значно перебільшувалися, - з найкращими, ясна рїч, намірами. Аргументи Наталки щодо того, що пан возний "нерівня" їй, "бідній дівці", послаблює вона сама словами ніби й непомітними - "та й по всьому я вам не під пару"; остаточно все перекреслює виборний; "Наталка обманювала вас, коли говорила, що ви їй нерівня. У неї не те на серці..." І на нетерплячу репліку возного "А що ж би такеє?" - повідомляє: "Уже не що, другого любить..." Не можна, щоправда, сказати, що соціальні мотивування у творі цілком відсутні. Але, уважно вчитуючись у текст, мусимо бачити, якою насправді є їхня роль: соціальні міркування, керуючи поведінкою людини, призводять до катастрофи в її житті, та й не лише її (згадаймо правдиву розповідь виборного - передісторію сім'ї героїні: "Но Терпило, понадіявшись на своє багатство, почав знакомитись не з рівнею, бач, заводити з повитчиками, з канцеляристами, купцями і цехмістрами..." тощо). Значно потужнішим, навіть за наявності відомих куплетів возного, є тут мотив Долі: розділені соціальним статусом виборний і возний разом співають пісню про Долю сумну. Значне місце у п'єсі посідає мотив "надії на Бога" та Його всесильності ("все у Його владі й волі"); лише живучи з цими істинами, герої отримують здійснення своїх бажань і прагнень. Загалом слушним є висновок М. Яценка: "< ... >суть конфлікту в творах Котляревського полягає не в зіткненні класових інтересів, а в порушенні індивідами загальнолюдських морально-етичних принципів" - з невеликим конкретизуючим уточненням: християнських принципів. Логіка описаних подій визначається Вищим Законом. Закохані, зустрівшись після довгої розлуки, співають куплети:\n...Бог поможе серцям вірним пережити муки;\nДуші наші з'єдналися, з'єднались і руки.\nЦе підтверджує і Микола: "Так, Наталко! Молись Богу і надійся од Його всього доброго. Бог так зробить, що ви обоє незчуєтесь, як і щастя на вашій стороні буде." Прикметне, що серед персонажів твору немає негативних – носіїв зла. Кожен із них є живою особою, зі своїми слабинками, житейськими проблемами: грішить, упадає в розпач і гнів, помиляється, і часом непоправно, нарікає на долю, але не забуває Бога і мірою своїх сил намагається виконувати Заповіді, передовсім - "Возлюби ближнього, як самого себе". Тож, коли доходить до проблемних ситуацій, - як каже Микола, - "От такові-то наші полтавці! Коли діло піде, щоб добро зробити, то один перед другим хватаються".\nМимоволі згадується репліка Вольтера – людини не просто світської, а й досить сміливої в питаннях віри та моралі: "Ідея Бога необхідна, як закони". Коли слово "серце" постійно звучить і в мові, і в піснях Наталки, то це цілком природно. Однак це поняття виявляється не чужим і для возного Тетерваковського, і в тому не-має жодної авторської іронії, скоріше є християнське співчуття: кожна людина – хоч дивакувата, грішна, хоч навіть лиха – має серце, яке завжди прагне любові. Можна навіть припустити, що у долі возного, як і в його несподіваній самопожертві, є частина біографії душі Івана Котляревського (рокованого на самотнє – безсімейне – життя). Цілком серйозно, без жодної іронії каже про нього Наталка: "Такий пан – письменний, розумний і поважний". У цих словах звучить Іще один важливий акцент, який на той час набував дедалі більшої гостроти – осмислення неабиякої ролі освіти і місця письменної людини серед загалу. Варто наголосити, що возний Тетерваковський є першим в авторському списку дійових осіб п'єси (хто вперше бере її до рук, може подумати, що він є головним героєм). Далі ніде його прізвище не виникає – так ніби підкреслюється його самотність у селянському середовищі. Дослідник О. Русов на початку XX ст. зробив спробу "реабілітувати" Возного, оскільки на цей час уже склалася традиція показувати його на сцені як старого й непривабливого чоловіка, часом і не дуже розумного, - ніби забували, що тим самим знижується і образ Наталки. А в І. Котляревського цей персонаж палко закоханий і до того ж шляхетний чоловік, котрий прагне законного шлюбу. Це особливо яскраво виявляється, якщо порівняти його з графом Альмавівою з трилогії П.-О. Бомарше. Справді, є підстави говорити і про чесні наміри Тетерваковського, і навіть про його моральний подвиг у фінальній сцені, про здатність поступитися своїми інтересами, своїм ніби вже й здобутим щастям.\nОдначе до ідеального героя возний не вивищується. Автор бачить його негативні риси: певну самозакоханість, схильність до брехні, нехай і "в пользу ближніх", виправдання "закону сили", хабарництво. Та все ж возний не однолінійна особа. Його вади є симптомами хвороби цілого суспільства, і він усе те бачить: "Хто тепер – теє-то як його - не брешеть і хто не обманиваєть? Повір мені: єжелі б здесь собралось много народу і зненацька ангел з неба з огненною різкою злетів і воскликнул: "Брехуни і обманщики!., ховайтесь, а то я поражу вас..." - єй-єй, всі присіли би к землі совісті ради". Цілком очевидна іронічність і водночас самоіронічність цього монологу, адже Тетерваковський має досить розуму й освіченості, щоб усвідомлювати себе частиною людності. Поняття "совість" для нього не пустопорожнє слово, персонаж просто відсуває його на периферію свідомості – для життя в цьому суспільстві воно не є актуальним. Тому і знамениті куплети возного слід розуміти не як його особисту мораль, а скоріше як сумне авторське спостереження навколишнього життя.\nВідповідно й перероблено І. Котляревським відому поезію Григорія Сковороди. Справжнім виявом розуміння персонажем дійсності є його міркування: "Блаженна лож, когда биваєть в пользу ближніх, а то біда – теє-то як його, - що часто лжем ілі раді своєй вигоди, ілі на упад других". Заслуговують на увагу прийоми подання драматургом повчальних сентенцій, загально моралістичних міркувань. Уже 1885 року О. Кониський помітив класицистичну, по суті, умовність, а на його думку, - невідповідність міркувань персонажів І. Котляревського їхньому рівневі освіченості. От його спостереження над мовою Наталки: "< ... >вона, як і мати її, часто говорять речі, яких не почуєш в українськім народі" - то, вважав дослідник, не відповідає їхній справжності, тобто, з'ясуємо мовою термінів, реалістичності. Далі веде О. Кониський: "< ... > замісто простоти у Чупруна проскакує щось розумне: він розказує іноді таке, що не всякий чумак знає. < ... > Додам тут к слову, що у Котляревського звичайний гріх – усі говорять у його речі не під їх розвій. Візьмімо хоч Тетяну. Молодиця вона проста, може, й не учена зовсім грамоти, а говорить якось по-книжному, інде по-панськи, говорить так, як не говорять українки". Реалістичному мисленню письменника ті класицистичні умовності видаються "гріхом".\nСправді, у тексті п'єс І. Котляревського бачимо ряд висловлювань, які суттєво перегукуються з моралізаторськими сентенціями драматургїв-класицистїв. Згадаємо хоча б репліки Стародума з "Недоростка" Д. Фонвізіна, що відрізняються лише деякою багатослівністю: "Всякой найдет в себе довільно сил, чтоб быть добродетельну < ... > не делать того, что б совесть угрызала", та ще: "Прямую цену уму дает благонравие. Без него умной человек – чудовище. < ... > Умного человека легко извинить можно, если он какого-нибудь качества ума й не имеет. Честному человеку никак простить нельзя, ежели недостает в нем какого-нибудь качества сердца. < ... > Достоинство сердца неразделимо". В аспекті даного дослідження видається недостатньо обґрунтованим і визначення жанру "Наталки Полтавки" як "соціально-побутової драми", і навіть запропоноване М. Яценком – як "міщанської драми". Чому І. Котляревський визначив жанр "Наталки Полтавки" та "Москаля-чарівника" як "опера"? Вочевидь, не тому, що в них є чимало пісень, які виконують "роль" оперних арій.\nКомедія традиційно (іще й до появи правил класицизму) в професійному театрі вважалася низьким жанром. У наукових працях важко знайти чітко визначену послідовність процесів жанрових змін. Доречно тут звернути увагу, наприклад, на академічну "Историю русской драматурги" (1989), зокрема на заголовки відповідних розділів: "Драматургия русского классицизма. Трагедия", "Драматургия русского классицизма. Комедия", "Комическая опера ХVІІІст." – так, ніби цей жанр не "вписувався" в рамки класицизму, хоча й інших якостей мовби ще не набув. "Комічну оперу", зокрема російську, дослідники пов'язують із жанром "слізної" комедії, де героями виступають "представники середовища, яке до того не зображувалось у п'єсах, - селянства; виникла ж вона ("слізна комедія") " в кінці XVII - на початку XVIПст. в Англії, а потім стала широко популярною у Франції й усій Західній Європі". Деякі з них, зокрема "Збитенник" Я. Княжніна, "Мельник – чаклун, брехун і сват" О. Аблесімова та ін., завдяки турботам І. Котляревського йшли на сцені Полтавського театру, як і комедії Я. КняжнІна "Хвалько" та "Диваки", О. Писарєва "Лукавін" (переробка п'єси Р. Шерідана "Школа лихослів'я"), П.-О. Бомарше "Севільський цирюльник", Ж.-Б. Мольєра "Пан де Пурсоньяк" та інші. "Наталку Полтавку" та "Москаля-чарівника" цікаво порівняти з популярними тоді виставами – побачимо чимало подібностей, а ще більше відмінностей (як на мене, українські твори багато в чому виграють), - і тим переконливішим стає висновок про оригінальність і національну специфіку творів І. Котляревського. Твердження про "побутописання" в п'єсах нашого драматурга цілком позбавлені підстав: жодних описів інтер'єру традиційного українського житла, вбрання, звичаїв тут не знайдемо. Усі ремарки в них, до речі, подано російською мовою. У "Наталці Полтавці" є така інформація: "< ... >село при реке Ворскле...улица малороссийских хат", а в яві 3-ій дії 2-ої читаємо таке: "< ... >Возный выходит от Терпилихи с перевязанною рукою шелковым платком. Выборньш в белом рушнике через плечо, каковые дают в Малороссии старостам при сватанье". У "МоскалІ-чарІвнику" – ще цікавіше: крім таких назв інтер'єру, як "изба" та "горница", знаходимо "етнографічні" деталі - "с белым домашним хлебом", та ще у відповідь на запитання солдата, щоби його заплутати, Тетяна називає кілька предметів - "діжка, корито, ночви, горшки, макітра, поставець, гладуші, козубенька, кошик, діжа, підситок, решето". Щоправда, специфіка сюжету змушує ще згадати кілька страв: ковбаса пряжена, курка печена, "спотикач" - наливка "з вишень свого садка". Оце й увесь "побут" в обох творах. Відсутнє навіть створення "другої природи" за канонами класицизму, натомість є лише спонуки для читача або ж режисера-постановника "бачити" ті елементи оформлення сценічного простору, які він спроможний уявити.\nУ контекст епохи І. Котляревського ставить інформація його біографа про наявність у домашній бібліотеці письменника "кількох латинських та французьких авторів класичної доби", російських книжок – здебільшого перекладних романів письменників, "що були тоді в ходу: Августина, Лафонтена, Дюкре-Дюменіля, Коттень, Жанліс, Радкліф", латиномовних творів і доробку французьких класицистів, які, отже, І. Котляревський читав в оригіналі. Та, беззаперечно, читав не тільки те, що мав удома. Тому висновок щодо рис поетики класицизму в його творах робимо не з цієї інформації, а з аналізу текстів. Так само лише поштовхом до зіставлень і досліджень може бути повідомлення театрознавців про те, що І. Котляревський грав на сцені роль студента Синекдохоса в п'єсі Я. КняжнІна "Невдалий миротворець, або Без обіду додому поїду": зацікавлює і загальний малюнок ролі, і деякі текстуальні збіги. За досить значного песимізму, породженого спогляданням сучасного світу, західні мислителі (Вольтер, Дідро, Руссо) не відкидали ідеї історичного прогресу, сподіваючись на благотворність Просвітництва. Водночас красномовний акцент ставить Д. Фонвізін: "Просвіта підносить лише добродійну душу" ("Недоросток", 1782). І. Котляревський, видається, більше покладався на народні етичні й естетичні традиції, відчуваючи їхню потужність в українському суспільстві, відрізаному діями імперії від національної освіти. Просвітницька ідея "природної людини" в Україні набувала іншого змісту, адже українець, навіть після всіх історичних катаклізмів, істотно відрізнявся від напівцивілізованого африканця чи наївного азіата (які ставали героями творів Вольтера, Монтеск'є та інших західних письменників). У своєрідності життєвого укладу своїх земляків драматург шукав ту рівновагу "природи" та "ідеї" (слова Петра стосовно Терпилихи "Дай Боже, щоб її природна доброта взяла верх над приманою багатого зятя" неначе почуто Богом, а суть їх поширюється у творі на всі взаємини персонажів). І. Котляревський віднаходив гармонійну ясність внутрішнього світу своїх персонажів, виявлену їхніми вчинками, що її, зрештою, можна кваліфікувати як вираження класицистичного ідеалу. Тому в "Наталці Полтавці" не виникає суперечність між націопальними та загальнолюдськими первнями. У "легкі форми оперетки", як зазначав свого часу М. Шашкевич, автор увів серйозну національну проблематику, яка постійно хвилювала українців, - "< ... > ідею необхідності взаємної поваги й рівності, що мусить усунути < ... > зверхнє ставлення до "хохлів" і створити належний modus vivendi». Класицизм, за всієї своєї універсальності, не відсторонювався від національних проблем. Дослідники відзначають, наприклад, що у творах Ж. Расіна "патріотизм завжди зростає до справжнього культу". А культ вишуканої галантності зумовлював сувору вимогливість до чистоти літературної мови. Найяскравіший вияв цієї тенденції бачимо в комедії Ж.-Б. Мольєра "Смішні манірниці", її переробку І. Криловим під назвою «Урок дочкам» (1807), природно, спрямовано вже на захист російської мови від французоманії. Традицію захисту російської мови бачимо в ряді драматичних творів – від Я. Княжнша.до О. Грибоєдова.\nУ журналі "Зритель" 1792 року один з організаторів російського театру П. Плавильщиков обстоює принципи творення національного мистецтва, розуміючи «природність» видовища як точність зображення національного характеру та правдивість показу звичаїв: "Досягти правдивості мистецтво може лише на основі народної творчості, з урахуванням специфіки національного характеру, національного смаку". Мотив захисту рідної мови, оборони честі й гідності українців, як відомо, був важливий і для І. Котляревського. Можна говоти й про вишуканість мови його п'єс – живої української народної мови, що стала літературною відтоді й донині функціонує в незмінній якості. Письменник у своїх драмах створив такий національний характер, через який можна зрозуміти сутність і нації як «особистості», тобто частини людства, і тим самим пізнати внутрішню сутність людства, невіддільною частиною якого є дана наці.\n"Наталка Полтавка" є твором, таємницю якого ще й досі цілком не розгадано. Суть його можна визначити трьома взаємопов'язаними категоріями: особистісне, національне, загальнолюдське. Цією п'єсою І. Котляревський одразу взяв високий тон – і в плані морально-етичному, і в художньому, - тим самим визначивши основні напрямки розвитку української драматургії, та й усієї вітчизняної літератури.\nДжерело: Рідний край. – 2003. - №2. – С. 93-98\nКлючевые слова: іван котляревський,критика на твори котляревського,критичні статті,драматургія котляревського,котляревський реферат,скачать бесплатно,українські письменники,украинские писатели 18 века,иван котляревский,критика


Фонд держмайна оцінив активи "Чернігівторф" у 14,9 мільйони гривень\nЧетвер, 2 грудня, 18:47:24\n31.05.2021 07:38 — Агенцiя\nУ листі до Прем’єр-міністра України Дениса Шмигаля Чернігівська обласна державна адміністрація наводить оцінку активів державного підприємства «Чернігівторф». Останнє, як відомо, з березня 2020 року перебуває у відомстві Фонду держмайна України та числиться серед об’єктів на приватизацію.\nМайно двох торфозаводів (Ірванцівського та Смолинського) з цехами, обладнанням та гуртожитками (10 тисяч квадратних метрів житлової площі), а також кілька гектарів території з капітальним двоповерховим приміщенням та унікальними майстернями в Чернігові оцінили всього у 14,9 мільйони гривень.\nРазом із тим Фонд держмайна подає статистику боргів, більшість яких – це пеня, яка тягнеться із 2010-го року. Це – борги попередніх директорів, які є штучно створені задля подальшої прихватизації активів підприємства. «Схема», за якою були зруйновані п’ять торфозаводів Чернігівщини, один із яких – Замглайський – був найбільшим в Європі, мав власну ТЕЦ і давав роботу понад тисячі працівників. Ці борги, згідно законодавства, давно мали бути списані, але їх не списують і саме вони є причиною кризового стану держпідприємства. Так, ФДМУ наводить суму кредиторської заборгованості ДП «Чернігівторф» у розмірі 34,9 мільйони гривень. Попри важкий фінансовий стан підприємства та спроби постійного рейдерства, торфозаводи не просто тримаються на плаву, але й гасять борги.\nУ листі говориться про те, що «Смолинський торфозавод» як структурний підрозділ – філію ДП «Чернігівторф» – передано до сфери управління Фонду держмайна України.\n«Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності» об’єктами передачі державної та комунальної власності не можуть бути об’єкти щодо яких є відповідне рішення про приватизацію, - сказано у відповіді до глави Кабміну. –…майно може бути передане у разі, якщо об’єкти пропонувались до приватизації не менш як два рази конкурентними способами, але не були продані».\nВідтак, Чернігівська ОДА обґрунтовує неможливість передачі заводу у власність громади, оскільки це нібито суперечить діючому законодавству. Разом із тим в Чернігівській ОДА не говорять про можливість дослідження походження штучних боргів і наводять цифри та занижену оцінку стратегічного держпідприємства, подану хитро зробленими торговцями державою.


Дружна команда табору «Аккорд» запрошує хлопчиків і дівчаток провести незабутні літні канікули 2017 в міському таборі!\nНова програма створена для допитливих, активних і творчих дітей.\nНа вас чекає чудовий відпочинок з однолітками, веселі спортивні змагання, творчі гуртки, майстер-класи.\nМи створили всі умови для того, щоб весело відпочити і розкрити свої таланти, розширити пізнання і знайти нових друзів!\nНаш девіз: «Відпочиваймо! Творимо! Веселимося!»\nСпорт клуб: спортивні заходи, квести, командні ігри, змагання. І все це на свіжому повітрі в Ботанічному саду!!!\nФітнес-програма «Mind Body» («розумне тіло») — заняття з карате і тхеквондо. Цілі і завдання програми — популяризація здорового способу життя, отримання основних знань і навичок з підтримки здорового і красивого тіла. Програма розроблена як для хлопчиків, так і для дівчаток.\nКлуб «Англійська — це весело!»: розмовна практика, поповнення словникового запасу. І все це — легко, весело, в ігровій формі!\nПізнавальні екскурсії — для всебічного розвитку особистості необхідно постійно розширювати свій кругозір. Ми готові допомогти в цьому, пропонуючи дітям цікаві екскурсії та можливість доторкнутися до історії, географії, біології, мистецтва. Заплановано відвідання тематичних екскурсій в Національний науково-природничий музей, Планетарій, Зоопарк, Київську національну картинну галерею, Національний музей мистецтв ім. Богдана і Варвари Ханенків, екскурсійна пішохідна програма «Історія Києва».\nКлуб творчості (Hand made) — про користь ручної праці для дрібної моторики і загального розвитку сказано багато. До того ж рукоділля — це творчість, вона розвиває увагу, вербальне і просторове мислення, розкриває творчий потенціал, привчає до праці. Наші заняття розраховані на різні вікові групи, складність завдання вибирає сама дитина.\nКиїв, вул. І.Франка, 40-Б, 1-й поверх, офіс 104\n+38 (044) 224-73-06\n+38 (044) 332-49-18


DELLA™ Перевезу вантаж евакуатор 5 тонн по маршруту Україна - Хмельницька обл.\nПеревезти вантаж Україна — Хмельницька обл., 5 тонн (відстань Україна — Хмельницька обл. ~ 394 км)\nРозділ «Необхідно перевезти / Перевезти вантаж 5 т Україна — Хмельницька обл.». DELLA™ Відстані між містами — зручний та якісний інформаційний сервіс у сфері автомобільних перевезень вантажів. Основний пріоритет у нашій роботі — актуальність інформації і точність розрахунку відстані. Дякуємо за цікавість до нашого сервісу, завжди раді бути корисними для Вас!


Експрезидента Євроради Туска оштрафували і позбавили водійських прав - НТА\nНТА > НОВИНИ > Новини світу > Експрезидента Євроради Туска оштрафували і позбавили водійських прав\nЕкспрезидента Євроради Туска оштрафували і позбавили водійських прав\nЙому було виписано штраф у розмірі 500 злотих (понад 3 тис. грн) і тимчасово позбавлено водійських прав, передає на Interia.pl.\nРечниця поліції у місті Млава Анна Павловська повідомила, що близько 11-ї години в населеному пункті Вісьнєво поліція затримала 64-річного водія автомобіля Skoda, який перевищив допустиму швидкість руху на понад 50 км. У нього вилучено водійські права і він отримав штраф.\nТуск у Твіттері підтвердив, що отримав покарання від поліції, назвавши його «адекватним» до ситуації.\n«Є порушення дорожніх правил, є покарання у вигляді вилучення прав на три місяці, 10 штрафних пунктів і штраф. Все адекватно до ситуації, я прийняв це без дискусії»,- написав Туск.\nТуск їхав зі швидкістю 107 км/год, що значно перевищує допустиму швидкість руху у населеному пункті.\nЗгідно з польським законодавством, у Польщі водійські права можна втратити, зокрема, за спричинення ДТП, перебування за кермом під впливом алкоголю чи психотропних речовин, перевищення водієм допустимої швидкості руху на визначеній ділянці дороги на понад 51 км/год.\nТуск упродовж 2007-20014 років був прем’єр-міністром Польщі, в 2014-2019 роках займав посаду президента Євроради. З липня цього року є лідером найбільшої опозиційної партії Польщі «Громадянська платформа».\nРаніше повідомлялося, що трасу у Каліфорнії засипало доларами.


Твір Божевілля Дон Кіхота Мігеля де Сервантеса\nГоловна Інше українською Твори Твір Божевілля Дон Кіхота Мігеля де Сервантеса\nБожевілля Дон Кіхота Мігеля де Сервантеса\nКоли я роздумую над образом Дон Кіхота та його мандрами, пригодами й сутичками, то мені стає сумно, і ось чому. Цей безсмертний твір Великого Іспанця задумувався, як пародія на лицарський роман. Цей жанр сам по собі не є ні поганим, ні хорошим, але в часи Сервантеса багато другорядних шкребців (письменниками їх і не назвеш) паразитували на ньому, заробляючи гроші. Мігель де Сервантес, будучи справжнім гурманом від літератури, побажав висміяти бридкі твори, в яких за красивими словами та зворотами не причаїлось ані крихітки здорового глузду, а композиції повторювали одна одну просто феноменально. Забігаючи вперед, сміливо можна сказати, що це вдалося письменникові якнайкраще: після виходу «Дон Кіхота» лицарський роман як жанр вмер без права на воскресіння. Але сталось і те, на що Сервантес, починаючи працювати над своїм романом, не розраховував: замислений як засіб для глузування, Дон Кіхот виявився таким повнокровним, яскравим і сильним, що зміг вийти з-під пера (а власне і з-під волі) письменника і, в свою чергу, захопити в полон думки дона Мігеля, які й обговорював він разом із Санчо Пансою протягом усього твору.\n...У нашому світі дуже часто плутають відсутність глузду та божевілля з невідповідністю тим правилам, які було прийнято в суспільстві, і яких всі дотримуються. Пригадується приказка «якщо тебе вилікували, це ще не значить, що ти став здоровим, це значить тільки те, що ти став як всі». «Бути як всі» — ще не означає бути розумним, тверезим, адекватним, так само як і «НЕ бути як всі» апріорно не свідчить про божевілля й безглуздя. Це свідчить лише про те, що дехто насмілився кинути виклик стаду овець (оцініть належно мою алюзію одночасно й на святе письмо, і на «Дон Кіхота»!), не звертаючи увагу на тяжкі палиці пастирів.\nОсь чому мені сумно. Але добрий, трохи смішний і невимовно близький лицар (до речі, який втілив у собі справжні риси захисника, на відміну від тих півнів, які могли лише хизуватися перед своїми дамами серця) розважив мою тугу. Що ж до мудрого народною мудрістю Санчо Панса — вірного зброєносця і товариша нашого лицаря, то він розповів мені багато цікавого з нелегкого життя іспанських селян і знайшов для мене у своїй (поки що не загубленій) торбині цибулинку та декілька шкоринок хліба.\nІнше на тему: Твір Божевілля Дон Кіхота Мігеля де Сервантеса


Зморшки чи ні? Що таке кільця Венери і як з ними боротися HealthApple\n4 Червня, 2021 2 Червня, 2021\n1 Що таке кільця Венери\n2 Причини появи кілець Венери\n3 Способи боротьби з кільцями Венери\n3.1 Застосування косметики\n3.3 Апаратні методики\n3.4 Хірургічні методики\n3.5 Масажі та гімнастика\n4 Допоміжні методи\nГоризонтальні складки на шиї можуть утворюватися і в юному віці. У чому причина їх появи, як з ними впоратися і що варто очікувати від найпопулярніших способів корекції?\nЩо таке кільця Венери\nБільшість фахівців сходяться в тому, що називати кільця Венери істинними зморшками не зовсім правильно. Зморшка – це залом на шкірі, що утворився або в результаті мімічної активності, або в процесі старіння шкіри під дією різних зовнішніх факторів, при цьому кільця Венери можна виявити й на шиях дітей і підлітків. Це пов’язано з особливістю будови м’яза шиї – платізма.\nУ кожної людини воно індивідуально. Платізма може йти єдиним шматком, покриваючи шию, може поділятися на ділянки, між якими будуть залишатися фасції (сполучнотканинна оболонка навколо м’язи), а вони теж можуть розташовуватися по-різному. Звідси й виникають ці складки, кільця Венери – у когось вони є з дитинства і з віком тільки посилюються, а у когось і в більш зрілому віці можуть практично не проглядатися.\nТаким чином, кільця Венери – це поперечні складки або заломи на шиї, з’являються через ряд фізіологічних особливостей ще в юному віці та посилюються згодом.\nПричини появи кілець Венери\nЗгодом горизонтальні смуги на шиї можуть посилюватися через те, що шкіра тут не так щільно кріпиться до м’язів, як на обличчі. Через постійні активних рухів голови тканини перетягуються, посилюючи горизонтальні складки. Плюс з віком сама якість шкіри змінюється як на обличчі, так і на шиї.\nКрім вікової причини, виділяється десять факторів, що впливають на появу кілець Венери:\nГенетика. Дуже часто складки на шиї можна спостерігати ще у дитини. З роками вони лише поглиблюються разом зі структурними змінами в області дерми, м’язів, зв’язок.\nПостава. Звичка сутулитися, ходити з опущеною головою сприяє погіршенню кровообігу, посилює птоз, формує друге підборіддя – в такому положенні голови шансів у платізми розтягуватися і витягуватися немає, тому звичка сутулитися і дивитися в ноги посилює складки.\nЗахоплення гаджетами.Постійний зоровий контакт з екранами телефонів і планшетів призводить до викривлення шийних хребців і напрузі задньої поверхні шиї, в той час, як передня поверхня розслаблена і зморщена.\nЗаняття спортом.Звичайно ж, не всі, а здебільшого включають роботу з важкими вагами. При підйомі штанги та гантелей м’язи шиї та обличчя перенапружуються.\nТравми, операції та опіки. Будь-які рубці стають причиною нерівномірного розподілу шкіри, в цих зонах вона стає менш еластичною і сковує певні рухи.\nСон на животі. Абсолютно нефізіологічна для голови та шиї становище. Щоб упевнитися в цьому, спробуйте повернути голову на бік і протримається в такому положенні хоча б десять хвилин. Це важко. Сон в такому положенні по кілька годин формує складки та борозни на бічних поверхнях шиї.\nГормональний дисбаланс. Зокрема, захворювання щитоподібної залози, метаболічні порушення та багато іншого.\nНеправильні техніки самомасажу. Призводять до переобтяження шкіри та можуть стати причиною в’ялості.\nПроблеми на стику зі стоматологією. Гіпертонус жувальних м’язів, проблеми з зубами та суглобами щелепи.\nНестандартна міміка на обличчі. Парези, звички жувати на одній стороні або напружувати одну сторону обличчя частіше другої.\nСпособи боротьби з кільцями Венери\nЯкщо повернутися до будови шиї та згадати, що кільця Венери утворюються через специфіку побудови м’яза і волокон фасцій, то стає зрозуміло, чому будь-якої косметичний догляд у вигляді кремів, сироваток, масок та інших засобів просто фізіологічно не може впоратися з кільцями Венери. Жоден крем не здатний проникнути під шкіру, туди, де розташовується м’яз.\nАле при цьому за допомогою домашнього догляду можна поліпшити якість шкіри. А на тлі здорової, доглянутої шкіри горизонтальні складки на шиї вже не будуть так явно впадати в око.\nЯкісний догляд за шкірою шиї повинен в першу чергу зміцнювати колагенові волокна, які відповідають за щільність шкіри. Чим щільніше і міцніше шкіра, тим менше проявляються кільця Венери.\nЯк ще боротися з кільцями Венери? Сучасна естетична медицина пропонує розв’язувати проблему горизонтальних складок на шиї, як і будь-яку іншу естетичну проблему, за допомогою ін’єкцій, апаратів, хірургії та масажів.\nВ юному віці при хорошій щільності шкіри шию можна розгладити за допомогою ін’єкцій м’яким філером.\nІн’єкції добре покращують якість шкіри не тільки обличчя, але й області шиї. Відмінно працюють ін’єкції з препаратами на основі колагену. У їх складі міститься готовий колаген, будівельний матеріал для власного колагенеза шкіри. Курс з трьох процедур з інтервалом між процедурами у два тижні ущільнить шкіру і зробить її більш пружною, згладивши заломи.\nДля вироблення власного колагену і поліпшення якості шкіри рекомендується вводити й препарати на основі полімолочной кислоти. Ін’єкції також застосовуються для ліфтингу шиї.\nХороший ефект може дати й тактика ослаблення натягу фасції. Наукові дослідження показали високу ефективність ботулотоксину.\nІснує безліч апаратних методик для стимуляції вироблення колагену в шкірі шиї.\nНаприклад, методика використання високо світла, світла певної довжини хвилі. Вона хороша тим, що не тільки стимулює вироблення колагену, а й вирівнює тон шкіри, а також зволожує її. Методика інфрачервоного термоліфтінга (нагрівання шкіри до 42 градусів) створена для стиснення старого колагену .\nСвоєю чергою фракційний голчастий радіочастотний ліфтинг стимулює вироблення нового колагену, змінює молекули старого колагену, тобто робить його більш молодим і таким чином скорочує шкірний клапоть.\nДосить часто для ефективної боротьби з кільцями Венери однієї лише апаратної методики не вистачає. Апарати, як правило, зміцнюють шкіру. Відбувається вплив фізичного фактора на хімію процесів в шкірі, в результаті чого шкіра підтягується та ущільнюється. Але говорити про те, що сам залом зникне, не можна. На це не здатен жоден апарат, яким би чудовим він не був. Щоб ліквідувати залом, після апарату потрібно ввести під шкіру філер. Ефект від синергії двох методик – ін’єкційної та апаратної – тримається від шести-восьми місяців до року.\nБільшість хірургів вважають, що хірургічні втручання для видалення кілець Венери не виправдані.\nЩоб розв’язати проблему активного провисання шкіри шиї, хірурги застосовують платізмо-пластику. Під час операції шкіру підтягують через невеликі розрізи під підборіддя і під вуха або за вуха. Постає питання, в яких випадках розумно вдаватися до такого серйозного втручання.\nЦе виправдано при яскраво вираженому другому підборідді. При великому надлишку шкірного покриву. Наприклад, якщо людина сильно схудла і в неї не тільки провисає друге підборіддя, а й шкіра на шиї опускається до ключиць своєрідною гармошкою. У таких випадках краще не витрачати час, а відразу звернутися до хірурга. А після того, як набряки та синяки зійдуть нанівець, якщо є охота (бажання) можна довести шию до ідеалу, обробивши її філером.\nМасажі та гімнастика\nКільця Венери можуть посилюватися через спазмування платізми. Тому мета будь-якого масажу і гімнастики – розслабити шию.\nЗатискачі в м’язовому корсеті на спині негативно впливають на поставу. А чим більше ми сутулимося, тим більше спазмується м’яз шиї. Ось чому важливо стежити за правильною поставою. Крім того, допоможе і найпростіша гімнастика для розслаблення платізми, яку варто виконувати щодня вранці та ввечері: потрібно максимально випрямитися, низько опустити плечі, розслабити шию та опустити голову назад. Тридцять секунд в такому положенні розслаблюють платізму .\nСамостійні масажі та гімнастика самі по собі прекрасні. Гімнастика впливає не на шкіру, не на кільця Венери, а на м’язи шиї. А масажі поліпшують кровообіг, харчування шкіри, що покращує її стан. Зі складками, зморшками та заломами вони не впораються, але загальний вид цієї зони, звичайно ж, поліпшать. Іноді радять використовувати вакуумні баночки для самомасажу.\nПеред тим, як робити самомасаж, потрібно проконсультуватися з фахівцем. Цей масаж досить болючий і трудомісткий. Але він дуже добре розбиває жирові пакетики в зоні шиї, вони стають більш м’якими, роблячи заломи теж більш м’якими. Прописати такий масаж без наочної демонстрації в кабінеті косметолога вважається неприпустимим, тому що шкіра на шиї досить тонка. Тут можна наставити синців, і тоді сам метод буде дискредитований.\nПропонуємо звернути увагу і на допоміжні методи розв’язання проблеми, наприклад тейпірованіе і бандаж. Вони не ущільнюють шкіру, а всього лише підтримують її. Якщо зробити тейпірованіе, то можна зменшити наплив шкіри з боку брил і підборіддя. Шкіра буде не так сильно тягнутися вниз, як раніше, і складки з заломами зменшаться. Чи не будуть зайвими і всілякі бандажі, наприклад, бандаж, який надягає на ніч. Він підтримує шкіру в нижньощелепній зоні. Таким чином формується кут підборіддя, а оскільки від підборіддя до шиї тягнеться єдиний шкірний клапоть, стан шиї теж поліпшується.


У Володимирі змагалися силачі. ФОТО | ВолиньPost\n24-го серпня з нагоди Дня Незалежності України у Володимирі-Волинському біля стін культурно-мистецького центру відбувся турнір з пауерліфтингу.\nУчасники змагалися у жимі лежачи та у піднятті гирь, - пише БУГ.\nПодібний захід уперше провели у Володимирі-Волинському. Про це розповідають організатори: тренер спортивного клубу “Любарт” Микола Крайнов і начальник міського управління сім’ї, молоді та спорту В’ячеслав Петрук.\nУчасть у спортивних змаганнях взяли спортсмени з Володимира-Волинського, Турійська та Турійського району, міста Рівне та інших міст і населених пунктів. Турнір був видовищним і зібрав під стінами культурно-мистецького центру глядачів різного віку. Свої сили в піднятті гирь і у жимі штанги лежачи випробовували як хлопці, так і дівчата. Усі охочі могли зареєструватися під час перебігу змагань. Багато таких виявилося серед військовослужбовців 39-го ЗРП.\nА тепер детальніше про результати змагань. Серед дівчат найбільшу кількість разів (87) за 5 хвилин підняла 16-тикілограмову гирю Ольга Макаренко. Друге місце дісталося Ірині Корзун (76), а третє – Аліні Корзун (70).\nПіднімали 16-тикілограмові гирі і юнаки. Так серед юніорів 1-ше місце отримав Микола Сергіюк, який підняв гирі 33 рази за 5 хвилин. Другу сходинку зайняв Влад Циганков із результатом 28 підйомів.\nУ чоловічій групі старше 18-ти років перше місце зайняв Назар Квашук, який підняв гирі по 24 кілограми 37 разів. Другим став Микола Крайнов (35), а третім – Костянтин Дубовий (7).\nРезультати вправи жим лежачи на один раз серед чоловіків: 1-ше місце – Віктор Смичук (100 кг), 2-ге – Олександр Федорук (150 кг), і 3-тє – Павло Качан (135 кг). Місця визначали в залежності від ваги спортсмена.\nПризові місця за цю ж вправу серед юніорів зайняли Влад Данилюк (100 кг), Назар Книш (105 кг) та Валентин Торчинюк (70), які посіли 1-ше, 2-ге і 3-тє місця відповідно.\nУ вправі багатоповторний жим штанги вагою 55 кг лежачи результат серед юніорів наступний: 1-ше місце – Назар Книш (40 разів), 2-ге – Влад Данилюк (29), і 3-тє – Олександр Сокура (21).\nЧоловіки піднімали на кількість штангу вагою 75 кг. Найкраще впорався з завданням Андрій Книш, який підняв штангу 50 разів. Другим став Олександр Федорук (44), а третім – Павло Качан (25).\nСеред дівчат цю вправу виконала одна спортсменка – Христина Кондратюк – яка підняла штангу у 30 кг 102 рази. Тобто загалом дівчина підняла 3 тонни і 60 кілограмів.\nПереможців турніру нагородили грамотами, медалями та подарунками.\nУчасники клубу “Любарт” з Володимира-Волинського, а також керівники та тренери дякують усім спонсорам, які дають можливість місцевим спортсменам виступати достойно на змаганнях різних рівнів.\nТеги: спорт, Володимир-Волинський


Фома: «Мрію вставати вдосвіта і косити траву»\nГоловна Архів журналу 2008 рік № 3(27), березень 2008 р. Фома: «Мрію вставати вдосвіта і косити траву»\nСергій Фоменко, він же Фома, фронтмен гурту «Мандри», почав кар’єру артиста у вісім років. Щоразу, коли видавався вільний від школи ранок, він умикав вініл із Адріано Челєнтано та починав вибивати двома лінійками диван. Спробував би хтось тоді не погодитися, що то — ударна установка. Згодом він змінив диван на баян і з ним закінчив музичну школу. Але у свої шістнадцять цілковито віддався гітарі. З нею більше двох років мандрував автостопом по містах України, Білорусі, Прибалтики, Росії. Повернувшись до Києва, працював у культурній сфері — був двірником у Києво-Печерській Лаврі, гардеробником в Археологічному музеї, монтувальником сцени в Молодіжному театрі, кур’єром і ді-джеєм на радіо, співав у столичних переходах пісні, які писав сам. З 1997 року Сергій Фоменко пише тексти пісень і музику професійно — з гуртом «Мандри» подорожує просторами країн і музичних стилів.\n— Сергію, переспів повстанської пісні «Сьогодні нас Карпати зустрічають» твоя остання робота?\n— Найсвіжіша. Я виконав цю пісню на сцені фестивалю «Молода Гвардія», який вистрілив у Києві 19 лютого. Фест засвітив невідомий для багатьох пласт української героїчної пісні і став, без пафосу, відкриттям. Я сам для себе відкрив цю пісню десь місяць тому. Олег (Скрипка, засновник і організатор фестивалю — ред.) запропонував кілька варіантів, я послухав і вибрав: «Сьогодні нас Карпати зустрічають, а завтра знов Волинь вітає нас, відтак поїдем просто аж на Київ, Полтаву, Харків і рідний нам Донбас...» Круто, як для 40-х років минулого століття. Я співав і відчував, що росте мій дух. Патріотична лірика як документ часу і документ емоцій, як відбиток героїчної доби, має дуже потужну енергетику. Коли слухати диск1, це також відчутно.\n— Ти є автором майже всіх пісень групи «Мандри». Куди зник ваш виразний ліричний фолк, фолк-рок? Вийшов диск «Дорога» — і Фому слухачі не впізнали...\n— Зміна у стилі «Мандрів» справді є. Почалася вона з громадянських пісень «Не спи, моя рідна земля», «Знову день переходить у ніч». В такій же стилістиці зроблена «Дума про Кармелюка» — це зовсім нова пісня, звучить поки що лише на концертах. Захотілося трохи відійти від етностилю, принаймні в альбомі «Дорога». Ми додали трохи реггей, електроніки, диско. Експериментуємо, бо не хочемо бути групою, яка засіла в якійсь одній ніші — наприклад, фолк-року — і втішається. Ми граємо дуже розмаїту музику — і фолк, і панк, і рок, і поп, і романси, бо хочемо бути різними. Тому на запитання про стиль я кажу: немає вузького визначення, є музика в стилі «Мандри».\n— То що, Сергію, ти вже не лірик?\n— Я все ще лірик, я все ще романтик, сподіваюся — невиправний. Більшість мелодій, які до мене приходять, — ліричні. І частина наступних альбомів напевно буде саме такими. Зараз на студії звукозапису ми готуємо нову пісню, на яку плануємо зняти кліп — «Будемо разом». Вона про любов, про стосунки закоханих. Має стати шлягером.\n— Ідея пісні виникла з реальної ситуації?\n— Так, і так буває майже завжди. В кожній пісні є відбиток якоїсь концентрованої реальної ситуації.\n— Пишеш на емоційному підйомі?\n— Частіше — після нього. Але взагаліто — без правил. Мелодія переважно приходить, коли сама хоче. Немає передчуття, що ось-ось, зараз вона станеться. Показова історія: спав, і мені наснився звукоряд. Прокинувся, включив свій мобільний, наспівав і записав ноти. Ранком глянув — дуже класна мелодія, схожа на весільну коломийку, почав з нею працювати. Якщо би не зберіг, точно забув би. Буває й по-іншому: приходить бажання взяти гітару і щось пограти. Сидиш отак, торкаєш струни — і рядок за рядком складається пісня.\n— Яка з пісень є для тебе найдорожчою — найбільш випещеною, викоханою, а може —вимученою?\n— Все ж таки «Не спи...». У створення цієї пісні і у її виконання ми, всі «Мандри», вклали найбільше емоцій.\n— У 2006 році група відіграла сто концертів. То був рекорд «Мандрів». А минулого року ви його взяли й побили. Не чуєшся тепер виснаженим?\n— Минулий рік ми справді прожили в автобусі. Дуже багато проїхали доріг, полили потом майже півтори сотні майданчиків. Природно, втома присутня. Стрибаючи вже десять років на сцені, після особливо інтенсивних гастролей ми всі відчуваємо, що потребуємо відновлення. Для мене воно — у сні, в усамітненні з книжкою. Можу взяти Шевчука, Андруховича, може бути Нестайко — залежно від настрою, і так за два-три дні приходжу в норму. Тоді вже починаю хотіти на природу, на повітрячко. Я люблю гуляти вночі по Києву. Люблю на вєліку гайнути на Десну...\n— Який маєш байк?\n— Гарний такий — Scott, позашляховик. Він мене в Києві замучився чекати. І я вже відчуваю серйозний підрив покрутити педалі. Як тільки потеплішає, одразу на маршрут. Зазвичай проходжу його так: з Печерська, бо я там живу, через Аскольдову могилу, по парковій алеї серед старезних дерев, до пішохідного мосту і вистрибую на Труханів острів. Перетинаю його весь аж до Московського мосту, потому з’їжджаю в Парк дружби народів, і ним дістаюсь до Десни — до того місця, де вона впадає в Дніпро. Там уже роблю перепочинок, купаюся. То моє улюблене місце в околицях міста. Простір, вода — щастя.\n— На лижах катаєшся?\n— З гір — ні.\n— Люблю ходити на лижах — гуляти на бігових по більш-менш рівнинній місцевості. Гірські лижі, на мій погляд, — мейнстрім. Тому в горах я віддаю перевагу санкам. У мене є великі сани, і без них не минає жодна зима в Києві. Як є сніг, я йду, наприклад, у Ботанічний сад на Печерську. Там прикольні гірки, і я там катаюся. По вечорах, буває, так катаюсь, аж гай шумить. Якось аж санки поламав.\n— Ти такий активний...\n— Активний не я, активний у нас в «Мандрах» Салман, наш перкусіоніст. Він на своєму Scott-і більше двадцяти країн світу відкрив. А Карпати і Крим просто вздовж і впоперек з’їздив. Його байк — з карбону, це шедевр сучасних спортивних технологій. Думаю, зовсім скоро про них обох заговорить країна. Салман пише книгу про свою велосипедну подорож Кубою. Колоритні були пригоди — його там за шпигуна мали. Я читав уривки з рукопису: цікаво, смішно, місцями — навіть геніально.\n— Стиль життя групи «Мандри», отже, цілком відповідає її назві?\n— Маємо раз на рік коротку відпустку. І як випадає нагода, а ми стараємося, щоби вона випадала, подорожуємо всі разом. Як от по Бугу і по Дністру на катамаранах. Наш сплав Dnister-блюз — ото була справжня мандрівка. Ніякого тобі пафосу, офіціозу. У кожного — весло і спальник, на всіх — одне небо, одна річка, один дощ і один вогонь в кінці дня. А місця які! А які сюжети...\nЯкось пристали до берега, щоби купити овочі. Село — глушина: кілька хат, стара церква, магазин. Дід накопав нам картоплі зі свого городу, здоїв козу. Пішли до церкви, а ноги босі, брудні, мусили їх об траву витирати. Батюшка в храмі співав — ми сльози тамували. Отримали такі сакральні відчуття! Повертаємося до магазину, а там конкретна більярдна, і на «Однорукому бандиті» в фойє вусатий дядько з донькою грає... Якби не гітара на борту, я б зовсім відірваним себе відчував.\n— Куди вирушите цього року?\n— Маємо охоту — в Карпати. Але планувати складно, все залежить від графіка гастролей. Не секрет, що професійні українські музиканти живуть за рахунок концертів. Дуже дорого бути незалежною українською групою — знімати кліпи, видавати диски, працювати в студії, поновлювати інструменти. Все це коштує десь від 100 тисяч доларів на рік. Якщо продуктивний колектив, то може знадобитися й більше. Гроші треба заробити. А що вони заробляються переважно концертами, то ми цим і займаємося.\n— Чому вас не видно на карпатських фестивалях?\n— Якщо ми отримуємо пропозицію, цікаву з фінансової точки зору, ми її приймаємо. Але не завжди у організаторів локальних фестів є фінансова змога запросити певну групу. Останній раз «Мандри» грали на дуже драйвовому карпатському сейшені «Європа-Центр» у Рахові. Я особисто отримав від виступу гору приємних емоцій. До того ж купив там собі крайку і вишиту сорочку.\n— Кудись її вже вдягав?\n— Здається, на один із концертів «Країни мрій» («Країна мрій» — міжнародний етнографічний фестиваль, проходить у Києві). Узагалі-то в мене не одна, а п’ять вишиванок. Всі різні. Найстарша, що їй вже більше 100 років, — найбільш панська: ткана з льону, з мережками. Мені її подарували в Одесі, після концерту. Цю сорочку я вдягаю лише на особливі оказії. В тур-презентацію нашого першого «живого» альбому «Мандри в Країні мрій» я брав з собою, здається, полтавську сорочку — вишиту, як кажуть майстри, білим по білому. В ній співав у Дніпропетровську.\n— До кожної з десятьох пісень на диску «Мандри в Країні мрій» ти написав віршований вступ. Що іще подаруєш найближчим часом своїм прихильникам?\n— За планом цієї весни ми маємо перевидати альбом «Дорога». До нової редакції додамо ремікси пісень «Любов», «Ти в серці моїм», «Дорога», три кліпи на ці пісні і цілком нову річ «Будемо разом». А от що буде далі — surprise! Зараз ми працюємо в студії, записуємо матеріал, а що воно з того вийде? Я вірю, що є великий Божий задум і що людина живе відповідно до нього. Тому ретельно своє життя не розплановую і в далеке майбутнє не зазираю.\n— Але мрієш?\n— Ще й як. Мрію видати тексти пісень «Мандрів» — деякі з них цілком самодостатні поезії. Мрію мати будиночок десь високо в Карпатах, і щоби недалеко було джерело. Мрію вставати вдосвіта і косити траву. І дихати, дихати смачнючим карпатським повітрям.\nДля мене, людини придніпровських степів, у повітрі розчинена сама магія гір. Вийшов на пагорб, вдихнув на повні груди — і відчуваєш, як змінюєшся. Плечі розправляються, голова підводиться, очі горять. Орел стаєш — не чоловік. Гори підносять дух людський, принаймні саме це я відчуваю. Карпати, Альпи, Піренеї, Кримські та Балканські гори, які я знаю — всюди однакові відчуття. А коли повертаєшся додому, в цей наш урбанізований світ, і знову занурюєшся в химерну пластикову метушню — welcome to hell — то втрату цього піднесення носиш довший час, як глибоку скалку в серці. Щем гоїть знання: є гори, а в горах є спокій, велич, інший світ...\nПерший концерт — 24 грудня 1997 року.\nКоманда: Сергій Фоменко (Фома) — вокал, гітара, Сергій Чегодаєв (Чиж) — бас\nгітара, Леонід Белєй — акордеон, Андрій Занько — барабани, Салман Салманов Мамед\nогли — перкусія.\nКонцертна діяльність: Україна, Польща, Франція, Велика Британія, Португалія, країни Балканського півострова, Білорусь, Росія.\n1998 рік — «Мандри»\n2000 рік — «Русалки», «Романсеро про Ніжну Королеву»\n2002 рік — «Легенда про Іванка та Одарку», перевидання «Романсеро...»\n2006 рік — «Дорога»\n2007 рік — «Мандри в Країні мрій»\nКліпи: «Романсеро про Ніжну Королеву» (1998), «Картата сорочка» (1999), «Русал\nки» (2000), «Орися» (2002), «Вітре-цигане» (2003), «Калина» (2005), «Не спи, моя рід\nна земля», «Любов» (2006).


Типовий Франківськ - В Івано-Франківську працюють над створенням соціально-культурної карти міста (ФОТО)\nНезабаром в Івано-Франківську з`явиться соціально-культурну карта міста. Долучитися до нанесення на неї урбаністичних феноменів та креативних локацій закликають усіх іванофранківців.\nВ антикафе STANTSIYA відбулася презентація-обговорення карти. Як розповів ініціатор проекту Богдан Дубильовський, такі карти є в багатьох відомих світових містах. Потрібні вони не лише туристам, а, передусім, – мешканцям міста, щоб знайомитися, дружити, працювати, відпочивати, разом вирішувати проблеми.\n«Це буде інтернет-карта, на яку кожен мешканець зможе наносити особливі місця в Івано-Франківську. Відповідні локації ми поділили на 4 категорії: позитивні, негативні, торгівля та харчування, а також категорія «різне». До прикладу, франківці на карті зможуть визначити місця позитивного міського простору. Такі піктограми будуть мати зелене забарвлення. Це місця, де франківці люблять проводити час,відчувають себе щасливими та своєрідно приховані скарби міста – емоційно близькі мешканцям. Також до позитивних можна віднести місця, де є безкоштовний душ, вай-фай, точки утилізації батарейок,спортмайданчики і таке інше», – розповідає ініціатор проекту Богдан Дубильовський.\nКрім цього, на карту будуть нанесені локації, які на думку мешканців, носять негативну енергетику. Такі місця відзначатимуть червоним кольором. Тут відбувається найбільша кількість гоп-стопів чи ДТП, зграями живуть безпритульні собаки, місця, де є нелегальна забудова чи справляють нужду люди без місця проживання.\nЖовтим кольором на карті будуть відзначені особливі місця торгівлі та харчування. Такі як, місця продажу соняшника домашнього смаження, заклади, які надають знижки туристам, велосипедистам чи місця, де можна купити дешеві колготки, попити домашнього квасу і т.д.\nЧетверта категорія, відзначена на карті бежевим кольором, – «різне». Сюди увідуть міські локації, які також є особливими, проте не підходять у попередні категорії, своєрідний мікс.\n«Суть ідеї – пожвавити громадське суспільство, щоб мешканці міста почали знайомитися один з одним, із сусідами, разом вирішувати якісь питання, створювати нові проекти. Карта – це фон. Моя мрія, щоб завдяки цій карті сусіди почали збиратися і робити собі майданчики, фарбувати під`їзди і такі інше, щоб не чекали на державу чи на когось», – зазначає Богдан Дубильовський.\nУнікальність карти полягає в тому, що додавати нові локації зможе будь-хто в будь-який час. Більше того, на сайті кожну піктограму можна буде обговорювати, як в соцмережах, тобто додавати коментарі та фотографії.\n«Це швидше буде, як портал чи форум. Хтось із чимось не погоджується, хтось з кимось іде на каву і вирішує ту чи іншу проблему. Наразі на карту вже нанесено 100 локацій. Ми сподіваємося, що франківці активно включаться в цей процес і таких особливих місць на карті стане набагато більше», – каже ініціатор проекту.\nКрім цього, карта також буде розповсюджуватися у друкованому варіанті.\nНад створенням карти працює невеличка команда дизайнерів та громадські активісти. На даному етапі проекту всі витрати – кошти ініціаторів створення карти. Проте, для того, щоб запустити сайт активісти сподіваються на отримання гранту від британського уряду.


Врятувати 2020 можна: Adjè та Bickerstaff.666 показують як у новій кампанії для Альфа-Банку — CASES\nВрятувати 2020 можна: Adjè та Bickerstaff.666 показують як у новій кампанії для Альфа-Банку\nЗа всіма відчуттями 2020 рік, як вічне колесико загрузки, яке крутиться, та ніяк не грузиться, до якого додали пандемію, карантин, пожежі, шість затемнень і ретроградний Меркурій.\nЗдебільшого, бренди обходять тему жахів, які ми пережили й часто продовжують удавати, що нічого не сталося. Але Альфа Банк, разом з Bickerstaff.666 та Adjè не з лякливих. Розповідаємо, як у 2020 році апокаліпсис знімати.\nКлієнт — Альфа-Банк, один із провідних банків України. Продукт — кредити готівкою.\nРозробити ATL кампанію про кредити готівкою, для передноворічних ефірів. Креатив, самим Новим роком не обмежили, тому перед Bickerstaff.666 завдання стояло таке — зробити кампанію на переддень Нового Року, у якій не буде нічого про Новий Рік.\nКредити найчастіше беруть під кінець року і для того, щоби швидше закрити невирішені питання з ремонтами й бізнесом, тощо. Та у 2020 життя трохи змінилось. І навіть просто новий кухонний куточок може стати головною радісною подією року, на фоні всього, що відбувалося останні 365 днів.\nОскільки події, цього року нагадують тривалий голлівудський блокбастер, сценарій якого написав Нолан під чуйним керівництвом Тарантіно. Альфа Банк сміливо вирішує закінчити це надто вже затягнуте кіно.\nПоки в ролику йде боротьба за виживання — на білбордах з’явилися рімейки обкладинок культових фільмів про кінець світу.\nМораль: дивитися на армагедон набагато приємніше з віконечка відремонтованої кухні, а Альфа Банк раптом що, на той ремонт позичить.\nМені здається, є дві людські якості, які можуть хакнути цей чудовий рік — сміливість та самоіронія, а краще їх комбінація. Мати сміливість бути самоіронічним, коли навколо несеться лють. А от зайва драматизація, навпаки, робить із нас загнаних звірів. Щасливий працювати з цією темою та контртемою в рамках одного проєкту\nрежисер проєкту Євгеній Красуля.\nДля реалізації ідеї було залучено продбюро Adjè. Масштабні декорації загальною площею 480 м2, побудова вражаючого своїми розмірами світлового сетінгу на понад 60 світлових пристроїв, конструкція спеціального софтбокса для пристроїв площею більше 500м2. На вході в павільйон можна було зустріти десятки загримованих зомбі та розбитих машин. Людям, які попадали на знімальний майданчик, ставало моторошно. Тотальна атмосфера апокаліпсису.


На Тернопіллі життя 24 дорослих і 1 дитини опинился під загрозою - 0352.ua\nНа Тернопіллі життя 24 дорослих і 1 дитини опинился під загрозою\n08:15, 22 вересня 2011 р.\nЛюди, котрим врятували життя, пересадивши нирку, тепер опинилися без ліків. Придбання препаратів здійснювалося за кошти державного, обласного та місцевих бюджетів, але обласний та місцевий бюджети вже вичерпали свлї можливості, а з держбюджету ліків цього року не надходило, - повідомляють "Подробности". Вартість місячного курсу ліків для одного хворого становить близько 16 тис. грн., але для тернополян з їхньою найнижчою в Україні зарплатнею це сума астрономічна, та й в аптеки потрібний препарат не поступає.\nЛіки, отримані в поліклініці 2 місяця тому, хворі змушені розтягувати на необмежений час, довільно зменшуючи дозування, а дехто вже декілька тижнів не приймає ліків, як наслідок - різке погіршення самопочуття, незадовільний стан, що підтверджують лабораторні аналізи.\nМихайло Буртняк, нач. управління охорони здоров'я Тернопільської області, пояснює:\n- Проблема була в тому, що бюджету державний в цьому році, яким нам передбачено фінансування препаратів на суму 700 тисяч гривень практично до цього часу не фінансувався.\nГоловний трансплантолог України Олександр Никоненко визнає ситуацію критичною і заспокоює: один з препаратів вже придбано, за декілька днів поновиться його постачання, а вже 5 жовтня завершиться тендер на закупівлю інших ліків, і проблема буде знята протягом місяця.\nЯк витримати місяць без життєво необхідних ліків 25 хворим з пересадженою ниркою на Тернопільщині (а серед них одна дитина), ніхто не пояснює.


Як на око відміряти 5 г солі\nВизначити вагу 5 г солі на око можна кількома способами...\nЄжевика Натчез: опис, характеристика, відгуки\nЄжевика Натчез - широко затребуваний серед споживачів с...\nЩеплення плодових дерев - справа тонка. Але ця наука ці...\nЯкому садоводу-любителю не хочеться самостійно посадити і виростити дерево? Мова йде не про просту сосну або березу, а про справжнє фруктове дерево, яке по осені порадує його власника соковитими і апетитними плодами. При виборі саджанців плідних порід дерев слід звертати першочергову увагу на сорт і відповідність його вашим кліматичним умовам.\n1. Розпочніть роботи з вирощування плодових дерев з вибору та купівлі саджанців. При виборі віддайте перевагу фермерським господарствам і невеликим приватним розплідникам, які реалізують саджанці садівникам. Справа в тому, що в невеликому за розміром господарстві простіше вирощувати якісний посадковий матеріал.\n2. Купуйте саджанці по можливості восени. Це дозволяє оцінити товар всебічно і навіть помацати його листочки. Бажано вибирати саджанці з жовтими або червоними листочками, вже готовими опадати. Такі деревця завершили процес вегетації, деревина визріла і готова перенести зиму.\n3. При виборі саджанців зупиніться на тих зразках, які мають висоту 50-100 см, товщиною з олівець. Коренева система повинна бути в достатній мірі розвинена. Якщо ви купуєте абрикос або грушу, особливу увагу зверніть саме на корінь, який повинен бути прямим, товстим, без сильних розгалужень.\n4. Куплений саджанець на добу замочіть у воді. Якщо ґрунт вже підмерз, сховайте саджанці в підвал, а якщо земля готова до посадки дерев, посадіть саджанець на підготовлене для нього місце. Буває, що саджанці перед продажем обробляють глиняним розчином для кращої збереження; обов 'язково змийте його перед посадкою.\n5. Посадочну яму зробіть таких розмірів, щоб у неї вільно помістилася коренева система. Як правило, слива або яблуня на родючому ґрунті не виходять за межі посадкової ями. Помістивши в яму саджанець, заповніть її землею і гарненько пролийте водою. Вносити перегній або будь-які добрива на даному етапі не потрібно.\n6. Щоб підвищити родючість піщаного або кам 'янистого ґрунту, в міждурядах передбачте посадку квітів, овочів, земляники.\n7. При осінній посадці забийте навколо саджанця чотири колечі на відстані півметра від деревця. При настанні холодів обтягніть колишки мішковиною і засипте саджанець тирсою. Навесні, коли почне пригрівати сонце, таке утеплення видаліть.\n8. Не прагніть на першому році підрізати гілки або коріння дерева. Листовий апарат по весні обробте стимуляторами росту і підгодуйте саджанець мінеральним добривом. Формувати плодове дерево і повноцінно підгодовувати починайте тільки на другий рік після посадки. Мине кілька років, і ви зможете насолодитися першими плодами, вирощеними своєю працею.