Книга шоста. Арістотель. Політика\n[Арістотель. Політика. — К., 2000. — С. 165-179.]\nI. 1. Отже, вище ми говорили про різні форми законодавчої, тобто верховної влади в державі, про утворення й діяльність державних і судових інституцій, а саме про те, який спосіб діяльності і для якого державного устрою годиться; ми вели мову також і про загибель та збереження (різних) форм державного устрою, тобто від чого залежить його крах і процвітання та якими причинами це обумовлюється. Оскільки існує кілька видів як демократичного устрою, так і решти, було б доцільно розглянути й те, що стосовно них ми випустили з уваги раніше, і визначити для кожної з форм державного ладу притаманний і найкорисніший їй спосіб діяльності.\n2. Адже їхнє поєднання породжує зміни у характері різних форм державного ладу; так, наприклад, правління аристократів набуває олігархічного забарвлення, політія ж — демократичного. 1317а Маю на увазі такі поєднання (складників, які ще не були розглянуті і які слід розглянути): наприклад, (у тій чи в іншій державі) законодавчі інституції і вибори посадових осіб утворені поолігархічному, судові ж (органи) — по-аристократичному. Або судові органи й законодавчі інституції утворені за олігархічними засадами, а вибори посадових осіб — за аристократичними. Можливі й інші поєднання, коли не всі складники державного устрою утворюються для діяльності відповідно з його основними рисами.\n3. Було вже раніше мовлено, для якої держави годиться та чи та форма демократичного ладу, так само й те, для якого складу населення годиться та чи та форма олігархії і яка з решти форм державного устрою для яких держав буде корисною. Причому ж мова йде, зрозуміло, не тільки про те, яка з цих форм державного ладу буде найкращою для держав, але й про те, яким чином повинні утворюватися ті чи ті форми державного устрою. Спочатку поведемо мову про демократичний лад; розглянувши його, ми водночас побачимо, який устрій буде протилежним йому, а саме — той, що його декотрі називають олігархічним.\n4. Для цього дослідження візьмемо до уваги всі характерні риси демократії і решту невід’ємних складників. Адже з поєднання /166/ цих складників і виникають окремі види демократії, і таких видів не один, а декілька, до того ж вони різняться між собою. Різноманітність видів демократії пояснюється двома причинами, і про першу було вже сказано. Вона полягає у відмінностях, які існують у демосі: до нього, з одного боку, входять селяни, з другого — ремісники й поденники. Коли до першої із вказаних груп населення приєднати другу, а до третьої — обидві перші, то сам демократичний лад схилятиметься то в кращий, то в гірший бік і, власне, буде різними його формами.\n5. Друга ж причина — різноманітність видів демократії (про що йде тепер мова), а саме: ті складники, котрі характеризують демократію і котрі вважаються притаманними демократичному устроєві, сполучені по-різному, ведуть до його змін; причому в одному випадку в цю змінену демократію перейде менша кількість притаманних їй складників, у другому — більша, в третьому — всі. Корисно знати кожен із цих складників на той випадок, коли б хтось захотів утворити новий вид демократії або поліпшити її. Реформатори-бо намагаються об’єднати в кожній із форм державного устрою всі характерні риси демократії, спираючись на його основну засаду; однак тут вони помиляються, як і було вказано на це раніше, коли розглядалося питання про загибель і збереження держав. Тепер мова піде про вимоги, які висуває той чи інший вид державного устрою, їхній зміст і риси, а також про мету кожного з них.\n6. Отже, основною засадою демократичного ладу є свобода. На загальну думку, тільки при цьому ладі всі громадяни 1317в користуються свободою, оскільки до неї, як стверджують, прагне всяка демократія’. Однією ж з умов свободи є почерговий послух і владування. Справді, засада права при демократії полягає в тому, що рівність у ній здійснюється на підставі кількості, а не достоїнства. І коли розуміти демократичне право саме так, то верховна влада в демократії має зосереджуватися в руках народу. І те, що буде схвалено більшістю, повинне вважатися остаточним рішенням, і воно вважатиметься справедливим. Говорять-бо, що всі громадяни повинні користуватися рівними правами; цим пояснюється й те, що в демократичних державах злидарі мають більше верховної влади в своїх руках, ніж заможні, — адже злидарі становлять більшість, тому й верховну силу має рішення більшості.\n7. Отже, однією з характерних ознак демократичного устрою, за визнанням усіх прихильників демократії, є свобода. Друга засада демократії полягає у наданні можливості жити кожному за його бажанням. Тобто це друга відмітна ознака демократичного устрою. Звідси й виникло прагнення взагалі нікому не коритися; /167/ оскільки ж цього досягти неможливо, то принаймні хоча б почергово (владувати й коритися). І в даному випадку це прагнення збігається із засадою свободи, яка, своєю чергою, спирається на засади рівноправності.\n8. Беручи до уваги ці твердження й основні засади демократії, ми повинні визнати притаманними для демократичного устрою такі ознаки: всі посадові особи обираються з усього складу громадян; всі управляють кожним, узятим окремо, і цей останній, коли до нього дійде черга, владує над усіма; органи влади заміщуються за жеребом або всі без винятку, або за винятком тих, котрі вимагають особливих знань і досвіду; заміщення посад не обумовлено або обумовлено зовсім невисоким майновим цензом. Ніхто не може перебувати на одній посаді двічі 2, за винятком тільки небагатьох посад, пов’язаних з військовими справами; всі органи влади або всі, де це можливо, — короткочасні; судова влада належить усім, і судді обираються з усього складу громадян; повноваження суддів охоплює усякі справи чи більшість із них, а саме — найважливіші та найістотніші: прийняття звітів від посадових осіб, затвердження і розірвання державних та приватних угод. Народне зібрання являє собою верховну владу в державі; жоден з органів влади таких повноважень не має у жодній справі, чи принаймні має у дуже обмеженому колі справ; найголовніші ж державні справи вирішує зібрання.\n9. З-поміж решти інституцій найдемократичніша — рада, принаймні там, де за участь у її засіданнях платня видається не всім громадянам 3. А там, де всі члени отримують винагороду, рада втрачає своє значення, бо народ 4 береться за вирішення усіх справ без винятку (про що йшла мова в попередніх міркуваннях). Потім: відмітною ознакою демократичного устрою є те, що всі при цьому утримуються за рахунок державних коштів: члени народного зібрання, судці, службовці, — або принаймні платню отримують найголовніші посадові особи, члени найвищих судів, члени ради, члени головних народних зібрань чи ті з посадових осіб, котрі повинні брати участь у загальних трапезах. А ще, коли 1318а олігархію характеризують такі ознаки, як знатне походження, багатство й освіта, — притаманними ознаками демократії вважатимуться, мабуть, протилежні, а саме: звичайне походження, бідність і просте виховання.\n10. Щодо інституцій у демократіях, то жодна з них не повинна бути довічною; коли ж якась із інституцій виявиться такою внаслідок давнього перевороту в державі, то необхідно применшити її вплив: коли ці органи влади раніше утворювалися шляхом виборів, то тепер їх слід утворювати через жереб 5. /168/\nОтже, ось загальні ознаки, що характеризують демократичний лад. А випливають вони із засади права, як її розуміють з погляду демократії, а саме — із загальної рівноправності на підставі кількості. І виникає головним чином той устрій, який визнається демократичним, і постає демократична держава. На підставі цієї рівноправності багаті ні в чому не мають переваг перед неімущими, верховна влада повинна належати не якомусь одному станові, а всім громадянам взагалі, на засадах рівності й кількості. В такому випадку, на думку прихильників демократії, в державі здійснюються засади рівності й свободи.\n11. Однак тут постає питання: яким же чином досягти цієї рівності? Чи потрібно статки п’ятиста осіб поділити між тисячею так, щоб ця тисяча могла зрівнятися у правах із п’ятистами? Чи, навпаки, не слід установлювати рівності у такий спосіб, але, зберігши поділ за статками, узяти потім порівну із числа п’ятисот і з числа тисячі й передати в їхні руки верховну владу в справах, пов’язаних з обранням посадових осіб і суддів? Виникає питання: чи буде такий державний лад задовольняти повною мірою засади справедливості при демократії, чи скоріше він буде ближчим до справедливості в тому випадку, коли в ньому верховна влада належатиме всьому народові? Прихильники демократії стверджують, що справедливим буде рішення, прийняте більшістю; прихильники ж олігархії вважають справедливим рішення, схвалене тими, хто володіє більшою майновою власністю, тому що, на їхню думку, приймати рішення треба, керуючись розмірами власності.\n12. Проте в обох випадках ми маємо справу з нерівністю й несправедливістю: коли прийняти олігархічну засаду меншості, то вийде щось на кшталт тиранії. Адже коли одна людина володітиме більшою власністю, ніж решта заможних осіб, то, за олігархічною засадою, саме ця одна людина й повинна управляти, що вважатиметься справедливістю. Коли ж погодитися із демократичною засадою більшості, що ґрунтується на підставі кількості, тоді теж запанує несправедливість під час конфіскації майна багатих, котрі перебувають у меншості (про що, зрештою, говорилося раніше).\nОтже, щоб досягти такої рівності, яка була б схвалена і демократами, й олігархами, розглянемо докладно твердження, які висувають ті й інші, тлумачачи поняття права. Справді, і демократи, й олігархи запевняють, що постанови більшості громадян повинні мати вирішальне значення.\n13. Зрештою, з цим можна погодитись, хоча й умовно. Державу-бо становлять два складники — багаті та бідні; внаслідок /169/ цього постанови тих і тих чи їхньої більшості повинні мати вирішальне значення. Коли ж постанови одних і других відрізнятимуться протилежним змістом, тоді вирішальне значення матимуть постанови, схвалені більшістю з тих, хто володіє більшим майновим цензом. Наприклад, багатих — десятеро, бідних — двадцять; одна постанова схвалена шістьма з числа багатих, інша — п’ятнадцятьма бідними; до цих п’ятнадцятьох бідняків додалося п’ятеро з числа заможних, а до шести багатих — п’ятеро з числа злидарів; отже, на чиєму боці виявиться, після підрахунку голосів, перевага сукупного майнового цензу, постанова тієї сторони й повинна бути чинною.\n14. Однак, коли число голосів буде рівним, виникнуть труднощі, як це буває тепер, коли голоси в народному зібранні чи в суді діляться порівну; тоді треба вирішувати питання жеребом або в 1318в якийсь інший схожий спосіб. І хоч складно відшукати істину в усьому, що стосується рівності й справедливості, все-таки це легше, ніж переконати тих, хто має ту чи іншу перевагу; слабші-бо завжди домагаються рівності й справедливості, сильні ж зовсім про це не турбуються.\nII. 1.3 чотирьох видів демократичного устрою найкращим ми визнали той, що посідав за порядком перше місце (як було сказано в попередніх книгах); причому цей вид демократії і найдавніший з-поміж решти. Я вважаю його першим згідно з поділом населення в державі на стани. Справді, найкращою частиною населення є селяни. Тому й демократію без труднощів можна утверджувати там, де народ становлять селяни або скотарі. Оскільки ця частина не володіє значними статками, вона не в змозі часто брати участь в народних зібраннях, бо віддається своїм справам, аби мати усе необхідне для прожиття, не встряючи в чужі діла 6. Селянам приємніша особиста праця, а не державна діяльність чи питання, пов’язані з управлінням, оскільки відбування служби не дає значних матеріальних вигод. Більшість-бо людей прагне швидше здобути гроші, а не почесті.\n2. Доказом цього є те, що ця маса і в давнину переносила тиранію, і тепер терпить олігархію, аби лишень їй ніхто не заважав займатися справами і не відбирав того, що їй належить. За таких умов одна частина селян швидко багатіє, друга ж терпить нестатки.\nА ще, коли у селян і є честолюбство, то воно задовольняється наданням їм вищих повноважень у справі обрання посадових осіб та нагляду за ними. А коли у деяких демократичних державах, як, наприклад, у Мантінеї, селяни не беруть участі в обранні урядовців, а таке право належить тільки декотрим вибраним, /170/ яких обирають по черзі із загалу громадян, — все одно решта з них має право бути членами ради, що повністю задовольняє їх. Той устрій, який був колись у Мантінеї, треба також визнати одним з видів демократії.\n3. А ще для цієї, названої вище, форми демократії корисним буде такий порядок: треба встановити так, аби весь народ брав участь у виборах посадових осіб, приймав звіти від них, виконував обов’язки суддів. Проте найвищі органи влади заміщуються шляхом виборів та на підставі майнового цензу, і що вища посада, то більший ценз необхідний для цього; однак, з другого боку, звертається увага на здатність особи брати на себе важелі правління 7. Звичайно ж, держава з такими засадами діяльності матиме справедливе правління, бо органи влади завжди складатимуться з найкращих громадян, що не суперечитиме волі народу, який не заздрить чеснотливим. Останні ж і здатні (громадяни) теж не матимуть нічого проти такого стану справ, бо не коритимуться гіршим за себе. Свої ж обов’язки в інституціях вони виконуватимуть згідно із законом, боячись покарання, оскільки зобов’язані звітувати перед іншими людьми.\n4. Отже, певна залежність від решти і відсутність можливості робити все що заманеться — річ корисна; надати ж повну свободу дій і можливість чинити за своєю волею означає потурати всякій ницості, на яку здатна людина. Відтак неодмінно виходить 1319а те, що найкориснішим для держави буде надати важелі правління чеснотливим людям, котрі помилятимуться менше і зовсім не обмежуватимуть прав народу. Звідси видно, що описана нами форма демократії найкраща, і зрозуміло, з якої причини: оскільки народ виявляє певну мораль.\n5. Для утворення селянського стану дуже корисними будуть деякі закони, що мали чинність у давні часи в багатьох державах. Зміст цих законів такий: заборонялося будь-кому володіти земельною ділянкою, розміри якої перевищують встановлені межі, або ж землю можна було придбати лише у певній місцевості навколо міста й акрополя. В давні часи у багатьох державах був чинним закон, за яким заборонявся взагалі продаж початкових наділів. Ще й досі існує закон, який приписують Оксилові 8 і згідно з яким певну частину земельної власності (ні за яких умов) не дозволялося віддавати в заставу.\n6. Уникнути багатьох зловживань можна й тепер, скориставшись законом афітейців, корисним у такому випадку. Афітейці-бо, хоча й численні, володіють невеликою місцевістю, однак тут усі — землероби. Земельна власність у них обкладається податками, /171/ але не вся, а поділена на такі дрібні частини, що навіть майновий ценз у бідняків вищий від необхідного (цензу).\n7. Далі за селянами найкращою частиною народу вважається та, котра належить до скотарів, які живуть завдяки розведенню худоби. Багатьма сторонами скотарство пов’язане з рільництвом; та й для військової служби скотарі, з огляду на свій тілесний гарт, найпридатніші: завдяки способу життя, який вони ведуть, вони можуть довго перебувати просто неба. Решта ж груп населення, з яких складаються всі інші демократичні держави, поступаються цим обом. Адже і ремісники, й торговці, й поденники ведуть недостойний спосіб життя, не пов’язаний з виявом чеснот. До цього додається ще й та обставина, що всі вказані групи населення, постійно крутячись на ринкових майданах і в місті, без труднощів можуть брати участь у народних зібраннях. Селяни ж, навпаки, живучи розкидано в сільській місцевості, рідко зустрічаються один з одним, зрештою, вони й не мають потреби в таких зустрічах.\n8. В тій державі, де орна земля лежить на значній віддалі від міста, легше можна утворити і справедливу демократію, і політію. Народ у такому випадку змушений селитися на полях, немов у колоніях.\nТому, навіть коли в державі і є торговці, вони не можуть панувати на народних зібраннях 9 без залучення того народу, який проживає розкидано в сільській місцевості. Отож тепер уже сказано, яким чином треба утворювати найкращу й першу демократію; зрозуміло також, яким повинно бути впорядкування й решти видів демократії. Ці види можна нажити відхиленнями від найкращого і початкового, і гірша частина простолюду, відповідно, 1319в буде їхньою відмітною ознакою.\n9. Що ж до крайньої демократії, де весь народ бере участь у державному управлінні, то її (устрою) неспроможні витримувати всі громадяни; зрештою, їй важко проіснувати триваліший час, коли самих порядків не підтримати законами й добрими звичаями. Про те ж, що веде до краху і цієї, й решти форм державного устрою, майже все сказано раніше. Але, щоб установити цю крайню демократію та зміцнити у ній простолюд, який управляє, звичайно до числа громадян залучають якомога більше осіб і дають права не тільки законнонародженим дітям, але й позашлюбним, і тим, у кого один з батьків, тобто батько або мати, були громадянами. Саме такий народ найбільше годиться для цього виду демократії.\n10. Отож саме так навчилися чинити демагоги. Але так робити можна до тих пір (тобто допускати в число громадян таких осіб), /172/ поки народ не перевищить загальної кількості знатних і «середніх» (громадян). І захоплюватися цими заходами не слід, бо можна порушити відповідне співвідношення і цим самим розладнати державний устрій; знатні, котрі й так важко переносять таку демократію, ще більше ремствуватимуть (що й стало причиною заколоту в Кірені) 10. Коли зла небагато, на нього можна не звертати уваги, та коли його багато — воно впадає у вічі.\n11. А ще для крайньої демократії корисні ті постанови, які видав в Афінах Клісфен 11, маючи на меті посилення демократії; те саме робили й засновники демократичного устрою в Кірені. З одного боку, необхідно заснувати більше нових філів і фратрій, з другого — приватні святині об’єднати в кілька громадських святинь, і взагалі вигадати так хитро, аби всі стани в державі в міру можливості змішалися між собою, а попередні товариства розпалися.\n12. Нарешті, усі ті заходи, до яких удаються тирани, мабуть, застосовуються і при демократії; тобто йдеться передовсім про вільне становище рабів, жінок і дітей, — звичайно, до такої міри, аби це не вважалося шкідливим. А також надання свободи кожному жити за його бажанням і без страху. Усе це сприятиме зміцненню крайньої демократії, оскільки для багатьох приємніше жити поза певним порядком, ніж із здоровим глуздом.\nIII. 1. Для законодавця й осіб, котрі бажають заснувати такий чи подібний державний устрій (демократію), треба брати за мету не тільки його утворення, але більшою мірою вживати заходів для його збереження. Адже будь-якому урядові не складно утриматися при владі день, два, а то й три. Тож необхідно, виходячи з наших попередніх міркувань про заходи, які зберігають державу, та про причини, які ведуть до її загибелі, намагатися убезпечити державу, оберігаючись, з одного боку, від тих чинників, які її руйнують, а з другого — видавати такі закони, писані й неписані, котрі містили б у собі розпорядження, що особливо сприяють збереженню державного устрою 12. І при цьому не берімо до 1320а уваги те, що в інтересах демократії чи олігархії здатне надавати державі якнайбільшого її вияву (демократичного чи олігархічного), а зважаймо на те, що може забезпечити державі найдовше існування.\n2. Нині ж демагоги, догоджаючи народові, часто влаштовують конфіскації майна, порушуючи судові справи. Тому ті, хто дбає про збереження державного устрою, повинні протидіяти цьому, видаючи відповідні закони, в силу яких майно засуджених не підлягає конфіскації на користь держави, не усуспільнюється, а вважається священним. Тоді, боячись покарання, ніхто не насмілиться вчинити злочин, та й народ не пройматиметься /173/ великим бажанням робити позови, оскільки не матиме від цього ніякої користі. А ще треба якомога зменшувати кількість судових процесів, установивши покарання за безпідставні позови, — а вони чиняться зазвичай проти осіб знатного стану. Слід влаштовувати так, аби всі громадяни ставилися з якнайбільшою прихильністю до існуючої форми правління; коли ж досягти цього не можна, то принаймні слід робити так, аби на верховних правителів не дивилися мов на ворогів.\n3. Оскільки населення в крайніх демократіях дуже численне, то важко буває скликати народні зібрання без установлення платні за відвідання їх. Такий порядок там, де в держави немає необхідних доходів, викликає значні труднощі для властей, бо в цьому випадку неминуче доводиться поповнювати скарбницю запровадженням нових податків, конфіскаціями, несправедливим судочинством, а все це розвалило вже не одну демократію. Отже, в тих державах, де необхідних для цього прибутків нема, засідання народних зібрань треба влаштовувати рідко, а судові засідання — з великою кількістю суддів, але протягом кількох днів. Це корисно з двох поглядів: по-перше, багаті не боятимуться значних витрат, — адже 13 не вони, а бідні одержують платню. По-друге, сам судовий розгляд вестиметься значно краще — заможні-бо люди не хочуть полишати свої справи надовго, тоді як на короткий час вони охоче погодяться на це.\n4. А там, де цих необхідних коштів не бракує, не слід робити так, як тепер чинять демагоги, котрі зайвину з цих доходів роздають народові, немов платню. А той, беручи такі подачки, через певний час знову вимагає їх, тому така допомога нагадує діряву бочку. Справжній прихильник народу повинен стежити за тим, аби простолюд не відчував надто великої майнової скрути, оскільки злигодні народу зовсім псують демократичний устрій. Тож вишукуймо засоби для того, аби добробут громадян при демократії панував якомога довше, оскільки це і в інтересах заможних. Тому зайву суму, зібрану від прибутків, треба розподіляти між злидарями. При цьому розподіляти так, аби кожен зміг зібрати суму, якої вистачило б для придбання невеликої ділянки землі 1320в або принаймні для можливості вести торгівлю чи сільське господарство. І коли незмога робити це всім, то хоча б улаштовувати роздавання почергово у різних філах або ж у певних дільницях. Водночас заможні мусять давати грошові внески на влаштування народних зібрань і судових засідань, причому їх (заможних) ліпше звільняти від зайвих обов’язків 14.\n5. Такими заходами, досить розумними, карфаґенці здобули прихильність народу. Вони-бо завжди відсилають частину /174/ злидарів до навколишніх міст і цим сприяють їхньому збагаченню. А з боку знатних було б гуманно й розумно, якби вони розподіляли між собою неімущих і, подавши їм необхідну допомогу, посилали на всілякі роботи. Слушно взяти приклад із тарантинців. Вони створили фонд спільного майна для подання допомоги злидарям, чим здобули прихильність народу. А на посади у тарантинців обирають двома способами: одних (урядовців) — шляхом виборів, інших — за жеребом; другий спосіб — з метою, аби кожен мав надію обійняти посаду, а шляхом виборів — для того щоб урядовцем стала краща (особа). Таке правило можна застосувати і щодо державних інституцій, учинивши так, аби одна частина громадян заступала їх за жеребом, друга — шляхом виборів.\nIV. 1. Отже, тут ідеться про те, як можна впорядкувати демократичне правління. З наведених міркувань майже зрозуміло й те, яким чином можна утворити олігархічне правління, а саме: кожен вид олігархії треба утворювати із складників, протилежних демократії, при цьому сам вид (олігархії) має бути у відповідному відношенні до протилежного йому виду демократії. Найпоміркованіший вид олігархічного устрою і перший за порядком близький до так званої політії. При ньому встановлюється подвійний майновий ценз: нижчий і вищий. Перший дасть можливість громадянам обіймати звичайні посади, другий — важливіші. Кожен з громадян, володіючи (установленим) майновим цензом, має змогу користуватися всіма притаманними йому правами, до того ж завдяки цьому повноправні громадяни значно переважатимуть у кількості тих, хто громадянськими правами не користується. Але олігархи повинні залучати до влади всіх, хто особливо вирізняється у середовищі простого народу.\n2. Подібну систему треба створити і в інших видах олігархічного устрою, тільки трохи підвищивши необхідний для отримання громадянських прав майновий ценз. Натомість той олігархічний устрій, що відповідає крайній демократії, найбільше схожий на тиранію. Оскільки він належить до найгірших видів олігархії, то вимагає кращих рятівних засобів. Подібно до того як здорові від природи люди чи добре налаштовані для морських плавань судна переносять всілякі урагани, не зазнаючи ніякої шкоди, а хворі (люди) чи погано обладнані судна з нікчемною командою не здатні витримувати й несильних вітрів, — достеменно 1321a так і найгірші з видів державного устрою вимагають особливо дієвих заходів.\n3. А в демократіях рятівним засобом для їхнього збереження буде взагалі велелюдність. У них право, що опирається на кількісну перевагу, протиставляється праву, яке ґрунтується на /175/ особистих достоїнствах кожного. Звідси зрозуміло, що олігархія має шукати засобів для свого збереження в тому, що становить певну противагу велелюддю, а саме — в установленні добрих порядків.\nОскільки все населення ділиться звичайно на чотири частини: селян, ремісників, торговців і поденників, — то звідси й походять чотири види військових сил: кіннота, важкоозброєна піхота, легкоозброєні воїни і матроси. Там, де умови місцевості зручні для верхової їзди, існують сприятливі обставини для створення могутньої олігархії: адже рятунок мешканців (даної місцевості) полягає саме в існуванні кінноти. З другого боку, утримувати коней можуть тільки громадяни, котрі мають великі статки. Отже, там, де умови місцевості сприятливі для утворення важкоозброєної піхоти, виникає щойно вказаний вид олігархії: адже служба в такій піхоті входить в обов’язки головним чином заможних, а не злидарів. Легкоозброєна ж піхота і матроси характеризують виключно демократію.\n4. І тепер у тих державах, де в кількості переважають піхота й матроси, олігархи здебільшого зазнають невдач. Тому, аби уникнути їх, вони залучають тих полководців, котрі, маючи військовий хист, до основних бойових сил — кінноти й важкоозброєної піхоти — додають ще й потрібну кількість легкоозброєних. А тим часом народ з допомогою їх, тобто легкоозброєних, здобуває перемогу над заможним станом під час внутрішніх усобиць, бо легкоозброєні завдяки власним перевагам без труднощів долають і кінноту, й важкоозброєну піхоту.\n5. Таким чином, олігархія, утворюючи свої бойові сили із складників, притаманних переважно демократії 15, налаштовує їх, по суті, проти самої себе. Насправді ж олігархи мають зважати на вік військовиків: оскільки одні (з юнаків) належать до старшого, інші — до молодшого (віку), їх, а також своїх синів вони повинні навчати рухливих вправ, що притаманно легкоозброєній піхоті; опанувавши науку й досягши зрілого віку, ті зможуть самі вдосконалюватися у військовій справі.\nБрати участь у державному управлінні при олігархії мають право ті, хто, як вказувалося, набув певного майнового стану, або, як у фіванців, ті, хто протягом певного часу не займався ніякими ремісничими справами, чи, нарешті, як у Масалії, на підставі вибору, що проводиться між достойниками з-поміж громадян і негромадян.\n6. А ще з найважливішими інституціями, які повинні залишатися в руках правлячого класу, треба поєднувати державні повинності, аби простолюд зі своєї волі відмовлявся від участі в них і поблажливо ставився до самих державців як до осіб, котрі дорого /176/ оплачують свою посаду. Добре й те, коли урядовці при вступі на посаду роблять щедрі пожертви і беруться до спорудження якоїсь громадської будівлі: в такому випадку народ, беручи участь у частуваннях, пов’язаних із пожертвами, та бачачи, як місто прикрашається обітними дарами на честь богів і громадськими будівлями, охоче підтримуватиме державний устрій. Та й для заможних доброчинців усе це залишиться в пам’яті як вияв їхньої щедроти. Нинішні ж олігархи, однак, нічого такого не роблять, а чинять якраз навпаки: вони домагаються вигоди не менше ніж почестей. Тож такі олігархії скидаються скорше на демократію.\n1321в Отже, тепер достатньо з’ясовано, яким чином утворюються демократичні й олігархічні держави.\nV. 1. Безпосередньо за щойно мовленим треба правильно встановити все, що стосується державних установ: скільки їх, які вони, а також їхні обов’язки, про що, зрештою, йшлося вище. Окремі інституції необхідні для держави, яка не може обійтися без них, окремі існують задля добропристойності, без чого не можуть обійтися громадяни. Також слід мати на увазі й те, про що мовилося вище, а саме: в невеликих державах кількість інституцій повинна бути меншою, у більших — більшою. Тож треба пам’ятати, які з інституцій можна об’єднувати в одну, а які мусять діяти окремо.\n2. З державних інституцій на першому місці стоїть та, в коло діяльності якої входить забезпечення необхідного порядку на міському майдані. Адже всім державам неминуче доводиться для задоволення взаємних потреб звертатися як до купівлі, так і до продажу: це є найкращим засобом для досягнення самодостатності, заради чого люди, безсумнівно, і об’єднуються в одну громаду.\n3. Ще одна інституція, друга за порядком, що йде після першої і тісно пов’язана з нею, відає громадськими й приватними будівлями, які розташовані в місті, і дбає про їхній належний вигляд; вона піклується також про добрий стан шляхів і про те, аби кордони окремих володінь були визначені точно.\nВ більшості грецьких держав таку інституцію називають астиномією: коло її діяльності ділиться на кілька частин, кожною з яких у більш населених державах завідують за призначенням певні урядовці, як-от: наглядачі за міськими мурами, джерелами, охоронці гаваней.\n4. Ще одна інституція, аналогічна астиномії, теж необхідна. До її обов’язків належать ті ж самі предмети, тільки місцем її діяльності є державна територія, тобто те, що розташоване, власне, за містом. Урядовців, котрі виконують ці обов’язки, подекуди /177/ називають агрономами, подекуди — ілорами’ 6. Ось такими є ці три інституції. Є ще одна інституція, четверта за рахунком, яка завідує державними доходами. Особи, наділені цими повноваженнями, зберігають надходження і розподіляють на потреби окремих галузей державного управління. Таких службовців називають аподектами 17 і скарбниками. Далі йдуть інституції, яким треба пред’являти контрактні угоди приватного характеру та копії судових рішень: до цих установ треба надсилати письмові скарги із судових справ, і вони ж відають судовими процесами в їхній початковій стадії.\nВ деяких державах виконання цих обов’язків покладається на кількох осіб, а в деяких один з них очолює всю колеґію. Цих верховних службовців називають по-різному: ієромнемонами, епістатами, мнемонами тощо.\n5. Потім іде інституція, яка, з одного боку, найнеобхідніша, а з другого, мабуть, найважча: урядовці, які мають відповідні повноваження, приводять до виконання рішення щодо засуджених, 1322а стягують недоїмки з (державних) боржників, чинять нагляд за в’язнями. Ця інституція обтяжлива з огляду на покарання, тому вона викликає до себе велику ненависть; і там, де з відбуванням цієї служби не пов’язано великої грошової винагороди, — або ніхто не погоджується брати її на себе, або, прийнявши, не бажають у своїй службі діяти згідно із законом. Однак, попри це, така інституція необхідна, оскільки не було б ніякої користі у правосудді, якби присуди, ухвалені судом, не виконувалися. Оскільки ж державне об’єднання немислиме без суду й суддів, то воно не має сенсу, коли судові вироки не виконуються.\n6. Отож було б краще, аби ця інституція мала кількох урядовців і її повноваження були поділені між службовцями з окремих судових палат. Так само і її обов’язки, пов’язані із стягненням недоїмок з осіб, котрих піднесено до державних боржників, також треба розподілити між окремими інституціями. А ще деякі стягнення за судовими вироками можна було б доручати урядовцям, що виконують решту обов’язків, причому посадові особи, які беруться до виконання своїх обов’язків, могли б виконувати судові вироки, ухвалені стосовно тих осіб, котрі склали свої повноваження, а судовий вирок, ухвалений щодо діючого органу влади, міг би виконувати якийсь інший орган — наприклад, астиноми над агрономами і навпаки. Що менше обурення буде проти осіб, котрі накладають стягнення, то швидше вирок буде доведено до кінця.\nА коли одні й ті самі особи ухвалюватимуть вироки і виконуватимуть їх, тут виникне, так би мовити, подвійна ненависть. Вони викликатимуть ненависть у всіх... 18 /178/\n7. У багатьох державах інституція, що виконує судові постанови, має ще один відділ 19, який чинить нагляд за в’язнями, — наприклад, так звані «одинадцять» в Афінах. З цієї причини доцільніше відокремлювати й таку інституцію від першої з названих та якось замаскувати й пом’якшити її форму; ця інституція не менш необхідна, ніж указані вище. Щоправда, трапляється, що чеснотливі особи уникають її, віддавати ж такі повноваження в руки нікчем ризиковано, оскільки вони самі потребують скорше нагляду за собою, аніж вартувати когось. Тому слід уникати, аби ця інституція мала тільки одного урядовця і там діяли одні й ті самі особи. І ще: виконання цієї служби ліпше доручати, коли змога, юнакам або тим, хто несе Гарнізонну службу, усілякі ж інституції нехай почергово контролюють їх.\n8. Всі перелічені інституції, як найнеобхідніші, повинні стояти на першому місці. За ними йдуть інституції такі ж необхідні, але вищого ранґу, оскільки для відбування служби в них потрібен досвід з боку тих, кому випала така служба, і велике довір’я до цих останніх. До числа таких інституцій відносять прикордонну службу, а ще ті, які засновуються для військових потреб. І в мирний, і у воєнний час повинні бути такі особи, котрі, піклуючись про охорону міських мурів, чинили б огляд громадян (що належать до військовозобов’язаних) і ставили б їх у бойове шикування.\n9. В одних державах для виконання всіх цих обов’язків засновується більше інституцій, у других — — менше, а в невеличких — одна інституція. Таких урядовців називають стратегами 20 і полемархами. А ще, коли в державі є кіннота, чи легка піхота, чи стрільці, чи флот, то й для всякого роду зброї іноді засновують інституції. І називають їх навархіями, гіпархіями, таксіархіями, а підпорядковані їм (підрозділи) йменуються, відповідно, 1322в триєрархіями, лохагіями, філархіями тощо. Усі вони утворюють певну (головну) інституцію, яка вирішує питання, пов’язані з військовими справами.\n10. Отже, це те, що можна сказати про військові інституції. Оскільки деякі з інституцій, хоч і не всі, пов’язані із значними витратами державних грошей, то, звичайно, має бути й інша інституція, до обов’язків якої належало б виключно прийняття звіту і здійснення контролю. Таких урядовців називають ефтинами, логістами, екзетастами, синегорами 21.\nНад усіма цими інституціями стоїть орган влади, що має верховні повноваження з усіх державних справ: відповідні особи приводять до виконання постанови, вносять законопроекти, головують на народних зборах — у тих державах, де панує народ. Така інституція, котра зосереджує у своїх руках повноту влади, /179/ звичайно, необхідна в державі. У деяких державах таких урядовців називають пробулами, бо вони попередньо вирішують питання, а там, де влада належить народові, найбільші повноваження має рада. Таким чином, ось майже всі інституції з колом діяльності, що стосується власне державної політики.\n11. Другий вид (наглядових інституцій) стосується релігійного культу. Сюди належать жерці, наглядачі всього того, що торкається святинь, охорони існуючих священних будівель, їхнього оновлення (коли їх занедбано) і турботи про все, що має відношення до релігійного життя. Буває, що піклування про все це в деяких місцях, наприклад, у невеликих державах, зосереджено в особі одного урядовця, в інших існує багато окремих жрецьких інституцій, от як гіеропеї, наофілаки, скарбники священних коштів. Далі йдуть певні установи для всіх державних жертвоприношень, вчинення яких, згідно із законом, не покладається на звичайних жерців, а звершується привселюдно. Таких урядовців одні називають архонтами, другі — царями, треті — пританами.\n12. Отже, підсумовуючи, можна говорити, що необхідні інституції відають таким колом діяльності: релігійною, військовою, фінансовою (надходженнями й видатками), наглядацькою (за міським майданом, самим містом, міським портом та краєм). А ще — судовою, куди входять записи угод, виконання вироків, ув’язнення, далі — контролю, куди відносять звітність, ревізію та перевірку діяльності посадових осіб, і, нарешті, законодавчою — щодо державних справ.\n13. І вони притаманні переважно тим державам, де панує мир і спокій. А ще в цих державах існують такі інституції, як гінекономія, номофілакія, педономія, гімнасіархія 23. Так само тут діють 1323а інституції, що влаштовують спортивні змагання, а також музичні конкурси і взагалі всілякі громадські видовища. Зрозуміло, що деякі з цих інституцій не годяться для демократичного устрою; наприклад, інституція, що відає вихованням жінок і дітей: не маючи рабів, злидарі мусять користуватися жінками й дітьми мов слугами. З трьох верховних інституцій, куди обирають урядовців з найвищими повноваженнями, а саме: номофілаків, пробулів і членів ради, — номофілаки (охоронці закону) являють собою аристократичну інституцію, пробули — олігархічну, члени ради — демократичну.\nОсь усе, що в загальних рисах можна сказати про державні інституції. /180/


Це України мова калинова - 16 Лютого 2015 - ЧЕРНІГІВСЬКА МІСЬКА ЦЕНТРАЛІЗОВАНА БІБЛІОТЕЧНА СИСТЕМА\nГоловна » Новини » Масові заходи » Це України мова калинова - 16 Лютого 2015\nЦе України мова калинова\nЦе України мова калинова: година рідної мови відбулася в бібліотеці-філії №1 для дітей 16.02.15 р., присвячена 21 лютого – міжнародному дню рідної мови. Цей день – особливий. Його називають міжнародним днем рідної мови. Він відзначається всім світом, бо рідна мова для кожного народу – найкоштовніший скарб. Без мови немає і народу.\nМи, українці, повинні знати, любити і шанувати свою мову. Вона – одна з найдавніших, найбагатших, наймелодійніших, які тільки існують на білому світі.\nНа цей захід ми запросили колишнього жителя Лісковиці та читача нашої бібліотеки, чернігівського поета, автора 24 книжок, лауреата всіх обласних літературних премій, члена спілки письменників України, викладача «Дитячої української літератури» на кафедрі філології в нашому педуніверситеті Буденного Василя Йосиповича.\nВідбулася розмова з користувачами нашої бібліотеки – учнями 6 класу 4 школи. Надзвичайно цікаво було слухати відомого поета, його розповіді про мову, поезію викликали великий інтерес у дітей та багато запитань до нього про його творчість та нещодавно написані вірші.\nЩоб підкреслити багатство і красу нашої мови, далі учні читали вірші українських поетів Любові Забашти, Юлії Косинської, Ліни Костенко, Миколи Сингаївського та інших.\n16.02.2015 Віктор 0\nПрезентація в рамках конкурсу „Кращ Тепле взуття для наших захисників\nПрацівники Чернігівської ЦБС побува Їде Святий Миколай


Генератор для зварювання> Купити зварювальний генератор в Україні за вигідною ціною - VINUR\nПристрої для зварювальних робіт називаються зварювальні генератори. Прилад може працювати як на бензині, так і на дизельному паливі. Генератор для зварювання має велику сферу застосування.\nПристосування для зварювання, щодо робочого сировини, діляться на:\nДизельні - компактний розмір, що забезпечує легке транспортування до місця робіт, можливість експлуатації при негативних температурах, доступна ціна.\nБензинові - висока потужність, невибагливість до умов роботи, стабільність, можливість використання на великих обсягах зварювання.\nПристосування відрізняються за розмірами, компактності, принципом роботи, функціональним і технічним властивостям. Щодо даних показників, генератор для зварювальних апаратів буває наступних видів:\nІнвертор для дугового зварювання;\nПристрій з випрямлячем;\nПрилад зі змінним струмом.\nГенератор для зварювання є затребуваною технікою і широко застосовується:\nПри виконанні ремонту;\nДля монтажу і демонтажу металевих конструкцій;\nУ побуті: будинок, майстерня, гараж і так далі;\nПри зварюванні металевих елементів в місцях відсутності постійного струму.\nПринцип роботи зварювального електрогенератора виражається в наступному: двигун використовує енергію згоряння палива і обертає вал, внаслідок чого, якір генеруючого приладу починає рухатися, створюючи струм, який використовується для виконання зварювання.\nМожливість застосування в вигляді міні-електростанції.\nПерш ніж замовити апарат, необхідно вивчити асортимент виробів. При виборі виробу необхідно врахувати:\nДля чого і в яких умовах планується використовувати агрегат. Для домашнього використання підійде невеликий дизельний генератор, для масштабного будівництва необхідно вибирати прилад з високою потужністю.\nЗварювальний генератор постійного струму повинен мати сумісність з інверторним обладнанням.\nПеред покупкою, важливо вивчити всі характеристики пристрою, його комплектацію та гарантійний термін експлуатації.\nПристосування з невисокою вартістю можуть виявитися неякісними, варто звертати увагу на перевірені відомі бренди.\nДовговічними пристроями вважаються прилади з гільзами з чавуну.\nПристосування з потужністю до 10 кВт, вигідніше замовити на бензиновій основі, більш потужні - на дизельній.\nПеред покупкою, важливо порадитися з фахівцями, особливо це стосується дорогих професійних апаратів.\nПерш ніж купити зварювальний генератор, необхідно ознайомитися зі списком його додаткових характеристик:\nТип струму або електричної енергії - однофазний або трифазний;\nТип старту - ручний запуск або пуск за допомогою електростартера;\nНаявність запасних елементів.\nВажливо відзначити, що продуктивність і безпеку роботи забезпечують:\nІнвертор - мікропроцесорне управління;\nЕргономічна панель управління.\nВикористовуючи представлені вище поради, можна вибрати зварювальну електростанцію самостійно, проте, надійніше звернутися за допомогою до фахівців або менеджерам магазину. Досвідчений консультант допоможе визначитися з вибором і запропонує оптимальний варіант, враховуючи бюджет і запити покупця. Придбати пристосування для зварювання в Україні можна в спеціалізованих магазинах або замовити доставку через інтернет. На сайті Вінур представлені різні зварювальні генератори, ціни залежать від виробника і набору характеристик.


Нардепи розглядають нову дату для позачергової Ради. | Українська правда\nНардепи розглядають нову дату для позачергової Ради.\nДжерело: співрозмовники Української правди у фракціях "Батьківщина", "Голос" і "Слуга народу"\nДеталі: Вони пояснюють, що засідання в суботу може не відбутися, тому що депутати разом з урядом не встигають як слід підготувати законопроєкти. Кажуть, вони ще "сірі".\nТому розглядається запасна можливість проведення засідання в неділю.\nЗа словами нардепів, зараз уряд разом з парламентом корегують бюджет і дописують проєкти законів.\nУ Львівській області одужала перша пацієнтка, у якої було виявлено коронавірус.\nУкраїнська правда 2020-03-31 09:58\nШмигаль сподівається, що Рада ухвалить зміни до бюджету за тиждень.\nПрем’єр-міністр Денис Шмигаль: "Ми взяли бюджет на доопрацювання, щоб почути пропозиції та поправки. Впевнений, він буде проголосований через 7-8 днів".\nУкраїнська правда 2020-03-31 09:53 1\nНімеччина і Франція: окупанти ОРДЛО використовують коронавірус як прикриття.\nУкраїнська правда 2020-03-31 09:29 1\nВ Україні в найближчі дні очікується суттєве похолодання, до -8-12° вночі, але без опадів.\nУкраїнська правда 2020-03-31 09:19\nНа Львівщині одужала перша пацієнтка з COVID-19 Шмигаль сподівається, що Рада ухвалить зміни до бюджету за тиждень. Німеччина і Франція: окупанти ОРДЛО використовують коронавірус як прикриття. Німеччина і Франція: Окупанти ОРДЛО використовують коронавірус як прикриття. В Україну йде похолодання, вночі до -8


Як розставити меблі у квартирі: поради дизайнерів інтер'єру - фото\nРозстановка меблів у квартирі: яких помилок потрібно уникати\nРозстановка меблів у квартирі: яких помилок потрібно уникати / pinterest\nГрамотна розстановка меблів забезпечує затишок і комфорт під час проживання. Також вона впливає на вигляд приміщення в цілому.\nВ процесі розстановки предметів меблів потрібно уникати деяких помилок. Детальніше розповіли дизайнери інтер'єру з Full House Design.\nЗа темою Як вибрати стильні та зручні меблі для квартири: 3 пункти\nКомпозиція – одна з головних засад інтер'єру. Гармонійна розстановка створює візуальну цілісність і найголовніше – комфорт,\nВідсутність плану розстановки\nЦя помилка може призвести до того, що меблі у приміщенні не будуть виглядати гармонійно. Слід заздалегідь співвіднести розміри кімнати з меблями, виміряти габарити предметів і створити креслення.\nУ кожній кімнаті потрібно визначити функціональні зони. Це робиться в залежності від потреб членів сім'ї.\nПлан освітлення без урахування розміщення меблів\nЦе одна з найбільш фатальних помилок: самотня люстра в середині кімнати, яка обідній стіл, що стоїть далеко від неї, без локального освітлення, чи крісло, яке стоїть в дальньому кутку з забутим додатковим освітленням, туалетний столик без підсвічування. Все це внесе дисбаланс в інтер'єр і дискомфорт в будинку,\nГрамотна розстановка меблів забезпечить комфорт / Фото pinterest\nРаніше було модно розміщувати меблі уздовж стін, проте це рішення залишилося в минулому. Зараз же меблі слід ставити в середині кімнати. Це дозволить створити затишний простір, який виглядає стильно й оригінально.\nЯкщо кімната маленька, не варто забивати її меблями. Використовуйте тільки необхідні предмети.\nШафа, яка не вписується в інтер'єр\nШафа – елемент, який повинен перегукуватися з інтер'єром.\nРозставляти меблі потрібно після того, як буде точне креслення / Фото pinterest\nПри розстановці меблів потрібно враховувати точні розміри, щоб проходи були зручними.\nНевраховане відкривання дверей\nНе варто забувати про цю умову при розстановці, щоб у процесі відкривання дверей не зачіпали меблі,


Психіатрична допомога і реабілітація\nПсихіатр - звучить страшно, а для більшості людей звернення до цього лікаря вже апріорі означає вирок, але така позиція є категорично невірною. Необхідно пам’ятати, що завжди краще виключити діагноз, ніж втратити дорогоцінний час!\nСаме час є одним з найбільш дорогоцінних ресурсів у боротьбі за здоров’я дитини. Однак, нажаль, дуже часто запідозривши невідповідність розвитку дитини стосовно норми, мами і тата поспішають на прийом до педіатрів, невропатологів, логопедів та інших спеціалістів, всіляко відтягуючи візит до лікаря психіатра, втрачаючи такі цінні роки чи навіть місяці.\nДивну, нетипову для свого віку поведінку дитини батьки можуть трактувати, як специфічні риси характеру чи темпераменту, банальну впертість чи протести проти чогось. Насправді ж, вчасне і фахове втручання та корекція розвитку дитини може допомогти «вивести» її в норму.\nМи наведемо ряд симптомів, наявність яких у дитини вже з першого року життя може бути проводом для звернення до фахівця з метою обстеження.\n1) Відсутність мови. В нормі дитина від року до півтора повинна говорити 8-10 слів. Слова можуть бути не чіткими, але вони повинні точно означати щось для дитини. Насторожити батьків повинні постійні викрики окремих звуків.\n2) Неадекватна емоційна реакція. Відхиленням від норми є відсутність або не типова реакція дитини на прояв різних емоцій іншими людьми. На мамину посмішку не відповідає посмішкою, відсутність певної тривоги при спілкуванні з новими і незнайомими людьми. Неадекватне вираження агресії та гніву, аутоагресія.\n3) Відсутність контакту. Дитина не виконує простих, одноетапних прохань. Під час звернення до дитини вона не відповідає на зоровий контакт, не реагує на власне ім’я.\n4) Дивна рухова активність. Різкі рухи, тремор, тіки, повторювані рухи.\n5) Фантазії, схожі на галюцинації. Дитина наполягає на тому, що бачить або чує те, чого не бачать батьки. (Відрізнити галюцинації від яскравої уяви допоможе досвідчений психолог).\nПам’ятайте, здоров’я дитини важливіше за будь-які стереотипи, що склались у суспільстві про звернення до психіатрів! Вчасна діагностика і правильне лікування або корекція можуть подарувати дитині повноцінне майбутнє.


У Запоріжжі відбувся мітинг на підтримку блокади ОРДЛО | Українська правда\nПонеділок, 20 лютого 2017, 00:28\nУ Запоріжжі на мітингу на підтримку блокади висловили недовіру уряду та президенту.\n19 лютого у Запоріжжі на майдані героїв Революції гідності відбувся мітинг на підтримку блокади на Донбасі. Активісти принесли з собою вугілля та дитячі іграшки, які полили червоною фарбою як символом крові.\n"У зв’язку з ситуацією, що склалася в державі, ветерани Антитерористичної операції вимагають: негайного звільнення військовополонених та політв’язнів-громадян України з полону "ЛНР-ДНР" та Російської Федерації; визнання ОРДЛО тимчасово окупованими територіями; припинення торгівлі з контрольованою терористами територією України та фінансування терористичних організацій "ЛНР-ДНР"; недопущення силового розблокування блокади та притягнення до відповідальності осіб, причетних до застосування насильства до активістів блокади...Висловлюємо недовіру президенту України, Верховній раді України та Кабінету міністрів України. У разі ігнорування наших вимог залишаємо за собою право на відновлення та захист конституційних прав шляхом безпосереднього народовладдя", – йдеться у зверненні.\nІніціатори звернення планують передати його до центральних органів влади 21 лютого під час акцій, що проходитимуть під Верховною Радою у Києві. Також під час мітингу було оголошено про створення об’єднання ветеранських організацій учасників АТО "Чорна Рада".\nВ акції взяли участь близько півтори сотні городян, зокрема депутати Запорізької міської ради від фракцій "Укроп", "Батьківщина" та "Самопоміч".\nВдень 19 лютого після акції біля Стели Незалежності у центрі Києва - "віча" на підтримку блокади торгівлі з окупованими територіями Донбасу, учасники заходу попрямували під адміністрацію президента. Там учасники акції встановили намет та заявили, що планують залишитися там на ніч і облаштувати "редут".\nТеми: блокада Запоріжжя


Дефекти облицювань з кераміческіх_ плиток\nДефекти облицювань з керамічних плиток Як правило, дефекти в облицюванні є результатом недбалого виконання облицювальних робіт і наслідком порушення технічних умов і правил проведення робіт. Дефекти і пошкодження облицювань з керамічних плиток можна розділити на наступні групи: загальні недоліки облицювання; пошкодження швів; відшаровування плиток від розчину; відшаровування плиток з розчином прошарку від конструкції. До загальних недоліків облицювання плитками можна віднести ті, які знижують якість і зовнішній вигляд обробки: різнотонність глазурованих плиток з-за поганої їх сортування; наявність в облицюванні кидаються в очі неполномерних шматків плиток внаслідок неправильного розміщення таких шматків; западини і виступи плиток із загальної поверхні облицювання ; викривлення або місцеві потовщення в розмірах плиток. Цих дефектів можна уникнути, якщо точно виконувати всі робочі операції, ретельно розсортувати плитки за розміром і кольором, своєчасно і правильно користуватися вимірювальними та контрольними інструментами і пристосуваннями. Дефекти і пошкодження плиток полягають у недоліках або псування глазурі: потовщенні глазурі по краях у вигляді гребеня, бульбашок, щербин по краях плиток, окремих прямих тріщин. Всі ці дефекти є заводським шлюбом і повинні бути виявлені під час сортування перед укладанням плиток у справу.\nПошкодження швів можуть бути у вигляді наскрізних тріщин по лінії швів або ж через плитки, це вказує на наявність тріщин в конструкціях будівлі; шви можуть бути пошкоджено також під дією кислот і вологи. Відшарування плиток від розчину прошарку є наслідком недостатнього зчеплення тильної сторони плиток з розчином: застосування жирного і потовщеного шару цементного розчину, що дає усадку при твердінні; зміна обсягу плиток при різкому нагріванні і охолодженні облицювання, розташованої поблизу опалювальних приладів, а також від зволоження (що особливо проявляється при незаповнених розчином прошарку кутів під плиткою). Відшарування плиток з розчином прошарку від конструкцій може бути викликане вібрацією, осадкою, температурними коливаннями або хиткість конструкції. У цих випадках рекомендується облицювання виконувати по натягнутій металевій сітці, прикріпленій до арматурного каркасу. При ремонті пошкодженої облицювання перевіряють простукуванням облицювання міцність кріплення плиток, розташованих поблизу від відпали. Виявлені відшарувалися плитки обережно знімають, намагаючись не пошкодити їх, щоб використовувати повторно. При цьому користуються плиткової лопаткою, яку просовують між плиткою і прошарком з розчину.\nПлитки з механічними пошкодженнями (тріщинами, відбитими гранями) видаляють по частинах з допомогою скарпеля або зубила. Щоб не пошкодити межі суміжних плиток, удаляемую плитку вибивають дрібними шматочками від середини до країв. Якщо на місці відсталих або пошкоджених плиток залишається міцна затверділа прошарок розчину, то видаляти її не слід, тому що при цьому, як правило, спостерігається відшаровування нових плиток. Щоб лицьова поверхня знову встановлюваних плиток була в одній площині з усією облицюванням, приклеює шар між цими плитками та збереженою прошарком повинен бути мінімальним. Тому в таких випадках відновлювані плитки наклеюють на мастиці, наприклад, карбінальной. Її досить нанести шаром товщиною не більше 1 мм пензлем на збережену прошарок і тильну сторону плитки. Потім встановлюють плитку на місце і притискують до основи. При відновленні відшарувались окремих плиток або при невеликому обсязі ремонтних робіт при збереженої прошарку нові плитки можна заготовляти на густотертих білилах, світлих емалевих фарбах або синтетичних мастиках ПЦ і КЦП. Попередньо всі наявні проміжки і порожні місця в прошарку необхідно заповнити розчином, щоб плитки були наклеєні всій тильною поверхнею, і в кутах їх не залишалося порожнеч.


У лісі заміть грибів волонтерка з Дніпра знайшла міну. Інцидент ДНІПРОГРАД\nГоловна / Інцидент / У лісі заміть грибів волонтерка з Дніпра знайшла міну\nУ дніпровському лісі під час збору грибів та прогулянок варто бути вкрай обережним, аби не натрапити на вибухівку, яку в МНС знешкоджувати не поспішають. Про це повідомляє Дніпроград з посиланням на сторінку волонтерки Дар’ї Андрусенко-Якотюк у Facebook.\nУ суботу, 30 вересня, дніпровська волонтерка Дар’я Андрусенко-Якотюк пішла з друзями в ліс по гриби, але натомість знайшла міну. Однак найбільш шокуючим виявилося те, що працівники МНС не приїхали на виклик, аби знешкодити вибухівку.\n«Я в шоці. Як же так, адже це міна. На виклик приїхали декілька правоохоронців. Вони подивилися, записали і сказали, що охоронятимуть небезпечну знахідку до тих пір, поки не приїде МНС. І це попри інтенсивний рух грибників та місцевих жителів», - йдеться у дописі волонтерки.\nПоліцейські розповіли Дар’ї Андрусенко-Якотюк, що часто співробітники МНС з’являються лише через одну-дві доби.\n«Ось так хлопці працюють МНС. Я не знаю причин такого ідіотизму та не розумію, як 120-ка в мирному лісі не викликає повномасштабної бойової готовності всіх служб. Навіщо реформи, якщо державі начхати на пряму загрозу життю громадян», - зазначила обурена волонтерка.\nНагадаємо, що 28 вересня,у Дніпрі правоохоронці затримали молодика, який ніс в пакеті ручний гранатомет та гранату.\nТеги: МНС, вибухівка, ліс


МОЗ: Медична реформа ближча, ніж може здатися | Національна Рада Реформ\nМОЗ: Медична реформа ближча, ніж може здатися\nУ рамках упровадження медичної реформи в Україні Міністерство охорони здоров’я провело нараду із представниками регіональних департаментів. Консультативна зустріч між фахівцями та розробниками відбулася 15-16 листопада 2017 року.\nНарада під назвою «Формування системи охорони здоров’я в Україні у 2018 році: первинна медична допомога, нові фінансові механізми, створення національної служби здоров’я, організація медичної допомоги матерям і дітям у контексті реформи» була організована за підтримки ЮНІСЕФ.\nСеред тем і питань, які обговорювали, були перші кроки імплементації медичної реформи, а саме запуск Національної служби здоров’я України,автономізація медичних закладів і розвиток системи eHealth.\nЗаступник міністра охорони здоров’я Павло Ковтонюк представив і пояснив основні елементи медичної реформи та надав фахівцями конкретизований план імплементації реформи з часовими рамками кожного етапу. Узгоджений із фаховою спільнотою план буде представлений Уряду, а після узгодження – на засіданні Кабінету Міністрів України та широкій спільноті.\nІєн Петт, старший радник із питань систем охорони здоров'я при Представництві Дитячого фонду ООН (ЮНІСЕФ),поділився досвідом реформування системи охорони здоров'я в інших країнах. На його думку, медична реформа має однаково покращувати умови як для працівників сфери, так і для кожного українця.\n«Найважливіше – це орієнтованість на пацієнта. Система охорони здоров’я може ефективно працювати лише тоді, коли її працівники будуть почуватися соціально захищеними, добре виконуючи свою роботу», - наголосив Петт.\nЄжи Міллер, радник в.о. міністра охорони здоров’я, розповів про досвід реформування системи охорони здоров’я в Польщі. Подібна реформа там була ухвалена ще в 1999 році. Тоді зміни торкнулися не лише окремих секторів надання медичної допомоги, як це наразі відбувається в Україні, а всіх рівнів. «Наразі держава майже не втручається в роботу лікарів – здорова конкуренція є найкращою мотивацією для того, щоб працювати якнайкраще, і це безпосередньо впливає на дохід. Крім того, у нас функціонує електронна система, що охоплює всю країну і дозволяє на глобальному рівні аналізувати рівень захворюваності в країні і, виходячи з цього, планувати відповідні державні програми», - сказав Єжи Міллер.\nНаціональна служба здоров’я України: план створення та формат\nНСЗУ – один із невід’ємних елементів української медичної реформи. Саме ця служба буде розпоряджатися коштами і заключатиме договори із закладами охорони здоров’я по всій країні. На нараді в Міністерстві здоров’я Ірина Коваленко та Олексій Єгорченков із Ernst&Young представили графік та основні етапи створення і запуску НСЗУ. Як ішлося в доповіді, робота з розробки усієї необхідної документації та процесів триває вже рік, але створення служби після того, коли законодавчо буде можливо це розпочати, відбудеться порівняно швидко. Одним із найважливіших факторів стане обрання голови Національної служби здоров’я України, адже саме від нього багато в чому залежатиме прозорість виконання реформи. Відбір відбудеться на конкурсній основі. Як повідомляли раніше, медичні заклади і лікарі-ФОП будуть заключати договори саме із НСЗУ, яка потім стежитиме за їх виконанням.\nВідповідно до нещодавно ухваленого Парламентом законопроекту №7117, якість і доступність медичного обслуговування у сільській місцевості має зрости. Згідно із цим законопроектом, на сільську медицину в 2017 роцібуло виділено 4 млрд грнбюджетних коштів, наступного року надійде ще 1 млрд.\nЛев Парцхаладзе, заступник Міністра регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ, представив фахівцям та розробникам реформи типовий проект сільської амбулаторії. Його вже активно розробляють і скоро передадуть громадам, які розвиватимуть свою регіональну мережу закладів первинної медико-санітарної допомоги. Наявність цього проекту, за словами пана Парцхаладзе, може заощадити близько 10% коштів на будівництво. «За нашими підрахунками, зведення нової будівліу переважній кількості випадків дешевше, ніж ремонт старої, яка знаходиться в незадовільному стані. Окрім того, це набагато ефективніше – в новому проекті ми врахували найсучасніші технології енергозберігання», - зазначив Лев Парцхаладзе.\nОлександр Жигінас, проектний менеджер реформи охорони здоров'я офісу реформ Кабінету Міністрів України, повідомив, що МОЗ разом із Мінрегіонбудом веде інтенсивну роботу над методикою запитів, згідно з якими будуть розподілятися кошти на сільську медицину.\nДля підписання угоди з НСЗУ медичний заклад має бути реорганізований з бюджетної установи в комунальне некомерційне підприємство. Автономізація закладу первинної медико-санітарної допомоги – обов’язкова умовою його входу в реформу. Основні кроки, які керівництво медичної установи має виконати для зміни її статусу викладені у відповідній методиці МОЗ.\nУ червні в цей механізм внесли деякі зміни: звільнення працівників лише при неможливості переведення, призначення керівника за конкурсом, а також скасовано необхідність оцінки майна і розрахунків з кредиторами. Наразі в МОЗ також ведеться робота над спрощенням умов ліцензування.


4.1. Конкуренція як засіб реалізації підприємництва : Основи підприємництва : B-ko.com : Книги для студентів\n4.1. Конкуренція як засіб реалізації підприємництва\nКонкуренція є однією з рушійних сил розвитку економічноїсистеми, складовою частиною внутрішнього економічногомеханізму функціонування підприємства.\nТермін "конкуренція" походить від латинського словаconkurere і означає "зіштовхуюсь" (тобто зіштовхуюсь із кимось івзаємно стараємося зіштовхнути один одного). Є різнівизначення поняття конкуренції. Наведемо деякі з них:\nКонкуренція як економічна категорія - це боротьба міжтоваровиробниками за найвигідніші умови виробництва тазбуту товарів і послуг із метою привласнення найбільшихприбутків.\nКонкуренція - це форма змагання між підприємствами(підприємцями) в умовах обмеженого впливу кожного з них назагальні умови реалізації товару на ринку і стимулюваннявиробництва товарів, яких потребує споживач.\nКонкуренція - об'єктивний економічний закон розвинутоготоварного виробництва, дія якого для товаровиробників єзовнішньою примусовою силою забезпечення подальшогорозвитку: підвищення продуктивності праці на своїхпідприємствах, розширення масштабів виробництва,прискорення НТП, впровадження нових форм організаціївиробництва і систем заробітної плати тощо.\nРазом із розвитком товарного виробництва розвивалася іконкуренція: від стадії вільної, або чистої конкуренції до стадії\nконкуренції монопольної, що найбільше розвинулась у 30-50-хроках 20-го століття. Стадії розвитку ринкової конкуренціїзбігаються зі стадіями ринкової економіки взагалі.\nДосконала конкуренція - це конкуренція в ідеальномуваріанті, коли існує необмежена кількість виробників-конкурентів в усіх галузях суспільного виробництва. У даномувипадку, коли є велика кількість товаровиробників, то окремийвиробник невеликої частки товару не має значного впливу наринок, на ціну того ж товару. Але досконалої конкуренції вдійсності ніколи не було. В умовах вільної конкуренції існувала ймонополія, але як певний виняток із правил. Тому такімонопольні прояви не набули значного масштабу і не мализначного впливу на конкуренцію. Така конкуренція називається"недосконалою ". На цій стадії нема єдиної монопольної системи,яка охоплювала б весь ринок, але немає і вільної (чистої,досконалої) конкуренції. "Недосконала" конкуренція здатнапереростати в монопольну конкуренцію.\nМонополія - протилежність конкуренції. Вона вкрай обмежуєможливості конкурентного механізму регулювання ринку. У цихумовах ринкова економіка починає втрачати здатність досаморегулювання, загострюються суперечності виробництва:зростає безробіття, зменшується платоспроможність попиту.Така ситуація, що складається в результаті панування монополій,змушує державу втрутитися в економічне життя з метоюобмеження монополій і стимулювання конкуренції.\nНа основі такого втручання державна економічна політикастворила олігополію - своєрідну конкуренцію невеликої кількостівиробників (слово "олігополія" означає "небагато продавців").Виробників небагато, але достатньо для того, щоб включивсямеханізм ринкової конкуренції. І така конкуренція, створена врезультаті державного регулювання, отримала назву "розумної"(П.Самуельсон). Така конкуренція характерна для перехідноїстадії розвитку ринкової економіки. При цьому монополіявтрачає панівний характер, конкуренція забезпечуєтьсярізноманітністю форм власності і форм та типів підприємств. Такутворилася "змішана економіка".


Закарпатські замки відновлюватимуть за рахунок обласного бюджету - ZAXID.NET\nЗакарпатські замки відновлюватимуть за рахунок обласного бюджету\nКультура — К.С., 11 січня 20164490\nЗакарпатські замки та історичні пам’ятки відновлюватимуть за рахунок обласного бюджету. Таке рішення прийняли депутати Закарпатської обласної ради, повідомляє сайт «Новини Закарпаття».\nТак, було затверджено Комплексну програму збереження та використання пам'яток культурної спадщини Закарпаття на 2016–2020 роки. Вона передбачає виділення для цієї мети ₴53 млн протягом п’яти років.\nПершочергово заплановано виготовити проектно-кошторисну документацію, після чого проводитимуть ремонтно-реставраційні роботи. Також за виділені кошти паспортизують пам’ятки та створять їхню електронну базу. У 2016 році на ці цілі виділять ₴7 млн 200 тис.


В засіданні взяли участь секретар міської ради Євсіков Ю.М., заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради Кульбачна О.Г., голова ради Торецької міської ветеранської організації інвалідів «Союз Чорнобиль України» Шемук В.О. та члени організації «Союз Чорнобиль України», представник благодійної організації благодійного фонду «Серцю від серця» Петріга Л.І.\nТак, Юрій Миколайович відповів на основні: ремонт та відкриття нової амбулаторії (забалочна частина міста), незадовільний стан міських доріг, встановлення нових спортивних майданчиків, реконструкція міського парку. По кожному з цих питань секретар міської ради дав вичерпну та обґрунтовану інформацію\nТакож присутніми було піднято питання щодо утилізаціїї сміття, безвідповідального ставлення працівників цієї сфери та самих людей, які викидають сміття де їм заманеться. У відповідь Євсіков Ю.М. запросив усіх бажаючих відвідати круглий стіл щодо підняття тарифів по утилізації ТПВ, який відбудеться 4 травня о 13:00 в приміщенні міського Центру зайнятості.


Футбольні рекорди - Джо Пейн забив 10 голів в одному матчі | Футбол Сьогодні\n13 квітня 1936 року нападаючий Лутон Джо Пейн встановив рекорд футбольних ліг Англії – в поєдинку третього дивізіону він забив Брістолю 10 голів\n85 років тому, 13 квітня 1936 року, було встановлено рекорд, який у нинішніх реаліях повторити вкрай складно. Півзахисник Лутона Джо Пейн забив 10 голів в одному матчі!\nДжо Пейн працював на шахті, а у вільний час грав у нижчих лігах англійського футболу. Міцного хлопця помітили в клубі Лутон, який виступав у третьому дивізіоні. Але стати своїм Джо там не вдавалося. За перший сезон він всього чотири рази виходив на поле. У наступному сезоні півзахисник з'явився на полі 21 вересня 1935 року, а після цього надовго потрапив на лаву запасних.\nДопоміг випадок. Перед поєдинком з Брістоль Роверс у Лутона з різних причин не залишилося форвардів. І тоді згадали про вічно запасного Пейна, відрядивши його в атаку.\nДалі слово нашому герою. "Вони сказали мені: вийди на поле і забий 2-3 голи, якщо зможеш. Але не сказали, що робити, коли я заб'ю їх, тому я просто продовжив забивати", – згадував Пейн. У тому матчі Лутон переміг – 12:0, а десять голів забив Джо Пейн. Цей рекорд не побитий в Англії й досі.\nПісля матчу боси клубу виписали солідну премію Пейну – два фунти! Мало? Так у нього місячна зарплата була чотири фунти.\nУ наступному сезоні Джо Пейн став вже основним гравцем Лутон, забив 55 голів в 39 матчах і допоміг клубу зайняти перше місце. Його запросили до збірної Англії, де Джо дублем відзначився в поєдинку проти Фінляндії.\nСуперфорварда тоді ж помітили у Челсі і заплатили за його трансфер солідні на ті часи п'ять тисяч фунтів. Однак Друга світова війна, яка поставила футбол на паузу, завадила Джо Пейну домогтися гучних успіхів.


Головна / Новини ЖКГ / Тарифи ЖКГ / На «багатих покладуть» компенсацію різниці в тарифах\nПрем'єр-міністр Микола Азаров запевняє, що в Україні не планується підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги. Про це він заявив на сьогоднішньому засіданні уряду, - інформує РБК-Україна.\n«Хочу серйозно застерегти всіх від спекуляцій щодо підвищення тарифів для населення. Ми вже два роки справляємося з ситуацією, не підвищуючи тарифів. І сьогодні зовсім не ті екстремальні умови, які були в 2010 році, щоб спекулювати на цій темі. Ми багато зробили для економії енергоресурсів та диверсифікації їх використання. Значно скоротили споживання невиправдано дорогого російського газу. Збільшили частку виробництва теплової енергії на вітчизняному вугіллі та альтернативному паливі. Реалізуємо енергоефективні проекти. Це правильний рух до енергетичної незалежності. Потрібні час і послідовність. Наші люди будуть платити тільки посильний згідно їх доходів і обгрунтований тариф», - заявив Микола Азаров.\nУ той же час Прем'єр-міністр повідомив, що «пропонує частину тягаря бюджетної компенсації різниці в тарифах покласти на багатих: «Ми будемо удосконалювати систему диференційованих тарифів для тих, хто безболісно може платити ринкову вартість теплопостачання та інших комунальних послуг. Це соціально справедлива система, заперечувати яку - просто нонсенс», - заявив Микола Азаров.\nНагадаємо, МВФ згоден співпрацювати з Україною в частині надання їй кредиту, однак вимагає підвищення тарифів на послуги ЖКГ. У свою чергу Микола Азаров заявив, що Україна домовиться з МВФ про кредит без підвищення тарифів на послуги ЖКГ.


Mi Smart LED Desk Lamp 1S - Новини Mi Home - Mi Community - Xiaomi\n[Анонси] Mi Smart LED Desk Lamp 1S\nКомпанія Xiaomi представила нову настільну лампу Mi Smart LED Desk Lamp 1S, яка є наступницею раніше випущеної настільної лампи Mi Smart LED першого покоління. При цьому новинка зовні практично не відрізняється від оригінальної лампи.\nXiaomi Mi Smart LED Desk Lamp 1S отримала складну конструкцію, кут нахилу можна змінювати до 135 градусів. В основі знаходиться невелика ручка, за допомогою якої користувачі можуть змінювати яскравість і колірну температуру. Натискання на кнопку під ручкою дозволяє вимкнути або ввімкнути лампу, а обертання регулює яскравість. Обертання, утримуючи кнопку дозволяє контролювати температуру кольору.\nMi-Smart-LED-Desk-Lamp-1S-e1574801336978.png (509.19 KB, Downloads: 0)\n2019-11-27 02:08:54 Upload\n10129ea5-7872-447c-8bf7-02445aae0868.jpg (117.56 KB, Downloads: 0)\n2019-11-27 04:11:13 Upload\n46247aa7-aee4-4987-b918-60f2df78356e.jpg (167.89 KB, Downloads: 0)\n2019-11-27 04:11:16 Upload\nb395acec-bae3-43fa-b4dc-925a8dbcfe9e.jpg (193.76 KB, Downloads: 0)\nОскільки мова йде про розумну лампі, продукт сумісний з Amazon Alexa, Google Home і Apple HomeKit. Крім того, ви також можете управляти лампою за допомогою відповідної програми, доступною на платформах Android і iOS. Передбачено чотири різних режими роботи, а саме: режим читання, комп'ютерний режим, дитячий режим і режим фокусування, який дозволяє знизити навантаження на очі.\nЦіна світлодіодної настільної лампи Xiaomi Mi Smart LED Desk Lamp 1S становить близько 42 доларів. Продажі почнуться в грудні.\n803 Article Description 1091 Subscribers\nДуже корисна річ в цілому\nОдно не понятно . Имеется вот эта лампа см ссылку. https://allo.ua/ua/nastol-nye-sv ... able-led-light.html\nКомпанія Xiaomi представила нову настільну лампу Mi Smart LED Desk Lamp 1S, яка є наступницею раніше випущеної настільної лампи Mi Smart LED першого покоління. При цьому новинка зовні практично не відрізняється від оригінальної лампи.Xiaomi Mi Smart LED Desk Lamp 1S отримала складну конструкцію, кут нахилу можна змінювати до 135 градусів. В основі знаходиться невелика ручка, за допомогою якої користувачі можуть змінювати яскравість і колірну температуру. Натискання на кнопку під ручкою дозволяє вимкнути або ввімкнути лампу, а обертання регулює яскравість. Обертання, утримуючи кнопку дозволяє контролювати температуру кольору.Оскільки мова йде про розумну лампі, продукт сумісний з Amazon Alexa, Google Home і Apple HomeKit. Крім того, ви також можете управляти лампою за допомогою відповідної програми, доступною на платформах Android і iOS. Передбачено чотири різних режими роботи, а саме: режим читання, комп'ютерний режим, дитячий режим і режим фокусування, який дозволяє знизити навантаження на очі.Ціна світлодіодної настільної лампи Xiaomi Mi Smart LED Desk Lamp 1S становить близько 42 доларів. Продажі почнуться в грудні.Джерело: 1


У Тернополі презентують новий історичний журнал – МедіаТОР\nУ Тернополі презентують…\nУ Тернополі презентують новий історичний журнал\n31 жовтня о 18.00 у Бункермузі відбудеться презентація нового друкованого історичного журналу “Локальна історія”. Сто сторінок видання міститимуть інформацію виключно про українську історію та культуру, про героїв, яких забули або й не знали, письменників та діячів, які змінили хід історії. У першому номері журналу розміщені ексклюзивні світлини та тексти, авторські колонки Галини Пагутяк, Юрія Винничука, Ірини Ігнатенко, Лева Скопа, а також репортажі з маловідомих історичних місць.\nОсновною метою заходу є популяризизація української історії та її героїв через призму найвідважніших битв, перипетій та колізій. Видання оформили у сучасному дизайні, з підбіркою унікальних історичних фактів і подій.\nГості заходу зможуть зустрітися із засновниками та авторами видання. Головним редактором журналу є Віталій Ляска, його співзасновником – Ігор Спринь. Випусковий редактор – Інна Березніцька, науковий редактор видання – Юрій Пуківський. Модератор — Аліна Брода, піар-менеджер проекту «Локальна історія».\nДовідка: Проект LocalHistory стартував у 2013 році. Спершу невеличка команда істориків мандрувала галицькими селами та хуторами, записуючи свідчення найстарших мешканців, шукаючи, а потім відновлюючи історичні документи і світлини. Однак у квітні минулого року у творців проекту виникла думка видавати якісний історичний журнал.\nTags: LocalHistory історичний журнал Локальна історія презентація Тернопіль\n“Саморозвиток – це круто!” – тернополянка вдячна “МедіаТОРу” за виграні квитки\nМіж небом і землею: 60-річні тернополяни літають на парапланах (Відео)


Красиве Старе місто: 02.08.2019 - Навчання в Чехії\nКрасиве Старе місто: 02.08.2019\nУперед досліджувати Прагу!\n2 серпня студенти літніх програм Міжнародного Союзу Молоді відвідали красиве Старе місто і Карлов міст – головні визначні пам’ятки Праги, без яких, напевно, це місто було б не тим самим: тут збираються не тільки туристи, а й місцеві художники, майстри і просто продавці сувенірів, і саме тут можна відчути дух середньовічної Європи!\nМи, звиклі до сучасних будівель і щоденної поспіху бізнес-кварталів, стали забувати як це – опинитися на мить в місці, яке зовсім не схоже на наше повсякденне життя. Можна уявити, як по цих вуличках колись ходили королі і королеви, прості піддані і купці, і навіть – спеціально запрошені в місто алхіміки.\nНа Староміської площі, що колись була зосередженням економічного життя в Празі, студенти могли помилуватися на Тинський храм, а також на стародавні Астрономічний годинник – по-чеськи “Orloj”, який змусить вас зупинитися на мить і задивитися на хитросплетіння механізмів і середньовічні орнаменти . Фахівці вам скажуть, що на годиннику можна подивитися не тільки час і дату, а й всілякі астрологічні деталі, а також фази місяця, схід і захід сонця. На годиннику рухаються фігурки, найшокуюча з них, звичайно, фігурка Смерті у вигляді скелета, що нагадує про швидкоплинність часу.\nЦікавий факт: Orloj – найстаріший в світі астрономічний годинник, чий механізм працює і по сьогоднішній день.\nІ як же побувати на Староміської площі і не відвідати знаменитий Карлів міст, на якому в будь-яку погоду товпляться натовпи туристів? Це не дивно, адже саме тут не тільки відкривається чудовий вид на Малу страну, але і розміщені тридцять статуй, дві з яких виконують бажання. Однак загадувати потрібно найпотаємніше!\nПід час прогулянки студенти могли пригоститися солодкими трдельнікамі в цукрі, які продаються в Празі на кожному кроці, і зробити багато незабутніх фото. З фотозвітом “Красиве старе місто та Карлів міст” ви можете ознайомитися нижче. Не забувайте також підписуватися на наш Інстаграм, де ми регулярно публікуємо останні новини з життя і подій студентів, які знаходяться на програмах МСМ.


Коли Медовий Спас 2015. Коли відзначають Медовий Спас\nНа серпень припадає безліч російських свят, одним з яких є Медовий Спас. В давнину вважали, що після нього бджоли роблять уже не такий смачний і корисний мед, оскільки квіти вже не такі багаті нектаром і корисними речовинами. Саме тому люди намагалися зібрати весь урожай до знаменної дати, щоб пишно відзначити саме солодке літній торжество і запастися медом на весь рік.\nМедовий Спас 2015: коли можна пробувати мед?\nЗа новим стилем Медовий Спас відзначають 14 серпня, у тому числі і в 2015 р До цього дня пасічники намагаються зібрати весь урожай з вуликів і підготувати його до зберігання. Здавна вважається, що саме з цього дня можна їсти і купувати мед, бо він увібрав в себе всі корисні речовини річних рослин, зібрані бджолами. Фактично він представляє собою квінтесенцію літа, тому і здатний лікувати від безлічі захворювань — грипу, ГРЗ, болю в горлі, нежиті, нездужання і просто осінньої або зимової хандри.\nЗа традицією цілющим і «правильним» вважається тільки той мед, який був освячений в церкві, тому на Медовий Спас у православних храмах відбудуться служби. Саме з них рано вранці і починається святкування.\nТакож в цей день у 2015 році відзначатиметься Малий Водний Спас — священики освятять воду в колодязях і невеликих водоймах. Ця дата носить назву Мокрий або Водний Спас, і вважається, що на ранок виступає чудодійна роса, здатна не тільки виліковувати захворювання, але також дарувати красу, бадьорість і очищати душу від гріхів.\nТрадиції солодкого свята\nКоли настає Медовий Спас, люди вітають одне одного і за традицією дарують невеликі баночки з освяченим ласощами. Це дуже нагадує обмін великодніми пасками, і так як слов’янські народи завжди відрізнялися щедрістю і доброзичливістю, свята відображають унікальний менталітет. Коли пасічники приносять мед і стільники на освячення, вони віддають частину врожаю маленьким дітям і біднякам, що стоять на паперті і тим, хто просить милостиню.\nЩе однією чудовою традицією Спаса є приготування солодких рулетів з маком. З цієї причини медовий свято також називають Маковеєм. Рулети готуються з дріжджового тіста на меду, а всередину кладеться велика кількість ароматного маку. Святковий стіл ломиться від солодких страв — макових рулетів, маку, звареного в меду, всіляких булочок і солодкого сочива (пшеничної каші з родзинками, горіхами і маком, заправленої медом).\nТістечка з вишнею


Янукович підписав закон про змішану систему місцевих виборів - Korrespondent.net\n27 липня 2010, 16:06\nПро це сьогодні повідомила прес-служба Президента.\nЗокрема, згідно із законом, вибори депутатів сільських, селищних рад проводяться за мажоритарною системою відносної більшості в одномандатних виборчих округах, вибори депутатів Верховної ради АР Крим, обласних, районних, міських, районних у містах рад - за змішаною мажоритарно-пропорційною системою. Вибори сільських, селищних, міських голів проводитимуться за мажоритарною системою. Як відомо, місцеві вибори в Україні призначені на 31 жовтня 2010 року.\nНагадаємо, 22 липня прес-секретар спікера ВР повідомила, що Володимир Литвин підписав закон про проведення місцевих виборів за мажоритарно-пропорційною системою і направив його на підпис Віктору Януковичу. Сьогодні ЗМІ повідомили, що разом із законом спікер направив Президенту довідку Головного юридичного управління Верховної Ради до даного закону, яка містить низку критичних зауважень.\nЛитвин сьогодні не виключив, що під час наступної сесії в закон про місцеві вибори будуть внесені зміни, які носитимуть "технічно-юридичний" характер.\nРада прийняла закон, який встановлює в Україні змішану мажоритарно-пропорційну систему місцевих виборів, 10 липня. Багато політсил, серед яких За Україну!, Наша Україна, Фронт змін, УДАР Віталія Кличка та БЮТ, жорстко розкритикували цей закон і заявили про намір оскаржити його в Конституційному суді. Про те, що закон суперечить Конституції, заявив і голова Комітету виборців України Олександр Черненко.


Sergiy Tsyhipa: Про забутий на війні спецназ\n2019-12-10 14:58:44 eye-2 467 — comment 5\nПро забутий на війні спецназ\nПро обмін "всіх на всіх" до 31 грудня. Хоч бийте мене, але не вірю.\nВ обмін "для галочки" вірю. Аякже - ZE в Парижі з самим путіним домовився! А ось, що стосується формату "всіх на всіх" - ні.\nПоясню, як колишній офіцер Сил спецоперацій. В ці списки чомусь жодного разу рашисти-терористи не вносили бійців 3-го окремого полку спецпризначення Сергія Глондара та Олександра Корінькова, які незаконно утримуються ворогом з лютого 2015 року, а також побратимів з 8-го полку СпП майора Сергія Іванчука та сержанта Івана Дєєва, які потрапили в руки ворога двома роками пізніше - в лютому 2017-го.\nна фото: майор Сергій Іванчук\nЗгадайте, як вся країна свого часу "опікувалася" долею офіцера Надії Савченко, яка трохи пізніше показала всім нам своє справжнє лице. Але ж за неї боролися усім гуртом! Згадайте скільки галасу було в ЗМІ! І навіть більше - "Батьківщина" включила її 1-им номером до партійного списку на виборах до Верховної Ради, а тодішній президент нагородив відзнакою "Герой України".\nТакож ми всі разом боролися і за звільнення наших моряків. І вони теж повернулися додому.\nА чому ж забули про спецпризначенців, яких язик не повертається назвати "полоненими", бо ж до ворожих рук вони потрапили на своїй рідній землі?! В інформаційному просторі з цього приводу а ні пари з вуст, суцільна тиша. В нас, виявляється, тактика така. Спеціальна.\nКоли я уходив на дембель, то запитав у командирів Сил спецоперацій,- чи доречно підіймати хвилю на захист своїх побратимів, тим більше, що спочатку проходив службу у "вісмці". Відповідь була - "ні", мовляв, цією справою займається СБУ, тому жодного кіпішу, перемовини мають відбуватися у тиші. І що ж маємо на виході? Роки йдуть, а наші хлопці на окупованій території сидять в тюрмі і про них не згадують а ні керівництво держави, а ні ЗМІ. А ще кажуть, що спецназ своїх не кидає. Але ж ось наочний приклад - кинули напризволяще! Якщо ні, то доведіть зворотнє, панове державні мужі.\nна фото: сержант Іван Дєєв\nТому, поки наші спецпризначенці не увійдуть до списку обміну "всіх на всіх", то в успіх цієї місії я не повірю. А причини я перерахував вище.\nРосійська агресія Тимошенко Нормандский формат обмін "всіх на всіх" Володимир Зеленський\n506 — eye-2 467 — comment 5 —


ПП ПРІМАВЕРА — Код ЄДРПОУ 31902711\n08.04.2002 (18 років)\nТКАЧУК ТЕТЯНА ВОЛОРДИМИРІВНА\nАдреса: 02100, ВУЛ. БУДІВЕЛЬНИКІВ, 41, К.15, МІСТО КИЇВ, УКРАЇНА\nУчасники та бенефіціари 31902711\nНОВІКОВ ОЛЕКСАНДР ЛЕОНІДОВИЧ\nАдреса засновника: 02105, БУЛЬВАР ВЕРХОВНОЇ РАДИ, БУД.21, КВ.22, МІСТО КИЇВ, УКРАЇНА\n11.04.2002 Змінився вид діяльності 91620 - ТУРИЗМ\n11.04.2002 Змінилася адреса М.КИЇВ, ОБОЛОНСЬКИЙ Р-Н ПР-Т ОБОЛОНСЬКИЙ БУД. 23А\n11.04.2002 Змінився керівник ЛЕВЧЕНКО ТЕТЯНА ОЛЕКСАНДРІВНА\nОтримайте ключові факти про контрагента "ПРІМАВЕРА". Ключова інформація про контрагента допоможе бухгалтерії в аналізі, співпрацювати з контрагентом або краще відмовитися. Ці факти можна отримати у відкритому реєстрі. Таку інформацію отримують за допомогою ІПН бізнесу 31902711.\nЗа кодом бізнесу, що називається код ОКПО, можна дізнатися, в якому місті знаходиться ця фірма - для "ПРІМАВЕРА" це Київ, в нашому каталозі на літеру П. Юридична адреса бізнесу 02100, ВУЛ. БУДІВЕЛЬНИКІВ, 41, К.15, МІСТО КИЇВ, УКРАЇНА, а також більш детальну інформацію можна дізнатися в повній версії наших інструментів. За номером EГР на сайті містяться дані про власників і тих, хто має право підпису, прізвища, імена та по батькові цих осіб. Ключові особи цієї компанії - підписант Ткачук Тетяна Володимирівна, керівник Ткачук Тетяна Волордимирівна, а також засновники Новіков Олександр Леонідович. У повній версії сервісу доступні судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і статутний капітал компанії. Форма власності компанії – ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО Дивіться інші компанії в Київ або в каталозі на букву П