Відпустка перед телевізором: який ТБ-канал люблять українці / Відпочинок\nНавіть якщо ви вибираєте активний відпочинок, час від часу хочеться розслабитися. Дуже простий та приємний спосіб відновити сили й отримати необхідну дозу позитивних емоцій – перегляд улюблених телеканалів. Фільми, серіали, видовищні шоу розслаблюють та надихають. Статистика свідчить, що беззаперечним лідером на вітчизняному просторі є канал СТБ, доступний до перегляду на Sweet TV. Що цікавого в етері та як дивитися топові передачі, навіть якщо прямо зараз перед вами немає телевізора, розказуємо далі.\nПопулярні телепередачі у високій якості\nШирока аудиторія добре знайома з фірмовим «почерком» каналу – основу етерної сітки складає оригінальний контент, зроблений спеціально для вибагливого глядача. Перш за все це такі телепрограми, як:\n«Зважені та щасливі» – культове реаліті, що демонструє зусилля, які докладають герої, аби позбутися зайвої ваги та наблизитися до омріяних параметрів свого тіла;\n«Україна має талант» – легендарне шоу про звичайних людей, які демонструють на сцені надзвичайні номери. У наступному сезоні обіцяють показати українців, відомих своїми здібностями на весь світ;\n«Холостяк» та «Холостячка» – виняткові телепередачі про здійснення мрій та пошук справжнього кохання;\n«МастерШеф» – видовищний телевізійний проєкт не лише про вроджений талант та кухарську майстерність, але й про справжню пристрасть та винахідливість. Варто подивитися хоча б раз, аби назавжди змінити ставлення до їжі;\n«Супермама» та «Супербабуся» – захоплювальне реаліті-шоу про виховання дітей та побут у сучасних умовах з відомим психологом Дмитром Карпачовим;\n«Хата на тата» тільки здається розважальною програмою, насправді проєкт має сильний соціальний підтекст;\n«Звана вечеря» – ще одна кулінарна передача, у якій суддями є самі учасники, а перемога буває надто непередбачуваною.\n«Битва екстрасенсів» уже багато сезонів поспіль захоплює увагу всіх тих, кому цікава тема надприродних здібностей та містики;\n«Все буде добре» – життєствердний проєкт, що складається з сюжетів на різну тематику, вже багато років поспіль має шалену популярність.\nЦе далеко не повний перелік програм, попит мають й інші жанри. Зокрема, широку аудиторію збирають регулярні інформаційні випуски («Вікна. Новини»): події в Україні та світі, політичне й суспільне життя, резонансні ситуації, прямі ввімкнення з місця подій – усе це завжди в полі зору журналістів. Високоякісні професійні сюжети якнайкраще тамують інформаційний голод наших співвітчизників.\nВажливе місце в етерній сітці приділене оригінальним серіалам, знятим за посередництва каналу. Історична драма «Кріпосна», присвячена важливим сторінкам історії, захоплювальний детективний серіал «Слід», містичний серіал «Сліпа» та інші мають цілі армії прихильників.\nТелебачення без обмежень\nНасичена та різноманітна програма давно зробила телеканал СТБ лідером усіх можливих рейтингів. Саме оригінальний та високоякісний контент став запорукою прихильності широкої аудиторії. Уже понад 15 років медіакомпанія утримує провідні позиції на вітчизняному ринку.\nДивитися топовий канал у НD-якості можна з будь-якого гаджета, що має доступ до інтернету. Мовлення цілодобове, тому вам точно не доведеться сумувати. Онлайн-провайдер «Світ ТВ» пропонує зручне під’єднання 5 пристроїв одночасно, щоб усім членам сім'ї було зручно дивитися улюблені ТБ-канали. Досі вагаєтеся? Спробуйте перший тиждень безплатно. Цього вистачить, аби оцінити всі переваги одного з найпопулярніших провайдерів: якість звуку та зображення, вигідні тарифи.


Як знезаразити молоко | Добрий лікар\n30 Листопад, 2018 - 10:39\n"Чула, що з'явився новий сучасний метод знезараження молока на молокозаводах, крім пастеризації та стерилізації. Прошу написати про це докладніше".\nНіна Матвіївна Кох\n-- Справді, досі застосовували переважно такі методи теплової обробки молока, як пастеризація і стерилізація, -- пояснює Ніна Кільдій, експерт з якості продуктів. -- Пастеризацією називають нагрівання молока до точки кипіння (менш ніж 100 градусів за Цельсієм), при цьому гинуть патогенні мікроорганізми (кишкова\nпаличка, збудники дизентерії тощо), але життєздатними залишаються спори, які потім починають розмножуватися. Тому пастеризоване молоко перед вживанням слід кип'ятити.\nА при стерилізації молоко нагрівають до температури понад 100 градусів за Цельсієм. Притім гинуть і бактерії, і спори. Але тоді змінюється смак молока, також руйнуються вітаміни.\nТому розроблено інший метод знезараження молока, який зберігає більше корисних речовин і не змінює смаку. Йдеться про бактофугування, коли за допомогою спеціальних центрифуг з молока видаляють мікроорганізми та їх спори. Адже молоко та бактерії мать різну щільність, а тому їх можна розділити за допомогою центробіжної сили -- ефективність очищення становить 95%. Таким\nчином можна знезаражувати сире молоко, не піддаючи його тепловій обробці. І такий спосіб уже застосовують кілька українських молокопереробних підприємств -- ця інформація має бути вказана на етикетках.\nНазвано основну причину появи зайвої ваги та ожиріння - вона у воді


13 серпня 2019 382\nЧому бульба б’є цінові рекорди.\nІ це напередодні «картопляних» жнив. Ціни на бараболю різко стрибнули вгору. На базарних рядах кілограм коштує 14 — 15 гривень. Можна знайти і за десять, але то зовсім дрібненька. А в супермаркетах вартість сягає 17 — 18 гривень.\nДо таких цін покупець уже міг би звикнути — був час, приблизно стільки ж коштували морква, буряк та цибуля. Але зараз інша городина дешевшає, а картопля — ні. До того ж їх обсяги споживання різні. Якщо моркви-буряків господиня купує по кілограму на тиждень, то бульбу беруть відрами. А віддати 120 — 180 гривень за відро готова далеко не кожна родина.\nУсе можна було б списати на те, що рання картопля завжди коштувала недешево. Але це вже давно не «молода». За тиждень-другий почнеться масове копання. Тож о цій порі бульба мала би бути чи не найдешевшою. Натомість повзуть інші чутки: цінових обвалів не очікується.\nЧому так? Відповідь на це запитання шукаємо у тих, хто так чи інакше пов’язаний із картоплею.\nЯк свідчить статистика, під картоплею на Хмельниччині цьогоріч зайнято 66,2 тисячі гектарів. Це лише 5,6 відсотка загальної площі сільгоспкультур. Багато це чи мало? Та майже, як завжди. І хоча, за інформацією того самого джерела, посадили на 600 гектарів менше, ніж торік, проте навряд чи саме це відіграло суттєву роль у ціноутворенні.\nДефіциту на ринку як не було, так і не передбачається, стверджують в обласному департаменті агропромислового розвитку, спираючись на розрахунки. Відповідно до постанови Кабміну, норма споживання картоплі на кожного українця — 95 кілограмів на рік. Якщо взяти все населення Хмельниччини, то на рік знадобиться майже 123 тисячі тонн. Насправді, думається, цифра ще менша, бо коли відкинути всіх тих, хто виїхав на навчання та заробітки, вона скоротиться на 20 — 25 відсотків. А при згаданих площах посадки область щороку збирає до 1,2 мільйона тонн. І це означає, що на кожного припадає ледь не десятикратна норма.\nТут спадає на думку золоте правило торгівлі: надлишок товару призводить до зменшення ціни. Чому ж ми ведемо мову про зростання?\nБільше наробишся, ніж уторгуєш\nТітку Ніну, яка стоїть на базарі з двома відрами бульб, важко назвати монополістом. Але сьогодні саме такі, як вона, встановлюють вартість на цей товар:\n— Дорого? А що тепер не дорого? Хочете безплатної бараболі — то самі посадіть. А мені треба біля неї наробитись — ого-го. Та ще з тими відрами на електричку — преш, рук не чуєш. Та й за все заплати...\nДалі починається сільська арифметика. З весни треба зорати городи, і за сотку мусять віддати не менш як двісті гривень. А ще дожились, що й у селі перегній треба купувати, бо худобу мало хто тримає. Машина коштує чотири — п’ять тисяч гривень.\nПотім гривень двісті треба віддати за всяку отруту від колорадського жука... Ну а про те, щоб посадити, посапати, підгорнути, вирвати траву, викопати — вже й нічого казати. То скільки має той кілограм коштувати?!\nВід картоплі розмова переходить до інших тем. Жінка наводить ціни на інші продукти, і в цьому ряду картопля далеко не на першому місці. За десятку — півтори сьогодні вже мало що купиш. А що їй робити, де гроші заробляти? Щоб за кордон їхати на заробітки — вже не той вік, і не ті сили. А до пенсії все одно ще не доробилась і не знає, як отих два роки дотягнути. От і виходить, єдине, що виручає — то город. Все, що на ньому виросло — у відра, в мішки, сумки і до міста на базар.\nЦе якщо купувати, то дорого. А спробуй навіть тієї картоплі продати на сто — двісті гривень. Не так то й легко. Люди збідніли, багато не беруть — по кілограму-два. Тож не такі вже й легкі оті картопляні заробітки. І якщо по півтори — дві гривні продавати, як це було ще пару років тому, то ліпше ту бараболю й не садити.\nСтатистика зберігається, городи — зменшуються\nСуттєвих змін щодо площ і урожаю картоплі у статистичних даних не помітиш роками. І так само стабільною залишається одна деталь: щороку майже 99,8 відсотка врожаю вирощують в особистих селянських господарствах і на присадибних ділянках. Не хочеться піддавати сумніву методику збору інформації, та все ж можна припустити, точно виміряти вал цього врожаю навряд чи реально. А тим часом зміни на сільських городах стають дедалі помітніші.\nЩе не так давно практично кожен господар мав кілька соток городу біля хати і 20 — 40 соток десь подалі. Картопля на тих ділянках займала чи не найголовніше місце. Багато садили не тільки для того, щоб самим прохарчуватись, але й для худоби.\nКожен день господині починався з того, щоб у великих казанах поставити варитись картоплю для курей та свиней.\nТепер таку картину все важче побачити. Поголів’я худоби помітно скоротилося. А для кількох курок, до яких звелось господарство переважної більшості сільських пенсіонерів, вистачає й того зерна, що отримують як орендну плату за пай.\nПотреба в картоплі як кормовій культурі різко відпала. А для себе та ще й для дітей та онуків вистачає мішків п’ять — десять на рік. Тому великі наділи дедалі частіше не засаджують бульбою, а здебільшого засівають травою. З надією, що, можливо, колись комусь ця земля згодиться. А наразі тих, хто хоче і може працювати на ній, все менше.\nТакі тенденції не могли не позначитися і на ринкових цінах. Картопля не те щоб стала у дефіциті, але ті, хто її вирощує, усвідомили, що можуть «підігнати» її вартість до цін на інші продукти. І тепер за все це змушений розплачуватися споживач.\nВід змін на сотках — до змін у меню\nАле чи готовий покупець це робити? Не секрет, що картопля була масовим продуктом саме через її доступність. Щоденне меню переважної більшості родин не обходилося без неї: ситно і недорого. А що тепер?\nКіло картоплі коштує вже дорожче, ніж кілограм багатьох традиційних круп. Але якщо кілограма бульби на вечерю для родини малувато, то такої ж кількості каші й на два дні вистачить. Відтак не стане здивуванням, що кулінарні смаки українців можуть змінитися.\nТим паче що чітких перспектив для розвитку картоплярства поки що не видно. Адже скорочення городів із цією культурою не підштовхує до відповідного розширення площ у фермерських господарствах, а тим більше — в аграрних компаніях. Як не крути, а такі, як тітка Ніна, залишаються монополістами у цій галузі. А тому і диктують свої ціни.


Що робити, якщо не дають кредит в Moneyboom? - CCloan\nЩо робити, якщо не дають кредит в Moneyboom?\nМікрокредити сьогодні користуються досить високою популярністю як серед громадян України, так і серед усього населення нашої планети. Що стосується банківських позик, популярність таких послуг значно знизилася в силу непосильних процентних ставок, тривалого очікування рішень і завуальованих умов. Куди простіше звернутися в МФО з метою оформлення невеликої мікропозики на короткий термін.\nMoneyboom – це Мікрокредитний сервіс, де швидкі позики видаються всім без винятку в режимі онлайн. Що стосується мінімально і максимально доступної суми – це 250-15 000 грн відповідно. Але, незважаючи на численні переваги онлайн сервісу Moneyboom, тут все ж є і деякі мінуси. Наприклад, нерідко клієнти компанії при оформленні заявки по кредиту стикаються з відмовами.\nНедоліки швидких кредитів в МФО Moneyboom\nЯк і багато інших мікрокредитних сервісів, фінансова компанія Монейбум має певні недоліки:\nОформлення нового онлайн кредиту є тільки після повного погашення всіх попередніх заборгованостей.\nВідсутність готівкової форми кредитування в Moneyboom. Отримати мікропозику можна виключно в режимі онлайн. Це говорить про те, що ті люди, які не мають банківських карт, не зможуть взяти в борг необхідну суму грошей в даній МФО.\nЯкщо ви звертаєтеся в сервіс з метою оформлення кредиту в перший раз, можете не розраховувати на велику суму грошей. При ідеальному кредитному рейтингу та відсутності старих прострочень, в більшості випадків виходить оформити мікропозику тільки до 4 000 грн. У деяких випадках ця сума взагалі урізається вдвічі.\nНеобхідність передачі оригіналу кредитного Договору представнику мікрофінансової організації або відправка підписаного примірника по електронній пошті.\nЩе одним істотним недоліком кредитної компанії Манібум можна вважати те, що при частковій виплаті боргу спочатку грошові кошти перераховуються на покриття штрафів і відсотків по кредиту. Тільки після цього проводиться оплата тіла кредиту. Це говорить про те, що для виключення переплати в Moneyboom, краще робити оплату відразу всієї суми позики.\nВідмови по кредитах в Moneyboom\nНезважаючи на те, що кредити в даній МФО видаються на лояльних умовах і практично всім без винятку, певний відсоток відмов тут все ж є. Якщо клієнт онлайн сервісу повністю відповідає всім заявленим критеріям, причини негативної відповіді по позиці можуть бути наступними:\nПомилкові або невірно вказані анкетні дані. До того, як відправляти кредитну заявку в Moneyboom, уважно перевірте зазначені паспортні дані, номер ідентифікаційного коду, місце прописки, адресу електронної пошти, номер мобільного телефону і так далі. При певній невідповідності, з більшою ймовірністю, кредитна заявка в Moneyboom буде відхилена.\nПомилка або закінчення терміну банківської карти. Позику в Moneboom не видадуть в тому випадку, якщо ви вирішили оформити кредит на карту іншої людини. Такі спроби будуть розглядатися, як факт шахрайства. Варто розуміти, що оформлення мікрокредитів в будь-яких МФО варто проводити виключно на карту тієї особи, яка подає заявку.\nПри подачі заявки на новий кредит відразу після закриття попереднього, відповідь також може бути негативною. Це обумовлено тим, що сервіс Moneyboom просто не встигне оновити дані. Щоб без проблем отримати гроші повторно, оформляти новий кредит варто не раніше, ніж через кілька днів після оплати старого боргу.\nНеоплачені кредити в Moneyboom або поточні прострочення в інших МФО. Для того, щоб оформити нову позику, доведеться повністю розрахуватися зі старими боргами. Якщо такої можливості немає, а гроші потрібні терміново, можна спробувати звернутися в Мікрокредитний сервіс Сслоан з метою оформлення рефінансування боргу.\nЯк видно, причин відмов по кредитах в Moneyboom досить багато. Але, навряд чи клієнту фінансової організації Moneyboom представиться можливість точно дізнатися, чому не дали гроші. Це обумовлено тим, що як банки, так і мікрофінансові компанії залишають за собою право не розголошувати причини своїх рішень. Все, що можна зробити в цьому випадку – звернутися в службу підтримки з метою роз’яснення ситуації, що склалася. Але, не факт, що там вам нададуть відповіді на всі запитання.\nШтрафні санкції в разі невиплати кредиту в Moneyboom\nЩо стосується боржників за кредитами в мікрофінансової компанії Moneyboom, тут передбачені певні штрафи, пені та інші заходи. Найчастіше МФО вдається до наступних дій по відношенню до недобросовісних позичальників з метою повернення кредитних коштів:\nСмс-повідомлення та дзвінки клієнтам сервісу. Спочатку представники МФО будуть просто нагадувати клієнту про те, що у нього є неоплачений борг. Крім смс-розсилки і телефонних дзвінків, на пошту можуть приходити письмові повідомлення від Moneyboom.\nНарахування додаткових відсотків по кредиту. Кожен день сума переплати буде рости. Якщо ви не хочете потрапити в боргову яму, на цьому етапі варто задуматися про те, як можна розрахуватися з боргом, що утворився.\nЗалучення колекторів. Якщо дзвінки і смски не дають результату, виплату кредиту можуть зажадати представники колекторської компанії. Деякі дії таких осіб є неправомірними. Це говорить про те, що якщо до вас застосовується моральний або фізичне тиск, в такому випадку краще звернутися в правоохоронні органи.\nСудове діловодство. Як правило, такі позови можуть тривати роками. І тут немає ніякої гарантії, що все закінчиться на користь одержувача кредиту.\nЯкщо виникли будь-які труднощі з отриманням кредиту, краще скористатися послугами мікрофінансового сервісу Сслоан. Тут грошова допомога надається всім без винятку. Що стосується умов кредитування, ви не знайдете більш низької процентної ставки або менших вимог.\n[email protected]a Україна 03066, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 8


Нові рейси від Wizz Air з Києва: куди можна літати дешево - ЗНАЙ ЮА\nУгорська Wizz Air офіційно оголосили про свої амбітні плани українцям\n6 липня, 03:31\nУгорська лоукост-авіакомпанія Wizz Air заявила про плани запустити рейси зі столиці України в Брюссель і Париж. Про це повідомляється в розсилці авіакомпанії для клієнтів.\n"Незабаром ми запропонуємо вам нові можливості для подорожей з Києва", - пише авіаперевізник.\nПовідомляється, що рейси будуть здійснюватися в аеропорт Париж-Бове. Він знаходиться в 85 км від столиці Франції. Розгорнуті плани авіакомпанії включають також запуск авіаперельотів з Києва в Брюссель-Шарлеруа.\nЗазначається, що на даний момент нові рейси в онлайн-системі Wizz Air поки що недоступні. Крім того, угорська лоукост-авіакомпанія планує додати рейси Меммінген, Копенгаген та Дортмунд. По цих напрямках з Києва вже здійснюються перельоти, тому мова може йти про збільшення їх кількості.\nКомпанія лише оголосила про намічені плани. Детальних подробиць щодо термінів і цінами в компанії поки не називають. Раніше компанія Wizz Air розмістила на своїй базі третій літак і почала польоти в Таллінн, Берлін і Лісабон з Києва.\nДивіться: як вигідно літати на Wizz Air\nЯк повідомляв раніше портал "Знай. ua" венгерский лоукостер Wizz Air вводить окрему плату за ручний багаж. Відтепер, щоб взяти його з собою на борт, доведеться купити в аеропорту Wizz Priority – вартістю від 5 до 10 євро.\nВ інших випадках ваші речі помістять багажний відділ літака перед посадкою на борт (тобто ви й далі не зможете провозити в ручній поклажі заборонені речі типу рідини об'ємом більше 100 мл і т. д).\nЯк відомо, до цього часу перші 90 пасажирів могли взяти з собою в салон літака ручну поклажу, при чому в першу чергу гарантовано могли взяти ті, у кого є Wizz Priority, інші – як пощастить.\nWizz Air відкриє десяток нових маршрутів з України


Олександр Сугоняко: «Кому потрібні такі реформи»?\nСьогодні на Сумщині, як і в цілому по Україні лютує циклон «регіоналівських» реформ, головна мета яких зекономити та привласнити бюджетні кошти, переконаний кандидат в народні депутати по округу № 158 від Політичної партії «УДАР» Віталія Кличка» Олександр Сугоняко.\nНі за що стало годувати, одягати й озброювати армію – от регіонали й скоротили її до рівня армій африканських народів. Добіг кінця час експлуатації будинків, побудованих масовим порядком 50-60 років тому, – чинна влада запропонувала людям програму «Доступне житло» і байдуже, що вартість квартир за урядовою програмою є захмарною. Нічим стало платити людям-пенсіонерам, що побудували все, на чому зараз продовжують паразитувати ефективні власники, – і тут Партія регіонів «винайшла» пенсійну реформу. І так куди не глянь, скрізь видно сліди бурхливої діяльності прагматично мислячих чиновників.\nТа найзагрозливішою для людей і найприбутковішою для табору «біло-синіх» виявилася медична реформа.\nТе, що вітчизняну медицину необхідно якнайшвидше реформувати, поки ще є кого в Україні лікувати, ні в кого не викликає сумніву. Але як це правильно, безболісно та швидко зробити – чинну владу не обходить.\nА тому і проводяться експерименти над людьми, які не обов’язково можуть бути вдалими з першої спроби. І одними з перших попали під ножі експериментаторів-регіоналів селяни Сумщини.\nУ ході реформи, запропонованої Партією регіонів, є величезний ризик сільської лікарні назавжди позбутися. Вважається, і таки небезпідставно, що за рівнем комплектації усім медичним обладнанням, медтехнікою, спеціалістами реальніше підтягнути до сучасного рівня одну-дві базові лікарні в районі, аніж розпорошувати оте все затратне начиння на кілька невеличких і віддалених. Оце, мабуть, і є однією з найболючіших і соціально вразливих проблем. Особливо у віддалених селах. Місцеві громади із втратою своєї, нехай старенької, лікарні-рятувальниці змиритися не хочуть і в аргументи реформаторів, що хворого з села «швидка допомога» довезе в нормативно визначений час – за двадцять хвилин – до краще оснащеного лікувального центру, не вірять.\nХто не знає наших доріг? Хто не знає наших транспортних проблем? Кому з селян не знайомий «бартер» – «швидка» в обмін на власний бензин для неї? Тому закриття чи перепрофілювання кожного сільського медзакладу люди сприймають як особисту біду.\nСаме через безвідповідальні дії влади Україна має найвищі в Європі темпи скорочення кількості населення, переконаний кандидат в нардепи.\n«Настав час зупинити реформаторське свавілля чинної влади над людьми, змусити чиновників працювати в інтересах виборців, реально оцінювати шляхи реформ», – підкреслив Олександр Сугоняко.\n«Загальновизнаним напрямом якісного реформування медицини має бути забезпечення прозорого багатоканального фінансування, яке дозволить вирішити економічні, організаційні, кадрові та технологічні проблеми, в тому числі і в сільській місцевості», – резюмував кандидат в народні депутати по округу № 158 від Політичної партії «УДАР» Віталія Кличка».


Помідори підмерзли - Блог про дизайн\n06-01-2018 Поради та ідеї\nНезважаючи на те, що помідори морозостійкі, багато хто воліє висаджувати культуру набагато раніше рекомендованого терміну. В результаті розсада страждає від різкої зміни температури (особливо в березні та квітні). Якщо замерзли помідори, слід Врятувати урожай.\nНесприятливий температурний режим\nПерші ушкодження на розсаді проявляються, коли температура повітря знижується до -1 ° С. З настанням холодів помідори відчувають стрес. В результаті всі поверхневі волоски піднімаються, на них утворюється волога. Саме такі краплі води створюють щит на поверхні, запобігаючи замерзання внутрішньої частини ствола і листя.\nЯкщо температура падає до -7 ° С, весь посадковий матеріал гине, причому реанімувати кущі вже неможливо.\nПорятунок замерзлої розсади\nЯкщо помідорні кущі прихопило морозами, а верхня частина розсади вражена темними плямами і в'яне, потрібно відразу ж проводити реанімацію.\nРозсада гине при температурі нижче -4 ° С. Такі показники рослина не витримує і перестає плодоносити. Якщо томати подмёрзлі у відкритому грунті або теплиці, порятунок відбувається різними методами.\nПорятунок саджанців у відкритому грунті\nЯкщо розсада посаджена у відкритий грунт, після чого томати замерзли, їх можна Врятувати наступним чином:\nПовністю обрізати пошкоджену ділянку.\nВнести добрива (Циркон) в кореневу систему або підгодувати її сечовиною. Робити це потрібно акуратно, щоб краплі препарату не потрапили на стебло.\nПровести добриво кореневої системи пташиним або коров'ячим послідом. Завдяки цьому способу, можна навіть реанімувати пошкоджені коріння після ранкових заморозків.\nПокрити посадки плівкою на термін не менше 7-10 днів. Зазвичай рослини помідорів відходять за цей час.\nПісля того як саджанці почнуть поступово відігріватись, проводять обприскування спеціальними препаратами. Рекомендують використовувати такі речовини, як «Циркон» і «Епін». Вони допомагають кореневій системі відновитися і швидше вбирати в себе вологу з підземних ґрунтових вод. Розводити препарати слід в співвідношенні 2 мг речовини на 10 л теплої води.\nВідразу після відновлення розсада почне плодоносити. Причому терміни дозрівання врожаю не відрізняються від характерних для здорового посадкового матеріалу.\nПорятунок тепличних помідорів\nПошкоджені частини рослин потрібно видалити\nБагато хто думає, що в парниках і теплицях рослина не схильне до заморозків, але низькі температури шкодять навіть тепличним рослиною. Якщо подібне сталося, плівкове укриття повністю прибирають, після чого проводять полив теплою водою. Краще, якщо її температура буде близько 30-33 ° С. Наступний етап - обприскування. Для цього рекомендують використовувати «Епін». Його розчиняють в кип'яченій воді з розрахунку 2 мг речовини на 0,5 л води. Інтервал обприскування становить близько 10 днів.\nЗавжди потрібно піклуватися про захист томатів перед заморозками. При сильному зниженні температури контейнери з розсадою ставлять на змочені газети, після чого накривають теплицю подвійним шаром Спандбонд. По завершенні цих процедур в теплицю можна входити в протягом кілька днів. Через зазначений час кущі обприскують марганцовая розчином і обрізають всі пошкоджені верхівки.\nСвоєчасна профілактика заморозків томатів дозволяє зберегти урожай і власний час. Щоб розсада не пошкодити при висаджуванні у відкритий грунт, ряди накривають декількома шарами поліетиленової плівки. Поверх неї кладуть теплі ковдри або кілька аркушів картону.\nЯкщо очікується невелике похолодання (близько -2 ° С), кущ накривають паперовим ковпаком. Кожен край ковпака повинен щільно прилягати до грунту, щоб похолодання не змогло проникнути в грунт і не підморозило кореневу систему.\nПри посадці в умовах парника на раму накидають дрантя дрантя. Її не прибирають, поки температура повітря не нормалізується. Відкривають рослини тільки після того, як температура буде вище 12 ° С. Якщо кожен день по кілька годин загартовувати розсаду, вона буде більш стійкою до зміни температури.\nЩоб здійснити захист помідорів від заморозків, слід подбати про створення тіні для томатів. Кущі не повинні подвеграться надмірного контакту з сонячними променями. Щоб уникнути цього на ділянці встановлюють невеликі металеві дуги і покривають їх плівкою темного кольору. Для ці цілей також використовують агроволокно.\nЯк врятувати замерзлі кущі томатовЧто робити, якщо замерзла розсада? Помідори замерзли, запустили зернодробарку.\nЯкщо весняні морози порушують якість городньої ділянки, потрібно відразу ж вжити заходів щодо його врятування і не боятися втратити кілька кущів. Врятувати рослини нескладно. Якщо правильно робити всі вищевказані процедури, рослини набагато швидше відійдуть від морозів, процес дозрівання урожай піде швидше. Не можна забувати про заходи профілактики, адже вберегти томати від неприємних ситуацій набагато простіше.\nВітальня в стилі прованс - фото новинок в інтер'єрі\nЖурнальний столик - сучасні новинки 2017 роки (100 фото)\nРозмножується агрусу по-новому\nДизайн кухні з вікном - 50 фото інтер'єрів\nБарна стійка для кухні - 110 фото ідей як її розмістити\nПіч для теплиці\nКухня в класичному стилі - 145 фото кращих ідей дизайну\nБлендер вosch (99 фото)\nВітальня в скандинавському стилі - фото сучасного дизайну\nДизайн спальні 16 кв м в сучасному стилі - фото інтер'єрів


Щоб не втратити незалежність: франківські депутати просять Шмигаля повернути "християнську етику" у школи (ФОТО) | Galka.if.ua\n30 Лип, 2021 11:34\nДепутати Івано-Франківської міської ради на позачерговому засіданні 30 липня звернулися до прем’єр-міністра Дениса Шмигаля та міністра освіти Сергія Шкарлета щодо доповнення навчальних програм предметами морально-духовного спрямування.\nУ зверненні, яке зачитав депутат від “Свободи” Ярослав Дубас, йдеться, що франківські депутати занепокоєні тим, що Міносвіти не включило в перелік навчальних програм для шкіл програми морально-духовного спрямування, пише “Галка”.\n“Натомість включено предмети прогендерного спрямування, які несуть загрозу моральності учнів, суперечать сімейним цінностям та загрожують інститу сім’ї. Звертаємось з проханням доповнити список рекомендованих навчальних програм предметами морально-духовного спрямування: “Основи християнської етики”, “Біблійні історія та християнська етика”, “Християнська етика в українській культурі”…Переконані, що саме духовне становленя української молоді не може бути підмінене іншими пріоритетами. Сучасний освітній процес – це не лише засвоєння знань предметів, а насамперед формування духовно зрілої особистості, а сучасна школа – це перш за все школа цінностей та життєвого простору, де молодь вчиття проявляти ввічливість, толерантність здійснювати вибір у складних життєвих ситуаціях, дізнаватися про духовне життя українського народу”, – йдеться у зверненні.\nТакож депутати вважають, що якщо Кабмін не стане на захист духовних цінностей у школах, це може призвести до втрати незалежності держави.\nПісля виголошення заяви у залі засідань виникла дискусія. Депутатка Мар’яна Вершиніна зазначила, що в місті є достатньо храмів, і при них є освітні дитячі гуртки та заняття.\n“У нас є стаття 35 Конституції України, яка говорить, що релігія відокремлена від освіти. Наголошую, що ми, як депутати, перед такими зверненнями, зважали на Основний Закон нашої України, як і закон про освіту”, – каже депутатка.\nЇй відповіли “свободівці” Роман Марцінків та Олег Андрухів.\n“Ми проживаємо в християнському краї. Думаю, що на думку громади, батьків, директорів, треба виносити це питання. Багато українців закордоном, не завжди у сім’ях сповиваються правильні цінності, саме школи надають правильну орієнтацію дітям у житті”, – зазначив Роман Марцінків.\n“Як доктор юридичних наук скажу, що по такій лозіці можемо відмовитися і від української мови чи історії, бо всі рівні перед законом. Вважаю, що всі люди на території України зобов’язані вивчати традиції прекрасної держави чи регіону, бо вони тут проживають”, – сказав Андрухів.\nВ підсумку за звернення проголосували 30 депутатів, ще троє утрималися та троє не голосували.\nДо слова, у франківських школах “християнську етику” факультативно викладають з 1992 року.


Вся правда про татуювання | ВолиньPost\nВся правда про татуювання\n26 липень, 2016, 04:24\nНині татуювання стало частиною постмодерної культури, і ми все рідше роздивляємося людей із цікавими малюнками на тілі. Тому в цьому невеличкому матеріалі хотілося б спростувати деякі міфи про татуювання та поділитися з вами правдивою інформацією про це мистецтво.\nНі, це не так. Вчені доводять, що праобрази татуювання з'явилися ще тоді, коли homo erectus (людина прямоходяча) вкладала певну магію в наскельні малюнки в печерах, тобто в часи Льодовикового періоду.\nПізніше ці малюнки перейшли і на людське тіло – близько 200 тисяч років тому. Перші татуювання були магічно-лікувальними і виконувалися на акупунктурних точках тіла людини. Підтвердженням цього факту є мумії древніх людей, на шкірі яких збереглися перші татуювання. Спеціалісти доводять, що способи зміни свого тіла, чим і є татуювання, були в усіх культурах світу.\n"Чи це боляче?" – мабуть, це найпопулярніше питання, яке доводиться чути тату-майстрам. І так, і ні. Біль залежить від місця обраного татуювання, власної чутливості організму до болю. Чоловіки та жінки теж по-різному відчувають біль від татуювання. Деякі люди настільки переживають біль, наскільки це можливо, особливо, якщо татуювання робиться для того, щоб позбавитися від психологічної травми. Але для зменшення болю можна розслабитися і спробувати медитувати. Деякі клієнти примудрюються засинати просто під час сеансу.\nУ Священному Писанні про татуювання згадується лише один раз. Читаємо в Старому Заповіті: "І не зробите на тілі своїм нарізу і не зробите собі наколеного напису" (Левит 19:28). Такий наказ Бог дав синам Ізраїлевим, щоб виділити їх серед інших народів, які вирізали на своїй шкірі імена інших богів. Отже, йдеться про заборону язичницьких звичаїв і поклоніння іншим богам.\nТак, у тюремному і злодійському світі склалася ціла ієрархія татуювань і їх значень. Наприклад, кота із ключем вибивають злодії, які грабують квартири та будинки, а кажана – нічні злодії. Є і татуювання на релігійну тематику, наприклад, кількість куполів на церкві означає роки, проведені у в'язниці, або скільки разів людина туди потрапляла. Проте не слід вважати, що сучасна популярність татуювань "вийшла із в'язниці". ХХІ століття дарує людям мобільність, свободу і бажання вирізнитися із натовпу, тому різноманітні татуювання є досить популярними.\nЦілковитий міф. Майстри тату не радять вживати алкоголь перед сеансом, адже алкоголь спровокує значну кровотечу. Майстер, який себе поважає, не буде робити татуювання людині напідпитку. Так що "100 грамів для хоробрості" – не найкраща ідея. Краще щось з'їсти легке перед початком сеансу, щоб підвищити рівень цукру в крові. Якщо вам буде дуже боляче, або татуювання, яке ви обрали, буде великого розміру, то майстер може використати у виняткових випадках знеболювальну мазь. Якщо таки вам дуже хочеться випити після сеансу і відзначити нове зображення на своєму тілі, то обирайте міцний алкоголь. Але краще уникнути вживання алкоголю до загоєння татуювання.\nЗвісно, якщо звернутися до некваліфікованого майстра татуювання. Тому потрібно добряче роздивлятися, потрапивши на перший сеанс. Майстер має дотримуватися санітарних норм, наприклад, працювати у стерильних медичних рукавичках, використовувати одноразові голки тощо. Якщо татуювання виконано професійно, а після його нанесення ви правильно за ним доглядали, то проблем зі здоров'ям виникнути не повинно.\nЧастково правда. Досить важко влаштуватися на роботу в силові структури або правоохоронні органи із татуюваннями. У такому випадку питання до вас виникнуть під час проходження медичної комісії. Проте в Україні були і винятки – один із нових поліцейських Києва має чимало татуювань на руках. До служби в Нацполіції він займався рекламними проектами і не думав працювати в силових структурах. Деякі роботодавці просто проситимуть приховувати татуювання або не наносити їх у майбутньому на відкриті ділянки шкіри, наприклад, якщо ви – виконавець народних танців. Так що знайти компроміс із роботою і красивими татуюваннями можна.\nЧастина правди й тут, але гарантійний термін на татуювання, яке виконане майстром-професіоналом із використанням якісних фарб, сягає аж 30 (!) років. Однак чимало залежить від індивідуальної пігментації шкіри. Хтось може забути про оновлення татуювання, а комусь доведеться оновлювати його. Звісно, за татуюванням треба доглядати під час загоєння і згодом берегти від частих сонячних променів, тоді воно тішитиме вас довгі роки. Окрім того, завжди є можливість корекції татуювання.\nПравда № 4. Видалення татуювання – болісний процес\nЯкщо вважаєте, що наносити татуювання боляче, то ви його ще не видаляли. Видалити татуювання можна за допомогою шліфування, пересадки шкіри, опромінення інфрачервоним світлом та видалення лазером. Варто пам'ятати, що татуювання не зникне за один сеанс, необхідно 6-10 походів до лікаря. Однак навіть після цього на шкірі залишиться кірочка, а пізніше – біла пляма.\nСаме так. Тому потрібно обачно підходити до вибору татуювання. Дехто вважає, що татуювання може змінити долю. Приміром, не варто вибивати метелика на поясниці чи куприку. Мовляв, жінка може стати "нічним метеликом". Також треба добряче замислитись, вибираючи китайський чи японський ієрогліф для татуювання. Наприклад, жінки, які набивають татуювання, що символізують "сімейний добробут", можуть швидко завагітніти. Отже, потрібно почитати відповідну літературу чи статті в Інтернеті, погортати енциклопедії символів, обираючи татуювання.\nДревні люди вкладали глибоке символічне значення в татуювання і вірили, що воно наче "вбудовується" в структуру нашого духовного тіла, тому до вибору татуювання треба підходити розумно. Не варто гнатися за постмодерною модою на татуювання без значення чи робити татуювання у досить молодому віці, бо ви можете пошкодувати про свій вибір. В ідеалі ви маєте відчувати "поклик" свого татуювання, цей символ може частіше випадково з'являтися у вашому житті.\nТеги: татуювання, правда, міфи, значення\nгриць 26 липень, 2016, 08:35\nТатуювання - це дешевий і безглуздий спосіб самовираження, привернення уваги оточуючих, намагання якось зацікавити та здивувати, але головне - це роблять тому, що більше виділитись особливо і не має чим. Таке собі приховування власних комплексів. Тату зроблена в 20 років, зазавичай вже не актуальне в 30, а тим більше 40 чи 50, шкіра теж змінюється, малюнок псується, біжуть в чергу до лікаря на видалення. Наслідки треба передбачати на перед.\nНайстаріший льодовик Альп вкрили ковдрами. ФОТО\n26 липень, 2016, 03:26


Координували з РФ: СБУ ліквідувала угруповання в колонії біля Рівного — Варта 1\nСлужба безпеки ліквідувала злочинне угруповання, яке діяло в колонії у Рівненській області і яку координували “злодії у законі” з Російської Федерації. Про це йдеться у повідомленні Служби безпеки України.\nУ СБУ 19 січня заявили про ліквідацію злочинного угруповання, в яке, за версією слідства, входили представники з різних областей.\n”За координації “злодіїв у законі” з Російської Федерації учасники налагодили наркотрафік та поширювали злочинний вплив. За даними слідства, очолював угруповання кримінальний авторитет, який відбуває покарання за злочини, пов’язані з убивством та нанесенням тяжких тілесних ушкоджень. У кримінальних колах його вважали “смотрящим” за цією спецустановою”, — коментує речниця УСБУ Рівненщини Інна Ілючок. За інформацією СБУ, чоловік створив злочинну організацію із “жорсткою ієрархією”. Туди входили як в’язні, так і жителі Рівненщини, Волині, Київщини та Донеччини. За версією слідства, у колонії вони збували наркотики.\n“Смотрящий” запровадив та жорстко контролював наповнення “общака”. Туди потрапляли гроші від збуту наркотиків, азартних ігор тощо. Частину він відправляв “злодіям у законі” з Російської Федерації”, — додає речниця УСБУ.\nСпільники зловмисників, які були «на волі», фасували та маскували наркотичні засоби серед продуктів та відправляли поштою до колонії. Ще одним способом постачання наркотиків був так званий метод «перекидів» — перекидали пакунки з «товаром» через захисні спорудження колонії.\nкриміналРФзлодій в законісмотрящийРівне\nВ Україні створили брошуру з практичними порадами, як діяти у разі війни або надзвичайної ситуації


Найпростіший і найдієвіший спосіб уберегти себе від простуд\nНастала осіння пора, і, здавалося б, тут не уникнути інфекційних захворювань дихальних шляхів.\nЯкщо ви вже втомилися від постійної втоми, сезонної алергії та застуди, можливо вам необхідно очистити кров. Адже спосіб життя в сучасному світі відкладає свої неприємні відбитки.\nПостійні стреси, завантажений графік роботи і шкідливі звички утворюють в організмі токсини. Шлаки не тільки залишаються в печінці, але також містяться і в плазмі крові. Саме через зашлакованості відбувається закупорка судин.\nМи вам розповімо, як очистити всю систему організму, і стати бадьорим.\nТакож людям, які дуже часто вдаються до вживання таблеток, це очищення слід проводити один раз на рік.\nОтже, найпростіший і дієвий спосіб очищення крові, це вживання свіжовичавленого соку з буряка, моркви і журавлини.\nРобити його краще за все з червоним цукровим буряком, моркви соковитих сортів і свіжої ягоди. Соки можна чергувати до смаку або пити один з вподобаних.\nПриймати свіжовичавлений сік необхідно по 150 мілілітрів за схемою: перший прийом в 6 ранку, потім сніданок тільки в 12 дня. Другий прийом в 10 вечора і після нього нічого не їсти. Приймати сік потрібно протягом двох тижнів.\nЯкщо для вас такий спосіб очищення не прийнятний, ми пропонуємо очистити кров за допомогою настою кульбаби.\n30 грам кореня кульбаби потрібно залити півлітра окропу і настояти протягом години. Процідити. Потім настій приймати за пів години до кожного прийому їжі (три рази в день). Також корінь кульбаби можна замінити коренем лопуха, квітками ромашки або календули.\nУ такий спосіб можна очистити кров і забути про простудних захворюваннях на довгий час.


За 4 роки в Україні збудували 207 нових заводів - ШоТам\nЗа 4 роки в Україні збудували 207 нових заводів\nУпродовж останніх чотирьох років інвестори в Україні побудували і ввели в експлуатацію 207 нових заводів.\nПро це розповів Президент України, передає Укрінформ.\n“Там, де далі від лінії фронту, інвестори вже не коливаючись, приходять в Україну. Приклад: за чотири роки інвестори вже побудували і ввели в експлуатацію 207 нових заводів”, – зазначив він.\nЧитайте також: В Україні запустили біогазовий завод на відходах птахофабрики


Главная/Общество/Тарифи таки підіймають: газ – на 20%, електроенергію – в половину, – Миселюк\n“Тарифи зростатимуть не тільки у цьому році, а й у наступних. Це відбудеться під акомпанемент заяв влади про те, що «маленьким українцям» не варто боятися підвищення цін на комуналку”, – про це на своїй сторінці у Фейсбуці пише Андрій Миселюк, інформує .\n“Три тижні тому я зазначав, що Зеленський вже зобов’язався перед МВФ підвищити тарифи для населення. І тому «всім споживачам час готуватися до прем'єри гостросюжетного серіалу «Слуга тарифу», який він продюсує. Другий підхід до штанги з написом «Підвищені тарифи» по закінченню опалювального сезону влада виконає вже більш підготовленою, ніж недавній перший. Який з тріском провалився».\nВідповідно, зростуть тарифи на централізоване опалення та гарячу воду – на 16-18%.\nНу а родзинкою стануть тарифи на електроенергію для населення. У цьому році вони зростуть на 38% (одним сценарієм) і на 52% – за іншим. У 2022 році відбудеться подальший ріст – на 15-20%.\n4. Тому при підвищенні тарифів головні зусилля влади зведуться до двох основних ліній: по-перше, вивести з під удару особисто Зеленського та, по-друге, не допустити повторення масових протестів проти тарифів на кшталт тих, що відбувалися у минулому місяці”, – завершує Миселюк.\nТрьох українських спортсменів відсторонили від Олімпіади: названо причину 131


Роздуми напередодні чергових розчарувань\nПовним ходом йде підготовка кандидатів до міських виборів. На тлі невизначеності і переляку мери обласних центрів ледь не створили так звану "партію мерів" та слава Богу хтось їх напоумив не робити дурниць. Так чи інакше, вчергове доля країни в руках українців, які після кожних виборів ледь не одразу починають зневажати тих, кого обрали.\nОсобисто я народився у Києві, тоді столиці УРСР, тисячоліття тому - центрі Київської Русі, а нині столиці незалежної України.\nНа відміну, скажімо, від Москви тут приїжджих ніколи не називали "лімітою". Навіть слово "понаєхалі" було не київським, а імпортованим з Москви і вживалося здебільшого "новими киянами" по відношенню до ще новіших.\nКиїв завжди люб'язно приймав гостей, прочан і заробітчан, адже по суті був і залишається справжньою столицею, що радо приймає і адаптує усіх охочих, особливо заможних, працездатних і талановитих громадян.\nСаме завдяки "новим киянам" старий Київ ставав більшим, молодішим, гарнішим, вагомішим і цікавішим. І так було завжди, споконвіку.\nСаме тут від літа 1843 року до весни 1847 року жив, малював, а також брав участь у діяльності Кирило-Мефодіївського братства Тарас Григорович Шевченко.\nСаме тут у Києві народився знаменитий україно-американський митець, родоначальник кубізму в скульптурі, геніальний Олександр Архипенко.\nСаме тут закінчив КПІ і побудував перший в російській імперії літак герой першої світової і конструктор американських гелікоптерів, Ігор Сікорський.\nСаме тут жила знаменита російська поетеса, дружина Миколи Гумельова і коханка Амадео Мадільяні, Анна Ахматова (Горенко).\nСаме тут жила і писала свої картини знаменита радянська художниця Тетяна Яблонська.\nСаме тут у сім'ї церковного філософа на Андріївському узвозі народився, жив і писав геніальний Михайло Булгаков.\nСаме тут на Великій Васильківській Павлом Чибинським був написаний вірш, який згодом став гімном незалежної України.\nСаме тут почався жанр міського романсу, з мелодраматичного і гаркавого вокалу великого шансоньє Олександра Вертинського.\nСаме тут зробив першу в світі операцію на серці великий кардіолог Микола Амосов.\nСаме тут народилися великі футболісти: Валерій Лобановський, Олег Блохін, Андрій Шевченко, Олександр Шовковський.\nСаме тут народився видатний український пісняр і мій батько Юрій Рибчинський.\nСаме тут малював капітана Врунгеля знаменитий аніматор Давид Черкаський і саме тут починав танцювати один з найвеличніших балерунів світу Серж Лифар.\nТут народилися прем'єр-міністр Ізраїлю Голда Меїр і голівудська зірка Мілла Йовович.\nІ навіть розробник месенджера WhatsApp Ян Кум теж народився тут.\nІ знаменитий виробник сигар Зіно Давідофф також.\nАле от у чому парадокс: тільки очільник мого рідного Києва за якоюсь дивною і незрозумілою обставиною ніколи не був киянином. Ні Іван Салій, ні Леонід Косаківський, ні Олександр Омельченко, ні Леонід Черновецький, ні Олександр Попов, ні Володимир Бондаренко, ні Віталій Кличко.\nЗвичайно, яке це має значення? Аби був гарним газдою і відповідальною людиною!\nПроте, "нові кияни" у містах, де народилися, віддають перевагу "своїм" місцевим кандидатам, а не "зальотним". Я ніколи не чув, щоб на Закарпатті вибрали мером Ужгорода уродженця Дніпра, а у Дніпрі - киянина. Я ніколи не чув, щоб у Харкові переміг лучанин, а на Волині - буковинець, в Житомирі - уродженець Луганська, а в Северодонецьку - галичанин. Кожне місто хоче, щоб його представляв "свій", хто з молоком матері увібрав любов і повагу до власного міста, хто знає кожен його закуток і з дитинства розуміє усі проблеми рідної вотчини.\nПроте я не агітую вибирати "корінного" киянина! Бо питання не поверхове, а глибоке і важливе.\nНапередодні місцевих виборів, вкрай заполітизованих і перетворених на поле битви політичних партій, я б дуже хотів, аби українці не забули, що політик, який не вилазить з телеекранів де-факто не здатний будувати мости, асфальтувати дороги і утилізувати сміття, а значить бути "господарем" у вашому місті. Бо політик це передусім демогог, а господарник це передусім менеджер усіх господарських процесів.\nШукайте, знаходьте і висувайте тих, хто завтра не скаржитиметься на попередників, а візьметься до роботи і поміняє старі труби, покладе рівний асфальт і розвантажить дороги в час пік, хто побудує сучасні паркінги, сміттепереробні заводи і вчасно забезпечить ваші будинки теплом.\nШукайте тих, хто не краде і не бреше, працює вдень і вночі, для кого немає невирішених питань. А "свій" він буде чи "чужий", яскравий чи непримітний, чоловік чи жінка, - то не має значення. Головне, аби ґазда!\nБажаю нам з вами, друзі, у нашому пошуку - наполегливості і успіху! З Богом!\nCopyright © 2019, req:50 sql:0.0098 s php: 0.0653 s time:0.0751 s mem:6 mb


ЕКОТУР – OUTDOORING частина 6 | Туристические маршруты, Рекреационные маршруты города Киева\nТому, при підготовці до подорожі, необхідно визначити головну мету і завдання, з яких достатньо ясно повинні бути визначений об’єм майбутньої роботи на маршруті. Однак цю роботу не завжди можна провести без попереднього визначення ступеня вивченості території. Для цього необхідно взяти на облік та проаналізувати всі доступні літературні, картографічні, фото- і відео матеріали. Мобілізація матеріалів надає уявлення про ступінь вивченості території. Треба зауважити, що пошуки джерел інформації здійснюються і підчас здійснення подорожі.\nНа основі цих робіт розробляється програма спостережень, їх об’єм і практична спрямованість. Програмою спостережень повинно бути передбачено такі види робіт:\n ознайомлення з усім краєзнавчим матеріалом по території подорожі;\n визначення, які саме об’єкти компоненти і явища будуть спостерігатись, об’єм і систематичність спостережень;\n вивчення характерні риси і особливості об’єктів спостереження;\n оволодіння методиками спостережень, та визначення хто з туристів буде їх проводити;\n забезпечення приладової бази і устаткування для спостережень.\nЗаключним етапом маршрутних спостережень має бути грамотний аналіз зібраних матеріалів, узагальнення висновків і розробка рекомендацій що до покращання маршруту.\nНа різних етапах підготовки і проведення туристського походу використовується система методів вивчення і спостереження:\n на підготовчому етапі це методи аналізу літературних і картографічних джерел;\n під час походу – візуальні та контактні (атрактивні) методи спостережень та вимірювань, отримання інформації від місцевих жителів;\n на заключному етапі, при формуванні висновків і рекомендацій використовуються аналітичні, індикаційні та прогнозні методи.\nДля самодіяльних туристів, які самостійно розробляють маршрут, організовують і здійснюють туристський похід, тривалість цих етапів має співвідношення 3:1:1. Воно відображає віддзеркалює важливість, необхідність і відповідальність підготовчого етапу, що не повинен обмежуватись акліматизацією і тренувальними, ознайомчими походами.\nПідготовчий етап. Його завдання полягає в методичній, краєзнавчій, фізичній і матеріально-технічній підготовці до виходу на маршрут, яка передбачає:\n чітке розуміння мети і завдань подорожі;\n вивчення району подорожі, розробку схеми маршруту;\n визначення особливого складу групи і розподіл обов’язків між її членами;\n наявність календарного плану подолання маршруту і встановлення його контрольних термінів;\n розробку тактичного плану подорожі, що передбачає доставку продуктів харчування і спорядження у проміжні пункти;\n ознайомлення з усіма доступними географічними матеріалами стосовно району подорожі, підготовка необхідного картографічного матеріалу;\n придбання і перевірку особистого, групового і спеціального спорядження, продуктів харчування;\n оформлення необхідних документів;\n проведення тренувальних заходів за попередньо складеним планом.\nКерівник (інструктор) групи очолює підготовку до походу і його здійснення, на нього покладається відповідальність за безпеку учасників подорожі.\nЗаступник керівника (інструктора), староста – здійснює керівництво окремими роботами при підготовці до подорожі, і частиною групи в разі її поділу на маршруті.\nЗавідуючий господарством (завгосп) відповідає за добір і збереження групового спорядження і продуктів харчування, здійснює облік на маршруті. У великих групах доцільно призначати двох завгоспів, що ділять між собою відповідальність за спорядження і за продукти харчування.\nСанінструктор перед початком подорожі проходить спеціальну підготовку з надання першої медичної допомоги, укомплектовує медикаментами групову аптечку. Під час походу на нього покладається контроль за станом здоров’я учасників.\nВідповідальний за ведення щоденника регулярно фіксує події, що сталися під час походу, складає опис маршруту, веде хронометраж ходових днів.\nПри чисельності групи більше 10 чоловік доцільно визначити: кухаря, казначея, кострового, фізорга, фотокінорепортера. Бажано, щоб кожний з учасників мав певні обов’язки. В залежності від мети походу може виникнути потреба у виконанні додаткових обов’язків: географа, історика, ботаніка, гідролога, метеоролога, топографа та ін. Усі вони повинні володіти навичками ведення спостережень, збирання матеріалів, зберігання зразків дослідного матеріалу. Головне при розподілі обов’язків – не позбавляти членів групи особистої ініціативи, стимулювати їх персональну відповідальність, частіше давати індивідуальні завдання.\nКрім того, необхідно передбачити розподіл одноразових обов’язків при зупинці на ночівлю і у зборах до виходу на маршрут. Кожний учасник повинен знати, чим він буде займатись: облаштовувати місце стоянки, ставити намети, збирати дрова тощо. При хорошій організації такі роботи виконуються швидко, без метушні, що в значно прискорює підготовчі роботи і є запорукою успішного подолання маршруту.\nПольовий (похідний) етап – це проходження маршруту, долання перешкод, дотримання контрольних термінів, ведення спостережень та їх фіксування, організація дозвілля, природоохоронна і суспільно-корисна робота тощо.\nНа заключному етапі підбиваються підсумки походу. Головна його мета – узагальнення досвіду підготовки і проведення походу, організації дозвілля, проведення суспільно-корисної, культурно-освітньої, пошукової і дослідницької роботи на маршруті, а також аналіз недоліків з метою усунення їх у майбутньому.\nПісля завершення подорожі керівник групи повинен звітувати перед маршрутно-кваліфікаційною комісією і установою, якою був організований похід.\nЗвіт про похід І категорії складності може бути усним з обов’язковим підтвердженням маршрутними документами, які слід здати маршрутно-кваліфікаційній комісії. Для груп школярів звіт має бути письмовим, складеним із дотриманням усіх вимог. Походи вищих категорій зобов’язують керівника подати звіт у письмовій формі. Його обсяг визначається маршрутно-кваліфікаційною комісією.\nЗвіт повинен складатися з таких розділів: загальні відомості про маршрут, опис району подорожі, підготовка до походу, графік руху і технічний огляд маршруту, результати його проходження і рекомендації щодо вибору можливих його варіантів. До звіту додаються картографічний матеріал та ескізне зображення (кроки) найбільш складних ділянок маршруту, підкріплене фотоматеріалами, що ілюструють їх подолання групою. З віт може бути доповнений зібраними під час походу колекціями, письмово зафіксованими результатами спостережень.\nПісля розгляду і схвалення результатів походу його учасники і керівники одержують відповідні довідки, що є підставою для присвоєння їм чергового розряду з туризму.\nДля постійно діючих маршрутів, що обслуговуються туристськими базами, таборами та іншими організаціями необхідно передбачити ще один етап – експлуатаційно-моніторинговий. Цей етап направлений на підтримання облаштування маршруту в належному стані. Це, так би мовити «територіально-санітарний етап», в процесі якого необхідно ремонт споруд, переправ, навести порядок на стоянках, провести прибирання території вздовж маршруту, відновити маркіровку тощо. На цьому етапі здійснюється набуття необхідної для проведення походу інформації, перевірка та поновлення існуючих баз даних про маршрут.\nМетоди фіксації інформації під час туристського походу. Традиція здійснення регулярних спостережень за станом навколишнього середовища під час експедицій, походів, веде свій відлік від античності. Сьогодні результати спостережень фіксуються в польових географічних і геологічних щоденниках, бортових корабельних журналах, щоденниках натуралістів за принципом: “Те, що не записано, не спостерігалося!”.\nЗауважимо, що вся інформація (записи, фотографії, відеоматеріали, відібрані зразки тощо) зафіксована учасниками туристського походу, є важливими науковими і практичними документами. Вони мають обов’язково супроводжуватись нумерацією та підписами з вказанням місця, часу і авторства.\nОсновна вимога до такого спостереження – уважність у його проведенні, достовірність і вичерпність одержаних даних.\nСпостереження під час туристського походу фіксуються у польовому щоденнику. Серед об’єктів спостереження – весь комплекс географічних факторів: метеорологічні умови (стан атмосфери), гідрологічні (водні об‘єкти), геоморфологічні (особливості будови рельєфу), ґрунтознавчі (особливості ґрунтового покриву і будова ґрунтів), геоботанічні (рослинний покрив), зоогеографічні (тваринним світом), ландшафтні (природні територіальні комплекси), економіко-географічні (територіально-виробничі комплекси), країнознавчі (природні умови, особливості господарства, етнічний склад населення). Результати спостереження узагальнюються за допомогою картографічного зображення.


Екологічна місія у Полтаві – Харківський екзархат УГКЦ\nАвтор: Харківський екзархат УГКЦ · 14.12.2014\n14 грудня 2014 року у парафії Пресвятої Тройці, що у м. Полтава, отець Максим Кролевський, представник Бюро УГКЦ з питань екології у Харківському екзархаті, провів екологічну місію. Так, опісля Божественної Літургії вірні парафії взяли активну участь у молебні до Бога-Творця, у якому спільно молилися та дякували Господу за сотворений Ним світ.\nПісля Богослужіння священик звернувся до усіх присутніх з повчальним екологічно-християнським словом, в якому наголосив передусім на тому, що кожен з нас має великий християнський обов’язок сформувати в собі правдиву свідомість та розбутити в собі велике почуття відповідальності за той навколишній світ, в якому ми живемо. Більше того, батьки при помочі Божій, мають справедливо та чесно виховувати своїх дітей, щоб вони, коли будуть підростати, дозрівати могли бачити у навколишньому середовищі не лише задоволення своїх потреб, свою вигоду та користь, але, щоб мали відкриті очі і на потреби природи, щоб вчилися думати в житті, думати також й екологічними категоріями, які б були направлені не на якусь таку хижацьку експлуатацію та споживацтво, але на свідому поміркованість та відповідальність за сотворений Богом світ. дітей мають так само відповідально сформувати свідомість своїх дітей.\nТакож священик розповів про досвід німецької Церкви та держави в екологічних здобутках, в економії природніх ресурсів та заощадженні енергії. «Особливо у цей складний для нас усіх час,час війни, ми маємо бути по-особливому уважними до природніх ресурсів, заощаджувати енергію, бо саме цим ми зможемо дуже допомогти сьогодні і Нашій державі, і нашим військовим, і нам самим перейти цей важкий момент життя».\nПісля цього священик поспілкувався з молоддю та дітьми, де більш детально розповів про деякі аспекти правильного заощадження природніх ресурсів та енергії та відповідального поводження з ними.\nПрес-служба парафії Пресвятої Тройці, м. Полтава\n19 Бер, 2022\nПопередня публікація «Потрібно відмовитися від шкідливої звички ставити в нашій оселі «зрубану» ялинку», – екозустріч в Полтаві\nНаступна публікація У Харківському екзархаті відбувся Собор “Жива парафія – місце зустрічі з Живим Христом”


НАШІ ГРОШІ. ЛЬВІВ » Працівники комунального підприємства облради отримують по два оклади на закупівлю овочів та фруктів\nПрацівники комунального підприємства «Нерухомість та майно» регулярно отримують премії до низки державних, релігійних та професійних свят. Крім того, вони отримали «матеріальну допомогу для закупівлі сільськогосподарської продукції на зимовий період» у розмірі двох посадових окладів. Про це йдеться в матеріалі «Наші гроші. Львів» про преміювання на підприємстві «І на Трійцю, і на Покрову».\nТак, 4 грудня 2017 року всі працівники, включно з директором підприємства, отримали премію у розмірі двох посадових окладів з «Нагоди релігійного свята Святого Миколая та святкування Нового року». А 16 березня, традиційно, виписують премію у розмірі одного посадового окладу до «Дня працівника житлового господарства».\nЯк виявилось, керівник комунального підприємства «Нерухомість та майно» Роман Люлюк підписував накази про премії для працівників, серед яких є його дружина і він сам. З початку минулого року він підписав 24 накази, якими преміював Олену Люлюк, серед них 10, де в списку є також він. Його дружина Олена Люлюк працює в КП на посаді головного економіста з договірних та претензійних робіт.\nРоман Люлюк прийняв на роботу свою дружину у 2011 році. У 2015 році за те, що він не повідомив безпосереднього керівника про наявність цього конфлікту інтересів, Романа Люлюка притягнули до адміністративної відповідальності і зобов’язали сплатити 255 гривень штрафу.\nТеги:КП "Нерухомість та майно" Люлюк Роман премія


РАЛІ «БІЛІ НОЧІ-2009»\n20 серпня 2009 року десять автомобілів львівського клубу на запрошення дружнього автоклубу з Росії відправився в російське поріднене місто Санкт-Петербург. Протокол про співпрацю між Львівською та Ленінградською областями, Львовом та Санкт-Петербургом було підписано 30 вересня 2006 року. По дорозі до «Північної столиці» Росії львів’яни репрезентуватимуть Україну на автомобільних ретро-фестивалях в Шауляї (Литва), Ризі (Латвія) та Ярва-Яне (Естонія). В Ризі клуб відвідає «Мотор-музей» - один з кращих європейських музеїв антикварної техніки: влітку 2009 року ми разом святкуватимемо 100-ліття випуску Першого російського автомобіля «Руссо-Балт». По дорозі до української автоколони приєднаються власники «Запорожців» з клубів Литви, Латвії, Естонії, Росії та Білорусі.\nАВТОПРОБІГ ВІДБУВАЄТЬСЯ ЗА ПАТРОНАТУ МІНІСТЕРСТА ЗАКОРДОННИХ СПРАВ УКРАЇНИ, ГУБЕРНАТОРІВ ЛЬВІВЩИНИ МИКОЛИ КМІТЯ ТА САНКТ-ПЕТЕРБУРГА ВАЛЕНТИНИ МАТВІЄНКО, ГЕНЕРАЛЬНИХ КОНСУЛІВ РОСІЇ та ПОЛЬЩІ У ЛЬВОВІ ЄВГЕНА ГУЗЄЄВА ТА ГРЖЕГОЖА ОПАЛІНСКІ.\nХРОНІКИ «ЖОВТОГО ЗАПОРОЖЦЯ»\nДЕНЬ ПЕРШИЙ (20.07.2009) СТАРТ ЛЬВІВ, ПОЛЬЩА ЛЮБЛІН\nПоїздка колони львівських «Горбатих Запорожців» до міста-побратима Санкт-Петербурга викликав великий інтерес преси. На урочистому старті окрім журналістів були присутні Генеральний консул Росії у Львові Євген Гузєєв та представник Міністерства закордонних справ України у Львові Ігор Довганюк. Проводжати на старт приїхало 13 автомобілів.\nРозклеїли наліпки на автомобілі, роздали журналістам та гостям спеціально підготовлені до поїздки сувеніри-подарунки з емблемами клубу «ЗАЗ-Козак». Всі разом поїхали загрузитися пивом, водою (ТМ «Трускавецька» виділила нам близько 200 літрів мінералки) та підкачати колеса на станцію «Львівколо». Старт: рушили на Люблін.\nДо Любліна поїхало 11-ть автомобілів. Нажаль, не усі бажаючі поїхати у Велику подорож змогли дозволити собі тритижневу відпустку, але до Польщі нас супроводжували оригінальні автомобілі Романа ФЕРНЕЗИ, Тараса ІВАНОЧКА та тюнінгований «жужик» з гольфівським 1.8 мотором Володимира БУЧКІВСЬКОГО. Саме цей автомобіль планувався як «технічка» в разі поломки когось у дорозі.\nКордон пройшли досить швидко: ні українські, ані польські прикордонники-митники не мали жодних претензій до автоколони.\nУ Любліні поселилися у гуртожитку студентів місцевого університету: проживання та екскурсію містом люб’язно подарував мер міста – колишній ректор Університету.\nВвечері трохи розслабилися: Генеральний пивний спонсор ТМ «Львівське» добряче заправило наші авто чудовим світлим пивом «1715». Неофіційна назва нашого ралі «Від «Львівського» до «Балтики»… Переважно пиво ми везли для колег з закордонних ЗАЗ-клубів, проте, й нам трішки перепало…\nДЕНЬ ДРУГИЙ (21.07.2009) ЛЮБЛІН\nДень розпочався з офіційного представлення клубу в місті-побратимі Любліні. Люблін –претендент на звання КУЛЬТУРНОЇ СТОЛИЦІ ЄВРОПИ 2016, тож ми всіляко цьому сприятимемо. На центральній площі перед Ратушею для огляду місцевих жителів вишикувалося 10 наших «запорожців» Одинадцятий рівно о 10-ій привіз президента Любліна.\nПісля прес-конференції для місцевих ЗМІ ми відправилися на оглядову екскурсію містом. Люблін красивий, найвідвідуваніше місце для туристів – замок. Рівно в полудень, послухавши традиційний виступ міського трубача з балкону міської ратуші ми відправилися далі. Напрямок на Бялисток- Сувалкі…\nПроїхавши десь 400 кілометрів «жовтий автомобіль» родини Кравс почав барахлити. В той час як авто з рідними моторами повітряного охолодження працювали прекрасно, мій оснащений 900-кубовим мотором «фіат» з водяним охолодженням почав перегріватися. В автомобілі відсутній термостат й доводилося весь час доливати воду в систему охолодження, ВОДИ АВТОМОБІЛЬ ПИВ БІЛЬШЕ АНІЖ БЕНЗИНУ. Тож, далеко ми не доїхали. Довелося ночувати біля річки автозлому в маленькому містечку ЄЛЬНІЦА (Jelnica). Поки головна група готувала нічліг, ми спробували відремонтувати фіатівський мотор. За порадою власника автозлому пана Вітека поїхали до місцевого «кулібіна» Артура Вавришевича (Artur WAWRYSHEVYSH ) за 18-ть кілометрів. Розібрали мотор – виявилося «повело» головку. Вручну (дубова плоска паркетина та наждачний папір) вирівняли перекіс, але поставили стару прокладку. В місцевому автомагазині складі ми купили що було, але вона не підійшла Виявляється ьбуло декілька модифікацій цього мотора. Чекати півтора доби, щоб привезли автентичну ми не мали.. Тимчасово машину підремонтували…\nВ містечку Бялисток на маленькій автостанції нам знайшли корок з клапаном до розширювального бачка та молодий хлопець «пожертвував» прокладкою кришки клапанів, знявши її з свого автомобіля!!! Браво поляки!\nДЕНЬ ТРЕТІЙ (22.07.2009) ЄЛЬНІЦА-БЯЛИСТОК-СУВАЛКИ\nЦілий день нас зайняла дорога до Литви. Не їхали, а мучилися. «Жовта» з імпортним мотором пила воду й їла нерви. Часто ставали. Виникла думка викинути «фіата» й поставити» «рідний» мотор, але де його в Польщі візьмеш – це одна з небагатьох пост-радянських країн, куди «Горбаті» не експортувалися. ЗАЗ-965 покращеної конфігурації з авто радіо під назвою «Ялта» відправляли навіть на Кубу, а в сусідню Польщу - ні. Пізно ввечері приїхали до литовських друзів…\nДЕНЬ ЧЕТВЕРТИЙ (23.07.2009) ВІЛКАВІШКАС-КАУНАС\nВІЛКАВІШКАС (VILKAVISKIS). Без проблем проїхали кордон з Литвою – власне кордону, як такого між країнами Шенгену не має. Напрямок на ВІЛКАВІШКАС. Саме тут за нашою інформацією мав знаходитися автомобільний музей антикварної техніки. Проте, місцеві зазоводи запропонували нам цікавішу програму. Оскільки в місцевому готелі місць для усієї делегації не виявилося. Нас подорожувало 18-ть чоловік (половина – кращої частини людства), частина (три автомобілі) переночували в наметах на березі чудового озера.\nДощ не особливо нас засмутив місцеві хлопці домовилися з владою про дозвіл ночувати в наметах (у Литві паркування автомобілістів поза авто паркінгами заборонена). Сестри Денис не оминули покупатися в холодній воді – моржі. На ніч ми пригостили литовців львівським пивом, зранку натомість отримали чудову каву та бутерброди.\nБуло дуже смачно. Маленька екскурсія містом з відвідуванням місця де Наполеон віддав наказ наступу на Москву. Та відновленого місцевого костелу. Далі нас чекав чудовий, повний вражень «музейний» день. Спочатку на катамарані ми зробили півгодинну мандрівку озером до місцевого краєзнавчого музею. Власник яхти, мабуть, згідно звичаю пригостив нас горілкою на честь місцевого Нептуна, всю дорогу ми співали під супровід його акордеона.\nВиявилося тут добре знають… українські пісні. Після чудового фуршетного столу, люб’язно запропонованого нам гостинними господарями, ми рушили до Каунаса. Там нас чекав колега з Вільнюського ЗАЗ-клубу (Андрей ТРУСОВ, власник ЗАЗ-965 1960-го (!!!) року). Контакт у Литві автоклубу антикварних автомобілів (Vilkaviskio Senu Vezimu Klubas): Гінтарас МАКСІМЯВІЧЮС (Gintaras MAKSIMAVICIUS) www. vezimas.lt\nКАУНАС. За відсутності президента ЗАЗ-клубу (www.zazklubas.com) нас зустрічали один з активних членів А. БОСАС (депутат міськради – їздить на добре збереженому оранжево-жовтому «Горбатому» та Рімас БРУНДЗА (Rimas BRUNDZA) на тюнінгованому «спортивному» ЗАЗ-968. Щоб в’їхати до міста разом з нами на своєму запорожці Босас поїхав скоріше й назначив нам місце зустрічі на першому світлофорі при в'їзді до Каунаса. Ми, звісно, розминулися й шукали один-одного понад дві (!) години. Але таки знайшлися. Ночувати відправилися в каунаський яхт-клуб. По дорозі відвідали жіночий монастир.\nДЕНЬ П’ЯТИЙ (24.07.2009) КАУНАС-ПАСВАЛІС\nЗранку литовці на своїх «запорожцях» разом з нами колоною відправилися в центр міста. Ми розмістили автомобілі на центральній площі міста на охорону місцевим поліцейським та відправилися на оглядини міста. Яке виявилося досить невеликим. Семен Бандровський зробив подарунок для наших дівчат – презентував усім шикарні троянди.\nНагадаю, наша делегація наполовину складалася з жінок. Які в нас класні та відважні жінки – не бояться подорожувати на «жужиках». Недаремно «ЗАЗ-КОЗАК» жартівливо називають клубом екстремального автотуризму. До речі, минуло річ литовський клуб здійснив авторалі присвячене 1000-річчю першого історичного згадування назви Литва. Рімас взнавши, що в нашої Ірини ДЕНИС є ще й запорожець ЗАЗ-968 вирішив подарувати їй комплект новеньких крил для цієї моделі. Литовці пообіцяли зібрати (від реставрувати) побільше «Горбатих Запорожців» що в наступному році разом відсвяткувати 50-річчя ЗАЗ-965.\nПісля маленької прес-конференції з місцевими ЗМІ ми відправилися в найвідвідуваніший музей Каунаса – «Музей чортів». Усі три поверхи великої будівлі заповнені виключно фігурками нечистої сили: виготовлені з різних матеріалів різними авторами вони дуже різноманітні та цікаві. Хоч фотографувати тут заборонено, нам зробили невеличку поступку дозволили увіковічнити на фото фігурки Сталіна та Гітлера… Склалося враження, що в Каунасі дуже люблять всяку нечисть та відносяться до цього з гумором, навіть у вітринах магазинів можна побачити мініатюрних смішних чортиків та фігурки смерті…\nПеред від’їздом з Каунаса ми сфотографувалися з веселою компанією дівчат, що святкували одруження подруги (по-російськи «дивишник» - європейсько-американська традиція святкувати останній день в компанії подруг перед одруженням. В країнах Прибалтики передвесільні вечірки нареченої з дівчатами дуже-дуже популярні.\nВ дорозі до Пасваліса нас чекала маленька технічна неприємність. Забарахлило щеплення в машині Семена Бандровського. Оскільки погода була дощовою, не особливо хотілося лягати на мокрий асфальт. Обійшлися старим перевіреним способом: перекинули темно-зелений автомобіль на колесо та відремонтували. Дуже здивованими були новачки автопробігів, власники червоно-білого «феррарі» Василь БІДНИК та Назар ШЕВЧЕНКО – таку процедуру вони бачили вперше. Дотягнули трос щеплення, машина поїхала далі. Проте, пізніше виявилося, що це щеплення ще нас помучить. Ще більше не давало життя перегрівання фіатовського мотора – воду мотор пив і випльовував з небаченим апетитом: на кожній АЗС доводилося заповнювати порожні пляшки…\nПАСВАЛІС (PASVALIO). Литва – країна не велика. Проїхавши Паневежис ми в другій половині дня опинилися в маленькому, проте відомому на всю країну містечку ПАСВАЛІС. Зустрів нас великий оригінал Євгеніуш. Спочатку ми відправилися в музей техніки Ванденса МАЛЮНАСА (Vandens MALUNAS), що за чотири кілометра від міста. Місцевий бізнесмен зібрав чи не найбільшу в Литві колекцію годинників.\nСаме тут у помісті 1764-го року розмістилася оригінальна колекцію старожитностей та ландшафтний міні-заповідник. Це була велика несподіванка: ми не очікували в містечку (практично селі) на периферії побачити таку розкішну колекцію. Все завершилося дегустацією оригінальної настоянки з місцевих трав, яку господар дає куштувати найдостойнішим гостям у найдальшому підвалі стародавньої будівлі. Недаремно президенти Литви та Латвії Адамкус та Жалтеріо тут підписували акт входження до Євроспільноти. Звісно в книзі почесних гостей ми також на прохання господаря залишили свій пам’ятний запис… До наступного нашого приїзду господар обіцяв завершити оздоблення «острова кохання» - тут розміститься найбільші в Литві фігури закоханих. До речі, в колекції власника найбільший в Європі джип. На диваках світ тримається…\nМабуть, в Литві ми вперше по-справжньому відчули користь від спеціально виготовлених для подорожей непромококних курток українського виробника одягу для туризму - компанії "Коммандор" (http://www.commandor.com.ua/) з світловідбивними написами «Запорожець». Навіть найсильніший дощ не зміг промочити наші обновки. Нас приємно здивувала якість та витривалість цих курток.\nНе менше здивувало помешкання та авторемонтні майстерні Євгена МАЛІНАУСКAС (Eugenijum MALINAUSKU ) поруч Пасваліса. Серед раритетних автомобілів, що чекають на реконструкцію світлий ЗАЗ-965. Господар пообіцяв від реставрувати його но 50-річчя та приїхати до України на святкування ювілею Додавши, посміхаючись. «ЯКЩО ЧАСУ ВИСТАЧИТЬ…». На в’їзді до майстерень стоїть макет «Горбатого-бігфута» та вантажівка-трансформерс. Тут, на великій поляні, де ми припаркували свої «Запорожці» щорічно проходить фестиваль антикварних автомобілів. Помешкання господаря яскраво засвідчує льотне минуле Євгеніуша: в велетенському ангарі розбитий легкий літак господаря…\nУ ПАСВАЛІСІ ми розпочали святкувальний сезон. Першою іменинницею виявилася Оля Кулинич. У готельному ресторані Пасваліса ми відсвяткували її День ангела. Торт, завбачливо куплений в Каунасі, дуже смакував… Володя Кулинич зафундував нам смачненьку вечерю з цієї нагоди. Дякуємо!!! Проживання в готелі (пост-радянського типу, але дуже чистенькому) виявилося недорогим – 5,55 Євро з людини.\nДЕНЬ ШОСТИЙ (25.07.2009) ЛАТВІЯ. РИГА.\n«МОТОР-МУЗЕЙ». Латвія зустріла нас хорошою погодою та черговим дівчатником. Оскільки наречена була одягнена у все жовте, то й фот огрануватися попросилася біля жовтого автомобіля.\nЗа 66 кілометрів від Риги (ось і не вір магічну силу шісток) почала глохнути біленька машина Тараса ЦЮВАНИКА. Довелося заводити на штовхача…\nГоловна мета в Ризі, окрім оглядин старого міста – відвідини знаменитого «Мотор-музею». Побудований ще за СРСР за 10 мільйонів «зелених», цей музей автомобілів вваждається одним з кращих й на сьогодні. Саме в літку 2009 року виповнюється 100 років випуску першого автомобіля Російської імперії. На Ризькому вагоноремонтному заводі зібрали ПЕРШИЙ «Руссо-Балт». Кажуть, що саме цей екземпляр продали в колекцію якогось шейха, а на виручені гроші побудували римський музей. В Колекції музею є пожежний «Руссо-Балт» 1912 року. Броньовані автомобілі Сталіна та Брежнєва.\nАвтомобіль Генсека Брежнєва зберігається в після аварійному стані – муляжна фігура Леоніда Ілліча поміщена в розбите автентичне авто, а поруч розгублений ДАІшник.\nВ «Мотор-музеї» велика колекція малолітражок, спортивних автомобілів та повна колекція «Запорожців». Нам дозволили , як виняток, сфотографуватися біля «Горбатого» перетнувши огорожу. Цікавою є колекція роботів-саморобок з відслуживших автомобільних запчастин та інструментів.\nРозташувавшись на автостоянці в центрі Риги (0,8 латвійських лат за годину. Валюта: 0,7 лата, або 70 сантимів = 1 Євро), ми відправилися оглядати старе місто. Стара Рига – надзвичайно красиве місто. Ще годину витратили на «розграбування» місцевих магазинів та базару. Знаменита парфюмерія «Дзінтарс» наших жінок особливо не зацікавила: розбалувалися на французьких… Мені найбільше сподобалися графіті в ризьких підземних переходах. Лишень ми сіли в автомобілі. Розпочалася сильна злива. А ми – на море!!!\nСАУЛКРАСТИ (SAULKRASTI). АВТОКЕМПІНГ «JURAS PRIEDE» (www.juraspriede.lv)\nНезважаючи на вихідний день, місця на автокемпінгу в містечку Саулкрасти (приблизно 40 _ кілометрів північніше Риги) було достатньо. Цього року, жалілася господиня, народу малувато. Ціни помірні. Кемпінг – метрів триста від морського пісочного пляжу нам сподобався. Перших декілька годин було напряжмо - кожен з туристів вважав за необхідне сфотографуватися біля нашої «виставки» антикварів, яка викликала загальне захоплення. Кемпінг обладнаний душами та біо-туалетами. Гаряча вода цілодобово. Поруч дерев’яні будиночки, підключення до електрики. Нажаль, Інтернет-зв'язок відсутній. Ввечері спробувати море наважилися лише дівчата Мар'яна та Світлана. Вода виявилася не холодно - близько 18 градусів за Цельсієм. Чоловіки стояли на березі в фірмових клубних куртках і лишень споглядали…\nДЕНЬ СЬОМИЙ (26.07.2009) МОРЕ\nЧи не єдиний день, коли ми змогли досхочу виспатися та добре відпочити. Щоб підготуватися до бурного святкування Дня народження Володимира КУЛИНИЧА (синє авто). Купалися, грали в пляжний волейбол та футбол. Розділилися на дві команди «старики» проти «молоді». З великим трудом ледь вдалося вирвати перемогу в наших юних друзів. Звісно, головне не результат. Як приз –хороший настрій. Вода виявилася незвично теплою – плюс 19,2 градусів за Цельсієм (згідно інформації на рецепції). З погодою нам неймовірно поталанило. Справжнє літо на Ризькому побережжі. Ми навіть встигли загоріти. А дехто навіть небезпечно почервоніти. Іменинникові спала на думку ідея перевершити наш план подорожі та додатково додати до списку восьму країну – Фінляндію. Замовили через Інтернет місця на паромі естонської компанії «Таллінк». Андрій БАНДРОВСЬКИЙ (наш координатор у Львові – людина якій ми надзвичайно вдячні за допомогу в підготовці нашого ралі) зарезервував і проплатив Інтернетом наш переїзд через Фінську затоку на 10-палубному судні-гіганті «Принцеса Балтики» (Baltic Princess). Вартість 61,25 Євро з автомобіля з екіпажем з двох чоловік. Тривалість подорожі морем 3,5 години.\nВвечері шикарно пирували – шашликами, трохи випили горілочки, для профілактики. Танцювали, співали. Світлана Кравс танцюючи з іменинником підвернула ногу. Всю дорогу до Санкт-Петербурга шкутильгала. Пізно ввечері, коли стемніло чоловіки вирішили йти купатися наголяса.\nДЕНЬ ВОСЬМИЙ (27.07.2009) САУЛКРАСТИ-ТАЛЛІНН\nЗранку комусь спала на думку ідея сфотографуватися на березі Балтійського моря поруч наших «жужиків» : на «дурну» ідею не вплинули навіть погрози власниці автокемпінгу. «Мовляв можна спробувати, проте штраф – близько 250 євро. Відважилося поїхати по піску до побережжя (менше 300 метрів) аж три автомобіля. Першим – президент Кравс (це-я) на жовтому але широкі колеса (профіль 185х60R13) не дозволили подолати сипучий пісок. Проте «рідна» вузька гума була більш прохідною - Володя Кулинич і Ігор Микитів не без проблем, але дісталися побережжя. Назад «жужиків» довелося випихати. На щастя, ризик виявився не наказаним., хоч поліцейська машина стояла поруч виїзду з автокемпінгу. Нам вдалося зекономити майже 500 Євро. :)\nПо дорозі до Таллінна планували відвідати музей пожежної техніки в естонському містечку Ярва-Яне – тут два «Горбатих» Запорожця виставлені як експонати. Проте, нам потрібно було поспішати. Нас чекали естонські друзі з www.muhuklubi.ee (muhu-з естонського гуля, випуклість, горб). Десь з півроку ми спілкувалися з місцевим заз-меном Іmre NOMMIK, про наші відвідини Естонії. По дорозі на Таллінн нам випадково зустрівся водій вантажівки, член-естонського автоклубу ЗАЗ-965. В його колекції аж два «горбатих» - голубий та червоно-чорний пофарбований під «сонечко». Він зконтактував нас з клубними хлопцями. Які вже чекали нас перед Талліном. Колона з понад півтора десятка «жужиків» зупинилася в місцевому готелі Salzburg (www.salzburg.ee), до нас додолося ще два «Горбатих» з Пярну. Вечірка вдалася. Пригодилося наше спонсорське «Львівське» пиво. Спробували місцевого баночного – також добре. Подивилися на шикарно збережений автомобіль «Ялта» й розійшлися спати.\nВартість проживання в двохмісному номері з усіма вигодами – 26 Євро. Мій «жовтий» повезли ремонтувати в місцевий гараж. Уку ХЕЛОНА (Uku HELONA), який їздить на «жужику» з аналогічним фіатовським двигуном не пошкодував реставровану головку циліндрів та прокладку головки, а Велло РУХНО (Vello RUHNO) пів-ночі встановлював її на мою машину. Близько третьої ночі мені запропонували опробувати авто. В повній темряві я виїхав за місто й... застряг в місцевій канаві. Хлопці не забарилися – мене витягли. Здавалося труднощі з мотором – позаду. Але…\nДЕНЬ ДЕВ’ЯТИЙ (28.07.2009) ТАЛЛІН-ПАРОМ-ХЕЛЬСІНКІ-ПОРВОО\nЗранку, поснідавши (шведський стіл) ми прогулялися Талліном. Гідом був Імре. Відвідали музей радянської техніки – всередині серед експонатів – голубенький ЗАЗ-965, поруч пив ході в гіршому технічному стані виставлена на продаж ще один «Горбатий» - ціна зашкалює – майже 7 тисяч Євро (!!!). Таллінн маленьке й красиве містечко з безліччю антикварно-сувенірних магазинчиків. Заправили бензобаки на автоматичній АЗС (бензин 95 Євро за ціною 14,95 естонських корон за літру в Фінляндії бензин дорожчий. По дорозі до парому (наш час реєстрації -13.00) в біло-червоній машині заклинило тормозну накладку, зіскочила пружинка кріплення. Тормозний барабан перегрівався так, що неможливо було руку прикласти, аж смерділо паленим. Ремонт зайняв десять хвилин. Хвилюючі хвилини прощання й наша автоколона заїздить в вантажний трюм парому «Балтійської принцеси» - велетенського круїзного теплоходу. Плавання зайняло 4,5 години. На паромі було все потрібне для недовгої подорожі. На борту магазини й конференц-зали, сауни й ресторани, курильні кімнати й кінозал. Відіспалися, хто хотів. В місто прибули 16.30.\nХЕЛЬСІНКІ. В Хельсінкі залишили автомобілі на підземній автостоянці й пішли оглядати місто. Вирішили спочатку перекусити: набрали всякої всячини в супермаркеті й скоренько все схавали. На оглядини фінської столиці пішло три години. Купили сувеніри - найбільше тут м’яких іграшок – лосів та оленів. Зробили пам’ятну фотку біля пафосного пам’ятника государю-імператору Олександру Другому. Наші дівчата-двійняшки Оксана та Ірина ДЕНИС з тюбінгового ЗАЗ-пікапу запізнилися на збір й мусили нас доганяти . Заблудитися в Фінлянії практично неможливо, дорога до Росії одна, проте нам таки вдалося поблукати, тож на автокемпінг в містечко ПОРВОО (Porwoo) , що за 50 кілометрів від столиці сестри Денис приїхали першими. Змучені зібралися у великому приміщенні столової автокемпінгу. Розпочали святкування Дня народження Мар’яни МИКИТІВ з нашого зеленого «музикального «Запорожця». Мар’яна вперше за 30-ть років святкувала це свято поза рідним містом: з її реакції ми зрозуміли, що Велике ралі «Білі ночі-2009» для неї – також ВЕЛИКИЙ ПОДАРУНОК. Чоловік Ігор та 5-річна донька Настя розділяли її радість. Дивно, як помістилася родина з трьох чоловік та ще й з речами у міні-автомобілі?. Ігор Микитів, правда розмістив на даху великий стародавній чемодан… Полягали спати пізно.\nДЕНЬ ДЕСЯТИЙ (29.07.2009) ПОРВОО-ВИБОРГ\nОплативши автокемпінг (приблизно 21 Євро з автомобіля) ми відправилися на оглядини містечка Порвоо. В Старому місті безліч міні-крамничок. Складається враження, що в місті ніхто не працює, багато туристів повільно блукають містечком та смакують в маленьких кафетеріях. Проте, ми лишнього часу не мали – Sorry, grafikas. 30-го липня по обіди нас чекали в російському Санкт-Петербурзі. В дорогу. І тут виявилося, що деякі наші автомобілі не хочуть покидати ситу Фінляндію. Проблеми з головкою циліндрів «Фіата» знову дали про себе знати. В системі охолодження появилися відпрацьовані гази з двигуна, який знову почав перегріватися. В зеленому авто Семена Бандровського перестало працювати щеплення. Ми були змушені «фіата» тягнути на тросі, На одній з автозаправок знову перевернули !»Зеленого» й заглянули до щеплення. Вердикт – не жартівливий. Відкрутився болт, що тримає вилку віджимного підшипника – підшипник розвалився. Віджиму щеплення не стало. Потрібно міняти. Від'єднювати мотор від коробки передач. Добре, що в нас були усі потрібні запчастини. На ремонт потратили маже три години. Я тим часом розібрав свій мотор. Виявилося – відпустили болти кріплення головки циліндрів й прокладка пропускає. В картері мотора мастило й вода змішалися в маслянисту суспензію. Дотяжка головки своє зробила, заміна масла обійшлася у 18 Євро. Проте не на довго. До Північної столиці довелося їхати на буксирі. Заночували на стоянці біля Виборга. Місць в будиночках мотелю не виявилося. Спали хто в автомобілях, хто під відкритим небом на надувних матрасах. Нажаль, в Оксани ДЕНИС , яка півдня тягнула мене на буксирі серйозно піднялася температура. Сестри помінялися місцями. За кермо сіла Ірина – також досвідчений водій. Ми милувалися чудовими краєвидами Фінляндії. Суворі велетенські сосни та камні-валуни створювали незабутнє доісторичне враження…\nКОРДОН. Перетин фінсько-російського кордону та митниці відбувся на пограничному пункті пропуску Торфяне. Заповнення еміграційних карток, митних декларацій та тимчасового ввозу автомобіля зайняло трохи часу. Митники вимагали заповнення усіх без винятку пунктів до комп’ютера. Вписувалася навіть актуальна вартість автомобіля та його пробіг. Страховку у нас не вимагали, вписали шенгенську. Якість доріг в Карелії не набагато гірша аніж в сусідній Фінляндії, проте у містечках значно гірші. Краєвиди – чудові.\nДЕНЬ ОДИНАДЦЯТИЙ (30.07.2009) РОСІЯ, САНКТ-ПЕТЕРБУРГ.\nВирішили, через хворобу Оксани відмінити екскурсію Виборгом. Недавно тут відкрили великий авто музей. В Санкт-Петербурзі були пообіді. Зустріли нас члени місцевої «ЗАЗ-БАНДИ» . Пітерський клуб (www. zaz.spt.ru) об’єднує власників «Запорожців» усіх марок.. Лишень паро годин нам пощасливилося поспілкуватися та обмінятися ся сувенірами з Головою клубу «Заз-Банда» Віктором ТКАЧЕНКОМ . Клопоти по транспортуванню нас великим містом взяв на себе Андрій ДОБРЯГІН. Оскільки в його розпорядженні автомобіль «Фіат» він запропонував їхати одразу на фірмову станцію, мовляв там фахівці розберуться. Проте, фахівці відмовилися навіть заглянути на мотор, мовляв ми антикварами не займаємося, двигун 1983-го року, такого старовинного ми ще не розбирали. Довелося закупити запчастини в магазині дилера та самим сподіватися зробити капремонт двигуна. На щастя на складі виявилися усі потрібні запчастини, навіть відсутній термостат у зборі. Знайшлися навіть новенькі фірмові болти кріплення головки циліндрів, прокладка блоку циліндрів.\nПоселилися ми в зарезервованому службою Губернатора готелі Будинку студентів на вул. Ленсовєта, 29. В гості запросили членів пітерського клуба. Зголосилися допомогти в ремонті Борислав МАЛЬКОВ та Володимир ТУРБУЄВ – перший власник ЗАЗ-966 приїхав до Пітера з Далекого Братська (7 тисяч кілометрів), його земляк – приїхав до Північної столиці кілька днів тому. Домовилися до ремонту приступити через день. Адже зранку на нас чекала культурна програма від мерії міста-побратима.\nДЕНЬ ДВАНАДЦЯТИЙ (31.07-2009) САНКТ-ПЕТЕРБУРГ. ЕРМІТАЖ\nОб 11-ій прибув екскурсійний міні-автобус «Мерседес» й ми відправилися в супроводі гіда Поліни на оглядову екскурсію Санкт-Петербургом. Величне велике місто вразило своєю архітектурою. Координатор нашого перебування у Пітері помічниця Валентини Матвієнко – Таня Орлова включила до програми відвідини Ермітажу. Музей нам дуже сподобався, щоб оглянути всі експонати хоча б по 30 секунд на кожен потрібно, стверджують спеціалісти, одинадцять років. Нам вистачило на швидкі оглядини головного корпусу майже три години. Від неймовірної краси та розкоші Зимового палацу може закрутитися голова. Остаток автобусної оглядової екскурсії зайняв Ісакієвський собор, крейсер «Аврора». Петро-павловська фортеця та центр міста на Неві.\nВвечері за спільним столом відзначили чергове День Народження, точніше – два. Адже сестри Ірина та Оксана Денис – близнючки. Від клубу та патрона ралі «Білі ночі-2009» Губернатора Львівщини Миколи Кмітя сестри отримали оригінальні вишиті футболки та багато теплих слів на які вони заслужили.\nДодатково ми замовили нічну прогулянку на катері річкою та каналами: о пів на другу хотілося нути як розводять мости. Враження неймовірне: місто чудово освітлене, Білі ночі ще не завершилися. До готелю приїхали вночі…\nДЕНЬ ТРИНАДЦЯТИЙ (1.08.2009) РЕМОНТ\nЗранку я з Бориславом та Володимиром зайнялися ремонтом двигуна. Решта членів авто-делегації відправилися на оглядини садів та фонтанів Петергофа.\nЗняту головку ми відвезли на шліфування. Субота – напіввихідний день, тож знайти автостанцію , яка займається ремонтом головок блоку циліндрів виявилося нелегко – місцеві таксисти підказали декілька адрес. Майстер зняв з поверхні аж 0,6 мм поверхні, щоб вирівняти площину. (Операція вартувала мені 500 російських рубля), Заодно на місцевому авто ринку прикупив новий глушник від «Оки» замість мого старого поржавілого, та масло напів-синтетику російського виробництва. Далі – справа техніки. Зібрали, виставили запалювання, відрегулювали зазори клапанів. Прокладку кришки клапанів довелося робити саморобну: пригодилася шкіра молодого дермантина з моєї сумки інструментів. Обкатка засвідчила – автомобіль має доїхати принаймні півтора тисяч кілометрів до Львова. Як виявилося, більше жодних проблем у мене не було. Ввечері на прохання місцевих журналістів поїхали колоною в місто до Ісакієвського собору та крейсера «Аврори» для фотографування для місцевих газет та телебачення. Санкт-Петербурзький автоклуб «ЗАЗ-Банда» отримав від нас запрошення на візит-відповідь. Сподіваємося наступного року ми разом відсвяткуємо ювілей «Горбатого запорожця». Є ідея на 50-річчя зібрати рекордну колону з 50-ти автомобілів марки ЗАЗ-965.\nДЕНЬ ЧОТИРНАДЦЯТИЙ (2.08.2009) ЧЕРЕЗ БІЛОРУСЬ ДОДОМУ\nДобре виспавшись на дорожку близько обіду ми направилися додому. Нас чекала російська глибинка - Псковщина та Білорусь. Нас поменшало, напередодні додому відправився екіпаж сестер ДЕНИС на автомобілі, який ми люб’язно називаємо «потвори ком». зроблений на основі фольксвагена Гольфа пікап має потужний 1,6 літровим двигун. Дівчата змушені виїхати скоріше, щоб встигнути в Німеччину на річницю весілля Ірини.\nЇхали цілісінький день з незначними зупинками на харчування та інші потреби. Колона розбита по два-три автомобілі, щоб не створювати проблем вантажівкам при обгоні. Коли вже здавалося, що усі технічні проблеми позаду сталося несподіване. В автомобілі Семена Бандровського сильно потекло масло та пропала тяга. В темноті вирішили зупинитися на ночівлю, щоб зранку рішити й цю проблему. Запорожець – надзвичайно живуча машина, проста й невибаглива, ми не сумнівалися, що все зробимо. Проте скрупульозні оглядини показали, що працюють лише два «правих» циліндра. Заміна сальника колінвалу не дала результату – масло гнало з під лівої головки циліндрів. Виявилося поломка надзвичайно складна відкрутився болт кріплення коромисел та повністю (наскрізь вирвало одну з ніжок кріплення дюралевої головки циліндрів. Лягли спати домовившись, що зранечку я (як новоспечений фахівець з ремонтів двигунів) розбиратиму двигун, решта відправиться найближче містечко на пошуки «запорізького двигуна-донора. Слава богу ми не у Фінляндії а в Росії де стареньких двигунів 30-ок можна знайти навіть на городі… Заночували поруч АЗС хто як міг і де міг. Хотіли поставити намети біля ріки в сусідньому селі. Навіть місце вибрали, але вирішили не годувати комарів.\nДЕНЬ П’ЯТНАДЦЯТИЙ. (3.08.2009) РОСІЯ. РЕМОНТ. БІЛОРУСЬ, ЛЄПЕЛЬ.\n«Утро вечера мудренее» - стверджує російська приказка. Так і виявилося. Смакуючи першою ранньою кавою в кафе поруч АЗС, ми розпиталися в місцевих таксистів де ремонтна станція. В містечку Остров на Псковщині ще з часів Союзу залишилося декілька військових частин (навіть супутникова карта-навігатор показує на цих місцях «білі плями»), тут можна заварити аргоном головку, або знайти запасну . Електрогенератори військові працюють на моторах від запорожців,а в нас ще залишилася невипита горілка. До речі, контраст між багатим, дорогим Санкт-Петербургом та маленькими російськими провінційними містечками – колосальний. Таке враження, що потрапив на іншу планету. Правду кажуть, що Москва та Пітер – це не справжня Росія. Але люди й тут хороші, душевні. Дуже часто, правда, по дорозі зустрічалися п’яні…\nВсе виявилося не так складно, на найближчій вулканізації – власник колишній військовий. Через якихось дві години він повернув на надійно й професійно зварену аргоном головку. Відремонтована (за 1000 російських рублів), вона, мабуть, стала набагато надійнішою за нову. Знову зібрали двигун, відрегулювали і машинка полетіла немов ластівка. Скоро ми опинилися на російсько-білоруському кордоні. Перед кордоном заправилися дешевим російським пальним А-80 до повних баків. Перед кордоном вказівники вказували, що ми мандруватимемо платною автострадою. На кордоні заплатили сябрам по 220 російських рубля. Ще оплатили авто страховку страховку та 5 доларів за транзит. Нас мило попередили на митниці (тяжко назвати будку з стареньким комп’ютером та шлагбаумом – прикордонним пропускним пунктом, проте справжнього кордону між Росією та Білоруссю тут не має. Нас мило попередили, що на виїзді, якщо не встигнемо проїхати Білорусь за добу, доведеться розкошелитися ще на додаткових 10 «баксів». «Кордон» проскочили досить швидко. До вечора доїхали до білоруського містечка Ліпель. Поселилися в придорожньому готелі. Одномісний номер з ванною (без телевізора) разом з смачною вечерею в місцевому ресторані – 15 євро на двох. Страви в ресторані дуже смакували.\nДЕНЬ ШІСТНАДЦЯТИЙ. (4.08.2009) ЛЄПЕЛЬ-МІНСЬК-КОРДОН-ШАЦЬК\nСпали до 11-ої. Поснідали в ресторані й в дорогу. Вирішили обідатимемо в Мінську. Дороги в Білорусі, особливо магістральні, дуже хорошої якості. Широкі, з рівною поверхнею, доброю розміткою. В Мінську Ігор МИКИТІВ дуже хотів відвідати рідну сестру, яка проживає в столиці Білорусі. Давно не бачилися.\nЗа 170 кілометрів від Мінська на трасі. стали свідками ДТП. Автобус неправильно обганяв автомобілі й вискочивши на зустрічну смугу змусив легко вушку зробити декілька кульбітів та «приземлитися» в придорожній канаві. На щастя, пасажири легковика відбулися переляком та синяками. Водій автобуса, як виявилося потім з гаража Міністерства внутрішніх справ Білорусі навіть не пригальмував. Ми зупинилися, щоб допомогти потерпілим. Водій попросив бути свідками. Поки приїхали ДАІшники, поки склали протоколи, пройшло три години...\nПо обіді прибули в Мінськ, зупинилися на узбіччі поруч з надписом «Мінск», проте поважний міліціонер попросив від’їхати на стоянку, мовляв президентська траса – зупинятися суворо заборонено. Дві наших машини відстали – закінчився бензин. В обидвох. Поки Ігор Микитів зустрічався з сестрою, ми відвідали велетенський торговий комплекс на окраїні міста. За покупками, обідом та пошуками сувенірів пройшло дві години. В Мінськ вирішили не заїздити, тим паче, що місцевий клуб «Запорожців» пішов у підпілля з 2004 року. Сайт не поновлюється, мило не відповідає. Будемо шукати…\nНа всі гроші заправилися дешевим (по 4.40 в переводі на гривни) білоруським пальним. Потратили усі білоруські рублі. Бацька досих пір тримає курс – у білорусів «довгі» гроші. Бутила пива – близько двох тисяч рублів. Знову почували себе мільйонерами. Незвично коли в тебе в кишені грошей двісті тисяч…\nПісля кількох невдалих спроб знайти вільні місця в готелях водії вирішили їхати через ніч. Попередньо ми передбачали, що принаймні дві ночі проведемо в дорозі, проте не довелося. Тож вирішили зробити марш-кидок. Зранку перед 8-ою. Наші авто, як одна стояли на білорусько-українському кордоні. Доплатили білорусам по 10 баксів за транзит і потрапили в руки українських прикордонників. Незважаючи на перезмінку нас скоренько пропустили на Батьківщину. Всюди добре, а дома найкраще. Повітря якесь чистіше, трава якась зеленіша. Радість, якась незрозуміла. Назви якісь звичні. Сфотографувалися біля надпису з рідною зрозумілою назвою населеного прикордонного пункту – ПІЩА.\nДЕНЬ ШІСТНАДЦЯТИЙ (5.07.2009) ШАЦЬК-ЗГОРАНИ. ОЗЕРО\nПри в'їзді а Шацький природній заповідник екологи збирають гроші з туристів. Ми також, щось заплатили. Може, дійсно, щось піде на природоохоронні заходи, Хоч сумнівно. На центральних озерах Шацька справжній курортний сезон. До води не підійти – навколо Світязя тяма народу. В селі Згорани (18 кілометрів від Шацька) – віднайшли майже безлюдну зону відпочинку. Плата з автомобіля 6 грн. за палатку 8 грн. Вода чиста й тепла, пляж пісочний. Налаштували намети й спати, відсипалися після нічної дороги – ми проїхали майже 500 кілометрів. Доїдали залишки продуктів, запивали білоруським пивом копчених вугрів з місцевого ринку. Якась бабуся принесла вареників з вишнями та домашньою сметаною – за дрібні гроші. На завтра на сніданок замовили ще шістнадцять порцій вареників з картоплею та шкварками…Купалися, знову спали… В ночі випав сильний дощ. В дощ спиться особливо смачно!\nДЕНЬ СІМНАДЦЯТИЙ (06.07.2009). ОСТАННІЙ ДЕНЬ ПОДОРОЖІ. ДО ЛЬВОВА\nРанішнє сонечко просушило намети, поснідали варениками. Приготували кави на газовій плитці люб’язно позиченій Романом Фернезою (ще раз велике спасибі). Покупалися домівках. Відпочинок завершився. ДО НОВИХ ПОДОРОЖЕЙ! Згідно спідометра дорога виявилася 3388 кілометрів.\nОтже автопробіг почався!!!!\nНа даний момент маршрут наступний:\n20.лип.2009 виїзд зі Львова(Україна)\n20.лип.2009 приїзд в Люблін(Польша), ночівля\n21.лип.2009 виїзд з Любліна\n21.лип.2009 приїзд в Бялисток(Польша), ночівля під Бялистоком\n22.лип.2009 виїзд з Бялистока\n22.лип.2009 приїзд у Вілька Віскіс(Литва), ночівля, відвідини музею\n23.лип.2009 виїзд з Вілька Віскіс\n23.лип.2009 приїзд Вільнюс(кемпінг Тракай)\n24.лип.2009 виїзд з Тракай\n24.лип.2009 приїзд в Ригу\n24\_25\_26 Рига можливо поїздка в Айнажі 27\_28\n28.лип.2009 Виїзд з території Латвії\n28.лип.2009 приїзд в Ярва-Яані(Jarva-Jaani, Єстонія)\n29.лип.2009 виїзд з Ярва-Яані\n29.лип.2009 Талін, пошук кемпінга біля Нарва\n30.лип.2009 виїзд з під Нарва\n30.лип.2009 приїзд в Санкт-Петербург\n30\_31\_1\_2 культурна програма в СПб\nДалі.. далі крутимо педалі і не загадуємо на перед :)\nНа Псков - Лепель - Мінськ - Луцьк - Львів