Котелевський район, ТОВ Агрофірма ”МАЯК”\nПрийма Вячеслав Іванович- директор\n38600, Полтавська обл., Котелевський р-н, смт. Котельва, вул. Жовтнева, 320\nГолова Котелевської райдержадміністрації, Герой України Тетяна КОРОСТ: «Керівник, який не дослухається до думки людей, не зможе бути самодостатнім»\nОксана КЛОЧКО, 17.11.2010\nМинуло півроку відтоді, як Указом Президента України головою Котелевської райдержадміністрації було призначено знаного на всю країну керівника агрофірми «Маяк», Героя України Тетяну Корост. Вона належить до тих виробничників-патріотів, які у своїй діяльності ставлять на перший план людину та її здоров’я. Незважаючи на багаторічну роботу в умовах недосконалих законів, або таких, що не працюють, Тетяна Михайлівна зі своїм колективом багато років ішли важким шляхом вирощування і виробництва екологічно чистої сільськогосподарської продукції. Бо в «Маяку» є тверде переконання, що Україна має всі можливості для цього, і саме з такою позицією наша держава може здобути світове визнання і повагу.\nЯк вдається Тетяні Корост втілювати в життя свої принципи на новій посаді, ми й спробували дізнатися під час нашої розмови.\n— Тетяно Михайлівно, чи важко вам було перелаштуватися з роботи керівника підприємства на роботу голови райдержадміністрації?\n— Я вважаю, що сучасний керівник будь-якого підприємства повинен будувати свою роботу на державних пріоритетах. Мені не важко було перейти на роботу головою держадміністрації, бо діяльність свого сільськогосподарського підприємства я завжди вибудовувала, думаючи про роботу підприємства для держави. Не знаю, як можна працювати відокремлено від держави, оскільки ми задовольняємо не лише свої потреби, а й потреби людей, у цьому випадку в якісній сільськогосподарській продукції, а також потребу держави у здоровій нації. Тож, перейшовши на роботу в райдержадміністрацію, я просто хотіла поширити досвід, який маю, на діяльність усього району. Думаю, що маю на це право, оскільки показники Котелевського району більше, ніж на 50 відсотків залежать від діяльності агрофірми «Маяк».\n— Коли ви обійняли посаду голови Котелевської райдержадміністрації, чи доводилося вам змушувати чиновників працювати?\n— Людей треба не змушувати, а спрямовувати, збуджувати в них бажання до праці й отримання результату. Навчити отримувати задоволення від позитивних зрушень, зумовлених їхньою роботою.\n— Що вважаєте найбільшим досягненням у своїй роботі за останні півроку?\n— Те, що вдалося згуртувати депутатів і працівників адміністрації на роботу, яка зумовлює соціально-економічний розвиток нашого району. Дуже плідно ми попрацювали над формуванням програми економічних реформ — не поставилися до неї формально. Частину цієї програми вже виконали, зокрема, що стосується розвитку освіти. Нам вдалося охопити дошкільним вихованням майже 100 відсотків дітей, організували харчування у школах і забезпечили дитячі заклади екологічно чистими продуктами по всьому Котелевському району. Успішно розпочали опалювальний сезон. Суттєво просунулися в питанні охорони здоров’я. В селах відкрили амбулаторії сімейного лікаря, при них пункти невідкладної допомоги, укомплектували їх транспортом, створили аптечні кіоски, сконцентрували кошти на надання якісної медичної допомоги в районній лікарні. Паралельно вирішили й інше питання — за рахунок коштів, які держава виділяє на допомогу одиноким престарілим людям, ми зуміли відкрити ще один стаціонарний територіальний центр, тобто будинок престарілих. Тепер маємо, по суті, два таких будинки на 25 осіб кожен.\nУ цьому році вдалося реалізувати багато ідей в напрямку розвитку молодіжної політики. Створена молодіжна громадська організація «Молодіжний регіон». А найголовніше, ми хочемо молодіжну політику зробити пріоритетною, надолужити згаяне за останні роки — виховати у молодого покоління почуття патріотизму до своєї Батьківщини. Тільки тоді молодь здатна вирішувати найважчі справи, вона готова до цього, її треба лише організувати.\n— Наскільки для вас може бути важливою думка чи пропозиція, що виходить від пересічного громадянина?\n— Я вважаю, що керівник, який не дослухається до думки людей, не зможе бути самодостатнім. Завжди вивчаю бажання і пропозиції людей, бо в людях закладений великий потенціал розуму, досвіду, ініціатив. Тому по всьому Котелевському району ми провели вже понад 20 громадських слухань, на які приходили всі бажаючі.\n— Збудувати в Котельві басейн. Нещодавно, на одній зі своїх нарад Президент України Віктор Янукович сказав: ми змінюватимемо стандарти молодіжної політики, направлятимемо зусилля і кошти на розвиток не барів, а будівництво спортивних комплексів, щоб молодь в Україні була здорова і мала здорові думки. Тож я задоволена, що наша ідея знизу знаходить підтримку й нагорі. Я пообіцяла людям, що басейн у Котельві обов’язково буде. За це мене вже покритикували, але я від того тільки ще більше загорілася ідеєю його будівництва.\nГолова Котелевської районної ради Василь ТИМОШЕНКО: «З приходом на посаду голови райдержадміністрації Тетяни Корост у районі відбулася, по суті, революція. Якщо за 3,5 попередніх року ми освоїли 7 мільйонів гривень, то за останні півроку — вже 5 мільйонів\n— На сьогодні Котелевський район займає друге місце в реальному секторі економіки за рейтингом показників на Полтавщині. Практично останні чотири роки нижче восьмого місця ми не опускалися. Хоча ще дев’ять років тому більшість підприємств у Котельві були закриті, багато де панувала розруха. Нині ж Котельва — гарне, акуратне й привабливе містечко, — говорить голова Котелевської районної ради, двох скликань Василь Тимошенко.\n— Чи вдалося за останні роки залучити в Котелевський район зовнішні інвестиції?\n— Зовнішніх інвестицій у нас немає. Основні інвестори внутрішні — агрофірма «Маяк», СВК «Батьківщина» та СТОВ «Скіф». Саме вони є головними наповнювачами районного бюджету.\n— Які галузі, окрім сільськогосподарської, розвиваються ще в Котелевському районі?\n— Останнім часом серйозна увага приділяється розвиткові газо-видобувної промисловості. Адже в Котелевському районі видобувається до 30 відсотків всього газу і конденсату Полтавщини.\nСерйозну увагу звертаємо на розвиток соціальної інфраструктури в Котельві. Займаємося реконструкцією районного Будинку культури, який перейменували в Палац дозвілля «Скіфія». У ньому вже відкрито сучасний обрядовий зал, далі відбуватиметься реконструкція глядацького, танцювального і спортивного залів, фасаду і площі біля Палацу дозвілля. Реконструювали в селищі парк Слави. Побудували дитячий майданчик. Наступного року займемося реконструкцією площі біля кінотеатру «Ворскла». Потребують ремонту і тротуари, фасади деяких будинків. У планах — будівництво Вознесенської церкви, спонсором якої виступає агрофірма «Маяк», а також ремонт Свято-Троїцького храму, 200-річчя якого відзначатимемо в 2012 році.\n— Що змінилося в роботі органів місцевого самоврядування з приходом на посаду голови райдержадміністрації Тетяни Корост?\n— По суті, відбулася революція. Почали набагато активніше здійснюватися всі проекти. Якщо за 3,5 попередніх року ми освоїли 7 мільйонів гривень, то за півроку після приходу Тетяни Михайлівни вже освоїли 5 млн. 300 тис. грн. Раніше вона сама, як керівник агрофірми «Маяк», подавала приклад на виділення коштів на розвиток соціальної сфери, а тепер переконує інших, у тому числі й обласних керівників, направити кошти на здійснення того чи іншого соціального проекту в районі. Тут спрацьовує її авторитет, бо вона на власному прикладі показала, що може доводити розпочаті справи до логічного завершення. Тетяна Михайлівна не має спокою і, завершуючи один проект, відразу ж починає інший. Тому ми завжди із нею ідемо вперед, і перед депутатами відкривається більш широке поле діяльності. Зараз планується будівництво плавального басейну із тренажерним залом. Багато кому важко збагнути сам факт, що в Котельві з’явиться подібний об’єкт, але я чітко знаю, якщо Тетяна Михайлівна про нього говорить, то вже все прорахувала і продумала. Тому можна бути впевненим, що басейн у нас буде!\nАбо візьмемо проект будівництва Котелевського ринку в Полтаві. Тетяна Корост поставила собі за мету, щоб екологічно чиста продукція з Котелевщини, яку люди постійно запитують, продавалася в обласному центрі в одному місці. І вже домовляється з міською владою Полтави про виділення ділянки землі під цей ринок. Так що з таким керівником у кожного депутата відкривається друге дихання, і ми готові йти лише вперед.\nАгрофірма «Маяк»: за кілька кроків до створення замкненого циклу виробництва або Ідеальна модель отримання екологічно чистої продукції\nІдеальна Україна. Мабуть, кожен із нас вкладає в це поняття якийсь свій особливий зміст. І доки хтось її вибудовує в уяві, є місця, де люди створюють таку Україну день за днем. Одне з них у Котельві — в агрофірмі «Маяк». Свого часу її створила, будувала і розвивала разом із однодумцями Герой України Тетяна Корост. Із самого початку як жінка, мати і патріотка України Тетяна Михайлівна взяла напрямок на виробництво екологічно чистої сільськогосподарської продукції, бо переконана: гріх захаращувати унікальні українські землі хімікатами й годувати тварин на найпоживніших у світі чорноземах преміксами. Та й узагалі, не гоже українцям із тим природним даром, який маємо, споживати неекологічну продукцію.\nНа сьогоднішній день своє бачення ідеальної України в агрофірмі «Маяк» втілили в життя майже повністю. Екологічна чистота в господарстві починається із помислів людей, котрі працюють на землі в тваринництві. «Маяківські» землі не знають навіть запаху хімікатів і пестицидів. Раз на три роки кожне поле унавожується, і в перший рік земля засвоює 25% поживних речовин, на другий — 50%, на третій — 25%. Вирощена таким чином пшениця, кукурудза, люцерна та інші культури йдуть на відгодівлю стада агрофірми, котре на сьогодні нараховує вже 6 тисяч голів ВРХ та майже 4 тисячі свиней. При такій турботі корови дають настільки якісне молоко, що за ним приїздять покупці за тисячу кілометрів — аж із Миколаєва. Це молоко відповідає усім суворим стандартам якості, які висуваються до продукції, котра йде на виготовлення дитячого харчування.\nПро якість м'яса, а далі й ковбас при такому підході до відгодівлі тварин і ідеальних умовах для їхнього утримання, що створені в «Маяку», годі й говорити. Як «маяківська» земля не знає добавок у вигляді хімікатів, так само ковбаса під маркою «Маяківська свіжина» не знає застосування смакових добавок, Е-шок і сої. Тому і вишиковуються черги до магазинів «Рідне село», яких у Полтаві вже шість, із людей, котрі скуштували м'ясо, ковбасу, олію, хліб, крупи, мед та овочі від агрофірми «Маяк» і оцінили їхній природний смак і користь для здоров'я.\nВ агрофірмі «Маяк» дійсно відповідають за якість своєї продукції, бо контролюють її на кожному етапі виробництва. Тетяна Корост переконана, що кожна сировина повинна мати найкоротший шлях до переробки. Тому вже не один рік у господарстві працюють над створенням замкненого циклу виробництва. І до поставленої мети «маяківці» вже за кілька кроків.\nУ господарстві працює власний комбікормовий завод, тож раціон тваринам підбирають залежно він їхнього призначення і потреб. Про м'ясокомбінат можна зайвий раз і не говорити, бо слава його давно вийшла за межі Котельви. Нині в агрофірмі завершується будівництво олійжиркомбінату, і до кінця року з його конвеєра зійде власна продукція — олія у фірмовій пляшці. Ведеться будівництво елеватора, на якому можна зберігати одночасно 50 тис. тонн зерна. У планах — побудувати молокозавод і хлібокомбінат. Коли все це здійсниться, в Котелевському районі буде свій повністю замкнений цикл виробництва.\n«Ми повинні йти за потенціалом землі і тримати напрямок — розвинене тваринництво на основі розвиненого рослинництва»\nЦі слова належать Тетяні Корост. І хоча сама вона, у зв'язку з роботою на посаді голови Котелевської райдержадміністрації, відійшла від керівництва агрофірмою «Маяк», розпочату справу колектив продовжує під керівництвом сина Тетяни Михайлівни — В'ячеслава Прийми. І варто зазначити, що в молодого керівника теж усе ладиться.\nПід час останнього візиту до агрофірми «Маяк» ми побували на комбікормовому заводі й власними очима побачили, як готують страви для тварин. Тут встановлене сучасне обладнання вітчизняного виробництва — Хорольського механічного заводу. Раніше на подібних міжколгоспних комбікормових заводах працювало до 50-ти осіб персоналу, нині ж у «Маяку» їх лише двоє — завідувач, він же комп'ютерний оператор, і працівник.\nЗавідувач комбікормового заводу агрофірми «Маяк» Іван Кривоколісько розповідає, що за добу на заводі виготовляють 60—70 тонн комбікормів, а за місяць — майже 900 тонн. Готують за 12-ма рецептами — для телят, бичків, корів молочного стада, свиней тощо.\n— Суть нашої технології полягає в тому, що ми виготовляємо корми без преміксів (білків тваринного походження), — говорить Іван Кривоколісько. — Збалансовуємо корми з білками рослинного походження. Раціон для тварин різного призначення дещо відрізняється, але до всіх входять лише пшениця, кукурудза, екструдат сої (усе це вирощене на наших полях), а також крейда та сіль, які відіграють велику роль у формуванні кісткової системи тварин. Кожна рецептура закладається в комп'ютер і далі, за відповідною програмою, уже в автоматичному режимі на обладнанні заводу відважується кожний компонент і формується комбікорм.\n…На під'їзді до молочної ферми «Годувальниця» свій пейзаж — акуратно складене сіно, якого, судячи з кількості, коровам має вистачити на всю зиму й весну.\n— Якщо трави й зерно вчасно і правильно збирати та консервувати, то в них добре зберігаються усі поживні речовини, — розповідає старший менеджер МФ «Годувальниця» Сергій Грищенко. — До раціону наших тварин входять силос кукурудзи, сінаж із бобових трав, жом і комбікорми. Усе своє, привезених кормів ми не використовуємо.\nНа молочній фермі «Годувальниця» утримується одна тисяча дійних корів, а загалом по господарству таких 2,5 тисячі голів. Годуємо тварин двічі на день, а доїмо тричі — рівно через вісім годин.\n— Процес доїння, так само, як і годівлі, комп'ютеризований?\n— Так, на комп'ютері фіксується практично кожен крок тварини — на який бік доїльного залу вона зайшла, на яке місце стала, коли вийшла з доїння. Далі вся ця інформація виводиться на спеціальні паперові екрани, де і наше керівництво, і замовники можуть побачити всі показники роботи молочної ферми. Є екрани роботи операторів доїльного залу, добового надою, здоров'я дійного стада тощо. Візьмемо, приміром, показники роботи операторів доїльного залу за один день. Бачимо, що за добу подоєно 736 корів, за годину доїлося 183 корови, а все стадо подоїлося за 5,7 години.\nЯкість молока, яке дають наші корови, дуже висока, тому в господарстві розпочато будівництво ще одного молочного комплексу. Адже своєю продукцією ми можемо легко конкурувати з іншими виробниками.\nТварини з індивідуальними ветеринарними свідоцтвами і м'ясокомбінат без запаху\nРозповідати полтавцям про смак «Маяківської свіжини» — вже давно марна справа. Адже, як я вже говорила, магазини мережі «Рідне село» залишилися в обласному центрі єдиними, до яких перед завозом продукції вишиковуються черги. Покупці не нарікають, бо постояти є за чим.\nЧим годують тварин у «Маяку», ми вже з'ясували. Тепер відправимося на м'ясокомбінат і відслідкуємо шлях «народження» ковбаси.\nДля виготовлення останньої використовують винятково власну сировину. Забій тварин відбувається безпосередньо на м'ясокомбінаті.\nУ день, коли ми відвідували м'ясокомбінат агрофірми «Маяк», із черговою перевіркою на ньому була й начальник Котелевського районного управління ветеринарної медицини Ольга Шевченко, яка підтвердила, що підприємство стабільно має належний екзотичний стан як ВРХ, так і свиней.\n— На м'ясокомбінаті працює офіційний ветеринарний лікар, призначений державним управлінням ветеринарної медицини, — говорить Ольга Шевченко. — Він контролює як якість м'ясної сировини, так і стан базового господарства, де вирощують тварин. Усі тварини проходять планові щеплення і діагностичні дослідження.\nПеред тим, як поставити худобу на м'ясокомбінат, її обов'язково оглядає ветеринарний лікар, визначає стан здоров'я і виписує на кожну індивідуальне ветеринарне свідоцтво. Так званий санітарний брак на цьому м'ясокомбінаті у виробництві продукції не застосовується. Це ще один суттєвий показник щодо відмінної якості продукції «Маяківська свіжина» і безпечності її для споживання людьми.\n— Скільки етапів перевірки проходить сировина в процесі виробництва?\n— Ще раз стан здоров'я тварини перевіряється на м'ясокомбінаті, безпосередньо перед забоєм. А далі вже сировина проходить перевірку на кожному етапі виробництва й на виході з комбінату.\nПро те, що якість продукції м'ясокомбінату агрофірми «Маяк» відмінна, може свідчити і той факт, що сьогодні підприємство готується до перевірки російськими експертами на предмет експорту котелевського м'яса до Росії.\n…Кореспондентам «Вечірки» не вперше довелося побувати на м'ясокомбінаті агрофірми «Маяк». І вкотре ми подивувалися тому факту, що ні поблизу м'ясокомбінату, ні навіть на його красивому і доглянутому подвір'ї не відчувається ні найменшого запаху означеної установи. Запах справжнього українського м'яса можна відчути лише в забійному та ковбасному цехах, а також в холодильній камері для його зберігання. По самому ж комбінату більше поширюється запах спецій — духм'яного перцю, кмину та часнику.\nУся продукція м'ясокомбінату виготовляється за вимогами ДСТУ, але й та, що за технічними умовами (домашня ковбаса, кров'янка), — робиться на совість.\n— З величезної кількості так званих Е-шок, до яких уже звикли українці, ми використовуємо лише нітріт натрію, який є консервантом і кольороутворюючою речовиною, — розповідає головний технолог м'ясокомбінату агрофірми «Маяк» Тетяна Какасенко. — Він дійшов до нас іще з радянських часів, і альтернативи йому немає донині. Коли я навчалася у виші в Одесі, мої викладачі займалися пошуком альтернативи нітріту натрію, видобували кольороутворюючу речовину з буряку, червоного винограду, але з ними ковбаса виходила фіолетового кольору.\n— Скільки нітріту натрію вміщується у ковбасі, скажімо «Лікарській»? І що взагалі входить до її складу?\n— Аби на виході отримати 108 кілограмів «Лікарської» ковбаси, за рецептурою в неї кладеться: 70 кілограмів свинини знежилованої напівжирної вищого сорту, 25 кілограмів яловичини знежилованої вищого сорту, три кілограми курячих яєць, 2 кілограми молока коров'ячого, два кілограми солі,\n200 грамів цукру, п'ятдесят грамів мускатного горіху й 7,1 грама нітріту натрію. Також за рецептурою додається лід. Більше туди не додається нічого. Ми за якість відповідаємо, тому вся наша продукція не лише смачна, а й корисна для здоров'я.\nСвітовий досвід у сільському господарстві в «Маяку» переосмислюють і адаптують до українських реалій\nНинішній керівник агрофірми «Маяк» В'ячеслав Прийма досвід керування потужним сільськогосподарським підприємством, у прямому розумінні слова, засвоював із молоком матері. Хоча в сімейний бізнес прийшов і не одразу. Спочатку отримав юридичну освіту, працював слідчим у прокуратурі, стажистом судді, у податковій адміністрації. Пізніше здобув економічну освіту і вже дев'ять років працює в агрофірмі, а останні півроку її очолює.\n— В'ячеславе Івановичу, є відомий вислів «Кадри вирішують все». То як ви підбираєте кадри для свого підприємства?\n— По-перше, скажу, щоб бути лідером, треба слідкувати за тенденціями і новинками своєї галузі в світі, переосмислювати їх і адаптувати до українських реалій. Ми відвідуємо багато виставок, семінарів, обмінюємося досвідом із колегами, набуваємо нових партнерів, освоюємо нові технології. А щодо кадрів, то свого часу, коли вищі навчальні заклади перейшли на платну систему освіти, ми в «Маяку», зробили розумний крок. Пішли у школи Котельви і запропонували усім медалістам навчатися в інститутах за кошти агрофірми. 53 випускники побажали скористатися нашою пропозицією і за кілька років повернулися до нас дипломованими фахівцями. Тепер основний склад працюючих в агрофірмі «Маяк» складають фахівці віком до 35 років.\n— Тобто проблемою кадрів ви найближчими роками не перейматиметеся?\n— Навпаки. Оскільки в нашій агрофірмі вже майже створений замкнений цикл виробництва, то ми хочемо створити на цій базі навчально-практичний центр. Люди матимуть можливість пройти повноцінну виробничу практику, а ми й надалі відбиратимемо фахівців для себе. Причому, в нас можна буде проходити практику не лише з усіх технологічних процесів сільськогосподарського виробництва, а й із бухгалтерського обліку, менеджменту, які в господарстві добре розвинені.\n— Скоро агрофірма «Маяк» досягне піку свого розвитку — створить повністю замкнений цикл виробництва. Коли і ця вершина виявиться підкореною, чого прагнутимете?\n— Котельва має неперевершену природу, але при цьому не має достойної бази відпочинку. От за її створення і візьмемося. Щоб людина могла отримати здоровий відпочинок і здорове харчування, або повністю замкнений цикл оздоровлення.\nСтолицею сала має стати не Полтава, а вся Полтавська область\nНадія ДІДЕНКО, Фото Іванни СЕРДЮЧЕНКО, «Вечірня Полтава», 02.02.2011\nНа таку думку міського голову Полтави Олександра Мамая минулої суботи наштовхнула прогулянка вулицею Жовтневою від «Злата міста» і майже до Театральної площі, де вирувало, частувало, співало й відігрівало гарячим глінтвейном замерзлих полтавців та гостей міста вже традиційне Свято сала.\nТі, хто за останні чотири роки куштували сало в гарячому шоколаді та «хрумтіли» салом, облитим на морозі шампанським «брют», цього року на святі патріотів-поціновувачів українського «білого золота» дегустували сало з родзинками. Організатори не винаходили велосипеда, а просто накололи шматочки національного стратегічного продукту вперемішку з родзинками на дерев’яні шпажки. Імпровізовані канапе стали головною родзинкою свята. Ними на вході в Козацький табір козак та козачка пригощали дорогих гостей — голову Полтавської обласної ради Івана Момота та міського голову Полтави Олександра Мамая. Сало з родзинками стало своєрідною «затравкою» чи то пак аперитивом до головної страви свята — сала в асортименті.\nА ним керівників міста та області щедро пригощали підприємці біля кожної ятки, де ті зупинялися. Подавали сало традиційної засолки — шматочками на чорному хлібчику, присмачені зеленим кропчиком та петрушкою; перемелене з часником і намазане на бутерброди; копчене; почеревину з товстим прошарком м’ясця, приправлене червоним перцем… А ще — гарячий куліш із салом та пампушками з часничком, домашню ковбаску та кров’янку і «зігріваючі» напої, аби на січневому морозі не замерзли дорогі гості. Щоправда, міський голова Олександр Мамай від традиційної чарки «оковитої» відмовився. Перед головою Котелевської райдержадміністрації й колишнім керівником агрофірми «Маяк» Тетяною Корост, котра пригощала мера та голову обласної ради салом власної торгової марки «Рідне село» й презентувала їм двох запечених молочних поросят, Олександр Федорович вибачився. Бутерброди з котелевським салом запивав водою:\n— Я вже 12 років як не вживаю, — скромно відмовився. — Так що налийте краще водички. А свою чарчину я он дівчатам віддам, нехай скуштують, — і з легкої руки міського голови чарка пішла «гуляти» в натовп.\nНатомість м’ясні «смаколики» та сало, яке пропонували, очільник міста дегустував охоче. Журналістам демонстрував напівпорожню тарілку: «Скільки мені не клали — з’їв усе». Потім зі сцени пожартував, що Свято сала потрібно проводити не раз на рік, а двічі — сам наде-густувався і родину нагодував. А от із улюбленим видом сала мер не визначився. Сказав, що сподобалося все, що дегустував цього дня. І сало з родзинками також смакувало:\n— Сало з родзинками таке смачне було, що хотілося родзинки ще й по кишенях напхати, — пожартував. На пропозицію зробити Полтаву столицею сала відповів серйозно. — Саму Полтаву, можливо, й не потрібно робити. А от область зробити столицею сала слід. Бо гроші у нас в регіоні таки справді ростуть не на асфальті, а на землі. Та то вже питання до нашого губернатора.\n— А ти часто їси сало вдома? — допитливі журналісти переключилися на сина міського голови Сергійка, котрий супроводжував батька на святі.\n— Я його обожнюю, — усміхнулося хлоп’я.\n— А чому? Чим подобається? — напосідали на дитину.\n— Скажи, тому що тато їсть, тому що інколи мама їсть — і я з ними за компанію, — прийшов на допомогу синові Олександр Мамай.\nСало — стратегічний продукт для родини голови обласної ради Івана Момота. Як, власне, і для більшості полтавських родин.\n— Коли ми були маленькими, найкращим бутербродом, були шмат хліба із салом, — посміхається Іван Михайлович. — Сало в шоколаді та з шампанським — то вже «понти». А от сало з родзинками сподобалося. Існує чимало рецептів, як готувати сало. Особисто віддаю перевагу домашньому натур-\nпродукту. Я народився і виріс у селі, там живуть мої батьки — дай їм, Боже, здоров’я. Тримають поросятко, тому найдобріше сало те, що вирощене батьківськими руками, обсмалене на соломці, складене й посолене в ящику ще за прадідівським рецептом.\n— Зважаючи на моє прізвище, від сала до галушки — один крок, — не втримався від жарту заступник голови Полтавської облдержадміністрації Борис Галушко. — Та й полтавські галушки найкраще смакують, якщо їх заправити смаженим сальцем із цибулькою. Мій улюблений вид сала — почеревинка, бажано миргородського виготовлення. Полюбляю й продукцію Тетяни Михайлівни (Корост. — Авт.) — нині сало та ковбаса ТМ «Рідне село» на піку своєї якості. Це екологічно чистий продукт. Та й відчуваєш, коли готується від душі, то й сало вдається надзвичайно смачним.\n— А із салом хлібчик краще їсти чорненький — дуже смачно, — поділилися власними секретами смакування сала двоє друзів-городян Валерій та Микола. Чоловіки привернули до себе увагу тим, що жартома дегустували чималий шмат сала, який придбали в одній із яток на Жовтневій. — І до нього ще додати сто грамів «оковитої».\n— Ви оце підете зараз удвох, розріжете шмат сала…\n— Ми ще й молодицю до сала візьмемо, — сміються. — До речі, Свято сала щороку відвідуємо. І щороку куштуємо кулінарні екзоти, які тут пропонують. Із родзинками сьогодні теж куштували — сподобалося. І в шоколаді — то це вже тепер, як легендарний український снікерс. А от у шампанському не гризли — мороз був сильний та й якось для щирої української душі занадто екзотично. Не годиться сало з шампанським, воно іншого напою вимагає.\nПід час Свята сала вже традиційно визначали кращого виробника у рамках конкурсу «Полтавське сало — найкращий делікатес!». Лауреатами в різних номінаціях стали провідні полтавські виробники. Грамоти вручили ВАТ «Полтавський м’ясокомбінат», фірмі «Заря», торговій марці «Тахтаулівські ковбаси». Щоправда, цього року організатори залишили полтавців без найсмачнішої в Україні «Докторської ковбаси» (за версією загальнонаціонального конкурсу «100 кращих товарів року») — її виробника, ВАТ «Кременчукм’ясо», на свято чомусь не запросили.\nА переможцем стала агрофірма «Маяк» та її торгова марка «Рідне село». Отримавши нагороду з рук міського голови Полтави, Тетяна Корост охоче поділилася секретами смачного котелевського сала.\n— М’яке, без сторонніх запахів, запашне — отаким повинне бути справжнє сало, — зауважила Тетяна Михайлівна. — Зовнішній вигляд продукту залежить від того, як тварину забивають, обробляють і як потім сало «дозріває». Українці звикли до традиційних видів сала. Наприклад, грудинка, в якій багато м’ясного прошарку. А ще — почеревина, сало подільське з часником та спеціями, копчений шпик. На підприємстві виготовляється 9 видів сала з дотриманням ГОСТів.\nКотелевське сало на цьогорічному святі було настільки популярним, що дармова дегустація м’ясних делікатесів та сала біля палатки «Маяка» перетворилася на справжню тисняву. Сало зі столу цупили разом із тарілками, а саму палатку разом із прилавками і продавцями взагалі ледь не знесли. Чи то сало додавало полтавцям сили, чи то знаменита пристрасть до дармового, котра в нашого люду така ж невикорінна, як і любов до стратегічного продукту…\nРосіяни відкрили для себе справжню Україну. В Котельві...\nНадія ДІДЕНКО, 02.03.2011, 17:42\nЩедрою, хлібосольною, гостинною і працьовитою — такою побачили Україну росіяни, які минулої суботи завітали в Котельву. До нашої держави вони прибули чималою делегацією на чолі зі співзасновником та комерційним директором відомої в Росії компанії ТОВ «Агрофірма «Тріо» Євгенією Уваркіною, щоб взяти участь у конгресі молочарів. До складу делегації увійшли представники провідних агропідприємств трьох російських областей — Курської, Воронезької та Липецької. Після теорії, котрої наслухалися на Конгресі, росіяни вирішили на власні очі побачити, як господарюють на землі в провідних господарствах України. До Котельви завітали не випадково, бо чимало відгуків чули про славнозвісну агрофірму «Маяк» та її колишнього керівника, а віднедавна голову Котелевської райдержадміністрації, Героя України Тетяну Корост.\nПро «соціалку» і молочні ріки\nПобаченому в Котельві росіяни ледь встигали дивуватися. Тетяна Михайлівна, як турботлива господиня, зустріла гостей на в’їзді в Котелевський район традиційним хлібом-сіллю, відігріла гарячими чаєм та кавою. А потім влаштувала їм екскурсію. Програма візиту передбачала знайомство із замкненим циклом виробництва натуральних продуктів харчування на ТОВ «Агрофірма «Маяк». Проте розпочала Тетяна Михайлівна з об’єктів соціальної сфери, до створення чи ремонту котрих доклала чимало зусиль.\n— Якщо виробництво не підкріплене соціальною сферою, у такого підприємства, навіть дуже успішного, не буде майбутнього, — прокоментувала Тетяна Корост.\n— Керівник району і директор сільгосппідприємства має дбати про школи, дитсадки, заклади охорони здоров’я, побут і дозвілля людей. Тоді й на землі буде кому працювати, а молодь не тікатиме до великих міст.\nСпочатку делегація завітала до музею партизанського генерала Сидора Ковпака, котрого надзвичайно шанують у Котельві. Потім оглянула обрядову залу Палацу дозвілля «Скіфія», де на весільний рушник стають місцеві молодята. До речі, такій розкішній залі може навіть обласний центр позаздрити. Далі росіяни відвідали Центр матері та дитини, створений за ініціативи Тетяни Корост на базі Центральної районної лікарні. Гості оглядали палати та родові зали, де практикують партнерські пологи. І навіть стали свідками народження нового мешканця Котельви, котрого молоді батьки назвали Костиком.\nНу а після цього росіян повезли у засніжені котелевські поля, щоб показати, звідки починають свій шлях «маяківські» молочні ріки. Працівники агрофірми «Маяк» продемонстрували колегам у дії технологію холодного утримання молочного стада на знаменитому тваринницькому комплексі «Годувальниця», доїльну залу, де процес доїння молока контролює комп’ютерна система. Побували росіяни й на комбікормовому заводі, де готують виключно натуральні корми для «маяківських» годувальниць, та м’ясокомбінаті агрофірми. Не обійшлося й без дегустації продукції «Маяка», яку полтавці мають нагоду купувати у фірмових магазинах мережі «Рідне село». На ура розходився хліб із висівками та салом, традиційна домашня ковбаса, кров’янка та інші м’ясні, а головне — натуральні котелевські смаколики.\n— Сьогодні підприємство обробляє майже 12 тисяч гектарів орендованої орної землі, ще 1,5 тисячі гектарів — це пасовища, — говорить керівник агрофірми «Маяк» В’ячеслав Прийма. — Ми утримуємо 6 тисяч поголів’я великої рогатої худоби, з них 2 тисячі голів — це молочне стадо. Вигодовуємо 4 тисячі голів свиней. І стратегія розвитку нашого підприємства полягає не лише в тому, щоб виростити й виробити натуральну екологічно чисту продукцію, а й донести її до споживача, минаючи посередників. Таким чином ми захищаємо і покупця, і самих себе від ризиків ринку, насамперед — від не завжди вигідної для аграріїв цінової політики в державі.\nАграріїв у Росії підтримує держава…\nПроте під час візиту до Котельви аграрії не лише успіхами й досягненнями ділилися та їли полтавські різносоли. Сільгоспвиробники двох сусідніх держав насамперед говорили про проблеми у сфері розвитку тваринництва. А вони, як виявилося, спільні і для українців, і для росіян. Хоча останнім дещо легше — вони мають офіційну державну підтримку. У більшості регіонів Росії реалізується програма «Прискорений розвиток тваринництва» у рамках пріоритетного національного проекту «Розвиток АПК». На реалізацію проектів зі створення і модернізації тваринницьких підприємств у Росії заплановано виділити пільгових кредитів майже на 100 мільярдів рублів строком до 8 років. Близько 22% цієї суми направляється на розвиток свинарства. Окрім того, кошти з федерального резерву виділялися на будівництво тваринницьких комплексів та закупівлю племінного поголів’я. Його в Росію завозили з Європи та Канади, генетичний матеріал — зі США та Канади.\n— Щоправда, наші сільгоспвиробники не скористалися програмою підтримки галузі стовідсотково, — зізналася Євгенія Уваркіна. — Сталося так, що програма не стимулювала аграріїв до дії, а навпаки — декого навіть розслабила. На сучасні технології гроші витратили, проте вони не запрацювали без людських зусиль…\n…українці на таку підтримку лише сподіваються\nВітчизняні селяни про масштабну програму державної підтримки тваринництва можуть хіба що мріяти. Це насамперед стосується нашої області, де тваринництво, за словами губернатора Олександра Удовіченка, є одним із пріоритетних напрямків розвитку. Та протягом останніх двох років державне фінансування агропромислового комплексу через кризу скоротили, реалізувалися лише деякі програми.\n— На сьогодні головним засобом підтримки тваринництва може бути лише компенсація відсоткової ставки за кредитами, — коментує начальник Головного управління агропромислового розвитку Полтавської облдержадміністрації Олександр Сень. — Програма працює з 2000 року і до 2008-го була дуже ефективною. Ставка за кредитом компенсувалася практично стовідсотково на рівні облікової ставки Нацбанку України. Сподіваємося, що цього року програма діятиме і буде профінансована. А от прямої дотації сільгоспвиробники, на жаль, не отримують. Дотується хіба що будівництво кількох великих комплексів, решта агропідприємств дотації не отримують.\nЗа словами Олександра Сеня, держава має підтримати тих сільгоспвиробників, які вкладають власні кошти у будівництво тваринницьких комплексів, і частково компенсувати витрати. Тим паче, що реалізація таких проектів займає кілька років, коштують вони 10—20 мільйонів гривень, а окупатися починають лише через 5—10 років. Важливо також, щоб умови виділення дотації на будівництво не змінювалися щорічно, а були стабільними, доки реалізуються проекти.\nМіністерство АПК задекларувало цього року виділити дотацію на реалізацію молока та м’яса переробним підприємствам. Найближчим часом ця програма почне діяти. Урядовці також мають намір запровадити програму закупівлі молодняка ВРХ у приватних господарів, щоб поповнити поголів’я сільгосппідприємств. Щоправда, коли виділять гроші і в якому обсязі, поки що невідомо.\nЩе одна спільна проблема для обох держав — це підготовка кваліфікованих кадрів для сільського господарства. Адже застаріла матеріально-технічна база вишів і технікумів не дозволяє навчати фахівців, які б зналися на кращій сучасній техніці. Те ж і з навчальними планами, які затверджують у міністерствах — з їх допомогою студентів не навчать навіть елементарним вимогам ведення сучасного бізнесу у тому ж тваринництві. Вихід є — об’єднати зусилля бізнесу та науки. Для прикладу керівник російської делегації Євгенія Уваркіна розповіла про співпрацю своєї компанії з одним із ПТУ, учні якого проходять практику в ТОВ «Агрофірма «Тріо».\n— Ми постійно ставимо перед Міністерством освіти та науки питання про відрив освіти від сучасного виробництва, — зауважив ректор Полтавської державної аграрної академії Віктор Писаренко. — Я працюю ректором 17 років і за цей час лише одного разу виділили 200 тисяч гривень на закупівлю нового обладнання. У Європі фірми-виробники постачають своє краще обладнання в коледжі та університети, аби студенти освоювали його й готові були потім працювати за сучасними технологіями. У нас такої практики немає. Та не навчиш на пальцях людину літати на ракеті. Ми намагаємося робити все, що в наших силах. Наприклад, направляємо в агрофірми «Маяк», «Агроекологія» на практику наших студентів. Маємо 30 базових підприємств, де студенти проходять виробничу практику, — і таким чином компенсуємо те, що академія не може навчити молодь працювати на сучасній техніці. Зрозуміло, що краще обладнання та техніка мають бути у виші, щоб зі стін академії виходили готові фахівці, яким не потрібно проходити період адаптації та освоювати сучасну техніку, котра є на виробництві.\nРосіяни навчають українців об’єднуватися… в кооперативи\nА от чого варто повчитися у росіян українським аграріям, так це вміння відстоювати власні інтереси. Як розповіла Євгенія Уваркіна, в Липецькій області вже кілька років діє кооператив зі збуту сирого молока. До його складу входять 11 агропідприємств, як великих, так і малих. У всіх членів кооперативу рівні права, незалежно від обсягів виробництва. І встановлюється однакова ціна на молоко, незважаючи на його кількість.\n— Хочемо ми того чи ні, але нам доведеться мати справу з великими переробними підприємствами, — говорить Євгенія Уваркіна. — І щоб не грати за їхніми правилами, потрібно встановити свої. Зробити це, коли постачальників молока сотні й всі вони діють нарізно, дуже складно. Доводиться ламати усталені погляди на проблему: мовляв, великий виробник зможе домовитися з вигодою для себе із переробним підприємством і отримати прибуток, а невеликі агропідприємства нехай самі про себе дбають. І об’єднуватися з ними не варто. Це нас і губить, і дозволяє монополістам на переробному ринку диктувати свої умови, і нав’язувати низькі закупівельні ціни на нашу сировину.\nТепер липецькі аграрії диктують власні умови молочарям і продають молоко за тією ціною, яка влаштовує їх. «Нам до цього ще далеко, — коментує Олександр Сень. — Але досвід цей потрібно переймати і запроваджувати проект зі створення подібних кооперативів і в нашій області». Тим паче, що шляхом липецьких аграріїв нині йдуть виробники й інших регіонів Росії.\nта Максима ВОЙТЕНКА\nP.S. «Ми для себе тут відкрили справжню Україну», — так відгукувалися представники російської делегації про візит до Котельви. Вражені гостинністю та щедрістю своїх колег, запрошували котелевців у гості, щоб продемонструвати, як уміють зустрічати дорогих гостей у Росії. Схоже на те, що ця зустріч аграріїв двох країн буде не останньою.\n— Познайомившись із Тетяною Михайлівною, ми зрозуміли, що і в Україні, і в Росії є люди, котрі професійно і відповідально займаються своєю справою, вкладають у неї всю душу. Ми просто зобов’язані ділитися досвідом — і від цього ставати ще сильнішими, успішнішими та заможнішими. Це на благо нашим людям і нашим державам, — резюмувала керівник російської делегації Євгенія Уваркіна.\nДо жнив у ТОВ «Агрофірма «Маяк» добудують елеватор, а до зими — олійний завод\nОксана Клочко, 25.05.2011\nМи лише півроку не були в агрофірмі «Маяк», а там за цей час стільки нового відбулося, що лише дивуєшся. В господарстві упевнено рухаються до наміченої цілі — побудувати замкнений цикл виробництва під гаслом «Від поля — до столу».\nНагадаємо, котелевці мають такий світогляд: аби бути упевненими, що постачають на ринок стовідсотково екологічно чисту продукцію, вони повинні відслідковувати її якість абсолютно на всіх етапах. Яку зернинку й у яку землю кладуть, аби вродив добрий урожай. Тож на цьому, першому етапі, підживлюють землю виключно органічними добривами, які виробляють на фермах та свинокомплексах. Ніякої хімії «маяківська» земля не «бачить». Посадковий матеріал — зерно, кукурудзу, соняшник тощо — теж використовують свій, вирощений на цій же землі. Сою сіють виключно українську, не генно-модифіковану.\nІз зібраного врожаю готують комбікорми для тварин на власному комбікормовому заводі. Окрім зерна, трав, додають лише крейду та сіль. І жодних преміксів. Тож і молоко, і м’ясо у тварин екологічно чисте. Так само, як і ковбаси, що виробляються на м’ясокомбінаті під торговою маркою «Маяківська свіжина» із додаванням лише солі та спецій. Так як і хліб, що випікається з пшениці та жита, вирощених власними силами, змелених на власному млині. До речі, під пшеницю та жито, які використовуватимуться для випікання хліба та виготовлення макаронних виробів, у «Маяку» відводять спеціальні — найкращі землі.\nЩе кілька кроків до замкненого циклу виробництва\nВідомо, що аби не згубити труд працівників поля, вирощену продукцію треба правильно зберігати. Тож, у «Маяку», поряд із уже існуючими зерносховищами, почали будувати сучасний елеватор. І якщо півроку тому ми про нього лише чули, то тепер побачили практично завершений результат. Уже готові фундаменти під десять ємностей для зберігання зерна об’ємом 2 тис. тонн кожна. Тепер справа за збиранням ємностей і налагоджувальними роботами. Директор ТОВ «Агрофірма «Маяк» В’ячеслав Прийма запевняє, що до початку жнив з цими роботами упораються, і веде показувати інше підприємство в ланцюжку замкненого циклу виробництва — завод з переробки олійних культур, розташований поряд.\n— Завод розрахований на переробку 60 тонн сировини на добу. Із соняшника вироблятимемо нерафіновану олію методом холодного віджиму, макуху, яка йтиме на виготовлення комбікормів, а з лушпиння робитимемо брикети для опалення теплиці тощо, — розповідає В’ячеслав Іванович. — Також перероблятимемо сою на соєвий шрот, а її олію використовуватимемо для підживлення кормів тварин та на технічні цілі. Матимемо безвідходне виробництво, усі процеси повністю автоматизовані. Використовуємо російське обладнання та Хорольського механічного заводу. Вже розроблена етикетка для олії вищого і першого сортів. Першою запустимо лінію з виробництва олії, а до\n1 грудня плануємо ввести в експлуатацію весь завод.\nЩе одна новинка від агрофірми «Маяк» тільки-но з’явилася на полицях фірмових магазинів. Це «Рідне село» — три види макаронних виробів, розфасовані в індивідуальну упаковку. У міні-цеху підприємства їх виготовляють за старовинними рецептами — лише з борошна, солі та води.\nА в сусідньому цеху печуть хліб. Теж небагато, але кожного дня до трьох тонн постачають у Полтаву. Це саме за «маяківським» «Дарницьким», «Запашним», хлібом з висівками, а віднедавна і з салом, щоденно вишиковуються черги біля шести магазинів «Рідне село» в усіх куточках міста.\nПопулярність такого хліба теж стає зрозумілою після відвідин пекарні. Адже хлібопекарі тут користуються лише житніми заквасками, такими, з яких учиняли хліб ще наші прабабусі. Прискорену технологію визрівання заквасок тут не визнають. Ну а про якість пшениці й жита ми вже говорили.\nУтім, здається, окрім якості сировини і рецептур, в усієї продукції «Маяка» є ще один спільний секрет — аура її співробітників. Якщо правда те, що продуктам передається енергетика людей, які їх виготовляли, то будьте певні, «маяківські» продукти «заряджені» позитивно. І в пекарному, і в макаронному цехах, і на м’ясокомбінаті, і в теплиці (де на 20 сотках вирощують два сорти огірків, 8 сортів помідорів, кріп, петрушку, зелену цибулю для агрофірмовського кафе та навчальних закладів Котельви) люди працюють розмірено й душевно. Коли дивишся на них, здається, що вони готують для власної сім’ї. Споживачі цього не знають, але, напевне, відчувають. Тому, скуштувавши раз продукцію агрофірми «Маяк», залишаються вірними їй надовго.\nЯк зберегти в землі поживу й вологу?\nПосівну кампанію у відділках агрофірми «Маяк», розташованих у Котельві, Козловщині, Великій Рублівці нинішнього року розпочали 2 квітня. Але через пізню весну й несприятливі погодні умови її довелося припинити на півмісяця, тож остаточно техніка вийшла в поле 16 квітня.\nУже третій рік на багатьох полях агрофірми застосовують нову технологію NouTil. Суть її полягає в тому, що культуру сіють прямо по стерні, не обробляючи землю.\n— Сівалки сіють по нульовому обробітку грунту, — розповідає агроном відділку села Козловщина Яків Крутій. — За такого методу є можливість накопичувати у верхньому родючому шарі корисні речовини, зберігати вологу. Також цей метод дає економію енергетичних ресурсів. Для того щоб засіяти поле, необхідно 8 літрів солярки, а якщо проводити основний обробіток землі, потім культивацію, то витрачається не менше 18 літрів на гектар. Тому ця технологія передбачає велику економію ресурсів: водних, родючих, енергетичних. А врожай культури буде навіть більшим, бо за цього методу всі зернята потрапляють на однакову глибину і в рівномірно зволожену землю. Технологія NouTil прийшла в Україну з країн, де грунти піддаються великій вітровій ерозії. Але, зважаючи на зміну погоди останніми роками, нам вона теж підійшла ідеально.\n— Скільки гектарів засіяли за новим методом нинішнього року?\n— У нашому відділку — до 400 гектарів. Маємо хорошу імпортну техніку, тож одна сівалка обробляє за день 115—120 гектарів.\n— А які культури сієте в такий спосіб?\n— Переважно соняшник, кукурудзу, сою.\nВ агрофірмі «Маяк» продовжують створювати нові робочі місця\nЗагальновідомо, що повноцінно село живе доти, доки в ньому існує ферма. Бо саме ферми дають стабільні робочі місця і заробіток селянам. Розуміючи цю істину, агрофірма «Маяк» розвиває або будує ферму для утримання ВРХ чи свиней у кожному селі, на чиїх землях господарює.\nНині повним ходом іде реконструкція комплексу «Годувальниця—2» у селі Велика Рублівка.\n— Після реконструкції на цьому комплексі утримуватиметься одна тисяча корів, — розповідає директор ТОВ «Агрофірма «Маяк» В’ячеслав Прийма. — Роботи ведуться на місці ферми, яка існувала ще за радянських часів. У 2004 році, коли агрофірма «Маяк» брала в оренду ці землі, то ферма вже стояла порожньою, але ми не мали можливості з першого дня узятися за її реконструкцію. Ми повинні по-господарськи ставитися до наявних матеріальних ресурсів, тож нове будівництво ведемо на базі залишків колишньої ферми. У перспективі тут буде створено понад 20 робочих місць.\nКеруючий будівництвом комплексу «Годувальниця–2» Леонід Чорнорук зізнається, що дуже радий тій обставині, що у Великій Рублівці відроджується ферма. Як корінний житель, він пам’ятає, якою потужною вона була, коли на цих землях господарював колгосп-мільйонер імені Ілліча. Леонід Васильович спостерігав за його розвитком упродовж 18 років, доки жив у Великій Рублівці. А коли повернувся в рідне село через 33 роки військової служби, то застав на цьому місці лише руїни.\n— Роботи з реконструкції комплексу починали 30 березня 2010 року з демонтажу сараю, — розповідає Леонід Чорнорук. — Виконує їх будівельна бригада ТОВ «Агрофірма «Маяк». Організація робіт дуже хороша — робота на день планується з вечора, простоїв немає, технікою і матеріалами ми забезпечені. Ведеться й суворий облік матеріальних цінностей. Це дуже правильний підхід, адже на дисципліні й обліку тримається будь-яка успішна справа.\nЦе буде ферма з відгодівлі ВРХ. Реконструкція проводиться в чотирьох корівниках, один з них відремонтований минулого року, скоро будуть завершені роботи в приміщенні для розтелення корів. До першого грудня плануємо запустити в експлуатацію доїльну залу і три корівники, кожен розміром 120 х 18 метрів.\nВарто зазначити, що «Годувальниця—2» вже в недалекому майбутньому стане постачальником молодняку на ферму № 5, що працює теж у Великій Рублівці й спеціалізується на дорощуванні телят. Примітно й те, що в «Маяку» вже давно не закуповують телят і корів, а культивують свою власну племінну породу чорнорябий голштин. Телят цієї породи не лише вирощують у себе, а й продають іншим господарствам.\nЯкщо у Великій Рублівці спеціалізуються переважно на дорощуванні биків, то у відділку № 5 агрофірми «Маяк», розташованому в селі Козловщина, утримують 605 голів теличок.\nУсього ж в «Маяку» утримують шість тисяч голів ВРХ. З них 2200 корів, кожного року вирощують 1000 теличок, яких використовують для відтворення і розширення стада.\nЯкщо порахувати, то лише ферми ВРХ та свиноферми агрофірми «Маяк» створили в селах Котелевщини понад 200 робочих місць. Додайте до цього ще й робочі місця на полях господарства — і стане зрозумілим, що з таким підходом до справи — села житимуть.\nУ котелевській агрофірмі «Маяк» відродили вівчарство, а доїльний зал для нової ферми привезли аж з Америки\nОксана КЛОЧКО, 16.11.2011,\nПерший день зими 2011 року в ТОВ «Агрофірма «Маяк» у Котельві має ознаменуватися введенням в дію унікального для Європи доїльного залу. У ньому, за принципом паралелі, можна буде доїти одночасно 28 корів. При цьому оператор, який слідкуватиме за роботою обладнання за допомогою комп'ютера, може визначати не лише кількість молока, яке віддала корова, якість виконання доїння, але й стан тварини при цьому. Якщо помітить, що в котроїсь із них негаразди з пульсацією дійок чи спостерігаються якісь зміни в поведінці, відразу ж повідомить про це доярці. Одне слово, індивідуальний підхід…\nУ Європі подібний комплекс поки що працює лише в Голландії. Ком-плектував його і налагоджував представник каліфорнійської фірми «Вісо» Джон Хейн, який цими днями проводить аналогічні роботи у Великій Рублівці Котелевського району.\n— Презентацію доїльного залу американського виробництва ми побачили на виставці «Агро—2010» у Києві, й він нас дуже зацікавив. Навіть неозброєним оком було видно, що обладнання має великий запас потужності, — розповідає директор ТОВ «Агрофірма «Маяк» В'ячеслав Прийма. — Обладнання орієнтоване на американський ринок, де є багато великих промислових ферм, на яких утримуються не менше 1000 корів. Ми теж ідемо цим шляхом розвитку. Нині поголів'я ВРХ у «Маяку» становить 6 тисяч голів, із яких 2,5 тисячі — корови. Наживо доїльний зал фірми «Вісо» побачили в Голландії. Наш зал поки що буде першим не лише в Україні, а й в СНД.\n— А породу корів під нове обладнання змінювати не доведеться?\n— Ні, ми в «Маяку» серйозно займаємося генетикою корів, схрещуючи українську чорно-рябу з голштином. Продуктивність нашого стада дуже висока — у цьому році середній надій на корову становитиме, за попередніми підрахунками, не менше 8 тисяч кілограмів.\n— Нині агрофірма «Маяк» не продає молоко у своїх фірмових магазинах «Рідне село», а лише реалізовує його як сировину. Чи не думали ви про будівництво власного молокозаводу?\n— Плануємо побудувати свій молокозавод, але поки що — це перспектива.\nРеалії ж ми побачили у селі Велика Рублівка. Там саме завершується будівництво двох корівників, пологового корпусу та доїльного залу для корів. За кілька тижнів сюди переїде частина стада з комплексу «Годувальниця—1», що в Котельві. Спочатку тут оселяться 300 корів, а з часом поголів'я на комплексі «Годувальниця—2» збільшиться до тисячі тварин.\nТемпами і якістю робіт із монтування обладнання у Великій Рублівці представник фірми «Вісо» Джон Хейн задоволений. Говорить, що швидко знаходить порозуміння і з керівництвом агрофірми «Маяк», і з працівниками. Про обладнання розповідає окремо:\n— Доїльний зал фірми «Вісо» покликаний працювати без збоїв 24 години на добу. Обладнанням легко користуватися оператору, а ще воно економічно вигідне для власника. У США наше обладнання дуже популярне серед власників великих ферм, де люди не можуть собі дозволити втрачати час. Фірма «Вісо» почала випускати свої доїльні зали понад 50 років тому, спочатку вони були розраховані на 8 стієл по два боки, а сьогодні ми здатні встановити у великому корівнику одночасно 80 стійл, тож такий зал забезпечуватиме повний цикл доїння 2,5 тисячі корів протягом доби.\n— Чи сподобалися вам українські корови, для яких налагоджуєте зал?\n— О, так. Тутешні корови мають дуже хороший вигляд.\n— Де плануєте монтувати наступний доїльний зал?\n— Напевне, це буде Китай. Сподіваюся, що з часом повернуся і в Україну — хтось іще захоче мати подібний зал. Наше обладнання справді дуже надійне.\nРозвиваючи тваринництво, збільшенням поголів'я ВРХ у «Маяку» не обмежуються. У господарстві також вирощують 5 тисяч свиней, а в останній рік взялися за відродження вівчарства.\n— Хочемо постачати в магазини мережі «Рідне село» дієтичне м'ясо овець, яке ще дуже мало представлене на українському ринку, — говорить В'ячеслав Прийма. — Нині наші фахівці працюють над збільшенням поголів'я, й уже маємо перші результати.\nСправді, підрослі «результати» радують око на вівцефермі в сусідньому загоні з дорослими вівцями. А керівник галузі тваринництва ТОВ «Агрофірма «Маяк» Сергій Телюк розповідає:\n— Рік тому в дослідному господарстві «Асканійське» в Херсонській області придбали 95 овець та 10 баранів. Уже провели власне відтворення поголів'я і отримали перший приплід — 124 овечки. Наступного приплоду очікуємо в січні-лютому. Думаю, що ми вдало підібрали овець — вони добре переносять наш клімат, а господарство «Асканійське» є племінним заводом із розведення таврійського типу тонкорунних овець, де працюють над створенням таврійської породи.\n— Корми для тварин виготовляєте самі з вирощеного на полях «Маяку»?\n— Так, і вони тваринам дуже підходять. Свідчення тому — вага наших овець, яка помітно вища за загальноприйняту вагу цієї породи.\nМожна сказати, що цим прикладом у «Маяку» ще раз підтвердили істину: успішне тваринництво неможливе без рослинництва, а хороше рослинництво — без тваринництва. А зважаючи на реалії дня сьогоднішнього, до цього тандему варто додати й переробку. В агрофірмі «Маяк» є всі ці складові, тому господарство й «почувається» як міні-держава в державі — майже не залежить від зовнішніх факторів.\n— Кожен рік є особливим в агровиробництві, а тим більше в рослинництві. Тим паче зараз, коли настала пора не зовсім стабільних кліматичних умов і Полтавщина вже не відноситься до зони сприятливого землеробства, а більше — до ризикованого, — говорить В'ячеслав Прийма. — Ті надії, які ми покладали минулої осені на врожай озимої пшениці, не справдилися — й ми недоотримали відсотків сорок врожаю. Але той запас, який потрібен нам для випічки хліба, — отримали.\nЦього року всіх порадувала врожаєм кукурудза — понад сто центнерів із гектара сухого зерна.\nЗ іншого боку, цінова політика не зовсім сприятлива — продавати вирощене зараз невигідно. Але нас це не надто бентежить, бо пшениця піде на хліб і борошно, кукурудза — на корми для тварин. Для виробництва круп змонтували власну лінію фасування в кілограмовий пакет. Нині «Маяк» продає сім видів екологічно чистих круп під власним брендом.\n— Вирощений урожай тепер зберігається повністю на елеваторі ТОВ «Агрофірма «Маяк»?\n— До жнив ми здали в експлуатацію першу чергу елеватора — п'ять ємностей, розрахованих на зберігання 2-х тисяч тонн пшениці в кожній. Навесні зберемо ще п'ять аналогічних ємностей, фундаменти під які вже підготовлені. Таким чином, потужність елеватора становитиме\n20 тисяч тонн. Елеватор ми будували не для перевалки зерна, а саме для зберігання свого врожаю, оскільки маємо досить потужну переробку. Нині в ньому зберігається пшениця, яка витрачається на виготовлення борошна та випічку 5-ти видів хліба. А також соняшник, із якого виготовляємо олію на теж нещодавно введеному в дію заводі із виробництва олії. Поки що переробляємо по 30 тонн соняшнику за добу, хоча потужності розраховані на переробку 60-ти тонн на добу з подальшим розфасуванням в пляшку. Також на цьому заводі працює лінія з переробки сої.\n— А чи з'явилося щось новеньке в асортименті м'ясокомбінату «Маяка»?\n— Так, із 10 листопада у магазинах «Рідне село» можна придбати нову продукцію: сосиски з сиром, смажену ковбасу «Купецька» та балик зі свинини і яловичини. Уся продукція з натурального й екологічно чистого м'яса.\n— Відомо, що в «Маяку» люди живуть не лише матеріальним, а й духовним…\n— І в цьому плані теж є про що розповісти. Агрофірма «Маяк» виступила меценатом будівництва Свято-Вознесенського храму в Котельві. У цьому році звели першу чергу — підвальне приміщення й «законсервували» будівництво до весни. Це буде храм, розрахований на одночасне перебування в ньому 50-ти парафіян.\n…Ось такі новини в одному з кращих агропідприємств Полтавщини — ТОВ «Агрофірма «Маяк», — де практично кожного дня можна писати про позитивні зрушення і впевнений поступ вперед.


Курс євро злетить до максимуму за 6 років - Експерти дали прогноз, як це позначиться на Україні - Главред\nЄвро злетить до максимуму за 6 років: експерти дали прогноз, як це позначиться на Україні\n29 липня 2020, 07:32\nДо початку літа більше 12% держборгу було номіновано в європейській валюті.\nЄвропейська валюта може зміцнитися до 1,185 долара за євро / УНІАН\nПісля угоди ЄС про створення фонду відновлення економіки європейська валюта може зміцнитися до 1,185 долара за євро. А справедливою вартістю в довгостроковій перспективі вважають рівень 1,24 долара за євро.\nПро це йдеться в прогнозі Credit Agricole. Наголошується, що це безпосередньо вплине на Україну, передає Мінфін.\nДо початку літа більше 12% держборгу було номіновано в європейській валюті – 271 млрд грн в гривневому еквіваленті. Наголошується, що зміцнення євро підвищить витрати держбюджету на обслуговування цієї частини боргу і навпаки.\nЯк пояснив керівник відділу аналітики Forex Club Андрій Шевчишин, невизначеність ситуації з бюджетом буде здійснювати тиск на європейську валюту.\n"І зараз ринки цього не відчувають... В першу чергу, це пов'язано з ситуацією в США: Штати не можуть впоратися з пандемією, а їхня економіка, якіочікують експерти, буде відновлюватися довше, ніж європейська. Правда, незважаючи на сплеск у червні та на початку липня, загальний індекс євро, як і раніше, в реальному вираженні на 14% нижче максимуму, встановленого в жовтні 2009 року. Тоді як долар, попри падіння в останні тижні, залишається на 29% вище мінімуму липня 2011-го", – пояснює автор статті.\n"Ми отримали реальну обґрунтованість розглядати євро, як актив притулку після угоди, досягнутої лідерами ЄС", - сказав глава відділу стратегії японської банківської холдингової компанії Mizuho Пітер Чатуелл.\nЗа його словами, упродовж наступних 12 місяців євро буде рости до 1,3 дол./євро – це максимальний рівень за останні шість років.\nУ свою чергу, Шевчишин вважає, що курс євро може впасти нижче 1,16 дол./євро.\nчитайте також"Вбивча політика": експерт спрогнозував новий стрибок долараКрім того, аналітик Фрідом Фінанс Україна Степан Джус бачить перспективи для деякого зниження євро в разі нухвалення поправок до бюджету Євросоюзу.\n"Тому поки в епопеї з фінансовими документами не буде поставлена крапка, євро чекає волатильність курсу. На позитивних новинах валюта зміцнюватиметься, а якщо одна з країн заявить, що зміни її не влаштовують, почнеться зворотний процес", – йдеться в матеріалі.\nЯк повідомляв Главред, 28 липня курс євро в Україні виріс до максимуму за півтора року. НБУ встановив курс євро на рівні 32,60 гривні. Вище курс був лише 13 січня 2019 року - 32,6096 гривні за євро.\nгривна евро курс валют курс євро новини України Андрій Шевчишин\nЗараз ви переглядаєте новину «Євро злетить до максимуму за 6 років: експерти дали прогноз, як це позначиться на Україні». Інші економічні новини читайте в розділі «Гроші». Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter. Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter


19 квітня. Щоденник Української Кліо (ФОТО)\n19 квітня, 00:10 • Щоденник Української Кліо\n1713 Імператор Священної Римської Імперії Карл VI Габсбург\nвстановлює своєю т. зв. "Прагматичною санкцією" неподільність володінь Габсбургів та запроваджує право на спадковість по жіночій лінії для дому Габсбургів.\n1775 Розпочалися перші бої між британськими військами й американськими колоністами біля Лексингтона й Конкорда,\nякі стали початком Війни за незалежність США.\n1810 Розпочалося повстання в Каракасі,\nяке ознаменувало початок війни за незалежність Венесуели від Іспанії.\n1832 Народився Хосе Ечегарай-і-Ейсагірре,\nіспанський письменник, нобелівський лауреат.\n1850 Англія і США підписали договір про спільне будівництво Панамського каналу\n(пізніше США вирішили будувати канал самотужки).\n1898 Конгрес США визнав незалежність Куби\nі висунув Іспанії вимогу залишити острів.\n1912 Народився Сіборґ Ґленн,\nамериканський хімік-ядерник, який відкрив плутоній, нобелівський лауреат.\n1917 У Києві розпочався Всеукраїнський національний конгрес,\nперший представницький форум українського руху, який перетворив Українську Центральну Раду з київської на загальноукраїнську організацію.\n1919 Американець Леслі Ірвін здійснив перший зареєстрований стрибок з аероплана з парашутом\nіз вільним падінням\n1928 Завершено видання\nпершого Оксфордського словника англійської мови.\n1930 У приміщенні Харківського оперного театру винесено вироки членам так званої Спілки визволення України,\nвигаданої підпільної антирадянської організації, яка нібито існувала з 1926 року, виношувала плани контрреволюційного перевороту, отримуючи директиви від іноземних дипломатичних представництв та українських емігранських організацій. Ця "судова" акція стала першим кроком на шляху масових репресій проти української інтелігенції. Всього до судового процесу 1930 року було залучено щонайменше 474 осіб, засуджено до розстрілу - 15, до концтаборів - 192, вислані за межі України - 87, засуджені умовно - 3, звільнені від покарання - 124 особи.\n1941 Сенат США прийняв резолюцію\nпро підтримку ідеї створення єврейської держави Ізраїль.\n1943 У Варшавському гетто почалося повстання.\nДо 16 травня німці жорстоко придушили повстання, при цьому загинуло більше 14 тисяч мешканців гетто.\n1999 У Берліні відбулось офіційне відкриття Рейхстагу\nяк нового місця засідань парламенту Німеччини.\n2005 Конклав католицьких кардиналів у Ватикані обрав 265-м Папою Римським німецького кардинала Йозефа Ратцингера,\nякий прийняв ім'я Бенедикт XVI.\n2011 Напередодні 25-х роковин катастрофи на Чорнобильській АЕС у Києві відбулася конференція фінансових донорів - лідерів і представників багатьох країн та найбільших всесвітніх організацій на чолі з генсеком ООН Пан Гі Муном.\nПід час саміту в Українському домі стало відомо, що на добудову "Укриття-2" над саркофагом 4-го енергоблоку ЧАЕС вже зібрано 550 мільйонів євро.


У Вінниці вбили валютника.Тіло знайшли в під’їзді його будинку - 0432.ua\nУ Вінниці вбили валютника.Тіло знайшли в під’їзді його будинку\n12:00, 15 февраля 2014 г.\nУ Вінниці на вулиці Космонавтів вбили чоловіка. Кажуть, він займався валютними операціями.\nВчора, 14 лютого, близько 17.00 на вулиці Космонавтів, 43, було знайдено тіло чоловіка приблизно 40 років. Квартира загиблого знаходиться на першому поверсі, його дружина розмовляла з правоохоронцями із вікна. Вона постійно плакала та відповідала на питання міліціонерів.\n- Вітя хороший чоловік був. Я б ніколи не подумала, що таке може статись, - говорила сусідка. - Він і роботящий, і добрий тато. Це така біда.\nНа місце події приїхало понад 20 правоохоронців. Вони з собаками ходили навколишніми вулицями та шукали слід убивці. Розпитували людей у сусідніх будинках, чи не бачив ніхто, що саме сталось. В телефонних розмовах давали накази шукати всю інформацію про сьогоднішнє місцезнаходження загиблого до вбивства.\n- Вхід у під’їзд на кодовому замку, який вже давно не працює, тому потрапити в будинок вбивці було без проблем, - розповіли мешканці будинку.\nВ під’їзді та при вході залишились сліди крові. Експерти знімали сліди відбитків пальців на дверях та відбитки слідів взуття.\nПравоохоронці коментарів не дають. Між собою вони говорили, що він скоріш за все повертався з роботи і мав при собі сумку з грошима. На місці події сумки не було.


Трамп оголосить у США надзвичайний стан, щоб збудувати стіну на кордоні | Новинарня\nHome / Світ / Америка / Трамп оголосить у США надзвичайний стан, щоб збудувати стіну на кордоні\nТрамп оголосить у США надзвичайний стан, щоб збудувати стіну на кордоні\nПрезидент США Дональд Трамп заявив, що оголосить у країні надзвичайний стан, щоб отримати кошти для будівництва стіни на кордоні з Мексикою.\nПро це повідомив Білий дім, інформує Радіо Свобода.\nУ тому ж повідомленні зазначається, що Трамп підпише законопроект про фінансування федерального уряду, ухвалений обома палатами Конгресу США – Сенатом і Палатою представників – 14 лютого і покликаний забезпечити роботу уряду й запобігти новому “шатдауну”.\nПопередній шатдаун, який розпочався наприкінці 2018 року і тривав рекордні для США 35 днів, стався саме через суперечку довкола фінансування будівництва стіни. Тоді конгресмени від Демократичної партії відмовилися погодити фінансування стіни на кордоні з Мексикою.\nКомпромісний законопроект передбачає виділення 1,3 мільярда доларів на фінансування безпеки кордону, зокрема й фізичні бар’єри. Але саме на стіну, для будівництва якої президент прагнув отримати 5,7 мільярда доларів, кошти не виділяються.\nПроте Трамп, для якого зведення цієї стіни на кордоні було однією з головних передвиборчих обіцянок, не думає відступати. Оголошення надзвичайного стану дасть йому змогу оминути Конгрес і використати військовий бюджет на фінансування стіни.\n“Президент виконує свою обіцянку побудувати стіну, захистити кордон і нашу велику країну”, – написала у “Твіттері” речниця Білого дому Сара Сандерс.\nТрамп наполягає, що спорудження огорожі стримає потік нелегальних мігрантів у США, а також незаконних наркотиків.\nНадзвичайний стан у США оголошується в разі кризи. І Трамп заявляє, що саме мігранти, які прибувають через кордон із Мексики, цю кризу й спричинили, тому стіна необхідна.\nОпозиційні до Трампа демократи називають її будівництво марною тратою грошей і зловживанням владою. Вони заявляють, що ситуація з кордоном не є надзвичайною, і обіцяють оскаржити проголошення надзвичайного стану в суді.\nУ Республіканській партії також не всі згодні з рішенням президента. Але лідер партії Мітч Макконелл, виступаючи в Сенаті 14 лютого, висловив підтримку запровадження надзвичайного стану.


Лікування ендометріозу яєчників: які ліки ефективніше?\nMedSovUkrPro.ru » Ліки » Лікування ендометріозу яєчників: які ліки ефективніше?\nЖінки, які приходять на огляд до гінеколога, завжди бояться почути якийсь невтішний діагноз з приводу свого здоров`я. Але, якщо таке сталося, не варто відразу панікувати, адже добре, коли проблема виявлена заздалегідь.\nГоворячи про ендометріоз яєчників, слід починати по порядку. Потрібно визначити відразу, що це не найстрашніша хвороба. Просто, ендометріоз яєчників необхідно вчасно виявити і почати лікування. Що ж це таке? Ендометріоз - це розростання ендометрія, що виходить за межі матки. Ендометрієм називається слизова оболонка матки, що покриває її зсередини. Клітини ендометрію розростаються, тим самим потовщуючи стінки ураженого органу.\nТакож, вони реагують на гормональні викиди в організмі жінки, тим самим викликаючи дискомфорт у нижній частині живота. З`являються тягнуть тупі болі, що віддають в пах і поперек, також, зустрічаються випадки порушення менструального циклу і кров`яних виділень. Можна вважати, що ендометріоз і запалення, в своєму роді, слова синоніми. Так як, на тлі таких кров`яних виділень, тканини дратуються і запалюються, що може привести до розвитку хронічних запальних процесів. Якщо у жінки є присутнім описані вище відчуття, і є підозри на ендометріоз яєчників, симптоми цього захворювання різноманітні. Варто відзначити, що на симптоми даного захворювання впливають такі фактори, як: психологічний стан жінки, форма захворювання, ступінь розповсюдження ендометріозу.\nОдним з найбільш поширених симптомів є больовий синдром. Він проявляється болями в нижній частині живота, що віддають в малий таз, сильними, а часом, і нестерпними болями при менструації. Далі, симптоми отруєння або інтоксикації організму. Можуть супроводжуватися нудотою, блювотою, запамороченням і поганими аналізами крові. Безпліддя також може бути симптомом ендометріозу. Порушення менструального циклу, а то є, кров`янисті виділення за кілька днів до місячних, і через кілька днів після.\nКритичні дні стають тривалішими. Якщо жінка все ж зіткнулася з цією проблемою, то зневірятися не варто. Як лікувати ендометріоз яєчника? Найчастіше призначається тривале гормональне лікування. У хід йдуть гормональні протизаплідні засоби. Ці кошти знижують активність роботи яєчників, тобто, вироблення яйцеклітин і зниження естрогену. Тим самим, недуга відступає, клітини ендометрія зменшуються, відповідно, площа ураження органу звужується. Ще використовують препарати тривалої дії, тобто, можна взяти внутрішньоматкову спіраль.\nЦе препарат місцевої дії, ефективний в різних ступенях захворювання. Також, в якості лікування можуть призначити гестагенні гормони. Вводяться вони один раз в 3 місяці. Є ефективними в деяких формах ендометріозу. І, останнім варіантом, яким користуються в самих крайніх випадках, це андрогени. андрогени здійснюють "заморозку" ендометріозу, так як він не піддається лікуванню. Це відбувається тоді, коли територія, охоплена хворобою, обширна.\nЯкщо більш детально розглянути препарати, які можна застосовувати при ендометріозі, то можна відзначити Циклоферон і Тержинан. Циклоферон при ендометріозі призначають як протизапальний і гнітюче хвороба засіб. Завдяки природним интерферонам, що містяться в препараті, підвищується іммунет до різних вірусів, що не дозволяє в подальшому розвиватися захворювання.\nЦиклоферон випускається у вигляді ампул з розчином. Кількість ін`єкцій призначається лікарем відповідно до ступеня поширення захворювання. Ін`єкції ставляться внутрішньом`язово по 2 мл на кожен третій день, тобто 1,2, 4,6, 8,9 і т. Д. Курс лікування 23 дня.\nТержинан при ендометріозі призначається в більш серйозних випадках. До складу тержинан входить антибіотик неоміцин. Цей антибіотик широкого спектру дії, що протистоїть багатьом видам бактерій і вірусів. Також, в препараті присутній тернідазол, протигрибковий засіб, який чинить дію на тканини, змінюючи структуру і властивості клітинної мембрани.\nНістатин, доповнює складову частину тержинан. Цей протигрибковий антибіотик має великий вплив проти дріжджоподібних грибків, змінює і уповільнює ріст клітин тканин. Препарат Тержинан випускається у формі вагінальних таблеток. Пігулка вводиться перед сном в положенні лежачи. Курс лікування при легкій формі ендометріозу 10 днів, в більш складних формах - 20 днів.\nЖінки повинні берегти своє здоров`я. Жінка є продовжувачкою роду. Здорова жінка - запорука здорової та щасливої родини! Вчасно помічене захворювання піддається лікуванню!


Начальник (і водночас реформатор) державної митної служби України Максим Нефьодов вже більше місяця веде в своєму фейсбуку рубрику «контрабанда тижня», де регулярно повідомляє про найбільш яскраві факти контрабандної діяльності, виявленої правоохоронцями. Втім, цього тижня контрабанда виявилася дуже незвичною – і дуже небезпечною.\n«Ось корабель, везе перші 3600 т «піску» з м. Бієло в Чорногорії, – пише Нефьодов. - До кінця року мали привезти 10 000 т. Пісок? В Україну? По ціні €1.20 за тонну (пісок десь в 100 разів більше коштує)? Нічого не дивує?\nПодивіться, як виглядає цей «пісок» – насправді, це відходи піскоструйної обробки кораблів з верфі, яка зачиняється. Тобто, простими словами – небезпечні відходи».\nНефьодов стверджує, що замість переробки забрудненого піску хтось просто хотів використати Україну як сміттєзвалище, імпортувавши відходи на підставну компанію зі статутним капіталом 2 грн. Більше того, подані підробні документи про зобов‘язання щодо захоронення «піскy» (нащо його захоронювати, якщо це пісок?!? – запитує Нефьодов).\nЗа словами Нефьодова, Національна поліція України порушила кримінальну справу з приводу цієї контрабанди. Станом на зараз корабель стоїть, оформлювати такий вантаж Нова митниця не збирається. Нефьодов також подякував тимчасовому виконувачу обов’язків голови Держекоінспекції, екс-депутату Єгору Фірсову – і заявив, що без його втручання всіх місцевих екологів купили б з потрохами.\nУ цьому контексті можна згадати, що незаконні оборудки з відходами – це давня практика організованої кримінальної злочинності. Так, в Італії мафія через корумпованих представників місцевої влади вигравала «жирні» тендери на утилізацію відходів. А потім це сміття просто вивозили на баржах в море і там топили. Тому не виключено, що зараз хтось організував аналогічну схему, тільки в ній замість Середземного моря фігурує український суходіл.


Чи була в Росса та Рейчел перерва: Девід Швіммер відповів на головне питання ДРУЗІВ - Радіо Максимум\nЧи була в Росса та Рейчел перерва: Девід Швіммер відповів на головне питання ДРУЗІВ\nDavid Schwimmer / gettyimages\nАмериканський Девід Швіммер, відомий за роллю Росса в серіалі "Друзі", висловив свою думку щодо принципового моменту в стосунках свого героя із Рейчел, яку зіграла Дженніфер Еністон.\n53-річний Девід Швіммер став гостем віртуальної версії програми The Tonight Show. У розмові з Джиммі Феллоном він обговорив непрості стосунки свого персонажа Росса Геллера та Рейчел Грін.\nЦе цікаво: З'явились рецепти улюблених страв із серіалу ДРУЗІ\nТак, Девід відповів на запитання ведучого, чи була у Росса і Рейчел насправді та "перерва", про яку вони сперечались протягом кількох сезонів серіалу. Йдеться про ситуацію, що сталася в 15-й серії 3-го сезону під назвою "Росс і Рейчел роблять перерву".\nУ цьому епізоді герої сильно посварилися, після чого Рейч заявила, що їм потрібно взяти паузу. Розлючений герой Швіммера вирушив у бар в компанії Джої і Чендлера, де сильно напився і переспав з дівчиною на ім'я Хлої. У наступних серіях Росс намагався довести коханій, що його вчинок не можна вважати зрадою, знову і знову повторюючи фразу We were on a break! ("У нас була перерва!").\nДумка фанатів щодо цієї ситуації також неоднозначна: одні стають на бік Росса, виправдовуючи його вчинок, а інші навпаки підтримують Рейчел. У бесіді з Феллоном актор зазначив, що поділяє точку зору свого героя.\nЛюди так пристрасно розходяться в думках щодо того, чи була перерва в стосунках Росса і Рейчел. Та це навіть не питання! Звичайно, у них була перерва, – розставив всі крапки над "i" Девід.


Екс-командувач НАТО розповів, якого озброєння терміново потребують ЗСУ — УНІАН\n2 хв. 5011\nБрідлав відзначив професіоналізм української армії.\nПричіпна гаубиця M777 вже на озброєнні ЗСУ / US Army\nСША разом з європейськими союзниками повинні зробити ще більше кроків щодо постачання озброєння для ЗСУ.\nПро це повідомив екс-командувач НАТО Філіп Брідлав, цитує Укрінформ.\nВійськовий назвав "маячнею" думку деяких західних політиків, що Путіну треба дати можливість "зберегти обличчя" і "не провокувати" російського президента.\nПри цьому Брідлав відзначив професіоналізм української армії: "Я дуже пишаюся тим, як зараз показують себе українські військові. Весь світ вже побачив, як українське військо і Україна мужньо б'ються".\nАле додав, що ЗСУ необхідно ще більше озброєння.\n"Перш за все, нам необхідно досить швидко дати ті речі, про які говорив Кларк. Це і системи залпового вогню, артилерія, далекобійна артилерія, протиповітряна оборона, яка надається в недостатньому поки що обсязі", - сказав він.\nСША повинні поставити Україні протиповітряну оборону - середньо- і далекобійну.\n"Такі ракети, як "Нептун", і найсучасніша зброя подібного роду, яка допоможе Україні в тих битвах, які вона зараз веде. Незалежно від того, що відбувається на землі, зараз в Чорному морі Росія контролює ситуацію. Цього не можна допустити", - переконаний він.\n"Потрібно робити це негайно, зараз вже. Надавати правильне озброєння в правильне місце і в правильний час", – підсумував Брідлав.\nЗМІ встановили особу окупанта, який хвалився дружині вбивствами мирних жителів (фото)\nЗСУозброєннявійськова допомога Україні


ЛАСКАВО ПРОСИМО В ЮРИДИЧНУ ФІРМУ\n«БІДЖІБІ ТА ПАРТНЕРИ»\nBGB & PARTNERS!\nНаша фірма заснована в Києві в 2010 році і сформувала команду талановитих фахівців, до складу якої на сьогоднішній день входять 15 кваліфікованих юристів. У нашій роботі ми спираємося на глибоке розуміння особливостей ведення бізнесу в Україні, дотримання букви закону, мобільність і гнучкість в надання комплексних рішень.\nЗа час лідерського зростання, ми високо цінуємо кожного з наших клієнтів, за довіру, лояльність і високу оцінку нашого професійного і якісного відношення до рішень різної складності правових питань, з якими стикається Клієнт.\nЗ цією метою ми тісно кооперуюємся з державними установами, глобальними бізнес асоціаціями, міжнародними співтовариствами та локальними органами управління. Наша любов до професії нас глобально розвиває і постійно вдосконалює високу якість в наданні юридичних послуг. Насолоджуйтесь!\nМи подаємо Вам надійного захисника і довіреного радника в особі нашої фірми «БіДжіБі та Партнери».\nЩиро, Команда «БіДжіБі».\nМи бачимо своє призначення в наданні нами сильного юридичного захисту та максимально ефективних правових рішень різних бізнес завдань для наших клієнтів.\nЩоб виконувати наше призначення, ми спрямовані вдосконалюватися в розвитку лідерського статусу, супроводжуючи наших клієнтів на ринку України на високому рівні, а також Європи за допомогою глобального партнерства.\nУспішно виконувати наше бачення дозволяє наша корпоративна культура. Це основа і запорука успіху, головними цінностями якої для нас є:\nМи супроводжуємо і консультуємо проекти різного рівня юридичних осіб, включаючи, але не обмежуючись: мультинаціональними холдингами, великими світовими і зарубіжними компаніями, локальними корпоративними клієнтами.\n85% Іноземні клієнти\n15% Національні клієнти\n53% Повторні звернення\n31% Постійні клієнти\nЗв'яжіться з нами за номером: +380 (44) 223-03-47 або залиште заявку через форму зворотного зв'язку


Сир – продукт, улюблений багатьма. Не буде перебільшенням сказати, що сьогодні його можна виявити на столі більшості росіян. Його люблять за особливий смак, що відрізняється в залежності від сорту терпкістю, гостротою, жирністю або ніжністю. Але якщо задуматися, то в якому співвідношенні знаходяться користь і шкода від вживання сиру? Його їдять, бо це смачно, хоча насправді дуже шкідливо, або ж навпаки?\nУ чому цінність сиру?\nНасамперед варто сказати, що сир – продукт переробки молока (коров’ячого, козячого, овечого, буйволиного і т. Д.), Відповідно, несе в собі його корисний склад, тільки в більшій концентрації – через свою високої щільності. Плюс ті речовини, які з’являються при дозріванні сиру в результаті взаємодії молочної сировини зі спеціальними мікроорганізмами.\nЗміст тваринного білка в сирі в кілька разів перевищує його ж в молоці. До того ж, цей білок має особливу форму, яка практично повністю здатна засвоюватися нашим організмом. Те ж можна сказати і про жирах.\nЗа що ще цінується сир? За величезний комплекс корисних для організму людини речовин:\nвітаміни А, групи В, С, D, Е, F, РР;\nкомплекс макро- і мікроелементів (кальцій, фосфор, магній, цинк, йод, залізо, мідь, натрій, сірка);\nамінокислоти (триптофан, метіонін), що відповідають за водний баланс;\nВсі ці речовини допомагають нашому організму виробляти енергію, зміцнювати імунітет, кісткову, м’язову і зубну тканину, регулюють гостроту зору, роботу нервової і серцево-судинної системи, сприяють зростанню і зміцненню волосся і нігтів. Сири з пліснявою здатні поліпшити роботу шлунково-кишкового тракту завдяки наявності в складі спеціальних організмів.\nКористь сиру очевидна. Його рекомендовано вживати самим різним категоріям громадян:\nдітям і людям похилого віку;\nлюдям, що мають проблеми з кістками;\nпацієнтам після операцій;\nТверді нежирні сорти хороші при схудненні.\nЗагалом, корисний сир практично всім. Ну і, звичайно ж, сир – справжня їжа гурманів, що дарує справжнє гастрономічне задоволення. Особливо якщо людина знає толк в поєднанні продуктів. Наприклад, не завжди сир – всього лише інгредієнт для бутерброда або нарізка до овочів. Досить цікаво поєднуються різні його види з фруктами, деякими сортами вин і навіть з медом.\nЄ й ложка дьогтю і в «сирному питанні». Виявляється, цей молочний продукт можна їсти не всім і не завжди. Тобто за певних умов сир може нанести і шкоди нашому здоров’ю.\nІснує ряд медичних обмежень на вживання сирів.\nГострі, з цвіллю, специфічні і дуже тверді сорти сирів у великих кількостях не рекомендовані при вагітності як сильні подразники.\nПри захворюваннях шлунково-кишкового тракту (гастрит, виразка, панкреатит та ін.) Продукт протипоказаний.\nПри захворюваннях нирок – теж, через ризик набряків.\nПри гіпертонії – з тих же причин.\nПри наявності відкладень солей сири також протипоказані.\nПідвищений холестерин, атеросклероз – теж протипоказання до вживання сирів.\nЛюдям, схильним до повноти або знаходяться на дієті, рекомендують обмежити споживання твердих сирів, а м’які виключити зовсім.\nЯкщо за станом здоров’я вам важливо вживати тільки певні види сирів, придбайте їх у великих, перевірених виробників з хорошою репутацією. Інакше молочний сурогат, куплений у випадкових осіб або на стихійних ринках, завдасть вашому здоров’ю ще більшої шкоди, а докоряти можна буде лише самому собі.\nОднозначно на це питання відповісти неможливо. Одні сорти відрізняються від інших не тільки смаком, але і складом. Тому правильніше буде шукати не найкорисніший вид або сорт сиру, а розглянути особливості кожного виду.\nШвейцарський, пармезан, Чеддер, голландський, російський, сулугуні та інші сири відносять до твердих сортів. Їх відрізняє дуже довгий процес виробництва, під час якого сировина піддається тривалому впливу високих температур, а потім кілька місяців визріває. Це дозволяє створити готовий продукт високої щільності. Це означає, що в таких сортах максимальна концентрація білка (який засвоюється організмом людини набагато краще, ніж з самого молока) і мінеральних речовин (зокрема кальцію). Смак таких сирів може бути як нейтральним, так і вираженим, специфічним, гострим, пряним. Найчастіше це сільносоление сорти.\nЧерез свою щільності, а також кількості солі такий продукт особливо шкідливий гіпертонікам і людям з проблемами шлунково-кишкового тракту.\nОкремо серед них варто вірменський сир Чечіль. Визріває він в розсолі, після чого його витягають в тонкі волокна, сплітають в джгути і коптять. Багато любителів пива знайомі з чудовим смаком «копченої косички», адже два цих смаку прекрасно поєднуються. Однак з цим сиром теж варто бути обережніше: копченості заборонені при хворобах печінки, жовчного міхура, шлунка, при гіпертонії. До того ж, великий ризик купити підробку, копчену за допомогою рідкого диму, підфарбовану хімічними барвниками.\nКопчені тверді сири – великий делікатес і продукт високої якості. Не намагайтеся замінити їх копченими плавленими сирами – на жаль, користю або високою якістю вони похвалитися не можуть.\nРокфор, камамбер, бринза, моцарела, адигейський, Дорогобужский, смоленський сорти відносять до сирів м’яким. Особливістю технології їх виробництва є відсутність довгого процесу варіння – сировина лише пастеризують при температурі, яка нижча за температуру кипіння. Азотисті сполуки, що містяться в таких сирах, знаходяться в розчинній формі, а їх кількість в 2-3 рази вище, ніж у твердих сортів. До того ж, така технологія сприяє збереженню більшої кількості вітамінів.\nЩе один плюс в скарбничку корисності м’яких сирів – при виробництві їх збагачують сироватковими білками, яких немає в твердих сирах. М’які сорти легше проходять травну систему людини, менше її дратують і навантажують. Консистенції вони можуть бути як зовсім м’якою, практично кремообразной (наприклад, маскарпоне), так і досить тугий (моцарелла). Через ніжною, плавкою структури сири цих сортів часто використовують для приготування гарячих бутербродів, піци, закусок з сирною скоринкою, запіканок, пирогів або інших страв, де важлива освіта розплавленого сирного шару.\nТут окремо варто виділити такі «пухкі» сорти сиру, як моцарелла, сіртакі, фетакі, фета. Вони мають виражену сирну консистенцію і м’який вершковий смак. Ці сорти гарні в овочевих салатах: завдяки солі вони вигідно підкреслюють смак інших інгредієнтів.\nОсь це, мабуть, самий некорисний з усіх продуктів сирного ряду, тому як сучасне їх виробництво супроводжується «збагаченням» величезною кількістю хімічних речовин. Але при цьому ніжний вершково-масляний смак зробив їх улюбленими ласощами на сніданок для великої кількості людей.\nСпочатку плавлені сири складалися з суміші твердих сирів, вершкового масла, вершків, сиру, сироватки і солей-плавники. Такий продукт був досить якісним, хоч і не таким корисним, як інші. Але сьогодні, користуючись величезною любов’ю покупців до цих ласощів, виробники не гребують часто-густо економити, здешевлюючи процес виробництва, щоб готовий товар залишався як і раніше доступним.\nТак, вихідна сировина часто може бути не найкращої якості (часом навіть прострочене – все одно ж переплавиться, переб’ється ароматизаторами), замість вершкового масла раз у раз в таких сирах можна виявити дешеві рослинні жири (пальмова олія, наприклад). А кількість загусників, консервантів, штучних ароматизаторів, спецій, стабілізаторів та іншого «хімічного непотребу» в готовому продукті просто зашкалює! У цьому легко можна переконатися, наприклад, спробувавши розбавити такий сир майонезом або сметаною. Дослідним шляхом встановлено, скільки саме потрібно додати їх у плавлений продукт, щоб він розріджений. Але при співвідношенні 1х1 він все одно залишиться таким же в’язким, як спочатку.\nЛомтева, пастоподібні, ковбасні або солодкі – плавлені сирні продукти в будь-якому випадку засвоюються організмом набагато гірше і набагато менш корисні. Що цілком логічно, враховуючи такий «термоядерний» склад. Тому тим, хто не бажає нажити собі проблем зі шлунком або кишечником, варто утриматися від плавлених сортів, як би нав’язливо реклама не переконувала в зворотному.\nСир, як і будь-який продукт, має свої плюси і мінуси. Іноді він буває життєво необхідний, а іноді протипоказаний. Якщо це прийняти як даність, однозначної відповіді на питання про те, чи корисний сир, отримати не вдасться. Одне можна стверджувати з упевненістю: варто вибирати якісний сир і не намагатися заощадити на власному здоров’ї.\nСир: користь і шкода для нашого організму Ссылка на основную публикацию


З якою твариною ми знайомимося з раннього дитинства? Хто підгодовує нас своїм молоком для того, щоб ми росли міцними і здоровими? Правильно, корова. Корова священна тварина. Жителі багатьох країн відносяться до неї, як божеству.\nЄгиптяни, наприклад, свою Богиню Хатор здавна зображували у вигляді корови. Тільки з недавніх пір поміняли це зображення на жінку з коров’ячими рогами. Це символ небес, любові і родючості. За переказами бог сонця Ра використовував для підняття з океанічного дна небесну корову.\nВ Індії це тварина була і є символом плодючості, достатку і родючості. У нас, у слов’янських народів тварини корови – це уособлення небесної богині і годувальниці всього на землі. По суті, дійсно, важко знайти щось більш корисне, ніж даний парне молоко бабусиної корівки.\nВже кілька тисячоліть корови живуть поряд з людьми. За цей час людям вдалося добре вивчити спосіб життя, звички і переваги цих тварин. Корова домашнє тварина має свої уподобання в їжі і навіть в музиці. Так, вчені з’ясували, що корови справжні поціновувачі музики.\nЯкщо їм подобається певна мелодія, і господар періодично буде включати її саме для корівки, то удій молока може зрости. Вони можуть розпізнати мелодію за її ритму. А знавці корів розрізняють їх мычании близько 11 мелодій.\nВідноситься це тварина до подотряду жуйних. Це жіноча особина домашнього бика. Їх діти називаються телятами і тьолками. В даний час в сільському господарстві використовуються м’ясні, молочні та м’ясомолочні види корів.\nВага і розмір корів залежить від їх породи. Зараз в моді карликові породи корів. Вони можуть важити від 250 кг. найменша знаходиться в Англії. Її зріст всього лише 80 див. В середньому нормальна корова важить від 750 до 1400 кг Розмір цієї тварини залежить від напрямку в господарстві.\nЯкщо це м’ясна порода, то вона завжди більше молочної. Забарвлення корів буває різний, починаючи від білого і кремового і закінчуючи чорним. Це залежить від середовища проживання тваринного.\nКорову купити в даний час – це майже теж, що купити старий автомобіль. Ціна корови залежить від того, з якою метою вона купується. М’ясна зазвичай коштує дешевше молочної.\nЦе травоїдна тварина з породи жуйних. На зиму для них заготовляють зернові культури, буряки, кукурудзу, сіно і силос. Молочні породи будуть давати більше молока, якщо включити в раціон комбікорм і мінеральні добавки. Обов’язково треба, щоб корова отримувала певну кількість солі та води. Влітку їх виганяють на пасовища, де вони з задоволенням поїдають зелену траву.\nДогляд за коровою не складний, але вона вимагає до себе постійної уваги. Тільки при хорошому догляді і дбайливе до неї уваги можна добитися хорошого удою. Якщо не утримувати тварину в чистоті вона може захворіти.\nТреба обов’язково запасатися соломою на зиму, щоб підстелити її тварині під ноги. При несвоєчасному її доїнні їй може загрожувати мастит або повна втрата молока. Домашнє сільське господарство можна сказати здебільшого тримається на цій тварині.\nЛюди вже не уявляють, як на столі може не бути молока, сметани, сиру і всіх страв, які можна приготувати з їх допомогою. З усього цього випливає висновок, чому корова священна тварина в Індії.\nКорова харчується не зовсім звичайно, не так, як більша частина тварин. Для перетравлення їжі у неї є чотири камери в шлунку. Поки корова пасеться, вона ковтає траву, не пережовуючи її при цьому.\nПотім, коли приходить час відпочинку, вона відригує деяку кількість їжі і в спокійній обстановці пережовує її зубами. Вже перемелена трава тепер тільки потрапляє в останні камери шлунка. Допомагають розщепленню їжі бактерії і шлунковий сік.\nЧасто новачки в сільському господарстві, які хочуть завести собі корову, цікавляться, скільки корові потрібно сіна на зиму? Люди здавна, хоч і не відрізнялися великою грамотністю, вирахували приблизну кількість сіна. Корові потрібно в середньому 6 тонн сіна. Важливо знати ще один секрет – чим тепліше середовище існування цієї тварини, тим менше необхідно сіна і навпаки.\nРозмноження та тривалість життя корови\nЖивуть корови близько 30 років. У 2-3 роки вони вже повністю готові до репродуктивної функції. Осіменяють корів штучним або натуральним методом під час полювання. Господарі, які знають норов тварини обов’язково помітять в її поведінці щось не те.\nНайчастіше полювання проявляється частим муканням, занепокоєнням тваринного і втратою апетиту. Якщо корова знаходиться в стаді, вона може встрибувати на своїх побратимів. Це і є вірна ознака, що вона готова до запліднення. Вагітність триває 9 місяців.\nУ цей період корова потребує особливого догляду і в хорошому харчуванні. Коли корова у запуску доїння слід припинити. Всі корисні речовини в її організмі повинні бути спрямовані на виношування здорових телят. Необхідно слідкувати за стерильністю її змісту.\nА при найменших ознаках нездужання корови треба негайно звернутися до ветеринара і не ризикувати життям тваринного і приплоду. У результаті на світ з’являється один або два теляти. Корова тварина. Маленьких телят з самого початку їх життя відпоюють молоком і тільки поступово в раціон вводять всю іншу їжу.\nДогляд за коровою в домашніх умовах\nУмови для домашнього утримання корови повинні бути такими, щоб отримувати від неї найбільшу користь. Чим комфортніше вона буде себе почувати, чим смачніше і корисніше буде її корм, тим більше буде віддача від неї молока.\nЄ два способи утримання корів будинку – пасовищний і стійловий. В основному найчастіше ці два варіанти поєднують між собою в теплу пору року. Вигін великої рогатої худоби влітку на пасовище набагато економніше, ніж зміст його в стійлі.\nТа й користі від нього значно більше. Адже на свіжому повітрі корова отримує більше корисних речовин, які сприяють її відмінному розвитку і якості її молока.\nВипасають корів двома способами. Випас буває вільний і загонный. Під час вільного випасу тварина вільно переміщається по території пасовища і знаходить собі їжу. При загонном пасовище вся його територія поділяється на загони, в яких тварини пасуться по тижнях, потім переходять на іншу площу.\nДругий варіант хороший тим, що трава на пасовищі поїдається і виростає поступово. Ефективність другого методу можливе лише у випадку, якщо можна спорудити мінімум вісім таких загонів.\nХлів, у якому міститься корова, повинен бути висвітлюються весь час, хоча б слабкої лампочкою. Тварина краще тримати у хліві на прив’язі. У приміщенні повинно бути тепло і не вогко інакше тварина може захворіти.\nВ годівниці і поїлки повинна щодня проводитися ретельна прибирання від залишків корму. Корова завжди має потребу у воді. Якщо немає можливості зробити в хліві автопоїлка необхідно напувати тварина не менше 3 разів на добу. Якщо прислухатися до всіх рекомендацій і виконувати їх можна отримати від корови високий прибуток.\nСрібляста шиншила кішка. Опис, догляд і ціна кішки срібляста шиншила


Багатогранне аніме - 24zp.org.ua\nдодому Історії мистецтво Багатогранне аніме\nВивчати Японію без вивчення аніме — абсолютно логічна і зрозуміла річ. Зрештою, про США теж не можна судити по голлівудських фільмах, а про Росію — з ментовським бойовикам.\nАле, вибачте, представляти аніме, як історії про дівчинку-кішку в трусиках і шостим розміром грудей — перебір, який засвідчує вашу некомпетентність у даному питанні, і дуже задовбує, що багато інші вважають так само.\nАніме — така ж частина мистецтва, як музика або комікси. У нього є свої переваги і свої недоліки. Воно навіть без Макото Синкая дає красиву картинку і чудову музику, дає шанс жанру «повсякденність». Не боїться говорити з підлітками про складні речі, начебто смерті близького, депресії і про те, як їх долати. Дає можливість доступу до японським культурі і побуті, викликаючи бажання дізнатися про них більше.\nАніме багатогранно, воно здатне втілити практично будь-який жанр, персонажа, історію, а, при наявності інтернету, Ютуба і художнього смаку, уникнути напіводягнених дівчат на гігантських роботів простіше, ніж ви думаєте. Та й це не вирок, той же «Kill la Kill», зводячи оголення в абсолют, на виході виявляється цілком гідним твором.\nТак, аніме часто повторює ті чи інші сюжетні ходи або персонажів, його типовий художній стиль не кожному до смаку, а популярні і пережевываемые на кожному розі твори часто не найкращої якості — але це взагалі властиве мистецтву, як такого.\nТак що, будь ласка, припиніть говорити про аніме, як про якесь сміття, що займається лише роздяганням дівчат, тому що людей, які розбираються в ньому, ви цим неймовірно задалбываете.\nнаступна статтяКисоклассницы. Частина 5 (128 фото)\nКамера Юлії Тимошенко (5 фото + відео)\nНа сайті пенітенціарної служби України показали фотографії і відео з камери, яка розташовується в медичній частині Лукянівського СІЗО.Якби не решітки на вікнах, можна було б подумати, що це звичайна квартира.Її площа 22 квадратних метри, вона обладнана кондиціонером, душем, плазмовим телевізором, забезпечено подачею гарячої води, ортопедичним матрацом і меблями.\nЯкби браузер був дівчиною (5 картинок)\nКитай будує військові кораблі рекордними темпами\nПять найдивовижніших готелів нашої планети


Стрілянину в кафе Києва влаштував майор ЗСУ, поранені двоє цивільних - У кафе до 4 ранку відпочивали троє військових | Сьогодні\nСтрілянину в кафе L'Kafa Cafe на Позняках в Києві в ніч з 6 на 7 жовтня відкрив майор ЗСУ. Стріляв військовий з особистого травматичного пістолета, повідомили в прес-службі військової прокуратури Центрального регіону.\nВідзначається, що розпочато кримінальне провадження за ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України "Хуліганство". За даними прокурорів, військовий відпочивав в кафе на Позняках у Дарницькому районі разом із двома іншими офіцерами. Близько 4 години ранку у військових сталася бійка з групою цивільних осіб. В ході конфлікту майор почав стріляти з пістолета "ФОРТ-12".\nВнаслідок травми отримали двоє цивільних осіб, проте їх стан задовільний, госпіталізації вони не потребували. Офіцера затримали, до суду передано клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу.\nНагадаємо, раніше ми також писали, що в Києві конфлікт водіїв закінчився стріляниною. Інцидент стався на Чоколівському бульварі в Солом'янському районі міста. Стріляв 25-річний киянин; в салоні його автомобіля знайшли страйкбольний пістолет.\nКрім того, в середині вересня на Інтернаціональній площі в Києві сталася стрілянина. За словами очевидців, невідомий намагався вкрасти документи.\nКиїв бійка військові стрільба кафе ВСУ клопотання хуліганство пістолет майор інцидент позняки конфлікт кримінальне провадження


Штаб Порошенка про Путіна на бордах: Дозволу у вбивці не питали — Високий Замок\nШтаб Порошенка про Путіна на бордах: Дозволу у вбивці не питали\nУ штабі президента України Петра Порошенка прокоментували появу бордів із зображенням глави Росії Володимира Путіна.\nРадник президента Юрій Бірюков заявив, що поява портрета президента Р Ф Володимира Путіна на передвиборних фондах Петра Порошенка — це, зокрема, меседж до тих, хто у першому турі проголосував за інших кандидатів.\nЯк повідомляє УП, про це він написав у Facebook.\n«Розчарувалися ті, кому сподобалася м'яка риторика на телеефірі. Ага. Тобто, потрібно було Донбасу обіцяти перемир'я і діалог, а Львову обіцяти продовження боротьби. Реально, мені такі поради сьогодні приходили в лічку — робіть різні меседжі для різних географій», — написав Бірюков.\nВін наголосив, що Україна — це одна країна, якою б різноманітною і суперечливою вона не була і позиція Порошенка — «захищати її, захищати від Путіна».\n«Ядерні прихильники Порошенка в переважній масі свій якраз і ідентифікують головну загрозу країні не в Зеленському, а в Путіні. Путіну вкрай зручна і вигідна слабка фігура в кріслі президента. Підконтрольна кому-небудь. Путіну не обов'язково контролювати безпосередньо», — написав радник.\n«А ось всім патріотам країни, які в першому турі зробили інший вибір — їм варто задуматися і на них звернений меседж», — зазначив він.\nУ виборчому штабі Порошенка щодо бордів із Путіним заявили, що не питали згоди у глави Росії на використання зображення, оскільки він — поза законом.\n«У Путіна, зрозуміло, згоди не питали. І це природно. Путін — поза законом. Він розв’язав війну проти України. Він анексував Крим. Він вбивця тисяч і тисяч українців», — йдеться в розміщеному на Facebook-сторінці поясненні штабу.\n«Дивує інше — кількість українських експертів та політиків, які виступили на захист порушених прав Путіна. Серед них, на жаль, і офіційні представники кандидата Зеленського», — йдеться також у коментарі.\nУ штабі зазначають, що «завдання рекламного сюжету — нагадати країні, що в умовах таких зовнішніх викликів потрібен сильний Президент та Верховний Головнокомандувач, фаховий, добре освічений і досвідчений дипломат, вправний переговорник з високим міжнародним авторитетом».\n«Категорично ні. Але ми твердо переконані, що Путін мріє про слабкого, непідготовленого президента, що дозволить Кремлю взяти Україну під контроль. Врешті-решт, сам Путін сказав, що його влаштує будь-хто на посаді президента України, крім Порошенка. Але буде так, як вирішить український народ», — резюмують у штабі.\nПетро Порошенко передвиборча агітація Юрій Бірюков вибори Президента