Імена перших князів Київської Русі (етимологія)\tІмена перших князів Київської Русі (етимологія)\t16.01.2017\t21874\tІван Ющук\nЗ літописів відомі п’ять імен перших князів Київської Русі: Кий, Щек. Хорив (їхня сестра Либідь), Осколд і Дир.\nІмена ще язичницькі. Але якого походження? Найавторитетніший “Этимологический словарь русского языка” М.Фасмера так тлумачить ці імена: Кий — від загальної назви кий, Щек — "неясно”; Хорив — від давньоперської назви гори Haraiva; Аскольд (Осколд) — з давньоскандинавського імені Hoskuldr, яке нібито означає “сивоголовий”; Дир — нема пояснення; Либідь — із давньоскандинавського імені Ulfheiðr. Те саме повторено й в “Етимологічному словнику української мови”. В Інтернеті ім’я Дир пов’язують з готським dyr чи djur “звір”. Виходить, що Руссю правили іноземці, за винятком хіба що одного — Кия, ім’я якого безсумнівно слов’янське. Насправді ж, імена всіх п’яти перших князів і їхньої сестри — слов’янські, праукраїнські. Насамперед треба мати на увазі, що наші далекі предки мали зовсім інші імена, ніж ті, що узвичаєно давати людям тепер. Вони відображали різні обставини родинного життя, риси характеру, побажання і могли бути однозвучні із загальними назвами предметів, тварин. Для імен обирали звичайно слова-архаїзми, які і звучали величніше, і менше сплутувалися з побутовими назвами.\n1. Ім’я Кий походить від загальної назви кий (у давньослов’янській мові звучало кыи, як і тепер в українській). Але це слово в ті далекі часи мало дещо інше значення. Про це свідчить значення спільнокореневих слів як в українській, так і в деяких інших слов’янських мовах. Наприклад, у сербській мові слово киjа (варіанти киjак, киjача) ― це “груба сучкувата палиця з потовщеним кінцем, яким ударяють”, “довбня”; у болгарській мові кияк має одне із значень “булава”. В українській мові киянка ― “дерев’яний молоток”, діалектне киях ― “качан кукурудзи”, “рогіз”. У близькій до слов’янських литовській мові слово kujis означає “молоток”. Корінь кий той самий, що й у слові кувати, кую (тут відбулося чергування у ― и, як у словах: дух ― дихати, сухий ― висихати). Таким чином, можна зробити висновок, що первісно ім’я Кий означало “окута залізом довбня”, “булава”.\n2. Ім’я Щек в українській мові можна співвіднести хіба що із словами тикати, тичка, сутичка (корінь тик). Початковий звук ш у ньому походить з префікса с-, як у слові щастя (старослов’янське съчѧстьнъ) чи щепа (від зчепити), а звук т зазнав чергування з ч, як у слові густий — гуща. Його значення прояснюється при зіставленні з іншими мовами. Зокрема, з ним споріднені німецьке слово Stich (запозичене російською мовою як штык), що колись означало “спис”, а також англійське stick (в українській мові воно запозичене як стек), яке й тепер означає, крім іншого, “колоти”, “полювати зі списом”. Отже, у давнину слово Щек, як є підстави припускати, означало “спис”.\n3. У слові Хорив, коли його зіставити з такими словами, як красивий, правдивий, сміливий тощо, виділяється суфікс –ив і корінь хор. Цей корінь зберігся в словах хоробрий, хороший (які колись могли бути синонімами). Можна, отже, здогадуватися, що ім’я Хорив у давнину сприймалося як “сміливець”.\n4. Жіноче ім’я Либідь споріднене з латинським alba “біла” (ця частина є в словах альбом, альбатрос, альбінос), з німецькою назвою річки Elbe “Ельба”, що має слов’янську назву Лаба, первісне значення якої так само “біла”. Білий колір в українців виступає як символ краси: Причарувала біле личенько (Нар. пісня); Біле личко, чорний вус (І.Котляревський); Не вимили біле личко сльози дівочі (Т.Шевченко). Ще порівняймо італійське bella “прекрасна” і наше біла. Тому можна припускати, що ім’я Либідь скоріш усього означає “красива”, “красуня”.\n5 В “Этимологическом словаре” М.Фасмера подано маловідоме тепер слово оско́рд “велика сокира”, “ковальський інструмент для приковування головки бойової сокири”, старослов’янське оскръдъ, словенське oskrd “гострий молоток для насікання каменів у жорнах”, польське oskard “кирка”. Пов’язане зі скорода “борона”, скородити “боронувати”. Це так у М.Фасмера. До цього переліку слід додати ще верхньолужицьке woškrot “молоток для насікання каменів у жорнах”. У “Словнику української мови” (т. V) це слово подано у сполонізованій формі оскард — з голосним а замість закономірного о. Первісно звук р тут був складотворчим і в українській мові мав дати звукосполуку ор, не ар — як маємо в слові торг (у польській мові targ), І пояснення: “Те саме, що кирка”. Що це за інструмент, свідчить речення, взяте з твору К.Гордієнка: “Оскардами не лише зрубують навар в котлах, — дізнався Оверко, — а також тешуть дикий камінь”. У літописах ім’я одного з двох убитих варягами київських князів часто записують не тільки у формі Аскольд, а й у формі Осколдъ — з початковим о без м’якого знака. То, може, воно те саме, що й оскорд, тобто Велика Сокира? Але ж ці слова не зовсім однакові, щоб їх можна було беззастережно ототожнювати: в імені князя маємо звук л, а не р, як у слові оскорд. Тим часом у слові оскорд є збіг двох проривних приголосних — р і д. А українська мова, де може, уникає такого збігу: хрест, а не “крест”; хто, а не “кто”; розмовне дохтор, а не “доктор”; ім’я Віхтір у творі С.Васильченка, а не “Віктор”. Отже, і в імені князя один з двох проривних внаслідок регресивної дисиміляції мав перейти на щілинний. В українській мові р звичайно змінюється на л: рицар — лицар, рибарити — рибалити, мурує — муляр (не “мурар”!). Тож є всі підстави ім’я Осколд ототожнювати з таким грізним у ті часи видом зброї, як оскорд — Бойова Сокира! До речі, дієслово скородити, від якого, безперечно, й утворено ім’я Осколд (префікс о- в цьому імені надає відтінку доконаності дії), ще й дотепер зберігає значення “завдавати ударів”. У “Вирі” Григорія Тютюнника читаємо: “Де тільки яка заваруха на ярмарку або на храму, де пахне бійкою, — безпремінно й Інокентій там треться… Вривається з гиркою- фунтовичком у кулаці — і пішов скородити направо й наліво”. Те саме значення дієслово скородити має і в Т.Шевченка: “За що скородили списами Московські ребра??. Засівали, І рудою поливали… І шаблями скородили”.\n6. Значення імені Дир (не Дір!) легко встановити, якщо взяти до уваги словенську мову. У ній dir (читається [дир]) — біг, чвал; dirka — змагання зі швидкості; dirkati — змагатися з бігу. У російській мові цей корінь зберігся у слові удирать, в українській він зредукувався в звороті дати драла й у словах дременути, драпати. Отже, ім’я князя Дира переконувало його одноплемінників, що він незрівнянний бігун. Це була одна з неодмінних рис справжнього воїна. Пригадаймо, як цю якість високо цінували стародавні греки. Отже, з повною підставою можна припускати, що імена перших князів Київської Русі мали такі значення: Кий — Булава, Щек — Спис, Хорив — Сміливець, Осколд — Бойова Сокира, Дир — Бігун, Либідь — Красуня. Адже й християнські імена творилися так само від загальних назв: Петро — Камінь, Микола — Переможець, Олексій — Захисник, Кузьма — Краса, Леон — Лев тощо\tТеги:\nІван Ющук\tTweet\n15. 06. 2017\t401\tДетальніше\n06. 05. 2017\t1024\tДетальніше\n22. 04. 2017\t411\tДетальніше\n08. 29. 2016\t766\tКатегорія: Радіопрограми\tГість програми: Василь Степанович...\tДетальніше...\tБогдан\n09. 18. 2016\t413\tКатегорія: Музика\tВиконує кобзар Василь Литвин\tДетальніше...\tОй на горі два...\n03. 17. 2016\t519\tКатегорія: Музика\tДетальніше...\tРозмова про...\n04. 26. 2016\t407\tКатегорія: Відео\tДетальніше...\tСоціальні мережі


Микола ДРОБНОХОД - ПРО ПРОБЛЕМУ «НАЦІОНАЛЬНОГО» В УКРАЇНСЬКОМУ ДЕРЖАВОТВОРЕННІ\nПРО ПРОБЛЕМУ «НАЦІОНАЛЬНОГО» В УКРАЇНСЬКОМУ ДЕРЖАВОТВОРЕННІ\nНаше сьогодення – це початок ІІІ тисячоліття в історії людства. І якщо початок І тисячоліття в світовій історії пройшов під знаком чекання месії, початок ІІ ознаменувався пророцтвами кінця світу, то початок ІІІ тисячоліття дедалі більше усвідомлюється як реально можливий кінець історії людства.\nАдже саме в цей час розвиток світової цивілізації супроводжується постійним і все більшим загостренням кризових явищ: голоду, злиднів, духовного спустошення особистості, порушення людської психіки, невиліковних хвороб, екологічних катастроф, торгівлі людьми витонченої злочинності, тероризму, різного роду конфліктів, руйнівних (поки що локальних) війн, зростаючої загрози світового термоядерного конфлікту.\nСьогодні це вже не привиди, а очевидні реалії, продиктовані передусім впливом так званої глобалізації, перед тиском якої людство чим далі просто капітулює. До цього спонукає і те, що повсякчас ми чуємо і бачимо, як під впливом глобалізації, тісно поєднаної з науково-технічним прогресом, відбуваються приманливі зміни в стандартах життя, в природі економічного зростання в умовах формування «суспільства знань», можливостях ділової активності людини через широке впровадження в усіх сферах життя інформаційних і комунікаційних технологій. Ми в захопленні від того, що знання, інформація та технологічні інновації стають провідною продуктивною силою.\nТим часом глобалізація – це шлях до:\n– оновленого капіталізму (неоімперіалізму), що ґрунтується на насильницькому домінуванні невеликої групи багатих країн над бідними і призводить до поглиблення прірви між цими країнами; врешті-решт за таких умов відсталі країни і їх народи мають реальні перспективи для зникнення.\nСьогодні Україна через відсутність чітких і усталених орієнтирів державотворення та стратегії самоствердження і безпеки у європейському і світовому вимірах, відставання в економічному розвитку та безлад у політичній сфері відчуває досить високий негативний вплив ризиків, пов’язаних з глобалізацією. Безумовно, цьому сприяє географічне положення України у так званій «буферній» («санітарній») зоні між Європейським Союзом і Російською Федерацією, що суттєво обмежує можливості самостійного розвитку.\nНепросто Україні дати адекватну відповідь глобалізаційним викликам з урахуванням її реального стану в цивілізаційному розвитку.\nАдже, попри високопарні заяви тих, хто при владі, про економічне зростання держави, реальність виглядає дещо по іншому.\nНині Україна належить до пострадянських країн із перехідною економікою і за рівнем доходу на душу населення ($ 1950 за даними на 2007 р.) займає 131 місце в світі. Якщо зростання ВВП у країнах-лідерах на 60 – 90 % забезпечується впровадженням нових технологій, то внесок високих технологій в економічний розвиток України становить лише 0,7 %. [*]\nУ структурі економіки держави переважає сировинна складова, яка має виразну тенденцію до збільшення. У 2007 р. частка сировинної продукції в Україні становила 68,5%, високотехнологічної – менше 5%. Енергоємність ВВП в Україні є однією з найбільших у світі й становить 0,89 кг у. п./ дол. США. Ці витрати втричі більші, ніж у розвинених країнах. Для порівняння – у Польщі цей показник уже в 2005 р. дорівнював 0,34 кг у. п./ дол. США. За іншими обчисленнями ця різниця виглядає ще більш шокуючою.\nМатеріально-технічна база промисловості України на 60% є зношеною або морально застарілою. За наявної інтенсивності оновлення основних засобів (4 – 5 % щорічно) для повної модернізації промислового комплексу України знадобиться 25 – 35 років.\nПри величезних можливостях аграрного виробництва (Україна має реальний потенціал забезпечити продуктами харчування понад 200 млн. людей) за роки незалежності наше сільське господарство доведено фактично до стану руйнації. І замість того, щоб експортувати сільгосппродукцію, українці вимушені споживати сумнівної якості зарубіжне м'ясо, цукор, овочі та фрукти. Уже сьогодні економічний розвиток України відстає від провідних держав світу, як мінімум, на 50 років. У глобальному вимірі Україна презентує себе, в основному, як донор дешевої робочої сили і сировини та споживач імпортних товарів.\nУсе це врешті-решт зумовлює низькі показники в соціальній сфері України. Так, у загальноєвропейському рейтингу за купівельною спроможністю вона займає 39 місце із 40 (1487 євро на людину за 18 – 27 тис. євро на людину в країнах першої десятки), за зростанням заробітної плати – 59 із 60. За індексом людського потенціалу Україна посідає 76 місце серед 173 країн світу (у 1990 р. було 45 місце), за якістю життя – 98 із 111. За рівнем смертності наша країна серед країн Європи поступається лише Росії.\nЩе більш разючими виглядають наведені показники з урахуванням того, що Україна займає провідні позиції в світі за природно-ресурсним потенціалом. За деякими оцінками, природно-ресурсний потенціал нашої держави у розрахунку на душу населення в 1,5 – 2 рази перевищує цей показник США, в 4 рази – Німеччини, в 12 – 15 разів – Японії.\nВисновок випливає сам собою: українське суспільство не може дати собі раду через системну професійну неспроможність влади, відсутність належного інтелектуального забезпечення в національному державотворенні. Останнє пов’язане не стільки з нестачею інтелектуального потенціалу (людського капіталу) в державі, скільки з відсутністю запиту на інтелект з боку влади.\nСкладається враження, що владна когорта сама не здатна чесно і об’єктивно оцінити ситуацію в державі, тим більше запропонувати ефективні реформування на найближчий час та віддалену перспективу.\nТим часом у глобалізованому світі принцип змагальності, а точніше – конкуренції, зумовлює виснаження (відтак – занепад) одних держав іншими, які на цьому етапі розвитку виявилися сильнішими, економічно розвинутішими. Вони, сильніші, стають все більш агресивними, ненаситними. Треба розуміти, що ніколи більш сильна держава свої дії не спрямує на зміцнення слабшої держави. Слабшу державу їй простіше використати для власного розвитку, а точніше – збагачення.\nСьогодні основною зброєю держави-хижака є деморалізація суспільства держави-жертви, спустошення свідомості, протистояння національній гідності, що, в свою чергу, призводить до послаблення віри, національної культури, традицій. Таким чином, руйнується імунна система держави, і вона стає хворою, а її народ – легко маніпульованим. Нинішній послаблений стан України зумовлений застосуванням саме такої зброї, зброї, якої не видно, від якої стає начебто веселіше, краще жити, тобто по-європейськи. Насправді ж це глухий кут, болото, а в результаті – соціально-економічне банкрутство. І все це відбувається під гаслом ринкових відносин, які визнано єдино правильним способом розвитку. Проте саме споживацько-ринковий світогляд разом із викривленою демократією штовхають українську націю в безодню. Народ біднішає, морально деградує, спивається, вдається до наркоманії, вимирає.\nІз року в рік в умовах численних невизначеностей державотворення, як у каламутній воді, відносно невелика група багатих людей гіперболічно збільшує свої статки, а решта все більше скочується до злиднів. Сьогодні в Україні 10% найбагатших людей володіє 75% багатств і доходів країни. Якщо врахувати, що в решти 90% населення України є також певне соціально-економічне розшарування, то можна впевнено констатувати, що 10% найбідніших, а це понад 4 млн. людей, які не можуть звести кінці з кінцями, складають безпросвітне соціальне дно українського суспільства. Для них патетика гуманізму і демократії є не чим іншим як пустим звуком. Безумовно, за таких обставин держава й нація несуть непоправні збитки.\nІ коли це відбувається за відомої всьому світові нездоланної корупції (про вчителів, лікарів, працівників ДАІ тут не йдеться), а жодного корупціонера за всю історію незалежної України не було притягнуто до відповідальності, то не важко дійти висновку: не мають українці сьогодні повноцінної, справедливої держави, маємо лише її імітацію. І наведеним негативним тенденціям не буде кінця-краю аж поки не стане реальністю єдність у суспільстві, єдність нації.\nПроте в контексті нинішнього стану держави цього досягти надзвичайно важко, але й іншого виходу не існує. Або нація об’єднається, або все так важко здобуте втратить. Згідно з законами суспільного розвитку без належної єдності людської спільноти побудова розвиненої цивілізованої держави не можлива, якою б багатою за природним ресурсним потенціалом держава не була.\nПобутує думка, що ідея єднання української нації має реалізовуватися через вирішення економічних питань, економічне зростання, добробут тощо. Але це є не що інше як оманлива солоденька наживка, яка ніколи не спрацює. Адже людина від природи, як слушно оцінює М.Бердяєв, шукає в житті не змісту життя, а благ життя. Тут треба додати – благ і насолод і без будь-яких обмежень. То хіба можна у суспільстві значною мірою морально деградованому, вкрай роздертому матеріальною нерівністю, творити національну єдність на тому, що роз’єднує людей у їхній біологічній еволюції, у конкурентній, часто не рівній боротьбі за виживання.\nТим часом єдність нації, якщо вона має на меті зайняти достойне місце серед сильних націй світу, може відбутися лише на основі високих морально-світоглядних цінностей, справедливості і непідробного патріотизму. І тоді нація (без будь-яких прибамбасів, на зразок – «політична», «модерна», «азійсько-європейська»), постає як сукупність етносів, що проживають у державі, об’єднуються спільними юридичними нормами, правами і обов’язками (до яких належить і володіння державною мовою), мають духовну потребу жити разом, спільно рухатися до визначеної мети, поклавши в основу цінності культури титульного, корінного для цієї землі етносу, у нашому випадку, українського.\nЗвичайно, нам хотілося б при цьому мати 46 млн. патріотів. Це було б добре, але це – не реально. Адже патріотизм – це високоемоційний стан душі. І чи етично та потрібно вимагати такого стану від частини громадян, що трактують Україну як «країну проживання»? Мабуть ні. Проте такі громадяни мають бути лояльними до цієї країни, сприймати існуючий тут лад, державні символи, мову, звичаї, морально-ціннісні норми. Таке правило існує в усіх цивілізованих країнах і регламентується законодавчо.\nСьогодні забезпечити собі омріяне майбутнє може лише сильна духом нація, що здатна протистояти навалі руйнівних глобалізаційних процесів, тим самим демонструючи національну гідність тих, хто ідентифікує себе з цією нацією. А, до речі, національну гідність відомий Фрідріх Шіллер визнавав найвищим ступенем моральної зрілості людини та найвищим виміром людської краси. У відсутності національної гідності він вбачав головну причину кризи цивілізації, яка спричиняє розлад людської природи і довкілля, занепад роду і його звичаїв.\nНаціональне у державотворенні має глибоке сакральне коріння архетипу українця – національні звичаї, традиції, символи, обрядовість, рідна мова, приписи і норми поведінки. Це наші енергетичні обереги, обереги людської душі й тіла. Руйнуючи їх, ми відкриваємо нашу ауру дияволу, а відтак стаємо беззахисними, втрачаємо все те, що визначено Божою благодаттю. Важко, а то й неможливо, очікувати допомоги від Господа, коли через зруйновані національні обереги душами оволодіває нечистий.\nСьогодні тільки через розумову деградацію можна не знати чи не розуміти, що в основі кожної нації, кожної національної ідеї – чи то китайської, чи французької, чи німецької – не має значення – ставка зроблена на природовідповідну культуру корінної національності. На яку культуру має опертися українська ідея, українська нація – запитання риторичне.\nУкраїнське суспільство, аби зберегти свою державність і досягти бажаної якості життя, врешті-решт має усвідомити, що національне – це не чийсь винахід, ідея, а невідворотна необхідність природовідповідної еволюції етносів, продиктована законом єдності етносу і природного середовища як фундаментальної властивості біосфери.\nРозуміння цієї істини – шлях до створення сильної держави, консолідованої української нації і прогресу; нехтування цією істиною – шлях до хаотичного борсання в океані вічних проблем та занепаду. Особливо важливого значення набуває «національне» у контексті майбутньої життєдайної світобудови, у якій збереження країн і народів за їхньою самодостатністю, а не за охопленням глобалізацією.\nЛише українські невігласи, не усвідомлюючи свого інтелектуального примітивізму, з відчайдушною скаженістю безсоромно ганьблять національне на націоналізм – цю життєдайну ідеологію виживання і розвитку. Манкуртизм людей в українській владі є чи не найголовнішою причиною всіх бід і негараздів, і з яких багата і щедра Україна не може ніяк вибратися. Якщо цього не зрозуміють українські малороси (певен, що це неймовірно), а українські патріоти не зможуть подолати цю гнилість суспільства, то реальною постає перспектива долі сучасної незалежної держави Україна подібно до долі Київської Русі, Козацької держави чи Української народної республіки (УНР).\nОй, як не хочеться здійснення цієї української традиції.\nСьогодні, коли старше покоління, як бачимо, не може нічого путнього вдіяти, логічно покладатися на нове покоління, що виростає начебто в умовах пріоритетності захисту прав і свобод людини, інтелектуального прогресу. Проте, на жаль, реалії й тут не зовсім є обнадійливими. Адже відповідні риси поведінки і діяльності людини, її любові до рідної землі, врешті-решт належної моралі і духовності необхідно виховувати. І не лише в системі національної освіти, а й через інші інституції з реалізації цілеспрямованої державної політики. А всього цього у державі поки що бракує.\nПершочергової уваги тут потребує державницьке розуміння націєтворчої ролі галузі освіти, виховання тут високоморальної, національно-свідомої особистості. Безумовно, це завдання набагато складніше і відповідальніше, ніж надання знань, умінь, навичок.\nНа жаль, робота в цьому напрямку в навчальних закладах не має чіткої цілеспрямованості й послідовності, а то й зовсім відсутня. Фактично зруйновані інституції виховної системи у позанавчальний час, розпродані і знищені дитячі садочки, а на їх місці доморощені нувориші будують хмарочоси. Тож молодь виховують вулиця, телевізійний екран, Інтернет, ігрові автомати. Все це спустошує і руйнує дитячі душі смертовбивчими та людиноненависницькими трилерами, комп’ютерними іграми, рекламою «біленької, м’якенької», «настояної на бруньках», «приємності» пивного смаку, неосяжних радощів від Nemiroff’а. Формується покоління фізично і психічно нездорових людей. Ганебно, що українську молодь спонукають до оманливих радощів і насолод Герой України Андрій Шевченко, брати Клички, силач Вірастюк, зірки шоу-бізнесу. А де ви бачите чи чуєте про виховання у молоді любові до праці?\nНе національному єднанню, а розладу і протистоянню активно сприяють політичні шоу-програми на кшталт «Свободи» та «Свободи слова».\nЯк наслідок, в Україні множиться зденаціоналізоване плем’я. Маємо багато тисяч безпритульних, зростання дитячої злочинності, наркоманію, алкоголізм, раннє табакокуріння, безграмотність, жорстокість дітей і молоді, неприйняття українцями рідної української мови, цінностей національної культури. У суспільстві інтенсивно збільшується соціальне дно. Сьогодні Україна за чисельністю самовбивць, наркоманів, ВІЛ-інфікованих, хворих на туберкульоз тощо є європейським лідером. За рівнем підліткового алкоголізму Україна посідає перше місце в світі! За даними ВОЗ, 29% підлітків шкільного віку в Україні щоденно вживають алкоголь. Друге місце у світовому рейтингу займає Україна за дитячим табакокурінням. Першість тут належить Росії.\nДедалі збільшується кількість дітей, які не навчаються. І не дивно, що у вищому навчальному закладі посеред дня за байдужого чи лякливого споглядання присутніх студент із почуття дріб’язкової помсти жорстоко вбиває студента. Нас уже не шокує повідомлення, що діти з благополучних сімей вбивають масово людей заради втіхи. Влада, на жаль, тут займає індиферентну позицію, хоча це величезна біда, і треба бити на сполох.\nУпущення у справі виховання молоді завдає величезної шкоди творенню здорової української нації як єдиної національно свідомої спільноти, що покликана досягти шляхетної мети свого життя й діяльності.\nАле, якщо бути об’єктивним, то сьогодні непросто виховувати у молоді національну гідність, коли в державі панують злидні, а корупція разом з непатріотизмом і неморальністю влади дедалі більше деморалізує суспільство, небезпечно поглиблює прірву недовіри і відчуження між народом і владою. Безумовно, що існуючий стан з вихованням молоді, насамперед, пов’язаний із загальнодержавним безладом, результати якого ми бачимо кожного дня і на кожному кроці.\nВеличезної шкоди молодому поколінню завдає сповідування сучасним суспільством, як мети життя, збагачення і ще раз збагачення та насолоди. А це не що інше, як ідеологія лібералізму. Сьогодні лібералізм розуміють як систему поглядів, згідно з якими соціальна гармонія і прогрес людства можливі лише на базі приватної власності та свободи індивіда в економіці, в усіх інших сферах діяльності. Егоїзм і єретизм лібералізму, ігнорування морально-етичних норм і духовних цінностей у боротьбі за блага і насолоди визначає цю ідеологію як вкрай небезпечну і руйнівну. Це наближає ліберальну ідеологію до сатанізму, який, як відомо, об’єднує індивідів, що втратили будь-яку духовність у гонитві за матеріальними благами. Недаремно Ватикан заради спасіння людства оголосив матеріальну ненаситність людини, до чого спонукає ідеологія лібералізму, гріхом.\nНестримна і необмежена споживацька сутність людини у боротьбі начебто за виживання є головною причиною реального поступу людського роду до своєї загибелі. Мабуть у цьому полягатиме сутність біблійного Апокаліпсису. Якщо це не так, то прости мене, Господе.\nЩодо України, то особливого занепокоєння викликає тут відсутність принципової і послідовної політики держави щодо національного виховання, яке має формувати не лише національну гідність і патріотизм людини, а й високі моральні й духовні якості. Сьогодні у владі немає жодної політичної сили, яка б послідовно і системно опиралася на національну ідеологію. Проте антинаціональних і антидержавницьких сил тут не бракує.\nНеприпустимо, щоб в Україні було так багато манкуртів, у яких одне слово «національний» викликає небачену істерію. На жаль, це не лише п’ята колона із «Руського блоку» чи «Кримських козаків», а й доморощені «колесніченки», «ковтуненки», «грачі», «симоненки», «вітренки» тощо, які проводять фактично антиукраїнську, антидержавну розкольницьку політику, що підпадає під відповідні статті Кримінального кодексу України.\nВеличезної шкоди національному вихованню та державотворенню завдає нахабна антиукраїнська інформаційна (і не тільки) політика Росії з її претензіями на державність російської мови в Україні, провокаціями, спрямованими на порушення територіальної цілісності держави, постійними образами й приниженнями українського народу. Причому це йде не лише від політичного клоуна В. Жириновського, чи заклятих українофобів К. Затуліна, Ю. Лужкова та О. Дугіна, а й від представників найвищих ешелонів російської влади. Саме з їхніх вуст набули оприлюднення заяви на кшталт, що Україна – це не держава, що Росія зробить все аж до військового втручання, аби Україна не стала членом НАТО.\nНе без впливу російської політики в Криму та з потакання Міністерства освіти і науки цієї республіки, яке очолює симоненківський комуніст Лавров, маргінал-учитель відкрито і нахабно дозволяє собі доводити учням, що немає такого народу як українці, немає української держави і тому подібне.\nІ коли на все це відповідні державні служби, передусім СБУ та Генеральна Прокуратура, належним чином не реагують, у суспільному і, що найважливіше, молодіжному середовищі формується розбрід, а не почуття національного єднання та національної гідності.\nТим не менше система освіти в Україні разом з іншими державними і громадськими інституціями має стати відповідальною за формування у дітей і молоді високої духовності, моралі, національної гідності, без чого майбутнє держави є безперспективним, а освіта – неякісною.\nГоворячи про проблеми нашого національного державотворення, не можна не враховувати і дещо з нашої ментальності, що повсякчас позначалося в історії України негативно, а часом і трагічно. Мабуть не голослівно, але з великим жалем і біллю видатний Олександр Довженко у своїх щоденниках давав не зовсім улесливі оцінки з цього приводу: «У чомусь найдорожчому, важливому ми, українці, безумовно, є народом другорядним і нікчемним. Ми – народ безбарвний, наша один до одного неповага, наша відсутність солідарності і взаємопідтримки, наше наплювательство на свою долю і долю своєї культури абсолютно вразливі. Уся наша нечуйність, боягузтво наше, зрада і пілатство, грубість і дурість на протязі всієї історії Возз’єднання України є, по суті кажучи, абсолютним звинувачувальним актом, є чимось таким, за що людство має до нас ставитися з презирством, аби воно, людство, думало про нас. У нас не державна, не національна і не народна психіка. Ми вічні парубки, а Україна наша вічна вдова».\nА згадаймо Д.Донцова: «Жодна нація не могла б похвалитися таким великим числом ренегатів, як українська».\nА ось Микола Куліш 9.10.1925 р. Аркадієві Любченку пише: «Од тупих майських, од гарячих і холодних утік на десяток день і тут до сумних прийшов висновків: немає майбутнього Україна. Бандити ми і отамани. І не прийде після нас нащадок прекрасний… І ляжемо ми трупом безславним і загородимо двері в Європу».\nМ.Сріблянський пише: «Убогість духу – наслідок нашої історії, що власне є історією зрадництва, тупості і розкрадання скарбів. Українська нація обікрала сама себе і тепер конвульсивно напружується, щоб щось створити».\nПодібно висловлювався Б.Грінченко, інші відомі українці. І все це постаті, які чітко себе ідентифікували з українською нацією, але жодною мірою не були такими українцями, про яких так критично висловлювалися.\nІ що гріха приховувати: сварки, чвари, недовіра, неприхований егоїзм, зрадництво, гіперболізовано хворобливе «гетьманське» мислення – завжди руйнували (згадаймо Київську Русь, Козацьку державу, УНР) і, на жаль, зараз руйнують Україну. На щастя, «руїнних» (за висловом О.Ольжича у праці «Дух руїни») українців набагато менше, ніж «конструктивних» (за тим же Ольжичем). Це відкриває перспективу для єднання української нації, чого наш народ сам по собі бажає і до чого готовий.\nНе дають можливості єднанню статися лише зрадливі доморощені невігласи і українофоби, передусім, ті, що при владі, яких, на жаль, тут виявилося більше, ніж можна було сподіватися. Саме такі представники українського люду були і залишаються «ложкою дьогтю у бочці меду» багатої від Бога України. Тому не стає і сьогодні покоштувати того «меду» чесному українцю.\nУ належному вирішенні проблеми надійного захисту і побудови соборної незалежної держави українська національна демократія виявляється безсилою, безпомічною, а то й просто зрадливою. І чим далі, тим очевиднішою постає руйнівна роль для України обскубаної демократичної тріскотні. Наша демократія – це лише засіб забезпечення прав і свобод багатих за рахунок безправ’я і несвободи всіх інших.\nІ тим не менше, ми всі, хто себе ідентифікує з конструктивною частиною українства, маємо не лише мати надію, а й твердо вірити і діяти, аби подолати існуючий хаос і безлад у нашому національному державотворенні.\nБожої нам усіх благодаті на цьому шляху!\n[*] Дані за матеріалами до форуму «Завтра: Світ, Україна, Я» Стипендіальної програми «Завтра. UA» Фонду Віктора Пінчука, який відбувся 16 травня 2008 року в Києві.


Як правильно заміряти пластикове вікно\nМонтаж пластикових вікон будь-якої конфігурації і габаритів починається з ретельних вимірів прорізу. Процедура проводиться за певними правилами. Навіть в однакових по плануванню кімнатах вікна будуть відрізнятися за габаритами. У будинках з з / б блоків конфігурація і розміри віконних конструкцій незначно відрізняються, але в цегляних будинках відмінності доходять до 2-4 см (менше або більше в залежності від самої будови).\nЯк поміряти віконний проріз: етап підготовки\nПочаток робіт - це підготовка правильного інструменту:\nрулетка, телескопічна лінійка з високою точністю виміру;\nстамеска (повинна бути затупленою) на 2 см;\nприналежності для обліку отриманих даних.\nЗамір віконного прорізу проводиться з боку кімнати і зовні. Отримані дані дозволяють визначити точну глибину отвору. Конструкція вікна ніколи не буває менше зовнішньої частини.\nУ деяких випадках прорізи опиняються перекошеними. Проблема актуальна для будівель із залізобетонних блоків. Вирішення цього питання - збільшення габариту вікна на величину перекосу.\nЯк визначити розміри вікна з виступом\nВіконні отвори бувають з «чвертю» і без, нестандартної форми. Для кожного типу діє своя інструкція по вимірюванню величин.\nЩоб поміряти віконну конструкцію з виступом «чверть», необхідно пам'ятати, що такий тип отвору має видимі нерівності. Щоб правильно визначити параметри отвору (глибину) визначають величину «чверті» з внутрішньої сторони кімнати і зовнішньої (вуличної).\nЗа стандартом отвори з «чвертю» заходять зовні за верхній і бічний укоси на кілька сантиметрів.\nШирина самої віконної конструкції вимірюється по укосам, розташованим із зовнішньої частини. До отриманої величині додають ще близько шести сантиметрів, щоб вікно правильно зайшло в «чверть». Важливо пам'ятати, що ширина рами пластикового вікна не більше ширини внутрішнього отвору.\nПри використанні підставочного профілю для монтажу підвіконня й відливу висоту віконної рами зменшують на кілька сантиметрів.\nДля точного монтажу відливу підвіконня повинно по висоті бути на 1-3 см вище, ніж нижня частина виступу.\nЯкщо ви вірно поміряли вікно, воно не буде перекошене, висунуто із зовнішнього боку. Сама конструкція віконної системи незначно менше отвору, завжди залишається невелика відстань для запінення.\nЯк визначити розміри вікна без виступу\nІнструкція по обчисленню висоти і ширини:\nВизначте параметри проємної частини. Щоб дізнатися ширину, проводять замір вгорі і внизу прорізу (орієнтуються на найменшу величину при розрахунку).\nВід отриманої ширини віднімають 2-4 см (для піни) з кожного боку. Отримана величина - ширина майбутнього склопакета.\nДля визначення висоти орієнтуються на праву і ліву сторони віконного отвору. При визначенні висоти також орієнтуються на меншу величину, отриману при розрахунку.\nВід меншого показника віднімають 2-4 см (для запінення) і ще кілька сантиметрів. Отримана величина є висотою віконної конструкції.\nПам'ятайте, що правильно виміряти віконний проріз зможе тільки висококваліфікований фахівець. Людина без досвіду не проведе процедуру виміру через відсутність знань всіх геометричних параметрів вікна ПВХ. Надавши недостовірну інформацію за вимірюваннями, виробник не зможе зробити вікно з максимальною точністю. Тому відповідальність лежить не тільки на компанії-виробнику, а й на замовнику, який вирішує власними силами провести складні вимірювальні роботи.\nЯкщо замовник після роботи стороннього замірника і вже доставленого компанією вікна вирішує встановити конструкцію сам, виробник не відповідає за подальші дії і наслідки. Монтаж власними силами може призвести до неправильного встановлення, деформації віконної конструкції. Тільки досвідчені фахівці можуть гарантувати високу якість робіт і гарантувати якість роботи.\nНаслідки самостійного виміру\nЯкщо ви невірно зробили замір вікна для установки, очікуйте:\nПоява щілин. Для виправлення недоліку щілини заповнюють монтажною піною.\nЗбільшення розміру профілю. Виправити недолік можна розширенням отвору.\nВ процесі експлуатації дефектного вікна відбувається деформація рами. Склопакет починає промерзати, з'являються щілини, через які холодне повітря, пил, атмосферні опади проникають всередину приміщення. Висока вологість призводить до появи цвілі і грибка, що є причиною виникнення астми, алергії.\nПрості поради віконного проектування\nВибір зовнішнього вигляду вікна для будинку, офісу визначено колірними рішеннями і формою отвору. При проектуванні враховують:\nширину похило-поворотної стулки - від 40 см;\nдіаметр вигину напівкруглої арки - 52 см;\nгабарити, форму віконних прорізів - залежать від самого проекту будівлі, облаштування підлог.\nНа сьогоднішній день патенти в хімічній промисловості набагато спрощують процес ремонту, якість перевершує всі очікування, а трудовитрати можна вважати найменшими.\nУ радянські часи для вирівнювання стін і стелі необхідні були неймовірні витрати зусиль і матеріалу. Іноді зробити абсолютно рівну поверхню або кути не вдавалося, тому вдавалися до хитрощів (округлення, випрямлення і т. п.)\nБудівельники-ремонтники з заходу стикаються з проблемою нерівності стін і стель практично в кожній квартирі. Вважається, що початок «євроремонти» належить турецькими і фінськими будівельниками. Вони стали використовувати ламінат для підлоги, дверні блоки, євро-вікна, декор панелями.\nТехнології обробки стель\nОчікуваним рішенням конструкторів стало натягування вінілової плівки на стелю. Перші такі стелі прийшли до нас з Франції та Німеччини. Проекти стель здійснювалися за кордоном і доставлялися до України вже в готовому вигляді, а установкою займалися вже місцеві майстри.\nПоступово українські фахівці освоїли технології улаштування, а виробники, закупивши всі необхідні речовини і обладнання, стали виготовляти якісні полотна. Аналізуючи українські натяжні стелі можна сказати, що:\n- відносяться до економ-сектору\n- надають непогану якість покриття\n- пристосовані для довгострокової служби\nНавіть при володінні непоганими характеристиками, вони не можуть конкурувати із закордонною продукцією. Українські стелі можна застосовувати скрізь, де не потрібна висока якість і достаток. Закордонний матеріал має велику ціну, але виглядає естетичніше і має більший термін експлуатації.\nТехнологія обробки стін\nГіпсокартон справив фурор в області будівництва. Адже це та ж штукатурка, тільки її монтаж вимагає невеликих затрат часу.\nГіпсокартон, що виготовляється в Україні, є ліцензованим. Це означає, що технологія виробництв заснована на дорогих закордонних патентах. Стосується це і до різних шпаклівок, водоемульсійних фарб і т. ін.\nНайбільш вдалою і поширеною обробкою стін є флізілінові шпалери. Спочатку це були безбарвні рулони, а далі з метою естетики краси, стали наносити малюнок і отримали сучасні флізілінові шпалери. Вони мають різну структуру і дають оригінальний візуальний ефект, в порівнянні зі звичайними радянськими шпалерами.\nОздоблювальні матеріали для підлоги\nСучасні виробники представили масу варіантів відмінної обробки - від дорогих покриттів з полімерів до наливних підлог з підігрівом. Своєю європейською якістю славляться самовирівнюючі підлоги. Хоча зараз є і українські, але вони не відповідають своїй назві «самовирівнюючі».\nВиходячи з вище сказаного, можна зробити висновок, що в даний час, найбільш якісними і поширеними є: натяжні стелі, флізілінові шпалери, наливна підлога і різні покриття.\n© 2008-2021avto-shum.comВсі права застережені УКР РУС


Цю статтю пишу не так для того, щоб знайти собі опонентів (і тим паче ворогів), як для того, щоб дати відповіді на окремі питання, пов'язані з формулюванням умов тестових завдань ЗНО з української мови й літератури та відповідей до них.\nНасамперед порівняємо формулювання умов завдань «Апостроф треба писати на місці обох пропусків у рядку» і «Потрібно поставити у на місці всіх пропусків у рядку». Як бачимо, у першому формулюванні ми пропонуємо учням апостроф написати, а в другому – літеру у поставити.\nА насправді чи пишемо ми апостроф з погляду літературного слововживання? По-перше, апостроф є надрядковим графічним знаком (до того ж розділові знаки ми також не пишемо, а вживаємо чи ставимо); по-друге, у шкільному правописі опрацьовуємо орфограму «Уживання апострофа». Тож логічно було почати формулювання першого тестового завдання з того, що «Апостроф треба поставити...».\nНавмисно не продовжую це формулювання, бо в зошиті, запропонованому УЦОЯО, цю мисленнєву операцію треба виконати на місці обох пропусків у рядку. Хоча апостроф потрібно було поставити на місці пропусків у словах рядка. Чомусь у завданні «Літеру о на місці пропуску треба писати в усіх словах рядка», а не літеру о на місці всіх пропусків треба писати в рядку.\nТак само в завданні «Немає лексичної помилки в рядку» чи не краще було б сформулювати умову «Немає лексичної помилки в сполученні слів рядка» замість? (Додаю саме «в сполученні слів», а не в словосполученні, оскільки перше поєднання слів є реченням).\nДо речі, у формулюваннях умови завдань «Апостроф треба писати на місці обох пропусків у рядку» і «Літеру о на місці пропуску треба писати в усіх словах рядка» грубо порушено порядок слів, адже за законами внутрішньої будови синтаксичних конструкцій обставина місця (на місці пропуску) має стояти в препозиції до присудка (треба поставити / писати), а прямий додаток (апостроф / літеру у) у постпозиції до нього! Отже, з погляду граматики нормативними є такі формулювання: «На місці обох пропусків треба поставити апостроф у словах рядка», «На місці пропуску треба писати літеру о в усіх словах рядка».\nТепер порівняємо ще кілька формулювань щодо дотримання цієї граматичної норми: «Правильно написано всі слова в рядку», «Неправильно оформлено пряму мову в рядку»), «Правильно утворено форму третьої особи множини від дієслова» і такі завдання, як «Кому (коми) треба ставити в реченні», «Двокрапку треба поставити, якщо...».\nПротиставляючи порядок слів у цих формулюваннях завдань, робимо висновок: в умовах перших трьох завдань прямий додаток стоїть у постпозиції до предиката, а в умовах інших завдань – прямий додаток стоїть у препозиції до предиката. Не хочу цим висновком нікого образити, але ж граматична норма, яка передбачає дотримання порядку слів, є все ж таки нормою. І бажано тоді не лише перевіряти знання різноманітних норм, а й нам, фахівцям, дотримуватися їх, формулюючи умови тестових завдань!\nНаціональною особливістю української граматики є те, що нерозщеплені присудки переважать над розщепленими. Зокрема, замість проводити дослідження надаємо перевагу досліджувати, замість здійснити аналіз – проаналізувати, замість здійснювати вимірювання – вимірювати; здійснювати реалізацію – реалізовувати та ін.\nТож чого цю закономірність не поширити на завдання, які замість нерозщепленого присудка увідповіднити містять розщеплений присудок установити відповідність? Наприклад, умову завдання «Установіть відповідність між видом речення та прикладом» бажано було б сформулювати так: «Увідповідніть вид речення з прикладом». Це, звичайно, є не так зауваженням, як побажанням для всіх, хто укладає тести (до речі, зауважу: не займається укладанням, а саме укладає!).\nВ інструктивних матеріалах до складання власного висловлення випускникам запропоновано проілюструвати «Ваші міркування посиланнями на приклади з художньої літератури чи інших видів мистецтва...» (с. 14 тестового зошита). А чи не є віддієслівний іменник посилання невмотивованою калькою з російської мови (рос. ссылка)? Цей іменник у сучасній українській літературній мові (якої ми навчаємо учнів у школі) заступає український відповідник покликання з наголосом на третьому складі. Адже ми покликаємося на думку вчених, покликаємося на художні твори і нарешті робимо покликання на наукові джерела в квадратових дужках (саме в квадратових, а не в квадратних!).\nДо речі, одне із завдань тесту потребує від учнів володіння практичними вміннями замінювати словосполучення, що містять лексичну помилку, нормативними. Зокрема, запропоновані словосполучення погляди співпадають, багаточисельні дзвінки, рішити завдання містять кальковані з російської мови слова. Тож чи варто учням це вміти, якщо ми, дорослі, самі цієї лексичної норми не дотримуємось, а посилаємося на щось і когось, замість того, щоб покликатися?!\nІ насамкінець про дистактор тестового завдання, що містить словосполучення «допоможе ввійти». На думку експертів із затвердження правильних відповідей, саме цей рядок мав бути правильною відповіддю. Таку позицію обстоюють укладачі тестових завдань та експерти, покликаючись на правила «Українського правопису», що ніби «незалежно від закінчення попереднього слова перед наступним в потрібно вживати у»!\nАле ж хочу застерегти всіх тих, хто має таку категоричну позицію! Уважно подивімося на ті приклади, які пропонує нам «Український правопис» (усі вони лише з прийменником у). А тут випадок, коли у/в є частиною слова. Якщо погодитися з такою думкою, тоді виходить, що немає місця в українській мові таким словам, як ввічливий, вважати, ввійти, ввіч, бовван, бовваніти, напіввислохлий і под., бо в усіх цих словах літера в стоїть перед наступною в? Абсурдна й непереконлива теза! Ми ж у цьому завданні говоримо про орфографічну норму, а не вимову (де першу літеру в усному мовленні передаємо губно-губним звуком [?], а другу – губно-зубним звуком [в]! З огляду на це подвоєння літер вв є досить поширеним явищем в українській орфографії, якщо дотримуватися норм позиційного чергування. Порівняймо: дослідниця вважає – дослідник уважає, бути ввічливим – був увічливим, допоможе ввійти – допоміг увійти.\nУважно прочитав опубліковане на сайті «Освітня політика» 30 квітня 2015 року інтерв'ю пана Громового з паном Лікарчуком, у якому директор УЦОЯО говорить про дуже низький рівень тестологічної культури вчителя. Але ж і рівень такої культури, як виявилося, не надто високий і в розробників тестових завдань. Щоб не було упередженого ставлення до мене, зазначу: сам особисто ніколи б не наважився складати тести з української мови й тим паче оцінювати якість тестів, розроблених іншими фахівцями, якщо б не мав відповідної освіти. Свого часу пройшов навчання з тестології й маю сертифікат Асоціації освітнього оцінювання і тестування (м. Київ).\nТому і написав цю статтю, щиро вболіваючи за якість незалежного оцінювання, а не з метою образити когось!


Новини за сьогодні, 24 травня 2018, четвер (22:32)\nКінотеатр «Ужгород» — пам’ятка архітектури світового рівня та культове для ужгородців місце. Будівлю кінотеатру в стилі експресіонізму зведено у 1932 році за проектом талановитого кошицького архітектора Людовіта Оелшлеґера (?udov?t Oelschl?ger).\nРоботи з проектування кінотеатру розпочались у 1930 році. Перша ітерація креслень за підписом Людовіта Оелшлеґера датована листопадом цього року. Згідно з ними будівля мала виразну архітектоніку так званого кристалічного експресіонізму та архітектурні деталі, притаманні цьому стилю — чітке ритмічне членування, суцільне вертикальне засклення сходовї клітини на всю висоту будівлі, вікна-ілюмінатори, сегментовані шпросами площини вікон, металеві щогли-флаґштоки тощо.\nЗгодом проект зазнав змін та отримав деякі рішення, характерні для функціоналізму — плаский дах, додатковий ряд стрічкових вікон тощо. Внутрішня планувальна структура будівлі змінилась у функціональнішу сторону. Також автор відмовився від скляного даху над пасажем — відкритий простір без зайвих деталей став пріоритетнішим і відповідав духу часу.\nЛюдовіт Оелшлеґер (чеськ. ?udovít Oelschläger) — відомий чехословацький архітектор угорського походження. Угорське ім’я — Lajos ?ry. Народився у місті Кошице у 1896 році. Найвідоміші роботи — синагога та єврейська школа у місті Кошице, кошицький кінотеатр Slovan, санаторій в Татранській Полянці, міська ратуша в Михайлівцях, будівля торгової та промислової палати в Кошице, кінотеатр Capitol в Михайлівцях, кінотеатр Scala у Мукачеві тощо. В Ужгороді спроектував ряд наступних будівель — міський кінотеатр, єврейський культурний центр зі школою, міський басейн, будівлю водогону.\nУ 1920-ті роки місто Кошице стало одним з європейських центрів розвитку культури. То був період національного піднесення, часи розбудови новоутвореної держави — Чехословацької республіки, що, звісно, позначилось і на одному з найбільших її міст. Митці, архітектори, філософи, письменники та актори мали на меті створити образ сучасної країни. Їм вдалось поєднати актуальні європейські тенденції, аванґардне мислення з національними особливостями, ідентичністю країни та міста зокрема.\nУ тому ж 1924 році на прохання родини Людовіт Оелшлеґер повертається до рідного міста Кошице і на хвилі першого успіху продовжує отримувати як державні, так і приватні замовлення — переважно на території Словаччини та Підкарпатської Русі, а згодом Угорщини. Внаслідок історичних колізій нам пощастило мати на Закарпатті кілька робіт архітектора. В Ужгороді, Мукачеві, Берегові та Виноградові можна прослідкувати професійне становлення архітектора, формування його власного стилю і відповідність до сучасних світових тенденцій в архітектурі.\nУ проектах другої половини 1920-х років відчувається захоплення мотивами архітектури Сходу, а також східнословацьким ренесансом та романським стилем. На характерних для Оелшлеґера звужених донизу колонах часто зустрічаються спіралевидні канелюри, як і на колонах романських. Сполучені напівциркульні вікна, двері з контрасними світлими обрамленнями, стилізовані мерлони у вигляді скруглених зубчиків на даху — тут можна прослідкувати паралелі як з романською архітектурою, так і зі східною.\nГоловним підрядником було будівельне підприємство інженерів Гуґо Кабоша та Золтана Орото (Ing. Hugo Kabos a Ing. Zoltán Arató) — давній партнер Оелшлеґера, з яким реалізовано більшість проектів архітектора по всій території Чехословацької Республіки.\nСтолярні роботи, виготовлення вікон та дверей, фурнітури та замків, а також скляні роботи виконувались підприємством Симона Шпіри (Simon Spira) з Мукачева. Металеві двері та вікна виготовлялись із нікелевої бронзи — спеціального сплаву міді, в якому основним легуючим компонентом є нікель. Нікелева бронза характеризується високою корозійною стійкістю та добрими механічними властивостями.\nКонтрактом з фабрикою Адальберта Ріхтера також було передбачено виготовлення 4 настінних електричних годинників з циферблатом діаметром 25 см — 3 годинники для кінотеатру та 1 для бібліотеки. Ще один годинник більшого розміру — діаметром 40 см — планувалось вмонтувати на фасаді першого поверху кінотеатру.\n© Technická práce v zemi Podkarpatoruské 1919-1933. Redaktor: Ing. Jaromír Musil. — Odbor Spolku ?eskoslovenských in?enýr? v U?horod?, 1933\nБудівля кінотеатру «Ужгород» побудована в стилі експресіонізму. Триповерхова споруда характеризується бездоганними пропорціями, прямими лініями та кутами. За архітектонікою проект можна було б віднести до функціоналізму. Проте Людовіт Оелшлеґер додає вишуканої люксовості фасаду ужгородського міського кінотеатру, використавши смуги з великих, щедро вкритих емаллю, кахлів. Цей декоративний хід, до того ж, візуально підкреслює стрічковість вікон на споруді та оптично розширює фасад. На підсвідомому рівні глянцева структура матеріалу нагадує нам блискучі поверхні бродвейських театрів, ультрасучасний голівудський шик 1930-х. Такий декор не притаманний мінімалістичному функціоналізму.\nЕкспресіонізм — стиль архітектури, що виник і сформувався в перші десятиліття XX століття. Візуальне втілення експресіонізму відповідає назві — зображення яскраво виражених емоцій або підкреслене використання можливостей нових технологій. Тому можна виокремити два магістральних напрямки цього стилю. Ранній органічний — округлі лінії та натхнення від природних форм. Та більш пізній кристалічний — строгий і мінімалістичний, в якому, тим не менше, архітектори практикують використання декору на фасаді. Саме в 1920–1930-х почалося масове виробництво якісної фасадної цегли, сталевих архітектурних елементів та гартованого скла. Технологічність цих матеріалів підкреслювала модерновість споруд та додавала будівлям певного шику.\nГоризонтальні смуги стрічкових вікон, підтримані контрасними смугами кахлів на фасаді, робили будівлю динамічнішою. Такий прийом оптично компенсовував значні розміри будівлі, особливо це помітно в діагональних проекціях. Тут відчувається вплив архітектури американської школи стрімлайну, де смуги — так звані speed lines — імітують повітряні потоки в аеродинамічній трубі. Дашок вхідного порталу також нагадує аналогічні архітектурні елементи, характерні для архітектури стрімлайну США. Зокрема, такі дашки у вигляді брів характерні для будівель цього стилю в Маямі, де вони і носять таку назву — eye brows. Зважаючи на те, що вказані вище декоративні елементи в Новому світі інспіровані епохою розквіту джазу та кінематографу, вони цілком вписуються і у функціональну концепцію будівлі кінотеатру в Ужгороді.\nРафінованості стилю ужгородського кінотеатру досягнуто завдяки панорамним вітринам першого поверху та оздобленню смугами емальованих глянцевих кахлів простінків стрічкових вікон та надвітринного простору. Все це надає кінотеатру фешенебельного вигляду. Цоколь, колони та портал будівлі — з травертину. Стильні художні деталі — напівкруглий балкон, металеві флагштоки, бронзові двері тощо — ці елементи довершують ретельно продуманий експресіоністичний ансамбль.\nВсі кути будівлі та елементи фасаду кінотеатру оздоблені кам’яними андезитовими пластинками. Це візитівка всіх будівель чехословацької доби в Ужгороді. Хоча вони і виконують виключно ужиткову функцію — армування вразливих до механічних пошкоджень частин будівлі, проте додають довершеності образу будівлі.\nОсобливе естетичне задоволення для архітектурних гурманів — комбінація текстур фасаду. Суперглянцеве покриття кахлів та матова тонована штукатурка зі склокрихтами дрібної фракції створювали неперевершену гру світла.\nВільне планування. Технологія залізобетонних конструкцій дає можливість вільного планування всередині будівлі. В даній споруді – проект великого простору глядацького залу.\nПлаский дах-тераса. У забудові архітектури модернізму – символ аванґардності та функційності.\nСтрічкові вікна. Архітекторами того часу, зокрема в школі Баугауз, було обчислено, що горизонтальні вікна дають більше світла, ніж вертикальні. Такий принцип проектування вікон вважався ультрасучасним та раціональним у 1930-х роках. Оелшлеґер підкреслив цю концепцію, візуально об’єднавши віконні ряди мінімалістичним декором з кахельних смужок.\nВ радянський період будівля кінотеатру зазнала значних змін. Найбільша втрата — майже повне зникнення з віконних простінків вишуканих кахлів. Елегантний та візуально легкий металевий дашок вхідного порталу було замінено невдалою бетонною копією. Разючу різницю в якості роботи чехословацьких та радянських будівельників видно неозброєним оком — бетонний дашок вже давно почав руйнуватись та осипатись, натомість всі кути 85-річної будівлі армовані андезитом і перебувають у відмінному стані.\n© Петро Сарваш, Ігор Бровді. Pro Urbe\nТакож за «совєтів» постраждали панорамні вітрини чільного фасаду — легкі та майже невидимі рами замінено громіздкими конструкціями з імпостами та сегментацією шпросами верхньої частини вітрин. Вітрини лівої частини фасаду, де розміщувалась бібліотека, зберігали певний час свій початковий вигляд. На частині стрічкових вікон та балконних дверях з’явились недолугі грати. Колись повністю скляні з бронзовою обв’язкою двері вхідного порталу отримали в нижній частині неякісні дерев’яні тафлі, які виглядають чужорідно і не передбачені конструкцією дверей.\nДеякі приміщення будівлі перебувають в комерційній оренді, що не могло не позначитись на її стані — оригінальні бронзові двері та частину травертинового облицювання брутально знищено. Травертинову колону та вхід ліворуч від центрального об’єму цокольного поверху зашито дешевими вивісками та банерами закладу швидкого харчування. Вітрини обабіч вхідного порталу наглухо завішено рекламними банерами. Замість панорамних вітрин лівої, «бібліотечної» частини фасаду, встановлено металопластикові вікна, які додатково ще й загратовано.\nНайбільшу праву частину комплексу, де розміщений кінотеатр, у 2012 році попередньою міською владою передано у приватну власність. Цей момент став точкою відліку повного занепаду кінотеатру. Періодом руїни.\nСьогодні кінотеатру «Ужгород» — яскравому витвору Людовіта Оелшлеґера — загрожує знищення приватним власником. Втім є й інший шлях — хоч, на жаль, не всі деталі екстер’єру та інтер’єру споруди повністю збережено, але будівлі ще можна повернути первісний вигляд. Будемо сподіватись, що здоровий глузд власників будівлі переможе і будівлю буде відреставровано та відновлено її початкове функціональне призначення — з дотриманням всіх необхідних технологій. В інакшому випадку за громадою міста Ужгород завжди залишається право примусово повернути занедбану пам’ятку архітектури у власність міста, що чітко і однозначно передбачено Законом про охорону культурної спадщини.\nМожна їхати: Бескидський тунель на Закарпатті освятили владики трьох конфесій 24.05.2018 15:50 858


Селищна рада смт. Томашгород Рокитнівського району Рівненської області | Історія селища\nНаш край славен своєю історією, багатий надрами та унікальною природою. Майже 100 років тому Томашгород розпочав свою історію з будівництва залізничної станції, яка була важливим транспортним центром нашого Поліського краю.\nНаша земля - це колиска працьовитих людей. Саме вони є домінантою успіху в економічному, духовному і культурному розвитку. Завдяки їм розвивається виробництво, впроваджуються нові форми господарювання. Далеко за межами району відомі наші промислові підприємства. З року в рік нарощують темпи виробництва: Відокремлений підрозділ Томашгородського кар'єроуправління ДП "УШІ УЗ", ВАТ "Томашгородський щебзавод", ДУП "Томашгородський кам'янодробарний завод" РУП "Дорбудіндустрія"...Успішно працюють підприємства малого та середнього бізнесу. Плекають нові таланти, трудову та інтелектуальну зміну наші педагоги, завжди на варті наші медичні працівники, дбають про здоров'я як підростаючого покоління, так і працездатного населення, пенсіонерів.\nНайбільше багатство нашого краю - щирі, гостинні люди. Серед них немало справжніх професіоналів в усіх галузях народного господарства, талановитих майстрів та художників. Тож, щиро запрошуємо Вас до Томашгороду!\nСелище міського типу Томашгород - один із найбільших населених пунктів Рокитнівського району, розміщений на відстані 15 км. від районного центру. Через селище проходить залізнична магістраль Київ-Сарни-Ковель, діє постійне автобусне сполучення з містами Сарни, Рівне, Київ.\nТериторія,на якій розташоване селище міського типу Томашгород, була названа Красноградкою, перша згадка відноситься до кінця XIX століття. Томашгород як населений пункт виник у 90-х роках XIX століття в зв'язку з будівництвом залізниці Київ-Ковель(1899-1902). За переказами корінних жителів на той час урядником сіл Сехи, Єльно, Ломськ, Крута Слобода був призначений Сарненським повітовим органом влади житель села Сехи Томаш Гіс. Він повинен був жити в місті, але міста не було, тому було організовано будівництво приватних фольварків на території сучасного Томашгорода. Особливо швидко почалося заселення Томашгорода під час будівництва залізниці Київ-Ковель. Місцевість була багатою на будівельний граніт, торф, багату фауну та флору. Навколишні ліси на початок ХХст. належали поміщикові Станіславу Шичевському. Люди займалися різними промислами: добували смолу, обробляли дерево. Оплата праці була низькою, техніка безпеки - примітивною. В 1919 році після Ризької мирної угоди поляки стали повноправними господарями, Томашгород увійшов до складу Польського воєводства. У вересні 1939 року в селище ввійшли радянські війська. Під час Другої світової війни жителі Томашгорода воювали на фронтах, в парти¬занських загонах. 7 січня 1944 року селище визволили від німецько-фашистських загарбників воїни 143 стрілецької дивізії 13 армії. Після війни розпочалося розбудова народного господарства. Історія Томашгородського краю розпочала свій новий відлік часу. Статус селища Томашгород отримав у 1959 році.\nВигідне географічне та транспортне положення, багаті природні, матеріальні та трудові ресурси визначають в повній мірі сучасний характер народногосподарського комплексу Томашгородської селищної ради. Основна продукція промисловості - щебенева продукція, бруківка, лісосировина, пиломатеріали, столярні вироби, металоконструкції тощо.\nВ економіці селищної ради провідне місце займають вісім промислових підприємств, 10 підприємств малого та середнього бізнесу, 7 підприємців. Серед найбільших промислових підприємств: ВАТ "Томашгородський щебзавод", ДУП "Томашгородський кам'янодробарний завод" РУП "Дорбудіндустрія", ВСПЛЗ "Томашгородський щебзавод №5". Шість кам'янодробарних підприємств із року в рік збільшують обсяги виробництва, розробляючи родовища гранітів, кварцевих діоритів, габро-діабазів з метою видобутку будівельного каменю для виробництва фракційного щебеню.


Полиция Баку арестовала группу протестующих | podrobnosti.ua\nПолиция Баку арестовала группу протестующих [ Редактировать ]\n16 мая 2012 09:10 по материалам: Подробности-ТВ\nПолиция Баку арестовала группу протестующих\nВ Азербайджані, за тиждень до Євробачення, міліція також воює з демонстрантами.\nПравоохоронці арештували у центрі Баку вісімнадцятьох людей, які намагалися провести акцію протесту. Активісти вимагають, щоб влада звільнила політв'язнів. Міжнародна правозахисна організація Amnesty International визнала, що таких в Азербайджані щонайменше дванадцять. Усі вони оголосили голодування. Протестувальники сподіваються, що напередодні пісенного конкурсу влада таки дослухається до їхніх вимог і відпустить в'язнів.


Заплатити за все: як пропонують врегулювати застосування моральної шкоди - Esquires\nЗаплатити за все: як пропонують врегулювати застосування моральної шкоди https://esquires.ua/wp-content/themes/movedo/images/empty/thumbnail.jpg 150 150 Esquires Esquires https://esquires.ua/wp-content/uploads/2021/05/cropped-esquires-favicon-96x96.png 28.09.2021 29.09.2021\nІ чи стане відповідний законопроєкт дієвим у боротьбі зі зловживаннями в цій сфері\nМоральна шкода – це можливість отримати або майже нічого або кругленьку суму за завдані страждання. Проте алгоритм її вирахування ніяк не регламентується. Сторона процесу може вивести власну цифру, і, якщо на то буде воля суду, її можна буде вимагати від іншої сторони. Проте в цій царині поки вирує хаос, який намагаються приборкати народні обранці. Відповідний законопроєкт №3929 «Про відшкодування втрат немайнового характеру (моральної шкоди)» зареєстрований у Верховній Раді вже понад рік. Його вже вносили у порядок денний сесії, але в народних обранців на нього досі не вистачало часу. Наразі проєкт знову внесено в порядок денний осінньої сесії, тож є надія, що цього разу його розглянуть у залі. Що саме передбачає цей законопроєкт і чи дійсно він стане дієвим інструментом для запобігання зловживанням у цій сфері, розповів Mind юрист ESQUIRES Едуард Кузовкін.\nЗаконодавством України гарантовано право на відшкодування моральної шкоди за нематеріальні страждання, які фізична або юридична особа отримала внаслідок порушення її прав.\nУ судовій практиці є безліч прикладів, коли постраждалі особи вимагають стягнути з держави або правопорушників кошти за заподіяну немайнову шкоду. Люди вимагають стільки грошей, скільки вважають за потрібне, оскільки в законодавстві відсутнє регулювання граничних сум грошового відшкодування, методики розрахунку таких сум та меж їх застосування.\nЗараз лише суд на власний розсуд та на власне переконання може встановити, є такий розмір компенсації достатнім для задоволення нематеріальних страждань чи ні. Маючи таку свободу, судді нерідко призначають захмарні суми компенсацій або зовсім мізерні. Захмарними у судовій практиці є відшкодування у розмірі більш ніж 3 млн грн, а мізерними 2000 або 3000 грн.\nЗрозуміло, що без чіткого визначення алгоритму компенсацій люди витрачають додаткові сили, кошти та час на оскарження таких рішень, тим самим ще більше навантажуючи судову систему.\nЗаконотворці, розуміючи гостру проблему в регулюванні цього питання, 23 липня 2020 року зареєстрували у Верховній Раді законопроєкт №3929 «Про відшкодування втрат немайнового характеру (моральної шкоди)».\nДля мінімізації необ’єктивних рішень, коли за тих самих обставин той самий суд може винести абсолютно різні рішення та призначити абсолютно різні суми грошового відшкодування завданої шкоди, законодавці пропонують вираховувати розмір компенсації на засадах законності, незалежності фахівця (експерта) із визначення розміру моральної шкоди, який своїм всебічним, повним та об’єктивним висновком зможе встановити такий розмір.\nХто має визначати розмір моральної шкоди?\nУ законопроєкті створено окремий розділ (ІІІ), який регулює діяльність зазначених фахівців (експертів) та передбачені вимоги до осіб, які хочуть ними бути.\nФахівцями можуть бути фізичні особи, які здобули відповідну вищу освіту, мають досвід роботи не менше двох років на одній із таких посад: економіста, соціолога, психолога, юриста (юрисконсульта), аудитора, є судовими експертами та які пройшли професійну підготовку, склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво.\nПісля виконання всіх зазначених вимог інформацію вносять до Реєстру фахівців (експертів) з визначення розміру моральної шкоди та суб’єктів визначення розміру моральної шкоди. Лише за наявності інформації про експерта в реєстрі він може офіційно здійснювати свою роботу та визначати розміри відшкодування.\nКрім того, ст. 11 законопроєкту встановлює обмеження для експертів у вигляді позбавлення кваліфікаційного свідоцтва за письмовим поданням заінтересованих осіб з таких підстав:\nневиконання вимоги щодо підвищення кваліфікації;\nнакладення адміністративного стягнення за вчинення корупційного правопорушення;\nнеодноразове порушення фахівцем (експертом) правових актів;\nЯк визначатимуть розмір компенсації?\nЗаконопроєкт встановлює порядок визначення розміру моральної шкоди за відповідними етапами.\nПо-перше, слід укласти договір про надання послуг із визначення розміру немайнової шкоди.\nПо-друге, фахівці збирають та аналізують вихідні данні, іншу інформацію, необхідну для визначення розміру шкоди. Діяльність експертів є не повністю самостійною, оскільки такою необхідною інформацією може бути медичні висновки та довідки про стан здоров’я фізичної особи; висновки психологів, соціологів; висновки/звіти фахівців різного профілю (аудиторів, оцінювачів тощо); висновки експертів в інших галузях та решта документів, у яких містяться відомості про негативні наслідки для фізичної або юридичної особи від неправомірних рішень, дій, бездіяльності інших осіб.\nПо-трете, здійснюють розрахунки та визначають ймовірний розмір грошового відшкодування.\nОстаннім, четвертим, етапом є складання висновку експерта про визначення розміру компенсації.\nЗаконопроєкт передбачає, що такий висновок є обов’язковим при розгляді справ (спорів) про відшкодування моральної шкоди. Тобто замість внутрішнього переконання судді мають брати до уваги та ухвалювати рішення саме на підставі таких висновків фахівців (експертів).\nЗа якою методикою вираховувати розмір шкоди?\nСтатті проєкту закону покладають на Міністерство юстиції України затвердження методики визначення розміру моральної шкоди. Це складне питання створення спеціальної формули розрахунку розумного, справедливого та співмірного із заподіянням шкоди відшкодування, встановлення порядку розрахунків імовірного розміру грошової компенсації.\nОтже, має бути універсальна формула, яка допоможе експертам визначати розміри компенсації як фізичним, так і юридичним особам. Ба більше – визначити правильний розмір при колективних вимогах громадян, де не обов’язково мають бути рівні частини компенсацій кожній людині, оскільки таке розрахування відбуватиметься індивідуально під кожен окремий випадок.\nУ релевантній судовій практиці є рішення, де судді погоджуються з висновками потерпілих осіб та спеціалістів-психологів, які для визначення розміру моральної шкоди використовують формулу російського вченого-правника професора Ерделевського.\nОстанній запропонував власну методику визначення розміру відшкодування моральної шкоди.\nМіністерство юстиції України 3 березня 2010 року зареєструвало її в Реєстрі методик проведення судових експертиз і вона офіційно використовувалася в Україні.\nОднак із січня 2016 року Координаційна рада з проблем судової експертизи при Мінюсті наведену методику виключила із зазначеного реєстру та внесла її до Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури.\nЧи використовуватиме Мінюст напрацювання професора Ерделевського або розроблятиме власнуметодику, посилаючись на досвід європейських країн, наразі невідомо.\nЩо ще регулює законопроєкт?\nКрім цього, законопроєктом вносяться зміни до чинних законодавчих актів України. Найцікавішим є доповнення новими підпунктами закону України «Про судовий збір». Пропонується додати окремі ставки судового збору за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди на рівні 0,025% ціни позову, незважаючи на те, хто подав позов – фізична або юридична особа.\nЗараз позовна заява про відшкодування шкоди вважається позовом майнового характеру, тому справляється судовий збір у розмірі 1,5% від ціни позову за подання юридичною особою та 1% від ціни позову за подання фізичною особою.\nЗ огляду на запропоновані положення нового закону слід наголосити, що вони схожі на вже наявну систему судових експертиз, яка тривалий час діє в національному законодавстві та регулюється законом України «Про судову експертизу».\nДосліджуючи питання, де необхідним є отримання інформації, яка стосується спеціальних знань у певній сфері діяльності (інженерно-технічні, товарознавчі, автотоварознавчі, мистецтвознавчі, почеркознавчі тощо) і не може бути отримана інакше, як через звернення до експерта, судді активно користуються правом призначати експертизи.\nВирахування глибини отриманих душевних та фізичних страждань осіб або заподіяння шкоди репутації компаніям слід віднести до компетенції спеціалізованих експертних установ, які, маючи відповідні знання та методики, зможуть встановити правильне відшкодування моральної шкоди, що своєю чергою зменшить ухвалення необ’єктивних рішень суддями.


Варіанти дизайну кухні з хорошим смаком - Ekobil\nдодому Різне Дизайн и интерьер Варіанти дизайну кухні з хорошим смаком\nМода циклічна, і мода на дизайн інтер’єрів — не виняток. В уми дизайнерів регулярно повертаються ідеї та рішення, які були популярні 10-20-30 років тому. У той же час з’являються і нові тенденції, нові матеріали, нові підходи. Ми зібрали для вас кілька ідей по дизайну кухні, які допоможуть підкреслити ваш смак і створити затишний і комфортний простір, куди буде приємно запросити друзів або зібратися ввечері всією сім’єю.\nВажливо розуміти, що дизайн кухні повинен гармоніювати з інтер’єром всієї квартири. Ідеї, які ми запропонуємо нижче, не універсальні: скажімо, якщо ваша квартира оформлена в спокійному природному скандинавському стилі, кухня, виконана під лофт, навряд чи буде виглядати доречно. Беріть на озброєння ті ідеї для кухні, які будуть максимально підходити під інтер’єр інших кімнат — тоді квартира буде виглядати гармонійно.\nОформлення різними породами мармуру\nЛюбителям класичних монументальних інтер’єрів напевно буде цікаво дізнатися, що в 2021-2022 році в моду повертається мармур — найчастіше його використовують в обробці кухонного фартуха і стільниць. Сам мармур як матеріал для кухні — не новина, проте за останні кілька років він міцно укорінився у свідомості дизайнерів як естетичний і екологічний матеріал, який відмінно підкреслює стиль кухні. Ще одна цікава тенденція тут-оформлення різними породами мармуру: скажімо, підлогу або стіни можна оформити одним видом мармуру, а стіл виконати з іншого, створивши тим самим цікавий візуальний акцент. Додаємо до класики трохи сучасності: освітлення в стилі хай-тек, м’які обідні стільці в глибоких насичених темних тонах — така кухня буде виглядати гармонійно і свіжо.\nЯкщо ваша кухня не страждає від нестачі простору, можна задуматися про модну сьогодні острівної компонуванні. Для росії найбільш звичні лінійна і кутова конфігурації кухні-це означає, що робоча зона з усіма плитами, раковинами і холодильниками розташована уздовж однієї стіни (або двох із захопленням кута). Причина зрозуміла — на традиційно тісній російській кухні навряд чи вийде поставити дві робочі зони або тим більше острів, який може виконувати роль обіднього столу, робочої зони або барної стійки. Однак якщо це не ваш випадок і місця на кухні вистачає, можна взяти на озброєння популярний північноамериканський тренд — в сша і канаді острівні компонування кухні вкрай поширені. Рекомендація по площі — для комфортного розташування всіх робочих зон і самого острова ваша кухня повинна бути більше 20 квадратних метрів.\nДизайн кухні — острівна компоновка\nВідкриті планування і їх варіації\nЩе одна цікава ідея — відкриті планування і їх варіації. Тут кухня перестає бути кухнею в класичному розумінні і стає єдиним простором для відпочинку, прийому їжі, спілкування і так далі. Така конфігурація найчастіше використовується в малогабаритних квартирах і студіях, де кожна зайва стіна візуально зменшує приміщення, тому дизайнери намагаються відмовлятися від них і створювати якомога більше відкритих універсальних просторів. У такому просторі ви можете встановити п-подібний гарнітур, щоб відокремити кухню від вітальні, або можете зробити обідню зону прямо в центрі відкритого планування — такі варіанти є європейським переосмисленням американської традиції, сьогодні в країнах європи такі конфігурації все популярніше.\nДизайн кухні-відкрите планування\nбагатобарвне оформлення кухні\nПомітна тенденція останніх років-тренд на багатобарвне оформлення кухні. Причому чим далі, тим кольорів більше: якщо 10 років тому модними були двоколірні гарнітури, сьогодні до них додається третій (а іноді і четвертий) акцентний відтінок. Вони можуть поєднуватися як в рамках одного гарнітура, так і, наприклад, в кухонному фартусі або побутовій техніці. Тренд настільки помітний, що його підхопили навіть виробники техніки: наприклад, bosch випускає лінійку холодильників variostyle аж з 20 змінними кольоровими панелями, щоб ви при бажанні могли візуально освіжити інтер’єр кухні і не витратити на це багато грошей.\nХолодильник variostyle в дизайні кухні\nОскільки холодильник — прилад великий і помітний на кухні, за допомогою нього і відповідної кольорової панелі можна задати домінуючий тон, який буде контрастувати або, навпаки, підкреслюватися елементами кухонного гарнітура. Якщо ви створюєте в квартирі кухню з нуля, обов’язково проконсультуйтеся про сполучуваність кольорів з професійним дизайнером інтер’єру.\nГоворячи про матеріали, не можна не сказати про популярному тренді на використання скла: воно може застосовуватися, наприклад, в дверях-слайдерах, що відокремлюють кухню від решти квартири. Політ дизайнерської фантазії тут практично не обмежений: використання скла добре буде виглядати в неокласичному або мінімалістичному інтер’єрі, а саме скло може мати різні кольори або різне розташування всередині дверей, створюючи унікальний образ кухні.\nТренд на блискучі поверхні проявляється і, наприклад, в дзеркальній тонованої плитці — вона може використовуватися як на підлозі, так і в кухонному фартусі. Таке оформлення часто зустрічається в люксових інтер’єрах, воно характерно стилю ар-деко і подібним. Альтернативний варіант тут-глазурована плитка, правда, вона може використовуватися тільки на підлозі. Особливий шик-плитка з геометричним орнаментом: її використовують майже на всіх поверхнях кухні, вона досить універсальна і підходить хоч для неокласики, хоч для спокійного і стриманого скандинавського стилю.\nНестачі дизайнерських ідей і доступних матеріалів сьогодні явно немає-практично кожен може використовувати актуальні та сучасні рішення в будь-якому бюджеті. Намагайтеся вибирати не просто гармоніюють з інтер’єром квартири, але і універсальні рішення для дизайну кухні — вони допоможуть не прив’язуватися до часу і миттєвої моді, і ваша кухня буде виглядати так само свіжо і актуально і через п’ять, і через десять років.\nпопередня статтяПримикання покрівлі до труби димоходу\nнаступна статтяКалькулятор розрахунку навантаження на крокви для визначення оптимального перерізу


Крістен Стюарт підтримала Роберта Паттінсона в ролі Бетмена\n2019-09-09 11:34 09 Sep 11:34\nЗ вампіра в супергероя.\nОстання частина «Сутінків» вийшла на екрани близько семи років тому, але Крістен Стюарт не перестає підтримувати свого колишнього партнера (і за сумісництвом екс-бойфренда) Роберта Паттінсона. На кінофестивалі в Торонто актриса щиро пораділа за Роба:\n«Мені здається, він єдиний хлопець, який може зіграти цю роль. Я так рада за нього. Дуже, дуже рада. Це безумство. Коли я почула цю новину, то сказала йому: „О, чувак! Це приголомшливо“».\nАктриса також згадала, що у Роберта «ідеальні вилиці» для ролі мільярдера і плейбоя з Готем-сіті. Більш того, в бесіді з журналістами Крістен зазначила, що не проти возз'єднатися з колишнім колегою для зйомок в супергеройському фільмі:\n«Я б не відмовилася від цього», — грайливо помітила Стюарт.\nЖарти жартами, але раптом ця пара дійсно знову з'явиться разом на великому екрані?


Молодого, але зі стажем крадія затримали на Городищині - Нова Доба\nСпівробітники Городищенського райвідділу міліції затримали 18-річного місцевого жителя, який на території міста та району скоїв 8 крадіжок. Про це «Новій Добі» повідомили у СЗГ УМВС України в Черкаській області.\nДо Городищенського райвідділу міліції звернувся 45-річний житель одного з сіл. Він поскаржився, що з підсобного приміщення його домоволодіння викрадено електроінструменти на загальну суму близько 3 600 гривень. Ні потерпілий,ніхто інший не бачили крадія, а речових доказів, залишених зловмисником, було мало.\nПрацівники міліції взялися за пошуки крадія й довідалися, що до події може бути причетний 18-річний місцевий житель. Молодий чоловік переховувався на горищі недобудованого будинку, де його й виявили працівники міліції. Там він зберігав і викрадене майно громадян.\nМолодик розповів, що на скоєння 8 кримінальних правопорушень його спонукало безгрошів’я. Він виріс у багатодітній сім’ї, навчався в Черкасах. Батьківських коштів на власні потреби не вистачало, тому вирішив, що їх можна отримати легшим шляхом, ніж влаштовуватися на роботу. Місця для скоєння крадіжок обирав невипадково – проникав у домоволодіння, де свого часу підзаробляв, допомагаючи людям по господарству. Викрадав все, що можна було продати: велосипеди, скутери, електроінструменти та металеві вироби. Одного разу так захопився, що вкрав електроінструменти рідного батька. Награбоване хлопчина вивозив до сусідніх районів, де продавав за копійки випадковим громадянам.\nЗлочинцю загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років.


Органічне ураження ЦНС | Медичний довідник Virgo\nВи тут: Головна Неврологія Органічне ураження ЦНС\nЦентральна нервова система відповідає за функціонування всіх органів. Порушення роботи мозку призводить до незворотних наслідків, в результаті чого втрачається контроль над організмом. Органічне ураження ЦНС легкого ступеня може зустрічатися у кожного, але тільки серйозні стадії вимагають належного лікування.\nОрганічне ураження ЦНС у дорослих\nВстановлення такого діагнозу вказує на неповноцінність роботи мозку. Його пошкодження стає наслідком тривалого прийому медикаментів, зловживання алкоголем і прийомом наркотиків. Крім того причиною захворювання є: отримані травми;\nнаявність ракової пухлини;\nСимптоми органічного ураження ЦНС\nПри розвитку патологічних процесів спостерігаються апатія, зменшення активності, втрата інтересу до життя. Разом з цим виникає байдужість до свого зовнішнього вигляду і неохайність. Однак часом хворий, навпаки, стає дуже збудливим, а його емоції - недоречними.\nТакож виділяють наступні ознаки: забудькуватість, складність в запам'ятовуванні імен і дат;\nпогіршення інтелектуальних здібностей (порушення письма і рахунку);\nвтрата колишніх функцій мовлення, що виявляється в нездатності зв'язування слів у пропозиції;\nможливі галюцинації і марення;\nнетримання сечі в денний час;\nПри розвитку захворювання спостерігається значне погіршення захисних властивостей організму, тому можуть виникати такі наслідки органічного ураження ЦНС, як:\nенцефаліт та інші серйозні інфекції.\nЯк правило, недуга прогресує і стає надалі причиною соціальної дезаптации і деменції.\nДіагноз органічне ураження ЦНС\nСвоєчасне виявлення недуги дозволяє почати лікування і зупинити подальший його розвиток. Хворому проводять томографію мозку. При виявленні пошкоджень судин і одночасному прояві порушення когнітивних функцій роблять висновок про постановці діагнозу.\nЛікування органічного ураження ЦНС\nСпецифічного лікування хвороби не розроблено. В основному ведеться боротьба з симптомами, в ході якої пацієнту призначають препарати для нормалізації кровотоку в мозку і усунення депресії. Розумова робота відновлюється при зміні способу життя, раціону харчування, що особливо необхідно при деяких захворюваннях печінки, атеросклерозі і алкоголізмі.


Значення. Транспортне машинобудування займає провідне місце в структурі загального машинобудування. Підприємства галузі орієнтуються у своєму розміщенні в основному на споживача готової продукції, а також на наявність металу. Україна має досить сприятливі умови для розвитку цієї галузі машинобудування, що і сприяло концентрації її виробництва на території нашої держави ще за часів Радянського Союзу. Структура. Підприємства, що виготовляють тепловози, вагони, легкові й вантажні машини, мікроавтобуси, тролейбуси, літаки. Центри. Автозаводи України випускають великовантажні (Кременчук), малолітражні легкові (Запоріжжя) автомобілі. В Луцьку налагоджено виробництво легкових автомобілів для сільської місцевості. Львівській автобусний завод (ЛАЗ) є найбільшим в СНД. Автомобільна промисловість кооперується із заводами, які випускають двигуни, окремі вузли і агрегати автомобілів (Мелітополь, Полтава, Херсон, Чернігів, Синельникове, Кременчук), електрообладнання (Херсон, Сутиска Вінницької обл.), запасні частини (Чернігів). За останні роки в Україні налагоджується власне виробництво внутрішньоміського транспорту: тролейбусів (Київ і Дніпропетровськ) і в перспективі — трамваїв.\nВиробляють також мотоцикли (Київ), мопеди (Львів), велосипеди (Харків, Чернігів).\nЛокомотивобудування зосереджене в Луганську (тепловози, дизель-поїзди, трамваї) і Харкові (електровози), а вагонобудування у Кременчуці, Стаханові, Маріуполі. Ці галузі є металомісткими, тому у своєму розміщенні орієнтуються на сировину. У крупних залізничних вузлах — Львові, Києві, Полтаві, Дніпропетровську, Запоріжжі, Одесі, Дружківці і Конотопі є підприємства для ремонту тепловозів. Вантажні вагони виробляють у Кременчуці, Дніпродзержинську, Києві — на Дарницькому вагоноремонтному заводі, великовантажні вагони — у Стаханові, цистерни — у Маріуполі. Суднобудування розвинуте у портових містах: річкове — у Києві, Запоріжжі, Херсоні, Ізмаїлі, морське — у Миколаєві, Києві, Керчі, Херсоні, Феодосії.\nЕще по теме Транспортне машинобудування України, структура, значення, регіональні особливості територіальної організації та центри основних галузей:


Best Persons - nanoakaoao - ЯК розставити меблі ПО ФЕН-ШУЙ; ПОРАДИ ПО розстановка меблів У | Евразия\nЯк містити кота Як містити кішку Відповідь ТУТ!\nBest Persons — nanoakaoao — ЯК розставити меблі ПО ФЕН-ШУЙ; ПОРАДИ ПО розстановка меблів У\nOn 20.05.2016 · Add Comment\nМеблі повинні бути комфортними і відповідати розмірам приміщення. Деякі консультанти по фен-шуй вважають, що меблі повинні мати закруглені кути, щоб не створювати ша. Але тоді велику кількість округлих ліній порушить рівновагу стихій, Метал переважатиме над рештою елементів, і гості будуть стурбовані лише матеріальними, фінансовими проблемами.\nБагато важливіше, щоб меблі поєднували в собі елементи інь і ян: одні предмети обстановки в кімнаті можуть належати до інь, інші — до ян; можливо, кожен з них буде поєднувати в собі обидва начала. Навіть якщо у вашій вітальні всі меблі мають гострі кути, то і тоді ви впораєтеся з ша надзвичайно швидко, розставивши меблі у формі восьмикутника (форма багуа).\nРозставляючи меблі, пам’ятаєте про те, що вона не повинна перешкоджати вільному просуванню ци по кімнатах. Особливо це зауваження відноситься до крупних предметів. Постарайтеся не переповнювати квартири масивними меблями. Рояль у вітальні або громіздкий буфет в їдальні, кухні займають дуже багато місця. Виниклий дисбаланс важко буде зрівноважити без збитку для зовнішнього вигляду кімнат, а ви і ваші гості будуть почувати себе незатишно, не по-домашньому.\nШафи, комоди, великі дивани краще розставляти уздовж стін. Наявність вбудованих меблів в квартирі не суперечить принципам фен-шуй: передбачається, що ци буде спокійне текти повз неї. При бажанні ви можете влаштувати усередині шаф підсвічування, щоб і простір усередині них відчував на собі вплив ци. А ось ніші, особливо глибокі і затемнені, де розташовуються крісла, ліжка, стільці і дивани, створюють в приміщенні порожнечі, в яких може зароджуватися ша.\nМеблі в кімнаті розставляйте так, щоб створювалося відчуття рівноваги (у співвідношенні елементів, розміщенні вертикальних і горизонтальних предметів) і простір заповнювався рівномірно. Це забезпечить баланс інь і ян. Навколо предметів обстановки і під ними залишайте трохи вільного місця (знову-таки для забезпечення безперешкодного руху ци). У зв’язку з цим переважно меблі на ніжках, нехай навіть невисоких, але підводять меблі над підлогою.\nЛіжко або диван, дно яких безпосередньо стикається з підлогою позбавлять вас повноцінного відпочинку, точно так само, як сон на підлозі. Ци повинна мати можливість циркулювати під ліжком або диваном, де ви спите або проводите частину вільного часу: це додасть вам бадьорості та енергії.\nНе ставте ліжка, дивани, крісла, стільці під стельовими балками. Як ви пам’ятаєте, балки направляють потік ша вниз, строго вертикально підлозі, тому сидить під ними може відчути нездужання, погіршення настрою. Змістите меблі убік від балки або підвісьте до неї дві бамбукові флейти.\nЗрозуміло, всіма меблями обов’язково потрібно користуватися і хоч би по черзі сидіти у всіх кріслах, на всіх стільцях і на дивані. Речі і посуд розкладіть таким чином, щоб висувалися і відкривалися всі ящики і стулки шаф, включайте (можливо, в різний час доби) всю що стоїть в кімнаті апаратуру (телевізор, аудіо і відеомагнітофон) та освітлювальні прилади.\nРозстановку меблів починайте з найважливішого для даної кімнати предмета обстановки, оформляючи композиційний центр. У вітальні це буде м’які меблі (диван і крісла), в їдальні — обідній стіл, в спальні — ліжко, в кабінеті — робочий стіл, у ванні і туалеті — сантехніка, в кухні — плита.\nЦентр успіху (він виділяється у всієї квартири в цілому і у кожної кімнати зокрема) в ідеалі повинен бути вільний від меблів, щоб ци вільно циркулювала в цій зоні, вкрай важливою для процвітання всієї родини. Лише в їдальні центр успіху — найсприятливіше місце займає стіл, під ним ци здатна рухатися безперешкодно.\nБудь-яким символам агресії, хворобі, а також речам, викликають у вас відчуття неприязні, страху, що нагадує про смерть і руйнування, не місце в квартирі. Зображення катастроф, насильства, хижих звірів і птахів, зруйнованих будівель, вмираючої природи, портрети покійних родичів, померлих насильницькою смертю, надаватимуть на вашу психіку, а тим більше на психіку дітей негативна дія (лякати, тримати в напрузі, страху, будити агресію) , направляти потік ша на глядача.\nФен-шуй вітає ті зображення (картини, фотографії, плакати, дитячі малюнки), тема або сюжет яких несуть користь для людини, навіваючи добрі, світлі думки, викликаючи приємні спогади, залучаючи удачу. Натюрморти (фрукти, готові страви, сервірований стіл) в кухні або їдальні здатні збільшити добробут сім’ї, намальовані квіти, як і живі, також приносять в будинок успіх і благополуччя. Гірські пейзажі потрібно вішати за спиною людини, що сидить за столом, в кріслі або на дивані, а морські або річкові пейзажі — перед очима, тоді Чорна Черепаха і Червона Птиця не залишать вашу сім’ю в біді.\nМожна зберігати в квартирі антикварні речі? Питання вельми тонкий, адже при його рішенні слід врахувати масу фактів і відомостей про старовинний предмет обстановки, перш ніж принести його в свій дім. Якщо комод або лампа, наприклад, належали вашим найближчим родичам, вам чудово відома доля цих речей, вони дороги вам і шановані не одним поколінням вашої сім’ї, то їх можна залишити в квартирі. Нехай вони нагадують вам про улюблених і дорогих серцю людях, стануть свого роду німими сентенціями, які підтримують у важкі моменти життя, вселяють оптимізм і надію на краще.\nРечі, куплені в магазині або на "блошиному" ринку, що сприймаються як чужорідні, ймовірно, накопичують дуже багато негативної енергії і зберігають погані спогади, тому можуть стати джерелом ша в квартирі. Якщо ж інформацією про антикварної речі ви не маєте, довіртеся інтуїції, власній думці, що склалася після першого огляду, дотику. Якщо вам подобається річ і ви відчуваєте виходить від неї тепло, то, очевидно, варто зробити таку покупку. Якщо ж при огляді антикварного предмету вас щось насторожує, пригноблює або турбує, то краще відмовитися від думки принести цю річ в свій будинок. При розстановці меблів у вітальні дотримуйтеся декількох основних правил. Високі меблі — шафи, гори для посуду, етажерки не ставте поряд з дверима або по сторонах від вікна. Вертикально витягнуті предмети будуть візуально зменшувати місця проникнення позитивної енергії та її потік, тому краще розташовувати їх уздовж "глухих" стін, в кутах кімнат. М’які меблі потрібно поставити так, щоб що сидять на ній могли вільно спостерігати за вхоной дверима.\nФен-шуй рекомендує купувати дивани і крісла з високими спинками і підлокітниками: спинка символізує заступництво Чорної Черепахи, а підлокітники (обов’язково однакові по висоті і формі) забезпечують захист Білого Тігра і Зеленого Дракона.\nПереважно всього кругове, дугоподібне або восьмикутне (форма багуа) розташування меблів навколо композиційного центру вітальні: по-перше, так ви створите в кімнаті додатковий захист від злих духів, а по-друге, полегшите спілкування присутніх у приміщенні гостей або домочадців між собою (кожен з них буде добре бачити свого співрозмовника). Якщо ваша сім’я збирається у вітальні тільки для того, щоб подивитися телевізор, то крісла і диван слід розвернути до телевізора. Таке розташування в принципі непогано, так як телевізор випромінює світло і звук, що привертають увагу ци (до глядачів у тому числі).\nКомпозиційним центром вітальні може стати камін; колекція господаря, розставлена на стелажах; журнальний столик, на якому лежать газети, журнали, улюблені і читані в даний момент книги, настільні ігри; чудесні картини, що підсвічуються спеціальними лампами. Якщо ви хочете активізувати який-небудь сектор вітальні, то, наклавши магічний квадрат на це приміщення, визначте місце розташування потрібної зони і подумайте над тим, як залучити туди ци.\nСередину кімнати бажано залишити вільною, щоб до крісел і столика легко було підійти. Свої улюблені речі (вази, статуетки, книги), предмети, якими ви часто користуєтеся і пишаєтеся, розташуйте на видному місці, щоб мати можливість ними милуватися, підтримуючи тим самим гарний настрій і душевний комфорт.\nМеблі повинні бути комфортними і відповідати розмірам приміщення. Деякі консультанти по фен-шуй вважають, що меблі повинні мати закруглені кути, щоб не створювати ша. Але тоді велику кількість ок…\nЯк розставити меблі в маленькій кімнаті, яка виконує багато функцій — відповіді та поради\nЗдрастуйте, Вікторія! Якщо я все правильно зрозуміла з вашого опису, то шафа-купе якраз може увійти в поглиблення біля входу. Можливо, він у вас там і стоїть. По-моєму, його місце розташування зм…\nЗдравствуйте! Підкажіть, будь ласка, як найбільш сприятливо в однокімнатній квартирі розставити меблі: письмовий стіл для навчання сина (немає особливого прагнення до знань); спальні місця дитини…\nМК підготовка вовни для валяння — Ярмарок Майстрів — ручна робота, handmade...\nКубик Рубика 4х4 (Rubik`s)\nЯке бажання можна загадати хлопцеві, якщо він програв суперечку...


3 липня 2017 року у місті Порту розпочато фотоекспозицію українського фотографа Олеся Кромпляса "Промка" - Новини Консульства - Консульство України в Порту\n3 липня 2017 року у місті Порту розпочато фотоекспозицію українського фотографа Олеся Кромпляса "Промка"\n04 липня 2017, 19:15\n3 липня 2017 року у приміщенні муніципальної бібліотеки Алмейда Гаррет міста Порту, за підтримки мерії, Консульством було організовано круглий стіл, присвячений відкриттю фотовиставки українського фотографа Олеся Кромпляса "Промка" - серії чорно-білих фотографій і полароїдних знимок про українських героїв з промзони Авдіївка, які щодня в нелюдських умовах та під постійними обстрілами виконують свій обов'язок з оборони нашої держави.\nУ презентації виставки взяли участь представники Муніципалітету міста Порту, консульського корпусу, акредитованого в Порту, громадяни України та працівники Консульства України в Порту.\nКонсул-керівник А.Коваль у своєму виступі зазначив, що війна на Сході України не припиняється і саме такі виставки є нагадуванням світовій спільноті, що не варто абстраговуватися від реалій війни, яка зовсім поруч - в європейській країні, та пам’ятати, що є Донбас, де досі „триває” 2014 рік, де не знають, що таке перемир’я і спокій.\nАвтору Кромплясу Олесю, на жаль, не вдалося приїхати до Порту, проте присутні мали змогу проглянути записане ним спеціально для португальського відвідувача відео-звернення.\nУчасниками заходу були обговорені події в Україні у контексті їх можливого впливу на європейську систему безпеки.\nОкремо про автора. Кромпляс Олесь - активіст, доброволець, журналіст та військовий кореспондент, учасник Революції гідності, фотограф. Його роботи були відібрані в збірку 50-ти кращих фотографій з Майдану. Весною 2014-го року перебував у полоні російських сил в Криму. З початком війни на Донбасі вступив до лав добровольчого батальйону «Азов», брав участь у звільненні та подальшій обороні Маріуполя, Іловайській операції. З підписанням Мінських угод остаточно змінив зброю на фотоапарат. Восени 2014 року Олесь Кромпляс перебував в одній ротації разом з українськими військовими , а також це єдиний український журналіст, який провів тиждень в Новому терміналі Донецького аеропорту і знімав там репортажі.\nКромпляс Олесь - автор статей та фоторепортажів з Маріуполя, Іловайська, ДАПу, Дебальцево, Широкіно та Промзони Авдіївки.


неділя, 05 грудня 2021, 10:00\nНародна артистка України, актриса Національного академічного драматичного театру імені Івана Франка Тетяна Міхіна записала стародавню кримськотатарську колискову «Aynenni» («Ой люлі») разом з двомісячним сином в рамках нового культурологічного проєкту «Емєль».\n«Я була дуже рада нагоді заспівати колискову пісню кримськотатарською мовою своєму маленькому Богданчику. Цей проєкт огорнений великою любов’ю до своїх традицій, до своєї історії, пісень. Це залишило в мені надзвичайно теплі відчуття, і я сподіваюсь, що у людей, які побачать ці відеоролики, почують ці пісні, залишаться теплі спогади», - розповіла Тетяна Міхіна в коментарі Укрінформу.\nПісня була записана ансамблем української аутентичної музики «Божичі» від Гюльше-апчє Емір-Амєтової, 1929 р.н., уродженки м.Євпаторія.\nАкторка додала, що це була її перша тісна співпраця з кримськотатарською культурою, але в інституті вона паралельно навчалася з кримськотатарським курсом - дуже гарно з ними спілкувалася і з багатьма здружилася.\n«Пісні виконувалися акапельно мовою оригіналу, перед початком роботи мені переклали текст - це одна з важливіших ланок, коли ти працюєш над твором. Я знала, що означає кожне слово, але дуже нервувала - мені весь час здавалося, що я неправильно щось вимовляю. У мене був запис однієї бабусі, яка виконувала цю колискову - її спів просто лився річкою, а мені треба було знати, як все точно вимовляти, і в цьому була невеличка складність. Не можу сказати, що мені було надто легко ще й тому, що в кримськотатарських народних піснях є якась невідома нам манера виконання – я намагалася її вхопити і заспівати зі всією щирістю своєї душі», - сказала Міхіна.\nЗа її словами, текст колискової чудовий – саме про сина, який виросте і буде світлом вночі, допомогою в старості, і «дуже красива і неймовірно поетична композиція».\nЧитайте також: «Коронація слова» оголосила переможців у номінаціях «П’єси» і «Кіносценарії»\nПроєкт «Емєль» здійснює громадська організація «Алєм» за підтримки Український культурний фонд в рамках проєкту. Керівник проєкту – Есма Аджієва.\nУ рамках проєкту буде записано 10 відеороликів зі стародавніми кримськотатарськими народними піснями, які виконають носії кримськотатарської культури, а також українські актори Національного академічного драматичного театру імені Івана Франка (Наталя Сумська, Тетяна Міхіна, Дмитро Чернов, Олександр Печериця).\nУ мережі вже можна переглянути відео, де народна артистка України Наталія Сумська виконує пісню «Dereler şuma-şuma» («Шумить в ущелині вода»), а також кримськотатарську народну пісню «Gezeyim yalı-yalı» («Як піду я бережком») у виконанні співачки Ельвіри Сарихаліл.\nКультура Музика Кримськотатарська мова


⭐ ГДЗ Українська мова 9 клас О.П. Глазова 2017\nГДЗ 9 клас Українська мова О.П. Глазова\nГДЗ Українська мова 9 клас О.П. Глазова (2017 рік)\nВСТУП № 2-21 ↑\nПОВТОРЕННЯ ВИВЧЕНОГО У 8 КЛАСІ № 27-61 ↑\nПряма і непряма мова як засоби передавання чужого мовлення № 68-103 ↑\nСкладне речення № 105-126 ↑\nСкладносурядне речення № 127-138 ↑\nСкладнопідрядне речення № 140-281 ↑\nБезсполучникове складне речення № 289-312 ↑\nСкладне речення з різними видами зв’язку № 321-331 ↑\nТЕКСТ ЯК ОДИНИЦЯ МОВЛЕННЯ ТА ПРОДУКТ МОВЛЕННЄВОЇ ДІЯЛЬНОСТІ № 336-372 ↑\nЩоб мати високі бали в школі, потрібно приділяти навчанню безліч часу та зусиль, а можна користуватися ГДЗ на порталі gdz.org.ua, а час який звільниться, використовувати для власних інтересів. Більш того, мусимо зазначити, що всі збірники на нашому сайті у вільному доступі: Вам не потрібно реєструватися, платити чи відправляти смс. Переглянути будь-який посібник можна і зі смартфона, і з планшета, і ПК, адже портал адаптується до будь-яких сучасних гаджетів, які мають доступ до Інтернету.


Сумчани просять визнати котів частиною екосистеми міста | Суми Сьогодні\n«Сьогодні в Україні ведеться невидима для людського ока війна. Війна проти братів наших менших. Будь то дикі тварини, яким не солодко навіть в їх природному середовищі через постійні полювання, цькування та знущання над ними у цирках, притравочних станціях, контактних зоопарках та готельно-ресторанному бізнесі, але найбільше страждають безпритульні тварини в містах та селах. Вони не винні в тому, що з‘явилися на світ, не винні в безвідповідальності нас, людей, які сотнями позбуваються своїх домашніх улюбленців, тим самим останні поповнюють ряди безхатченок. Такі коти та собаки викликають роздратування жителів, їх труять та калічать. Суми не є винятком сумної статистики по Україні. В сучасному світі, де тварин труять медичними препаратами, після чого нещасні помирають болісною смертю, їх навмисно переїжджають автомобілями,замуровують живцем в підвалах, викидають в пакунках на смітники, для здорового соціуму має бути не припустимою така поведінка! Простіше за все спіймати котів,які знаходяться постійно в тісному контакті з людиною, вони все ще вірять в добро та з радістю підходять в надії, що їх нагодують чи пригорнуть. Але сьогодні занадто багато стало психічнохворих людей, які бажають самоствердитися за рахунок знущання над слабшими.\nРазом з цим, потрібно приділити увагу гуманному регулюванню численності котів - їх стерилізації. Також пам'ятаємо про необхідну вакцинацію!\nЗ метою реалізації даної петиції просимо рішенням Сумської міської ради визнати котів частиною екосистеми міста Суми. Внести відповідні зміни в нормативно-правові акти (рішення, розпорядження СМР), які будуть регулювати питання визнання котів частиною екосистеми міста та будуть допомагати у вирішенні проблем що можуть з‘являтися при співіснуванні людей та котів», - пише автор петиції Крюкова Юлія Вікторівна.\nДата початку збору підписів: 21 лютого 2019 р. До кінця збору підписів залишилось: 45 днів. Станом на 21 лютого петицію підписали 6 осіб з 250 необхідних.\nУ Сумах міська влада чекає авторку петиції про визнання котів частиною екосистеми міста\nЧи заборонять у Сумах пластикові соломинки в кафе?