Реферат: Розвиток економічної думки - BestReferat.ru\nРеферат: Розвиток економічної думки\nНазвание: Розвиток економічної думки\nТип: реферат Добавлен 16:35:56 11 ноября 2005 Похожие работы\nПросмотров: 1160 Комментариев: 15 Оценило: 4 человек Средний балл: 4.8 Оценка: неизвестно Скачать\nДеснянський технікум при МАУП\nРеферат з Основ Економічної Теорії\nна тему: Розвиток економічної думки\nстудентка ІІ курсу КМГТ\nПеревірила: Шпильова О.С.\n1. Зародження економіко-теоретичних знань.\n2. Класична буржуазна політична економія.\n3. Післякласична буржуазна політична економія.\n4. Економічна думка національно-визвольного та революційно-демократичного руху.\n5. Створення і розвиток пролетарської політичної економії.\n6. Економічна думка в Україні.\nВивчення кожної науки починається з вивчення його історії та розвитку, тобто коло питань, які вона досліджує, з’ясування цілей цієї науки, і методів, які вона використовує. І при тому цікаво знати, що думали, як визначали, як доводили свої ідеї з тієї чи іншої науки великі вчені.\nІсторія розвитку економіки бере початок свого зародження в древньому світі, де в працях мислителів древнього Єгипту, Китаю, Індії розглядаються важливі процеси економічного розвитку. Економічні ідеї знайшли вираз у збірниках законів царства Ешнуни (XXст. до н. є.), вавілонського царя Хамурапі (XVIIIст. до н. є.) та древньоіндійського збірника законів «Артхашастра» (IV-VI ст. до н. є.).\nАле більш ближчим до визначення економіки підійшов давньогрецький мислитель Ксенофонт (430-355 рр. до н.е.), він вважається першим хто ввів термін «економіка».\nВ розвитку і глибшому вивченню економічної теорії брало участь багато вчених, кожний з яких вносив свої корективи. Наприклад, Арістотель досліджував товарно-грошові відносини, Колумелланамагався відновити становище сільського господарства у Римі, Адам Сміт започаткував теорію капіталу, визначив узагальнюючі структурні елементи, заслугою Рікардо є реалістичний аналіз класових суперечностей капіталістичного суспільства. Можна наводити багато прикладів і кожна думка цих мислителів відображається в сьогоденній економіці.\nАле ж цікавіше буде дізнатися розвиток економічної думки в України. Вона бере початок з суспільно-екокомічних поглядів Київської Русі, з таких пам'яток давнини, як «Русская Правда» Ярослава (XIст.), «Поучение» Володимира Мономаха (XIIст.), «Слово о полку Игореве» (XIIст.), літопису «Повесть временных лет» (кінець XI— початок XIIст.), «Киевская летопись» (XIIст.), «Галицко-волынская летопись» (XII—XIIIст,), «Моленье Даниила Заточника» (XIIIст.). Погляди українських мислителів спрямовані на подолання феодальної подрібненості земель, посилення древньокиївської держави. Найвідоміші, хто намагався створити демократичну державу, не насильницькими діями, а в результаті об'єктивного суспільно-економічного розвитку яка б втілювала свободу і братство між людьми: Г.Сковорода, декабристи, І.В.Вернадський, Т.Г.Шевченко, А.Я.Антонович, П.А.Грабовський, М.М.Коцюбинський, та багато інших.\n1. Зародження економіко-теоретичних знань\nЖиттєві потреби людини, суспільства у розвитку економіки, у збільшенні виробництва матеріальних благ зумовили намагання людини проникнути у сутність суспільно-економічних процесів, розкрити таємницю руху суспільного виробництва з тим, щоб навчитися регулювати економічне життя, домагатися його все вищої ефективності. Уже в древньому світі робляться серйозні спроби виявити внутрішні пружини економічного розвитку. В працях мислителів древнього Єгипту, Китаю, Індії розглядались важливі процеси економічного розвитку, формувались висновки щодо окремих елементів економічних знань. Економічні ідеї знайшли вираз у збірниках законів царства Ешнуни (XXст. до н. є.) та вавілонського царя Хамурапі (XVIIIст. до н. є.). У них передбачені захист майнових інтересів держави, рабовласників, певне регулювання економічних відносин. Пам'ятником древньоіндійської літератури є «Артхашастра» (IV-VI ст. до н. є.), в якій викладаються знання щодо економіки, техніки і політики, передбачене регулювання земельних відносин, розв'язання проблем іригації. У Китаї найбільше поширення одержало конфуціанство. Його економічні погляди виклав Менцзи (372-289 р. до н. є.), який захищав селянське землеволодіння. Проти конфуціанців виступала школа на чолі з Моцзи, яка була проти станів суспільства, за розвиток виробництва. Економічні погляди знайшли вираз у трактаті «Гуаньцзи» (IV-IIIст. до н. є.), в яких реалістично розкрито злиденне становище народу, вказані шляхи розвитку сільського господарства і поліпшення життя селян.\nМислителі древньої Греції та Древнього Риму намагались визначити принципи і методи організації та управління господарством рабовласників. Вчення про його організацію називалось економією, а вчення про управління державою - політикою. Так, Ксенофонт (430-355 р. до н. є.) у своїй праці «Економікос» визначає економію як науку про збагачення свого господарства. Цікаво, що землеробство він ставить нарівні з воєнним мистецтвом. А ремесло навіть не включав у предмет економії, бо це було негідним для вільних людей. Таким було ставлення і до торгівлі. Разом із тим Ксенофонт високо оцінює гроші як концентроване багатство та засіб обігу.\nФілософ Платон (427-347 р. до н. є.) у своїх творах побудував ідеальну державу, в якій мали існувати три стани: правителі (філософи), воїни та ремісники, землероби, дрібні торгівці, що належали до вільних людей. Раби з цієї класифікації виключались, бо в них він бачив не людей, а знаряддя праці, які говорять. Між усіма станами, за Платоном, існує чіткий поділ праці. Фізичну працю Платон зневажав, вважав, що це доля нижчих верств населення.\nАрістотель (384-322 р. до н. є.) був прихильником натурального рабовласницького господарства з дрібною торгівлею. Але оскільки у Древній Греції існувало товарне виробництво, Арістотель досліджував товарно-грошові відносини. І зробив це найбільш глибоко серед античних мислителів. Він розрізняв простий товарний обіг та обіг грошей, рух грошей як засіб обігу та їхній рух як грошового капіталу. Вперше у світовій літературі він помітив відмінності між споживною вартістю та вартістю товару.\nУ Древньому Римі Катон у своїй праці «Про Землеробство» обґрунтовує шляхи і методи розширення виробничої діяльності рабовласницьких латифундій з тим, щоб одержати більше доходу. Інший римський мислитель Варрон (І ст. до н. є.) у трьох книгах «Про сільське господарство» висловив тривогу за долю рабовласницьких порядків, накреслив шляхи для повернення до натурального господарства.\nКолумелла (1 ст. до н. є.) написав 12 книг «Про сільське господарство», бачив кризу рабовласницьких латифундій, зневажання землеробської праці і намагався відновити становище сільського господарства у Римі. Він рекомендував відмовитися від рабської праці і передати ведення господарства колонам, праця яких більш вигідна, ніж рабів. Тим самим він відбив потребу переходу суспільства до нового, феодального способу виробництва. Важливо зазначити, що теоретична економічна думка у Римі не набула такого розвитку, як у Древній Греції, бо незважаючи на могутність Римської Імперії, все ж торгівля та ремісниче виробництво, хоча і досягли значного розвитку, все ж вони не посіли у суспільному житті того місця, що у Древній Греції, особливо в Афінах.\nУ період феодалізму суспільство характеризувалось існуванням передусім класу феодалів і класу селян. Тому економічні вчення представників класу землевласників спрямовані на узурпацію селянських земель, виправдання феодальної організації господарства. А представники селян обґрунтовували усунення поміщицького землеволодіння, передачу землі селянам.\nТак, Хома Аквінський (1224-1265) апологував приватну власність, вважав натуральне господарство основою добробуту людей, а його продукти — природним багатством. Що ж стосується золота та срібла, то це, на його думку, штучне багатство, яке не може бути метою діяльності людини. В Київській Русі утвердження феодальних порядків знайшло вираз у зведенні законів «Правда Русская» (XI-XIIст.), де обґрунтовувалась власність князів на майно, рабів та напіврабів, регулювались торговельні та кредитні відносини. У середні віки з'являються «Домострой» Сільвестра та інших авторів, в яких слідом за «Економікос» Ксенофонта розглядаються проблеми організації феодального помістя, регулюються відносини між паном та його кріпосними залежними, між господарством і зростаючим ринком.\nУ пізнє середньовіччя (XVI-XVII ст.) відбувається розклад феодалізму і виникнення капіталістичних виробничих відносин. Великі географічні відкриття сприяли розгортанню зовнішньої торгівлі, втягненню у оборот величезних мас дорогоцінних металів шляхом пограбування колоній. Зростання ролі ринку у житті суспільства, ускладнення суспільно-економічних відносин - все це зумовило становлення економічної теорії, тобто економії як самостійної науки. На цих перших етапах економічна теорія виражала інтереси класу буржуазії, яка йшла до свого панування, і прогресивні тенденції суспільного розвитку. Тоді ж з'явився і сам термін «політична економія», який склався з трьох древньо-грецьких слів: «політейя» - суспільний устрій, «ойкос» - дім, господарство та «номос» - закон. Економічна теорія, тобто політична економія - історична наука, вона розкриває закони розвитку економіки та методи її пізнання.\nТак, капіталістичні відносини почали складатися передусім у сфері торгівлі, Тому і перша школа буржуазної політичної економії - меркантилізм - трактувала економічний розвиток таким чином, начебто джерелом багатства суспільства є обіг, торгівля, а праця людей, зайнята у цій сфері, особливо в галузі міжнародної торгівлі, забезпечує нагромадження багатства, яке тоді ототожнювалось із золотом. Один з найбільших представників меркантилізму Антуан Монкретьєн (1576-1621) у 1615 р. опублікував «Трактат політичної економії». Англійський меркантиліст Томас Мен (1571-1641) обгрунтував, що баланс зовнішньої торгівлі є регулятором багатства країни. Для цього потрібно «продавати щорічно на більшу суму, ніж купляти...». В Росії ця течія економічної думки була представлена особливо постаттю І. Т. Посошкова (1652-1726). Він написав «Книгу о скудости и багатстве», в якій доводив, що багатство країни визначається добробутом народу, «домашнім своїм багатством», він вимагав обмеження споживання закордонних товарів, пропонував створення мануфактури для переробки вітчизняної сировини і експорту переважно готових товарів з тим, щоб забезпечити можливо більший приплив металічних грошей в країну. Меркантилістичні ідеї у Посошкова поєднуються з вимогами поліпшення становища селян. Школа фізіократів відбила проникнення капіталу у сферу виробництва. Засновник цієї школи Франсуа Кене (1694-1774) у своїй праці «Економічна таблиця» та інших він доводив, що єдиним джерелом багатства є сільське господарство і вперше в історії економічних вчень зробив спробу зобразити річний процес відтворення у цілому. В основі цього процесу - еквівалентний обмін. Виходячи з цього він розкривав неспроможність меркантилізму, ототожнення багатства з грошима, трактування обігу як джерела багатства. Фізіократам належить заслуга обгрунтування, що не сфера обігу, а саме сфера виробництва є джерелом нових продуктів, додаткової вартості. Але їхня історична обмеженість полягала в тому, що вони вважали продуктивною лише землеробську працю, а в промисловості, на їх думку, працівник лише змінює форму речовини, яка дається йому землеробом. Вчення фізіократів було фактично першою концепцією капіталістичного виробництва, хоча вона мала риси феодалізму.\n2. Класична буржуазна політична економія\nНовим великим кроком у розвитку економічної теорії стало створення і розвиток класичної буржуазної політичної економії. Вона названа класичною тому, що основним об'єктом дослідження стало виробництво незалежно від його галузевих особливостей, а також розподіл благ. Започаткував цей напрям у економічній думці В. Петті (1623-1687). Саме він на відміну від меркантилістів, що спирались на поверхові явища економічного життя, робить спроби проникнути в суть економічних процесів та пояснити їх. Він закладає основи теорії вартості, за ринковою ціною він бачить «природну ціну», тобто об'єктивну основу ринкової ціни. Він підходить до вартості, але ототожнює її з міновою вартістю, а останню - з ціною. В. Петті бачить, що праця за капіталізму створює не просто споживну вартість, а товар, який має мінову вартість.\nПодальшого розвитку, збагачення і конкретизації ці підходи знаходять у Адама Сміта (1723-1790). У своїй праці «Дослідження про природу та причини багатства народів» (1776) він доводить, що разом із поділом праці розвивається обмін, що гроші - це не вигадка людей, а породження самого обміну, що вони є не чим іншим, як товаром. Вартість товарів А. Сміт визначає виключно втіленою у них працею. Він розрізняє споживну та мінову вартість. Якщо у фізіократів додаткова вартість створюється лише землеробською працею, то А. Сміт розповсюджує її на всі сфери виробництва. Якщо у фізіократів додаткова вартість виступає лише у формі земельної ренти, то у нього - у формі земельної ренти, прибутку і процента. Він започаткував теорію капіталу, визначив узагальнюючі структурні елементи - основний та оборотний, розкрив їх роль і значення. Але методологія А. Сміта була суперечливою. З одного боку, вона спрямована на розкриття суті економічних процесів, з іншого - описує поверхові явища. Це призвело до існування у нього, по суті, двох теорій вартості, згідно з якими:\n1) вартість визначається витраченою працею;\n2) вартість визначається працею, яка купується.\nА. Сміт вартість товару то розкладає на доходи, то складає її з них. У нього виходить, що вартість розпадається на заробітну плату, прибуток і ренту. Це означає, що він ігнорує постійний капітал с, звужує значення вартості лише до її новостворюваної частини (v + m ). Зникнення постійного капіталу стало серйозною вадою його теорії відтворення. Суперечливий характер економічної теорії А. Сміта, як побачимо далі, став джерелом вульгаризації політичної економії.\nВидатним представником цього напряму економічних вчень є Давид Рікардо (1772-1823). Його головна праця «Початки політичної економії та податкового обкладення» (1817) свідчить, що він був буржуазним ідеологом епохи промислового перевороту. За його думкою, життєздатність капіталістичного виробництва зумовлена вільною конкуренцією, яка забезпечує реалізацію інтересів як особи, так і суспільства. Вона відкриває необмежені можливості розвитку продуктивних сил.\nЗаслугою Рікардо є реалістичний аналіз класових суперечностей капіталістичного суспільства. Він показав, що заробітна плата, яка визначає становище робітників і прибуток капіталістів, рухаються у протилежних напрямах. Це визначає протилежність інтересів капіталістів та найманих робітників. Рікардо доводив, що інтереси землевласників протилежні інтересам робітників і капіталістів. Але із зростанням земельної ренти зростає ціна продуктів сільського господарства, що вимагає підвищення заробітної плати, а це, в свою чергу, зумовлює зниження прибутку капіталістів. Ці висновки дуже важливі, але відразу ж слід зазначити, що класові суперечності він зводив до законів природи, а капіталізм вважав за абсолютний, вічний, природний спосіб виробництва.\nСпираючись на вчення А. Сміта про вартість, Рікардо обгрунтував, що корисність речі, її споживна вартість - це неодмінна умова мінової вартості, але не вона визначає мінову вартість, а втілена в ній праця. Він відкидає смітівське розрізнення праці витраченої і праці купленої. Насправді, це різні вирази єдиної праці, і єдиним джерелом вартості є праця. Рікардо дуже послідовно відстоює теорію трудової вартості. Він відмовився від визначення вартості товарів заробітною платою, яке має місце у А. Сміта поряд із визначенням вартості робочим часом. Він зводив усі конкретні види праці до їх кількісного виразу - робочого часу. Тим самим він наблизився до розуміння праці, що створює вартість, тобто праці, абстрагованої від її конкретних форм. Але і теорія вартості Д. Рікардо має істотні погрішності. Він не зміг розкрити якісну сторону праці, не дав відповіді, чому праця за капіталізму набуває форми вартості. Він правильно вважав, що вартість визначається суспільно необхідними витратами праці, але помилявся, коли вважав, що ці витрати формуються на основі найгірших умов виробництва, а не на основі середніх, як це є в дійсності. І, нарешті, Рікардо, приділивши велику увагу величині вартості, не зміг розкрити форму вартості як загальну форму капіталістичного способу виробництва, що визначає історичний характер і товару, і самого капіталізму.\nРікардо, як і Сміт, не зміг розрізнити додаткову вартість та її форми - прибуток, процент і ренту. Він змішував обіг металічних грошей з паперовими і вважав, що в обігу може бути будь-яка кількість металічних грошей. Якщо він спочатку виходив з того, що кількість грошей в обігу при даній вартості товарів залежить від вартості грошей, то потім став на позиції кількісної теорії грошей, згідно з якою вартість грошей залежить від їх кількості. Це був відступ від теорії вартості, від закону вартості. Як виразник інтересів класу буржуазії Д. Рікардо не зміг до кінця розкрити реальні суперечності капіталізму.\nСвоєрідне місце в історії економічної теорії займає Сімон де Сісмонді (1773-1842), якому, з одного боку, належить завершення класичної буржуазної політичної економії, а з іншого - започаткування нового напряму - економічного романтизму. Його основна праця «Нові початки політичної економії або про багатство у його відношенні до народонаселення» (1819). Він стояв на позиції трудової теорії вартості, вважав, що праця є єдиним джерелом багатства, що гроші - це такий же продукт праці, як і інші товари. Сісмонді значно різкіше поставив питання про те, що прибуток є вирахуванням з продукту праці робітника, підкреслював її експлуататорську природу. Хоча робітники є творцями всього багатства, але вони позбавлені нормальних умов життя і розвитку. Він гостро поставив питання про глибоко суперечливу природу капіталізму, про кризовий характер його розвитку. Але показавши суперечності між виробництвом та споживанням, розробляє програму повернення до минулого, що не тільки не можливо, але й носить реакційний характер. Сісмонді, як і Рікардо, сприйняв «догму Сміта», за якою вартість сукупного суспільного продукту визначається доходами — прибутком і заробітною платою (v + m ), зовсім ігноруючи постійний капітал (с). На цьому базувалась йото теорія реалізації, за якою, щоб увесь вироблений товар був реалізований, необхідна відповідність виробництва товарів і доходів суспільства. Оскільки доход робітників відносно скорочується, то це, мовляв, неминуче обмежує споживання і веде до скорочення внутрішнього ринку, до того, що виробництво перевищує споживання і частина виробленого продукту залишається нереалізованою. Тим самим він намагався довести, що капіталізм не може розвиватися, що йому властива перманентна криза надвиробництва. Ідеалом Сісмонді було дрібне виробництво. Розорення дрібних товаровиробників різко скорочує внутрішній ринок і, на його думку, прискорює загибель капіталізму.\nЯк видно, Сісмонді звужував процес капіталістичного відтворення, зводив його лише до споживання, недооцінював процес нагромадження капіталу, що робить величезний вплив на розвиток внутрішнього ринку.\n3. Післякласична буржуазно-політична економія\nКоли капіталістичне суспільство у своєму розвитку досягло високого ступеня загострення внутрішніх суперечностей, коли заявив про себе робітничий клас, тоді прийшов кінець класичної буржуазної політичної економії. Її заступила апологетична буржуазна політична економія. Якщо класична політична економія намагалась розкрити внутрішню суть явищ буржуазного суспільства, то вульгарна економія зосереджується на вивченні поверхових явищ. Не можна не бачити, що вона домоглась чималого у аналізі механізму відтворення капіталу, форм і методів капіталістичного господарювання, регулювання капіталістичної економії. Це дозволило певною мірою і тимчасово розв'язати суперечності, пом'якшувати їх, зберігати життєздатність буржуазного ладу. Адже, як було показано, в системі поглядів А. Сміта, Д. Рікардо є зачатки вульгарних теорій, що дозволяло їх розвинути. Так, Жан Батист Сей (1767—1832) у своїх працях «Трактат політичної економії» (1803) та шеститомному «Курсі політичної економії» (1828—1830) старанно розвинув слабкі сторони вчення А. Сміта. Передусім, він розглядав виробництво, розподіл і споживання антиісторично, трактував працю, засоби виробництва і землю трьома факторами усякого виробництва, поза спеціальними суспільними формами,а буржуазні відносини — вічними, природними. Він відступав від наукових досягнень класиків, протиставляв теорії вартості «теорію корисності». Тим самим ототожнюється вартість із споживною вартістю, змазується специфічно суспільна форма вартості. Теорія розподілу Сея побудована на тому, що кожний фактор виробництва створює відповідний доход: праця — заробітну плату, капітал — прибуток, земля — ренту. Це дозволяє йому замаскувати капіталістичну експлуатацію, ту принципову обставину, що саме праця найманих робітників створює вартість, а всі доходи є не що інше, як елементи цієї вартості. На відміну від класиків буржуазної політекономії, особливо Сісмонді, Сей заперечував можливість загальних криз надвиробництва, доводив гармонійний та необмежений розвиток капіталістичної економіки. Життя довело, що все це немає нічого спільного з реальними процесами.\nБідування робітничого класу, яке ніс з собою капіталізм, вимагало теоретично обгрунтованої відповіді. Перші спроби дати пояснення цьому зробили представники утопічного соціалізму. Саме вони дали гостру критику капіталістичного способу виробництва, приватної власності на засоби виробництва. Вони обгрунтували позицію, згідно з якою буржуазні відносини не є вічними і природними. І в їх теоріях знайшли відбиття мрії трудящих про перебудову суспільства, про створення суспільства без експлуатації і гноблення. Безперечно все це сприяло усвідомленню робітничим класом свого становища, вело на боротьбу за поліпшення умов праці і життя. Із розгортанням класової боротьби ставав, з одного боку, очевидним нереальний, утопічний характер вчення соціалістів-утопістів, а з іншого - загострювалась потреба захисту існуючих капіталістичних порядків. Це завдання спробував виконати Мальтус (1766-1834), який у своїй праці «Досвід про закон народонаселення» (1803) намагався обгрунтувати, що населення зростає у геометричній прогресії, а засоби існування - в арифметичній, що неминуче веде до погіршення становища трудящих. Тому не капіталістичні виробничі відносини, не експлуатація капіталістами найманих робітників, а природний закон зростання народонаселення визначає життя трудящих. Звідси випливало, що ні революції, ні соціальні реформи не можуть змінити становища. Є лише один вихід - це скорочення чисельності населення. Для цього придатне все: і утримання від шлюбу, і голод, і хвороби-епідемії, і навіть війни.\nАпологетичний, вульгарний характер теорії Мальтуса очевидний. Якщо класики буржуазної політичної економії бачили у праці, у зростанні населення, що виробляє матеріальні блага, джерело багатства країни, то Мальтус відступає від цієї позиції, фальсифікує статистичний матеріал, невиправдано бере за основу зростання населення у США, яке відбувалось передусім за рахунок еміграції європейців і тим самим намагається «обгрунтувати» природний і вічний закон народонаселення, з допомогою якого виправдати важке становище трудящих у тодішньому капіталістичному суспільстві.\nВульгарний характер «теорії» Мальтуса полягає і в тому, що він, як і Сей, начисто відкидає специфічно суспільну форму прояву руху народонаселення, яке визначається виробничими відносинами. Скажімо, капіталізму властивий своєрідний характер руху населення, коли разом із нагромадженням капіталу неминуче утворюється і зростає зайве населення, армія безробітних. Це не вічний і не природний, а специфічний закон народонаселення, властивий саме даному способу виробництва.\nЗ подальшим загостренням суперечностей капіталізму посилюється його апологетика, буржуазна політекономія стає все більше вульгарною. Вона все далі відступає від досягнень класичної школи. Адже висновки, наприклад Д. Рікардо, про суперечності капіталізму, про прибуток як частку вартості, створюваної найманими робітниками, все ширше використовувались соціалістами у боротьбі проти класу буржуазії, капіталізму. Потрібні були нові форми і методи апологетики буржуазного ладу. І вони з'явились. Нассау Вільям Сеніор (1790-1896) у своїй праці «Нариси науки політичної економії» (1836) та інших розробив «теорію утримання», за якою робітники жертвують своєю працею, а капіталісти— капіталом. Винагородою за ці витрати є заробітна плата і прибуток. Саме в такий спосіб він зображує буржуазне суспільство не як антагоністичне класове, а навпаки,— як таке, що базується на взаємних жертвах робітників і капіталістів. Не менш вульгарною є спроба обгрунтування, що начебто протягом майже всього робочого дня відтворюється вартість авансованого капіталу і лише в останню годину створюється прибуток. Теорія «останнього часу» Сеніора виправдовувала надмірне подовження робочого дня, посилення експлуатації найманих робітників.\nФранцузький економіст Фредерік Бастіа (1801-1850) у своїй праці «Економічні гармонії» всіляко намагався обгрунтувати «гармонію» між працею і капіталом, відкинути вчення Рікардо про протилежність прибутку і заробітної плати, довести начебто частка робітників зростає швидше, ніж частка капіталістів. Він зображує буржуазне суспільство як гармонійне співробітництво «різних класів, які надають один одному певні послуги».\nАмериканський економіст Генрі Чарльз Кері (1793-1879) теж обстоював теорію «гармонії інтересів». Але якщо Ф. Бастіа її базував на нічим не обмеженій вільній конкуренції, то Кері... на захисті протекціонізму. Тим самим віч відстоював інтереси американської буржуазії проти політики Англії, яка намагалась утвердити свою промислову монополію у світі, У Німеччині Фрідріх Ліст (1789-1846) у своїй праці «Національна система політичної економії» (1841) піддав гострій критиці класичну школу. Всупереч їх розумінню економічних законів як загальнозначущих, виходячи із особливостей розвитку своєї країни, він розвивав вчення про «національну економію», яка заперечувала загальні закономірності розвитку капіталізму і робила спробу довести, що начебто економіка в кожній країні розвивається за своїми власними законами і завдання «національної економії» полягає у визначенні особливих шляхів економічного розвитку певної країни. Тим самим Ліст вихолощував політичну економію як науку, заперечував її всезагальний характер, обмежував національними кордонами. Ідеї Фр. Ліста про національну економію знайшли продовження у німецькій історичній школі в політичній економії, яка закликала до відмови від економічної теорії, до заміни її економічною історією.\n4. Економічна думка національно-визвольного та революційно-демократичного руху\nУ першій половині XIXст. розвивались по шляху капіталізму лише Англія і Франція. Тому для багатьох країн актуальною була боротьба проти феодалізму та за звільнення від іноземного гніту, за національний економічний і політичний розвиток.\nВ Італії рух очолювала таємна організація «Молода Італія» на чолі з Дж. Мадзіні, яка ставши на чолі Римської республіки, провела чимало реформ, спрямованих проти феодальних порядків, але все ж не змогла розв'язати головне аграрне питання. Угорська революція 1848-1849 рр. під керівництвом Лайоша Кошута знищила барщину, відмінила кріпацьке право, просунула суспільство по шляху антифеодального розвитку. В Росії декабристи спрямовували зусилля проти кріпацтва, за соціально-економічні перетворення суспільного ладу. Найбільш радикальні перетворення були передбачені П.І. Пестелем у його праці «Руська Правда», які спрямовувались на подолання кріпацтва, передусім поміщицького землеволодіння. Декабристи передбачали значний розвиток промисловості і торгівлі. Велику увагу вони приділяли впорядкуванню фінансів, кредиту та грошового обігу. М. Тургенєв у своїй праці «Досвід теорії податків» (1818), виступаючи проти кріпосної залежності селян, обгрунтував зміни у податковій політиці, осуджував інфляцію, висловив глибокі міркування відносно фінансів та грошей.\nГерцен (1812-1870) та Огарьов (1814-1898) пішли далі декабристів, стали на шлях революційного демократизму. У своїх працях, опублікованих за кордоном у журналі «Полярная Звезда» та газеті «Колокол», вони заперечували феодальну власність поміщиків на землю, поставили питання про перетворення общинної власності у єдину форму власності у майбутньому суспільстві,\nВ.І. Ленін вважав, що «зрівняльний поділ землі» відбивав революційні устремління селян до рівності. Община, на їх думку, була зародком соціалізму. Герцен та Огарьов різко критикували капіталізм на Заході та його апологетів. Особливій критиці Герцен піддав людиноненависницьку теорію Мальтуса.\nЗначний внесок у розвиток економічної теорії зробив М.Г. Чернишевський (1828-1889), в творах якого дана глибока критика буржуазної політичної економії та західноєвропейського капіталізму, розвинуті політекономічні погляди революційно-демократичного характеру, спрямовані на визволення передусім селянства від кріпосної залежності, перехід суспільства до нового ладу. Вже в першій своїй економічній роботі «Про землю як елемент багатства» він піддав критиці вульгарну буржуазну політичну економію і висловив думку про необхідність нової науки, яка б виражала інтереси трудящих. Для цього він висуває потребу аналізу становища трудящих, щоб виробити шляхи і методи його поліпшення. Він бачить, що для розв'язання цього завдання необхідні революційні зміни. Стосовно Росії це означало знищення кріпосного права, феодальної земельної власності, усунення класу дворян-поміщиків від влади, тобто здійснення глибоких революційних соціально-економічних перетворень. Чернишевський сформулював, що найкращою формою земельної власності є та, яка органічно поєднує власника, господаря і працівника в одній особі. Чернишевський обстоював принципи класиків буржуазної політичної економії у боротьбі з вульгарною політичною економією. Це передусім стосується теорії ренти Рікардо та інших принципово важливих їхніх досягнень.\nРазом з тим слід зазначити, що Чернишевський жив у період переходу Росії від феодалізму до капіталістичного способу виробництва, коли робітничий клас лише почав формуватися; тому він залишився соціалістом-утопістом, який мріяв про перехід до соціалізму через стару селянську напівфеодальну общину. Він був глибоко переконаний, що на зміну капіталізму шляхом народної революції прийде новий суспільний лад - соціалізм. Його думки про соціальний переустрій суспільства викладені у статті «Капітал і праця», в романі «Що робити?» та інших працях.\n5. Створення і розвиток пролетарської політичної економії\nРозвиток капіталізму і становлення пролетаріату як класу, як самостійної сили зумовили необхідність створення теорії та ідеології нового класу, яка б висвітлила мету та шляхи боротьби за її здійснення. Створення революційної теорії робітничого класу, в тому числі пролетарської політичної економії, здійснене Марксом і Енгельсом. Вони спирались на все створене німецькою філософією, англійською політичною економією та французьким соціалізмом. Вони вважали, що робітничий клас, покликаний історією революційно перетворити суспільство, знищити експлуатацію людини людиною, класи, створити нове соціалістичне суспільство. Вони розробили новий метод дослідження - метод діалектичного матеріалізму і застосували його до аналізу економічного життя суспільства, що забезпечило розгляд суспільства у процесі його безперервного розвитку і змін на основі діалектичної взаємодії продуктивних сил і виробничих відносин, базису і надбудови. Маркс і Енгельс обгрунтували, що економічні зміни є виразом суспільно-виробничих відносин. Тому вони не можуть бути вічними і незмінними, вони мають історично перехідний характер.\nМаркс всебічно дослідив капіталістичний спосіб виробництва, його виникнення і розвиток, сутність капіталістичної експлуатації, додаткової вартості та ті перетворені форми, в яких вони виступають на поверхні капіталістичної дійсності. Розкриття тайни додаткової вартості - одне з найбільших відкриттів Маркса. Маркс розкрив сутність закону вартості, механізм його дії за умов простого товарного і капіталістичного господарства. В працях Маркса вперше розкрита сутність капіталу, його поділ на постійний і змінний капітал, його функціонування, суспільне відтворення капіталу.\nВсе це знайшо втілення у створенні та опублікуванні таких праць, як «Капітал» К. Маркса, «Анти-Дюрінг» Ф. Енгельса, «Критика Готської програми» К. Маркса та багатьох інших.\nВ. І. Ленін розкрив перехід капіталізму в нову, монополістичну стадію, народження і швидке зростання державно-монополістичного капіталізму, міжнародних форм панування найбільш монополістичних об'єднань, що зараз привело до виникнення транснаціонального капіталу, посилення міжнародної капіталістичної інтеграції. Ленін відкрив закон нерівномірності економічного і політичного розвитку різних країн в епоху монополістичного капіталізму.\nУзагальнення безпосереднього післяреволюційного досвіду дало можливість обгрунтувати роль товарно-грошових відносин і закону вартості у перехідний період, необхідність поєднання планомірності і вартості, плану і госпрозрахунку.\nЛенін обгрунтував рішучі повороти у розвитку країни, її економіки - від воєнного комунізму до непу, від продрозверстки до продподатку, від переважно адміністративних до економічних методів господарювання та управління.\nПроте, необгрунтовані спроби видати усуспільнення за універсальний закон, а державну власність за загальнонародну привели до того, що в наших країнах утвердилась сталінська модель соціалізму, яка означає деформацію суспільних відносин, панування адміністративно-командної системи, відчуження людей від засобів виробництва і результатів праці, від управління виробництвом і державою. Це неминуче призвело до відриву економічної теорії від життя та практики господарського будівництва, до посилення догматизму і схоластики.\nРеволюційна перебудова суспільства, перехід від адміністративно-командної до ринкової економіки зумовлюють швидкий розвиток економічної теорії. Життя вимагає прискорення процесів подолання догматизму і схоластики у економічній теорії, збагачення її світоглядного та методологічного арсеналу з тим, щоб забезпечити обгрунтування шляхів і форм переходу до ринкової економіки, виходу її на новий рівень організації та ефективності, для утвердження демократичного і гуманного суспільства.\n6. Економічна думка в Україні\nВона бере початок з суспільно-екокомічних поглядів Київської Русі, з таких пам'яток давнини, як «Русская Правда» Ярослава (XIст.), «Поучение» Володимира Мономаха (XIIст.), «Слово о полку Игореве» (XIIст.), літопису «Повесть временных лет» (кінець XI— початок XIIст.), «Киевская летопись» (XIIст.), «Галицко-волынская летопись» (XII—XIIIст,), «Моленье Даниила Заточника» (XIIIст.). В цих творах містяться важливі економічні думки щодо організації та функціонування феодального господарства, регулювання економічних відносин з боку держави. Вони спрямовані на подолання феодальної подрібненості земель, посилення древньокиївської держави.\nУ XVI- поч. XVII ст. суспільно-економічна думка спрямовується на захист національної незалежності українських земель, які були захоплені шляхетською Польщею. Серед цілої плеяди мислителів-публіцистів виділяється І. Вишенський, який мріяв про суспільство майбутнього як «царство боже», де всі люди будуть рівні, не будуть володіти власністю, вести «иноческое житие».\nРозгортання національно-визвольної боротьби у XVIIст. було пов'язане не лише із звільненням від гніту Речі Посполитої, а й створенням сприятливих умов для розвитку селянського господарства. Ці потреби суспільно-економічного розвитку знайшли вираз у економічній політиці Б. Хмельницького, яка була спрямована на обмеження великої земельної власності, на послаблення феодальної залежності селян, розвиток ремесел, промислів, торгівлі.\nЗ другої половини XVIIст. центром культури та освіти стала Києво-Могилянська колегія (а з 1701 р.- Академія). Видатними її діячами були І. Гизель, Л. Баранович, Ф. Прокопович, а головним напрямом їхньої діяльності була боротьба проти загарбницької політики польських панів та католицької церкви, проти жорстокостей кріпосного права. У другій половині XVIIIст. найрішучіший протест проти кріпосництва висловив Г. Сковорода, видатний мислитель. Він бачив велику несправедливість у тому, що багатії зосереджують у своїх руках матеріальні блага, а «біднячня» не має елементарного достатку. Такий стан суспільства породжує ворожнечу між цими основними верствами населення. Як і всі гуманісти, Г. Сковорода за найвище благо проголошував свободу людини. В цьому він бачив «головну міру» життя народу. Його мрією було подолання кріпосництва, але не насильно, а в результаті об'єктивного суспільно-економічного розвитку і утворення демократичної республіки, яка б втілювала свободу і братство між людьми. Особливого значення у цих процесах Г. Сковорода надавав розвитку освіти і культури, вихованню народу.\nНаприкінці XVIII ст.- у першій половині XIX ст. сформувався поміщицько-ліберальний напрямок в економічній думці, який відбивав кризу кріпосницької системи і формування капіталістичних відносин. Видним представником цього напрямку став В. Н. Каразін, відомий вчений, засновник Харківського університету. Він створив аграрну програму, яка мала з допомогою реформ забезпечити перетворення поміщицького, феодального господарства в капіталістичне. Він категорично виступав проти барщини, за заміну оброку грошовою рентою, за передачу частини поміщицької землі селянам у довічне спадкоємне користування. Поряд з аграрною економікою В. Каразін приділяв велику увагу розвитку промисловості, зміцненню грошового обігу і фінансів. Але, ед жаль, наприкінці свого життя В. Каразін став на позиці! захисту кріпосництва.\nНа початку XIXст. з'явилась дворянська революційна течія, до якої належали декабристи. Їхні економічні погляди на Україні відбито у програмі «Південного товариства» і «Товариства об'єднаних слов'ян», які у 1825 р. злились в єдину організацію. Основну причину відсталості країни вони бачили у кріпосництві, називали його рабством, вимагали усунення його разом з царизмом і утворенням демократичної республіки. Звільнення селян від кріпосної залежності і наділення їх землею для декабристів «Південного товариства» було справою обов'язковою. Що стосується поміщицьких господарств, то значну частину земель вони залишали за ними, а другу частину хотіли забрати шляхом поступового викупу та її перерозподілу серед селян. Одночасно декабристи економічний розвиток пов'язували з розвитком промисловості, торгівлі. Але треба визнати, що їхня програма не була послідовною, а їхня діяльність була нерішучою, бо вони боялися антифеодального визвольного руху.\nВ середині XIX ст. економічна думка посідає важливе місце в університетах України (Київському, Харківському, Новоросійському), де викладали політичну економію і статистику Т. Ф. Степанов, І. В. Вернадський, Г.М. Цехановецький, Д. П. Журавський. Вони представляли буржуазно-ліберальний напрямок економічної думки. До речі, Степанов видав перший курс політичної економії («Записки о политической экономии», ч. І-II, 1844-1848 рр.). Його економічні погляди склались під впливом класичної політичної економії і тому він вважав, що капіталізм може долати внутрішні суперечності без катаклізмів.\nУ 50-60 рр. XIXст. створюється і сильно заявляє про себе революційно-демократична течія економічної думки. Її видатним представником є Т. Г. Шевченко, який у своїх творах гостро засудив кріпосництво, панщину, неволю, закликав народ до рішучої боротьби проти феодального рабства, приниження людини, за створення нового суспільства «сім'ї вольної, нової».\nТрадиції університетської економічної думки у другій половині XIXст. продовжили професори Н.X. Бунге, Д.І. Піхно, А.Я Антонович, О.Д. Білімович, які створили київську школу в політичній економії.\nВони розглядали приватну власність на засоби виробництва як природну умову економічного прогресу, прославляли позитивну роль ринку і конкуренції, негативно ставились до соціалізму і економічного вчення К. Маркса. В 80-ті роки Д.І. Піхно одним з перших у літературі досліджував проблеми зміни вільної конкуренції на Заході різними формами монополій в промисловості, вивчав економіку залізничного транспорту (тарифи, види і вартість послуг тощо), О.Д. Білімович виступив прихильником психологічної теорії цінностей, займався економічними розробками.\nПроцес ідейного та теоретичного розмежування в суспільстві в 60-80-ті роки XIXст. знайшов своє відбиття в творчості М.І. Зібера, доцента, а потім професора Київського університету. Він виступив першим пропагандистом і захисником марксизму в Росії. У 1885 р. вийшла книга доцента Київського університету М. І. Зібера «Давід Рікардо і Карл Маркс у їхніх суспільно-економічних дослідженнях», в якій розкрив внутрішні вади капіталізму, проблеми його розвитку.\nВажливою віхою у розвитку суспільно-економічної свідомості українського народу стала діяльність видатного мислителя М.П. Драгоманова, економічна і політична програма якого була спрямована на утворення і розвиток незалежної України, її економіки, освіти, культури.\nРеволюційно-народницька думка у 70-х - початку 80-х років була представлена у творах В.К. Дебогорія-Мокрієвича, І.Ф. Фесенка, Я.В. Стефановича, В.Ф. Волховського та ін. У ці ж роки до середини 90-х років XIXст. поширився революційно-демократичний напрямок суспільно-економічної думки, представниками якого були І.Я. Франко, О.С. Терлецький, М.І. Павлик та ін. У їхніх працях проаналізовано коло питань: розвиток капіталізму, його соціально-економічні наслідки у сільському господарстві та промисловості, становище трудящих мас, шляхи подолання жорстокої експлуатації, зубожіння і поневолення народу, трудящих, шляхи побудови демократичного, гуманного суспільства.\nЦя революційно-демократична течія знайшла продовження у художніх творах, публіцистичних статтях, у всій діяльності П.А. Грабовського, М.М. Коцюбинського та ін. Вони виступали за знищення залишків феодально-кріпосницького ладу, за утвердження свободи й національної гідності свого народу. Величезний внесок у розробку історії українського народу, його економіки і культури, його майбутнього внесли М. Грушевський, С. Єфремов, Д. Донцов та ін.\nВ 90-ті роки XIX- на початку XXст. значний вплив на розвиток економічної думки справив М.І. Туган-Барановський - гибокий і оригінальний вчений-економіст, організатор науки, педагог.\nЗа його безпосередньою участю була організована Українська Академія наук (1920), в складі якої діяло одне з перших у світі відділення соціально-економічних наук. М. І. Туган-Барановський був обраний академіком по спеціальності «теоретична економія». В останні роки свого життя він працював проректором і деканом юридичного факультету иївського університету, головою Центрального кооперативного українського комітету і Українського наукового товариства економістів. Головна тематика досліджень, розробка якої принесла йому світове визнання: проблеми теорії инків, промислових криз і розподілу, розвитку капіталізму, соціалізму і кооперації, історії економічних вчень. М.І. Туган-Барановський намагався поєднати теорію граничної корисності австрійської школи з теорією трудової вартості. Він передбачив ряд складних соціально-економічних проблем будівництва соціалізму в нашій країні.\nНапередодні революції, в роки утвердження радянської влади в Україні активними пропагандистами та захисниками марксистської теорії побудови соціалізму виступили Є.Б. Бош, Я.Б. Гамарник, Д.3. Мануїльський, М.О. Скрипник, В.Я. Чубар та багато ін.\nПісля Жовтневої революції і громадянської війни перед економічною наукою постали гострі проблеми відновлення народного господарства, освоєння народногосподарського управління і планування, розміщення продуктивних сил. Розв'язання цих проблем пов'язано насамперед з іменами О.Г. Шліхтера, К.Г. Воблого, Л. Н. Яснопольського, М.В. Птухи, II.І. Лященка. До речі, у 1919-1938 рр. в Україні працював Інститут демографії, очолюваний М.В. Птухою, який багато зробив для наукового дослідження проблем руху населення, народжуваності, тривалості життя, смертності і т. п. У 20-30-ті роки методологічні проблеми розвитку політичної економії (вчення про предмет і метод, економічні закони тощо) успішно розробляли українські вчені Д.Б. Наумов, О.3. Александров, М. Волобуєв та ін. Значний внесок у економічні науки (насамперед демографію, статистику, конкретні економіки) внесли В.Ф. Левитський, П.О. Фомін, О.С. Слуцький, І. Дашковський та ін.\nУ 1936 р. у складі АН України був створений Інститут економіки, який став провідним центром економічної науки в республіці.\nУ післявоєнний період економічна наука одержала подальший розвиток. Поряд з Інститутом економіки була значно розширена Рада по вивченню продуктивних сил України, створені Інститут економіки промисловості (1969), Науково-дослідний економічний інститут (1962), Український НДІ науково-технічної інформації та технічно-економічних досліджень (1966), УкрНДІ. економіки та організації сільського господарства ім. О.Г. Шліхтера, УкрНДІ торгівлі та громадського харчування (1946), Інститут соціальних та економічних проблем зарубіжних країн (1978) та ряд філіалів союзних інститутів - цін, нормативів праці і т. ін. Діяльність цих інститутів пов'язана з іменами академіків І. І. Лукінова, О. М. Алимова, М. Г. Чумаченка, М. М. Паламарчука, В. К. Мамутова, А. М. Шлєпакова, С. М. Ямпольського, Ю. М. Пахомова.\nЕкономічні дослідження проводяться також в економічних відділах, секторах та лабораторіях галузевих НДІ та установ, на більш як 130 економічних кафедрах університетів та інших вузів України. Координацію наукових досліджень у галузі економічних наук здійснює відділення економіки Академії наук України, яке було створене у 1976р. Треба зазначити, що розвитку економічної науки в Україні великої шкоди завдала адміністративно-командна система, що існувала, надмірна ідеологізація економічної науки, обмеження методологічного арсеналу та ізоляція від світової економічної науки. Зараз розгортаються багатоманітні процеси глибокого осмислення минулості й майбутнього незалежної України, наповнення реальним змістом її державного суверенітету в процесі кардинальної перебудови її економіки, створення нової системи ринкових відносин.\nОтже, ми розглянули розвиток економічної думки в різних країнах, державах і можна прийти до такого висновку, що всі ці мислителі намагалися знайти і вирішити ті питання, які були загострені в роки їхнього життя. Вони намагалися поліпшити і створити систему, яка б врегулювала ту чи іншу проблему і дала поштовх до нових відкриттів.\nАрістотель досліджував товарно-грошові відносини, він розрізняв простий товарний обіг та обіг грошей, рух грошей як засіб обігу та їхній рух як грошового капіталу і був найкращим серед античних мислителів. Адам Сміт доводить, що разом із поділом праці розвивається обмін, що гроші - це не вигадка людей, а породження самого обміну, що вони є не чим іншим, як товаром, розрізняє споживну та мінову вартість. Жан Батист Сей розглядав виробництво, розподіл і споживання антиісторично, трактував працю, засоби виробництва і землю трьома факторами усякого виробництва, поза спеціальними суспільними формами,а буржуазні відносини — вічними, природними. М.Г.Чернишевський висуває потребу аналізу становища трудящих, щоб виробити шляхи і методи його поліпшення. Карл Маркс всебічно дослідив капіталістичний спосіб виробництва, його виникнення і розвиток, сутність капіталістичної експлуатації, додаткової вартості та ті перетворені форми, в яких вони виступають на поверхні капіталістичної дійсності, розкриття тайни додаткової вартості - одне з найбільших відкриттів Маркса.\nВсі ці мислителі належать до різних класів, угрупувань, до різних років життя, до різних методів вивчення економіки, але вони дали ґрунт для сучасних економістів, які продовжують вивчення і створення нових економічних думок.\nОтже, що ж таке економіка? Економіка – це сфера життя суспільства, в якій на основі використання різноманітних ресурсів здійснюється виробництво товарів та послуг.\n1. Основи Економічної Теорії: Навчальне видання. За редакцією Чухно А.А. – К.:1994\n2. Орищак Я.О., Стебло М.І. Основи економіки. – Тернопіль: Підручники і посібники, 1998.\n3. Економічний словник-довідник. За редакцією Мочерного С.В. – К.:1995\n4. Ю.В. Ніколенко, А.В. Демнівський, В.А. Євтушевський. Основи Економічної Теорії. – К.:Либідь, 1994\nOlya 11:40:40 25 августа 2019\n. 11:40:38 25 августа 2019\n. 11:40:36 25 августа 2019\n. 11:40:35 25 августа 2019\nРаботы, похожие на Реферат: Розвиток економічної думки


Політика: У Раду подано законопроєкт, який забороняє підприємствам переносити вихідні та робочі дні\nУ Верховній Раді зареєстровано проєкт закону, що забороняє підприємствам переносити вихідні та робочі дні. Про це свідчать дані на сайті парламенту.\nПолітика: Зеленський затвердив склад Ради з питань сприяння розвитку малого підприємництва\nПрезидент України Володимир Зеленський підписав указ "Про персональний склад Ради з питань сприяння розвитку малого підприємництва". Про це повідомила пресслужба Офісу президента. Зокрема, очолювати Раду буде заступник керівника ОП Юлія Свириденко.


Днинку народження є самим давно очікуваним святом для кожного маленького чоловічка. В сей день усі малюки чекають подарунків, урочистого столу, радісного настрою, і просто реального чарівництва. Тому, щоб дитина від усієї душі порадів і відчув себе основним на цьому свята, необхідно докласти максимум зусиль, щоб провести його на найвищому рівні.\nПодарунки для хлопчиків і дівчаток — ось важливий нюанс денька народження, іншими словами до їх вибору необхідно підійти не просто продумано, а оригінально і творчо. І якщо підібрати приємний сюрприз дівчаткам досить просто, то подарунки хлопчикам не так просто обрати. У даній статті ми спробуємо дати вам кілька порад і дати підказку, що все-таки дарувати невеликим мужикам.\nВибираючи подарунки для хлопчаків, необхідно керуватися, спочатку, віком, також його вдачею і перевагами. У будь-якому випадку, можна проконсультуватися або з батьками малюка, які підкажуть, що йому необхідно, або з продавцями-консультантами в магазині, які посприяють не розгубитися в різноманітті іграшок та інших дитячих радощів.\nВибираючи подарунки для хлопчаків, необхідно усвідомлювати, що вони повинні бути не просто захоплюючими, та й корисними, а може навіть і універсальними. Який хлопчик відмовиться від, приміром, радіокерованого вертольота або конструктора Лего на П’ятсот деталей?\nВобщем, все-таки орієнтуватися при виборі раціонального сюрпризу потрібно на вік іменинника. Що все-таки подарувати сучасним хлопчакам, якщо у їх і так є все? Цей вибір досить хворий, але повністю розв’язувана.\nОтже, унікальні подарунки для хлопчаків:\nІграшки. Цей пункт не марно написано спочатку, адже конкретно іграшки нерідко дарують на різні святом дітям. Хлопчиськам можна дарувати м’які іграшки, хоча вони для маленьких хлопців вони не так животрепетне, як для дівчаток, машини (самих різних видів і розмірів), магнітні, деревні або пластмасові конструктори (універсальний подарунок для малюків хоч якого віку), пістолети, набори для рольових ігор (наприклад, поліцейський набір, столярний або пожежна частина).\nКнижки. Хлопчиськам можна подарувати захоплюючі книжки про динозаврів та лицарів, піратів або молодих детективів, збірники радісних віршиків, також універсальні енциклопедії. До речі, такі подарунки для хлопчаків на Двадцять три лютого також абсолютно підходять. Адже як можна забути стареньку відоме прислів’я, що книжка — це найкращий подарунок? І навіть у наш час великих технологій і глобальної автоматизації вона не розгубила власної цінності.\nНабори для творчості. Не тільки лише девченки обожнюють ліпити або отрісовивать, та й хлопчаки. У продажу є багато чудових наборів, які неодмінно припадуть до вподоби кожному розбійник. Подарувати можна пластилін, набір для малювання, набір для орігамі або створення гіпсових фігурок, гравюри, книги-розмальовки з наклейками.\nСпортивний інвентар. Ця категорія подарунків буде захоплююча як невеликим карапузам, так і дітям. Хлопчиків у всі часи зацікавлював спорт, тому подарунки для активного відпочинку будуть дуже до речі. Подарувати можна великий, ролики, скейт, самокат, м’яч, боксерську грушу, також «обладнання» для ігор вдома або на вулиці. Абсолютно невеликим ж припадуть до смаку дитячі байки і машинки, щоправда їх вартість фактично подібна дорослому транспорту, тобто дозволити такі подарунки для хлопчаків може далеко не кожен.\nКомп’ютерні ігри. Вони припадуть до смаку всім хлопцям у віці від Сім років і старше.\nТехніка. Фотоапарат, ноутбук, телефон або будь-який інший дорогий подарунок не можуть не сподобатися. Але такої презент слід дарувати лише після підготовчого погодження з батьками іменинника.\nВибираючи подарунок хлопцю, головне дотримуватися такого правила: краще не недешево, а з душею. Не забувайте про це, тоді і конкретно ваш подарунок запам’ятається винуватцеві торжества навічно!\nВибір і методи зав’язування хусток. Жадібне вчення


Полтавщина витратить 59 мільйонів гривень на білоруську комунальну техніку - Лента новостей Полтавы\nПолтавщина витратить 59 мільйонів гривень на білоруську комунальну техніку\nПолтавська область замовила 19 автомобілів комунальної техніки на базі МАЗів за 59 мільйонів гривень\n23 грудня Департамент будівництва, МіА та ЖКГ Полтавської ОДА підписав договір на закупівлю 19 спецмашин. За 59,1 млн грн техніку постачатиме кременчуцьке підприємство «Сула-2009». Придбана комунальна техніка складається з асенізаційних, каналопромивних машин і сміттєвозів. Всі машини — на базі білоруських МАЗів.\nОплата за автомобілі надходитиме шляхом співфінансування. Рівно половину суми оплачує область, решту — той населений пункт або та установа, для якої закуповується спецтехніка.\nТехніку розподілять по містам і районам наступним чином:\n№ Отримувач Товар К-сть Вартість, грн\n1 Гребінка Вакуумна асенізаційна машина АТ ВО-0102 (ємність цистерни 5,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-4381N2 1 2 540 000\n2 Зіньківський р-н, с. Опішня Сміттєвоз з заднім завантаженням АТ-2121 (бункер 9,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-4371N2 1 2 680 000\n3 Карлівський р-н, с. Мартинівка Вакуумна асенізаційна машина АТ ВО-0101 (ємність цистерни 4,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-4371N2 1 2 100 000\n4 Кобеляки Сміттєвоз з заднім завантаженням АТ-2131 (бункер 11,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-4381N2 1 3 170 000\n5 Сміттєвоз з заднім завантаженням АТ-2121 (бункер 9,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-4371N2 1 2 680 000\n6 Козельщинський р-н, смт Нова Галещина Сміттєвоз з боковим завантаженням АТ-2132 (бункер 12,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-4381N2 1 2 858 000\n7 Кременчук (Кременчуцьке КАТП-1628) Сміттєвоз з боковим завантаженням АТ-4022 (бункер 12,0 м?) з відвалом на шасі DAYUN CGC1120 1 2 732 640\n8 Сміттєвоз з заднім завантаженням АТ-4021 (бункер 6,0 м?) з відвалом на шасі DAYUN CGC1120 1 2 510 000\n9 Сміттєвоз з мультиліфтом і маніпулятором АТ МЛ-2101 для роботи з контейнерами 3,2 м? на шасі МАЗ-6312С5 2 16 558 000\n10 Кременчуцький р-н, с. Пришиб Сміттєвоз з заднім завантаженням АТ-2041 (бункер 18,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-5340С2 1 4 100 000\n11 Оржицький р-н, с. Лазірки (КП «Лазірки-Добробут») Сміттєвоз з заднім завантаженням АТ-2121 (бункер 9,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-4371N2 1 2 680 000\nводоканал») Автомобіль каналопромивний АТ КП-0103 (місткість цистерни не менше 8,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-5340С2 1 4 570 000\n13 Полтава (ПОКВПТГ «Полтава-\nтеплоенерго») Вакуумна асенізаційна машина АТ ВО-0101 (ємність цистерни 4,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-4371N2 1 2 100 000\n14 Полтава (Полтавське КАТП-1628) Вакуумна асенізаційна машина АТ ВО-0101 (ємність цистерни 4,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-4371N2 1 2 100 000\n15 Сміттєвоз з боковим завантаженням АТ-2042 (бункер 18,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-5340С2 1 3 650 000\n16 Сміттєвоз з заднім завантаженням АТ-2123 (бункер 8,0 м?) з відвалом на шасі МАЗ-4371N2 1 2 100 000\nВсього 59 128 640\nДо Полтави надійде 5 автомобілів: КАТП-1628 отримає сміттєвоз з боковим завантаженням, сміттєвоз з заднім завантаженням та асенізаційну машину, «Полтаватеплоенерго» — вакуумну асенізаційну машину, а «Полтававодоканал» каналопромивний автомобіль.\nЦе була друга спроба провести тендер. Першого разу конкурс пройшов невдало через скарги одного з учасників. Загалом закупівля звелася до протистояння двох марок: кременчуцького КрАЗу та білоруського МАЗу.\n«АвтоКрАЗ» подав до Антимонопольного комітету скаргу на порушення порядку проведення закупівлі. Скаргу не задовольнили, однак область оголосила новий тендер.\nНа другий тендер подалися три учасники:\nТОВ «Укравтокомплект ЛТД» (дилер МАЗу);\nПриватне підприємство «Сула-2009» (дилер МАЗу);\nПротистояння двох марок продовжилося. «АвтоКрАЗ» подав скарги на технічні вимоги до машин. На думку кременчужан, вони були написані спеціально під МАЗи. Тендерна комісія скаргу не прийняла і тендерну документацію не змінила\nЗрештою кременчужан «викинули» з тендера. Причина — порушено справу про банкрутство, яка знаходиться в суді. Власник підприємства Костянтин Жеваго перебуває у міжнародному розшуку.\nВ ході тендера двоє учасників, яких допустили до конкурсу, ціну не знизили. Воно і не дивно, оскільки ТОВ «Укравтокомплект ЛТД» та приватне підприємство «Сула-2009» є дилерами МАЗу.\nНагадаємо, Полтава впродовж року закупила в кременчуцьких підприємств ПП «Сула-2009» та ПП ВКП «Альфатекс», які мають одного власника, комунальної техніки на понад 50 млн грн.\nМинулого року, під час аналогічного тендера з закупівлі комунальної техніки по програмі співфінансування, тільки Полтава переплатила ПП ВКП «Альфатекс» по мільйону гривень на одному сміттєвозі.\nПідхід до цінової політики ПП ВКП «Альфатекс» також може охарактеризувати історія з продажем Кременчуку дорожньої фрези за 11,7 млн грн з націнкою у 14 млн грн.


Лев Миколайович Зайков біографія, Нагороди та Звання\nЛев Миколайович Зайков: біографія\nрадянський державний і партійний діяч, член Політбюро, секретар ЦК КПРС\nНародився в сім'ї робітника. Трудовий шлях почав в 1940 році учнем лекальщік на заводі в Ленінграді. У роки Великої Вітчизняної війни працював слюсарем-лекальщік на оборонних підприємствах. Тричі тікав на фронт, але кожного разу його повертали.\nПотім начальник групи, майстер, старший майстер, заступник начальника і начальник цеху, начальник виробництва на заводах Москви і Ленінграда. У 1963 закінчив Ленінградський інженерно-економічний інститут. З 1961 - директор заводу, генеральний директор виробничо-технічного об'єднання, з 1974 - генеральний директор науково-виробничого об'єднання «Ленінець» в Ленінграді.\nЗ червня 1976 по червень 1983 - голова виконкому Ленінградської міської Ради. У цей період прийнято постанову «Про будівництво споруд захисту м. Ленінграда від повеней». Відкриті станції метрополітену: «Ленінський проспект», «Проспект Ветеранів», «Цивільний проспект», «Комсомольська» (нині «Дев'яткино»), «Приморська», «Пролетарська», «Обухово». Завершено будівництво Ленінградського спортивного комплексу ім. В. І. Леніна. Побудований Палац Молоді на березі Малої Невки. Встановлено пам'ятник В. В. Маяковському на вулиці, що носить ім'я поета. На Аптекарському острові відкрито НДІ з охорони здоров'я дітей та підлітків.\nЗ червня 1983 року - перший секретар Ленінградського обкому КПРС. Справив гарне враження на М. С. Горбачова, яка вчинила першу поїздку в Ленінград у травні 1985 року в якості Генерального секретаря ЦК КПРС. Зумів у вигідному для себе світлі піднести економічну програму області, продемонстрував особисту активність і напористість, наснагу ленінградців у зв'язку з обранням молодого генсека.\nУ тому ж році став секретарем ЦК КПРС. У 1987-1989, одночасно, був першим секретарем Московського міськкому КПРС (після відставки Бориса Єльцина). У 1986-1990 - член Політбюро ЦК КПРС. У 1989-1990 - заступник голови Ради оборони СРСР. У 1990 році залишив цей пост і став пенсіонером союзного значення.\nДепутат Верховної Ради СРСР 10-11-го скликань. Народний депутат СРСР в 1989-1991 років.\nПохований на Серафимівському кладовищі в Санкт-Петербурзі.\nГерой Соціалістичної Праці (1971 ).\nЛауреат Державної премії СРСР (1975).\nНагороджений трьома орденами Леніна та іншими нагородами.


— "Динамо" втрачає двох українців та легіонера, нові клуби Луніна та Зінченка // 19/07, 09:00\n— "Динамо" узгодило з "Сантосом" перехід Гонсалеса // 19/07, 08:00\n— Зінченко покине "Ман Сіті" попри поїздку у США // 19/07, 06:30\n— "Реал" нарешті вирішив долю Луніна // 19/07, 00:30\n— "Динамо" презентувало нову домашню та виїзну форму (+ФОТО) // 18/07, 22:30\nОпубліковано: 07:00, 12 Сер 2017 р.\nСьогодні "Олександрія" спробує зробити підніжку "Шахтарю" у чемпіонській гонці. Повідомляє сайт Sportanalytic.com.\n12 серпня 2017 року. УПЛ. 5 тур. 19:30\nПідопічні Володимира Шарана стали справжніми героями після того, як вони пройшли в Лізі Європи румунську "Астру". Цей успіх не міг не вплинути на результати команди в УПЛ, тож вже в неділю "жовто-чорні" мало не програли "Чорноморцю", та зуміли забити два м'ячі протягом останніх десяти хвилин і вирвати нічию. Навряд чи доводиться сумніватися, що Шаран сьогодні буде тримати в голові четверговий матч у Білорусі проти БАТЕ в рамках раунду плей-офф Ліги Європи, а тому сьогодні ми навряд чи побачимо бойовий склад "Олександрії".\nВтім, навіть наполовину резервним складом ця команда здатна дати непоганий бій "Шахтарю". Тут немає чіткого поділу на гравців основи та резерву, а є просто глибина лавки, де кожен футболіст має доволі адекватну заміну. Саме завдяки цьому "Олександрія" і планує пройти довгий сезон. Звісно, "алекси" будуть намагатись нав'язувати "гірникам" тягучу гру і не давати розбігтись флангам команди Фонсеки. Потрібно також менше фолити біля власного штрафного майданчика, тоді й шанси як мінімум на одне очко будуть цілком робочими.\n"Гірники" поки абсолютно не виглядають невразливою командою. "Динамо" вони взагалі примудрились програти на домашньому стадіоні, так потім ще й від "Сталі" ледь не отримали відкоша, зумівши здобути перемогу лише на останніх секундах гри. Впевнена перемога над "Маріуполем" не має вводити в оману, адже згідно з орендними домовленостями взяти участь у цьому матчі не змогли одразу п'ять гравців Севідова, а така кількість стала б ударом для будь-якої команди світу. Звісно, "Шахтар" набирає форму під груповий етап Ліги чемпіонів, але й зараз у чемпіонаті не можна губити важливих очок.\nПриємно для "помаранчево-чорних", що поступово повертає собі форму після дискваліфікації Фред, а команда принаймні зараз може собі дозволити не економити сили, адже ще приблизно місяць "Шахтар" проводитиме по одному поєдинку на тиждень. В ідеалі "гірникам" було б добре забити швидкий гол і зруйнувати всі плани "Олександрії" на гру, але це буде зробити доволі важко, адже команда Шарана якраз і славиться відмінною обороною, та ще й вдома. Як би там не було, але втрата "Шахтарем" очок в Олександрії стане справжньою сенсацією.\nДискваліфікований: Артем Чорній ("Олександрія")\nПеремога "Олександрії": 10\nПеремога "Шахтаря": 1,27\n09:48 Офіційно. "Чорноморець" підписав загубленого таланта "Динамо" // Футбол\n09:20 Офіційно. "Карпати" підписали легіонера "Роми" (+ФОТО) // Футбол\n09:00 "Динамо" віддає трьох, забраковує білоруса і шкодує грошей на аргентинця // Футбол\n08:00 "Динамо" відмовилось від підписання білоруса // Футбол\n06:30 Офіційно. Вихованець "Динамо" подався в Азію // Футбол\n00:30 Офіційно. "Карпати" зміцнили свою оборону // Футбол\n22:38 Євро-2018 (U-19). Україна сенсаційно перемогла французів // Футбол\n22:30 "Шахтар" отримав солідне підсилення // Футбол\n21:00 Талант "Динамо" гратиме за "Ворсклу" // Футбол\n20:30 Євро-2018 (U-19). Франція - Україна. ОНЛАЙН // Футбол\n20:00 Зозуля презентував нову форму "Альбасете" (ФОТО) // Футбол\n19:00 "Динамо" полювало на форварда з Росії // Футбол\n17:57 Розбити ворога на його території. Чого чекати від Усика у Москві // Блоги та авторські матеріали\n► Екс-гравець "Динамо" не входить в плани "Ліверпуля"\n► "Ман Сіті" готується продати Зінченка\n► Вінгер "Динамо" наблизився до нового клубу\n► Тренер Хорватії наїхав на політиків через "обнімашки"\n► "Шахтар" не дорахується лідера на гру з "Динамо"\n► Голкіпер збірної Бразилії вирішив, куди хоче перейти


Чим зайнятися, щоб було цікаво і дітям і дорослим? - Domel - товари для дому\nЧим зайнятися, щоб було цікаво і дітям і дорослим?\nЩо може бути краще дружного сімейного дозвілля? Веселі ігри, кумедні спільні заняття не тільки роблять життя сім'ї різноманітної, але і всіляко зближує батьків і дітей, і допомагають пізнати один одного трохи краще.\nСучасні розвиваючі ігри для дітей, покликані виконувати саме сполучну і розвиваючу функцію. Однак, чим зайнятися, щоб було цікаво і дітям і дорослим? Тут на допомогу можуть прийти готові розвиваючі набори або комплекти, де вже є і правила, і реквізит, і посібник з використання або інструкція для досягнення бажаного результату. Що це може бути? Нинішня індустрія дитячих развівашек зробила крок далеко вперед. І тепер різноманітність рясніє всілякими варіантами, які можуть допомогти заманити дитини, а заодно і залучити до цього процесу батьків.\nЯскравим прикладом може стати всіма улюблене малювання. Не дивлячись на те, що деякі діти абсолютно до нього байдужі, однак, за допомогою оригінальних наборів для малювання надихнутися цим процесом може будь-хто. Наприклад, з набору юного художника можуть стати в нагоді цікаві фломастери з блискітками, малюнок якими стане оригінальним і незвичайним. Так само малювання всією сім'єю може початися на аркуші паперу за допомогою воскових чи акварельних олівців, фломастерів та фарб (акварель або гуаш), і плавно перейти навіть в асфальтне творчість в ясну погоду.\nВеселі та яскраві малюнки на тематику «Я і моя сім'я» кольоровим мілки можуть порадувати не тільки художників, а й перехожих. За допомогою крейди можна намалювати знайомі класики, хрестики-нулики або інші ігри. Також малювання стає набагато цікавіше, коли починають використовуватися оригінальні матеріали. Наприклад, юний художник може відчути себе справжнім Сальвадором Далі і Пабло Пікассо з підібраним реквізитом у вигляді мольберта, полотна, фартуха, кистей і фарб. Під час дитячої вечірки стануть в нагоді фарби для особи, за допомогою яких можна розмалювати обличчя гостей в яскравих персонажів. А різні набори для малювання кольоровим піском або блискітками і розмальовки - це чудова ідея розваг на дитячому Дні Народження, коли отримані картинки гості зможуть забрати з собою на згадку про веселе свято.\nЩе одним цікавим видом спільного творчість, може стати ліплення з кольорового пластиліну. Благо зараз він легко ліпиться, не має запаху або навіть буває з приємним ароматом і не токсичний. Для того щоб це заняття стало цікавішим, придумано чимало наборів, де з пластиліну необхідно створити певні фігури або як варіант приготувати «їжу». Дітям деколи хочеться порадувати батьків своїми кулінарними шедеврами, наприклад, приготувати як дорослі піцу або різні тістечка. Ну і що, що ні їстівне, зате весело, цікаво і навіть зі смачним запахом. Так за допомогою яскравого матеріалу, які легко змішується між собою, всією сім'єю можна зліпити морожені, тістечко, улюблені фрукти і інші смаколики.\nГоловне, що процес буде дуже схожий на справжній, так як для приготування, в наборах використовуються іграшкові ножі, стаканчики, формочки і інша посуд. А отримані твори мистецтва можуть стати прикрасою улюбленої полички або подарунком для близьких. Подібні майстер-класи юних кухарів також можна влаштовувати на дитячих святах, що буде дуже цікаво і цікаво.\nСписок ігор і развівашек для домашнього дозвілля можна продовжувати нескінченно, тому що вибір дуже великий. Тут варто виходити із загальних переваг і пристрастей. А що стане вашим улюбленим заняттям, вирішувати вам.


Сандра Нурмсалу — Вікіпедія\nСандра Нурмсалу (ест. Sandra Nurmsalu , народилася 6 грудня 1988 в Алавере, Естонія) — естонська співачка і скрипалька, солістка групи Urban Symphony, що представляла Естонію на конкурсі пісні Євробачення 2009. Сандра Нурмсалу виконала основну частину пісні Rändajad, що зайняла 6-е місце у фіналі Євробачення.\nСандра Нурмсалу в 2009 році\nАлавереd, Анія, Гар'юмаа, Естонська Республіка\nЗакінчила Талліннське музичне училище імені Георга Отса за класом поп- і джаз-співачки.\nДо участі в Євробаченні Сандра впродовж декількох років грала і співала в фолк-групах Pillipiigad (протягом 7 років) і Virre (протягом 3 років). В Естонії отримала широку популярність після участі в популярному естонському конкурсі молодих виконавців «Kaks takti ette», де вона посіла 4-е місце.\nВ 2009 Сандра також виступала в реаліті-шоу «Eesti otsib superstaari». Кожен учасник повинен був вибрати естонського виконавця, в дуеті з яким мав заспівати. Конкурсант Отт Лепланд, пізніше переможець конкурсу, вибрав Сандру для виконання «Rändajad».\nУ грудні 2013 року, вона була оголошена однією з 20 півфіналістів Eesti Laul 2014, з піснею «Kui tuuled pöörduvad». 21 лютого 2014, вона пройшла у фінал. Вона посіла п'яте місце у фіналі 1 березня 2014 року.\nНезаміжня. Має двох дочок від свого партнера Тармо Каска: Крістал Інгрід (26 липня 2010) та Флора Лі (31 серпня 2015).\nSel teel (kaastegev: Sinine)\nTähtede Laul" (2004 р. друге місце, 2005 р. перше місце, 2006 р. перше місце)\n2005 р. Участь у шоу «Kaks takti ette» (ввійшла до 45 найкращих)\n2007 р. Участь у шоу «Kaks takti ette» (4 місце)\n2008 р. Закінчила Талліннське музичне училище імені Георга Отса за класом поп-джаз співу.\n2009 р. Солістка гурту Urban Symphony, що представляла Естонію на конкурсі пісні Євробачення 2009 і зайняла 6-е місце у фіналі Євробачення.\nУчасть у Eesti Laul 2014 (вийшла у фінал конкурсу)\n↑ Detsembri sünnipäevad\n↑ Солистка Urban Symphony стала матерью\n↑ Sandra Nurmsalu: tahan lapsele kogu aeg olemas olla\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Сандра_Нурмсалу&oldid=22600560\nОстаннє редагування: 12 травня 2018, 20:06


Олександр Печенкін » Студентська Модель Конгресу 2018 » studcongress.org\nЖиви як подобаєтся.\nЯ навчаюся на Географічному факультеті КНУ ім. Т. Шевченка за програмою "Регіональний розвиток". Кому як не мені відомо про неспроможність сучасної української державної влади контролювати розвиток країни, через недосконалу систему влади в Україні. Я прагну це змінити, і маю певний досвід на основі якого можу в будь який момент приступити до активних дій для покращення життя в країні.\nВсім відомий той факт, що передусім держава представляє і захищає економічну і політичну еліту, оскільки вони підтримують один одного і таким чином будують уряд. Завдяки цьому явищу, олігархи мають прямий контроль над владою в Україні і користуються цим, відстоюючи власні інтереси, знищуючи вільний ринок через державну владу тим самим погіршуючи функціонування держави вцілому. Шкоду отримує також екологічний стан, через "своїх людей" у міністерствах. Зрозуміло що еліта має на меті власне збереження і збагачення, і життя простих людей відходить на задній план. Безпосередню участь у цьому беруть громадяни, оскільки з саме їх коштів функціонує держава. Таким чином, сплачуючи податки, громадяни відстоюють чужі їм інтереси.\nМоя політична програма спрямована на зниження податків, змінення системи формування уряду, економічну і політичну свободу кожному українцю, зменшення ролі держави в суспільстві, доступ міжнародних організацій для контролю над екологією, судовою системою,тощо. Також українській громадськості необхідна тотальна розбюракратизація усіх державних установ та закладів, більш ліберальна судова система, виключно контрактна армія, прозора влада.\nВтіливши в життя всі ці ідеї ми будемо мати змогу спостерігати за підвищенням рівня життя в країні. Наслідком цих реформ буде прозора влада, більше капіталу залишатимется простим людям, українські компанії отримають справжній вільний ринок, а економічна та екологічна ситуація в країні поліпшится. Коли політика та ринок стануть не суміжними речами, можливо, відкриються двері для вирішення ситуації на сході України.


Вікторія Ільченко: на чиї потреби підуть гроші від збільшених тарифів - Енергоринок - dt.ua\n18 січня, 12:00 Роздрукувати Випуск №1278, 18 січня-24 січня\nЗ 2020 року тарифи операторів систем розподілу (колишні обленерго) зросли в середньому удвічі. Наприклад, тариф "Вінницяобленерго" для першого класу збільшиться з 66,56 до 135,15 грн/МВт·год, а для другого — з 360,66 до 766,83 грн/МВт·год (усі тарифи наведено без ПДВ).\nЗа розподіл електроенергії мають платити всі українські споживачі, крім найбільших, що живляться від магістральних електромереж. Тому очікувано, що навіть при незмінній ціні виробництва електроенергії її кінцева ціна для споживача підвищиться приблизно на 25%.\nОднак, завдяки спеціальним зобов'язанням, які діють на ринку електроенергії України, подорожчання торкнеться лише однієї категорії — непобутових покупців, які віддають перевагу незалежним постачальникам за вільними цінами. Решта учасників захищені або міцними обіймами PSO (public service obligation), або вдалим розташуванням в енергосистемі.\nКого захистили від подорожчання\nВ Україні споживачів електроенергії розділено на дві майже рівні за обсягами споживання групи: покупці універсальної послуги за фіксованою ціною в регіонального постачальника та клієнти незалежних постачальників за вільними цінами.\nБільш як половину електроенергії в країні купують за вільними цінами, причому продавцями виступають як незалежні постачальники, так і афілійовані з обленерго постачальники універсальних послуг. Серед їхніх клієнтів — промисловість, сільське господарство, житлово-комунальні підприємства, бюджетні та муніципальні установи.\nЧверть цього ринку припадає на найбільших споживачів-металургів — ПАТ "АрселорМіттал Кривій Ріг", АТ "Нікопольський завод феросплавів", ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча", ПАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат". 2019 року вони сумарно спожили 14,365 млрд кВт·год, що є порівнянним за обсягом із річним споживанням Київської області з Києвом на додачу. Для них вартість електроенергії важлива як одна із найбільших статей собівартості продукції, у тому числі для конкуренції на експорті.\nОднак усі згадані заводи й ГЗК разом із двома сотнями таких самих щасливчиків приєднані безпосередньо до мереж "Укренерго" і за розподіл не платять. Їм важливий тільки тариф на передачу оператора енергосистеми НЕК "Укренерго", який нового року зріс лише на кілька гривень, до 155,40 грн/МВт∙год (без ПДВ). Виходить, найбільші споживачі електроенергії в Україні постраждають мінімально.\nЗахищено й покупців універсальної послуги — малих непобутових споживачів (потужність приєднання для комерційних споживачів — до 50 кВт, для бюджетників — до 150 кВт). Хоча розподіл електроенергії подорожчав у всіх областях, для них електроенергія навіть трохи подешевшала з 1 січня 2020 року.\nРіч у тім, що при розрахунках вартості універсальної послуги непобутових споживачів враховується середньозважена ціна електроенергії на ринку на добу наперед за попередній квартал. А в четвертому кварталі 2019 року ціна на електроенергію саме пішла донизу.\n"Малі непобутові споживачі фактично підпадають під ринок, і часто постачальники універсальних послуг, які на комерційній основі надають їм послуги, могли завищувати свою норму дохідності", — розповіла член Нацкомісії, яка здійснює держрегулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), Ольга Бабій.\nЗа її словами, комісія планує вдосконалити методику визначення вартості універсальної послуги та переглядати максимальну ціну щокварталу.\n"Нині ми розглядаємо механізм, щоб стосовно цих споживачів установити обмеження у верхній ціні для постачальників універсальних послуг, аби не допускати зростання цін для цих споживачів", — сказала О.Бабій.\nБезумовний захист населення від подорожчання електроенергії діє вже третій рік поспіль, — тарифів не підвищували з весни 2017-го. Хоча на крос-субсидування населення ще 2018 року витратили 45,3 мільярда гривень, ні регулятор, ні Міністерство енергетики та захисту довкілля не готові обговорювати це питання.\nФактично підвищення тарифів на розподіл оплатить бізнес, приєднаний до мереж обленерго. Це може бути пекарня, СТО або приватна лікарня з потужністю приєднання від 50 кВт. Може бути завод із виробництва "молочки" або елеватор. Може бути й метзавод, у якого велике споживання електроенергії, але з приєднанням пощастило не так сильно, як Нікопольському заводу феросплавів.\nІ коли бізнес закладе нові витрати в собівартість своєї продукції, зростання тарифів оплатимо ми — опосередковано, як привчилися від часів "Роттердама+".\nНа що підуть додаткові гроші?\nПідвищувати тариф обленерго та "Укренерго" довелося, тому що з нового року в них відібрали пільги.\n2019 року вони мали право через ДП "Гарантований покупець" купувати дешеву електроенергію для компенсації втрат в електромережах. Ця пільга, як і доступність універсальної послуги, забезпечуються за рахунок адміністративного здешевлення електроенергії державних НАЕК "Енергоатом" і ПрАТ "Укргідроенерго".\nДержкомпанії змушені продавати "Гарантованому покупцю" відповідно до 90 і 35% свого планового виробітку за цінами, установленими до запуску ринку електроенергії.\nУ свою чергу, "Гарантований покупець" перепродує необхідний ресурс постачальникам універсальних послуг за зниженими цінами, щоб постачальники могли укластися у фіксовані тарифи. Обленерго та "Укренерго" теж купували електроенергію на втрати за "доринковими" тарифами "Енергоатому" і "Укргідроенерго".\nРесурс, що залишився, "Гарантований покупець" має продавати на ринку на добу наперед і з прибутку компенсувати "зелений" тариф українським сонячним і вітроелектростанціям. Одними з основних вигодонабувачів "зеленого" тарифу, нагадаємо, є: холдинг Ріната Ахметова, китайська держкорпорація CNBM International, ВЕС шведсько-українського бізнесмена Карла Стурена, підприємства засновника американського інвестфонду VR Capital Group Річарда Дейтса і його партнера Макара Пасенюка, а також компанії народного депутата Максима Єфімова.\nЗа Законом "Про ринок електричної енергії", ще трохи для компенсації "зеленого" тарифу "Гарантованому покупцю" має перераховувати "Укренерго" зі свого тарифу на передачу. Але з 1 січня 2020 року електроенергію для втрат доводиться купувати на ринку на добу наперед приблизно втричі дорожче.\n"Коли ми кажемо про зміну вартості передачі та розподілу, то підстава лише одна — необхідність компенсації "зеленим" за тарифами", — визнає член НКРЕКП Ольга Бабій.\nВиявилося, що прибутку від продажу електроенергії АЕС і ГЕС не вистачає, щоб оплатити невпинне торжество "зеленої" генерації 2019 року. Тому Кабінет міністрів змінив постанову про PSO, аби хоча б тимчасово перекрити дефіцит "Гарантованого покупця", який у грудні 2019-го досягнув 1,4 мільярда гривень.\n"Ми підрахували, що "Гарантований покупець" за попереднім PSO не міг одержувати доходи, щоб виконувати зобов'язання перед "зеленими". Комісія зрозуміла, що всі свої втрати оператори систем розподілу мають купувати на ринку на добу наперед, щоб не було перекосів ринку", — розповіла О.Бабій.\nОднак, на думку старшого аналітика ІК Dragon Capital Дениса Сакви, зароблених грошей від продажу електроенергії для втрат через ринок на добу наперед не вистачить, щоб вирішити дорогу "зелену" проблему. Фактично бізнес оплачує перепочинок для уряду.\nУ профільному міністерстві це теж розуміють і пишуть законопроєкт для зниження "зеленого" тарифу, впровадження відповідальності за небаланси та переходу від "зелених" тарифів до аукціонів 2020 року. За словами міністра енергетики та захисту довкілля Олексія Оржеля, до кінця січня проєкт закону закінчать і подадуть до парламенту.\nSasha G 18 січня, 14:36 Не бізнес оплатить. Оплатять українці. Бізнес лиш підніме ціни. згоден 0 не згоден 0 Відповісти Цитувати ДякуємоПоскаржитись


Яценюк та Кириленко об’єдналися | NewsMarket - Новини України та світу\nЯценюк та Кириленко об’єдналися\nНовини України. 22 грудня. Політичні партії “Фронт Змін” та “За Україну!” уклали Угоду про спільну опозиційну діяльність.\nЯценюк і Кириленко домовилися про спільну опозиційну діяльність\nВід імені партій 22 грудня угоду підписали їх лідери Арсеній Яценюк і В’ячеслав Кириленко.\nНа брифінгу в парламенті Арсеній Яценюк зазначив, що опозиційні сили продовжують об’єднавчий процес.\n“Сьогодні ми прийняли дуже серйозне рішення з В’ячеславом Кириленком щодо об’єднання опозиційних сил і підписали угоду про спільну опозиційну діяльність. Завдання опозиції – перемогти в наступній парламентській кампанії, отримати у парламенті більшість, не підконтрольну президенту Януковичу, не дати президенту Януковичу можливості отримати свій уряд після парламентської кампанії 2012 року. Завдання опозиції – змінити країну. Якісно змінити життя українців”, – підкреслив він.\n“Ми переконані в тому, що опозиційні сили будуть об’єднані, ніякого розколу не буде і це буде спільна перемога опозиції і українського народу”, – зазначив лідер “Фронту Змін”.\nМетою спільної опозиційної діяльності, зазначається в угоді, є “максимальна консолідація зусиль для ефективної протидії українського суспільства режиму Януковича”.\nСторони вважають, що найактуальнішим завданням опозиції є перемога на парламентських виборах 2012 року.\n“Вирішення цього завдання сторони вбачають через об’єднання опозиційних політичних сил навколо найбільш потужних політичних партій”, – зазначається в документі.\nВ документі зазначається, що в рамках об’єднання зусиль та спільної діяльності партія “За Україну!”, зокрема, “відмовиться від висунення кандидатів в загальнодержавному багатомандатному окрузі на чергових виборах народних депутатів, що відбудуться восени 2012 року”.\n“Фронт Змін” підтримає погоджених кандидатів, запропонованих партією “За Україну!” на окремих одномандатних виборчих округах.\nЗа результатами виборів сторони сформують спільну депутатську фракцію “Фронт Змін” у Верховній Раді України.\n“Після завершення виборчої кампанії партія “За Україну!” об’єднується з партією “Фронт Змін” шляхом вступу членів партії до політичної партії “Фронт Змін”, – зазначається в угоді.\nПартії також домовилися узгоджувати інформаційну та пропагандистську політики в період виборчої кампанії, яка буде спрямована на підвищення результатів єдиного виборчого списку партії “Фронту Змін”.\n“Фронт Змін” та “За Україну!” домовилися проводити єдину агітаційну політику і спільно брати участь у всіх заходах, скерованих на досягнення максимального результату єдиного виборчого списку на виборах народних депутатів.\n“Сторони закликають інші опозиційні партії та окремих політиків також шукати шляхи для відмови від взаємопоборювання та об’єднувати зусилля на виборах задля перемоги над спільними ворогом – чинною владою”, – підкреслюється в документі.\nБельгію паралізувало у страйках проти пенсійної реформи\nНа Донеччині маршрутка врізалася в дерево – 16 постраждалих


Вища освіта у Johns Hopkins University - Study Plus\nВища освіта у Johns Hopkins University\nКомпанія STUDY PLUS пропонує освітні програми у приватному дослідницькому університеты, заснованному самим Джонсом Хопкінсом в місті Балтимор, штат Меріленд, США. Філії університету розташовані також в Нанкіні (Китай) і в Болоньї (Італія).\nУ 2013 році університет Джонса Хопкінса зайняв 17-е місце в Академічному рейтингу університетів світу 15-е місце в рейтингу THE, 11-е місце в рейтингу CSIS R & D найбільших підрядників військових замовлень (і 7-е місце в 2014 р), з ним пов'язана наукова і дослідницька діяльність 36 лауреатів Нобелівської премії, які працювали тут в різний час, університет Хопкінса один з найбільш цитованих в світі.\nБлизько 80 відсотків студентів Johns Hopkins University проводять незалежні дослідження, часто у співпраці з провідними вченими.\nКампуси університету Джона Хопкінса розташовані в мальовничих місцях, поруч з парками і зеленими зонами, деякі навчальні будівлі є пам'ятками архітектури. Часто навчальний простір стає майданчиком для зйомок фільмів. Наприклад, фільм «Соціальна мережа» (The Social Network) був знятий на кампусі Хоумвуд (Homewood campus).\nБібліотека Джорджа Пібоді (George Peabody Library), що відкрила свої двері ще в 1878 році, вважається однією з найкрасивіших і витончених бібліотек світу. Тут міститься безліч рідкісних книг XVIII-початку XX століть.\nЗаняття ведуться в невеликих групах по 15 осіб.\nДослідницька клініка Джонса Хопкінса вважається однією з кращих в світі. Тут проводяться біомедичні дослідження. У стінах лікарні зародилися такі спеціалізації, як нейрохірургія і кардіохірургія.\nЗа рівнем витрат на медичні та інженерні дослідження Університет Джонса Хопкінса займає перше місце в світі.\nУ США у JHU три кампуса: основний, Homewood Campus, розташований на півночі Балтімора, другий - на сході міста, ще один розташовується в діловому районі і один в окрузі Вашингтон.\nHomewood спроектований за традиційною схемою - з навчальними корпусами і гуртожитками з червоної цегли, оточеними парковою територією. Дістатися звідси до Балтімора або до узбережжя можна, крім іншого, на університетському автобусі-шатлі. Більшість бакалаврів першого року навчання потрапляють саме сюди. На території кампусу Homewood розміщені Krieger School of Arts and Sciences, Whiting School of Engineering, School of Education і Carey Business School. Другий кампус, на Сході Балтімора, поруч з госпіталем Johns Hopkins, відведений відділенням, пов'язаних з медициною і охороною здоров'я. Найстарша в США консерваторія Peabody School of Music розташована в центрі міста. В окрузі Вашингтон знаходиться Paul H. Nitze School of Advanced International Studies.\nНайбільшою популярністю, проте, користується Shriver Hall, побудований в 1939 році. Гроші на будівництво в своєму заповіті залишив університету його випускник, юрист Альфред Дженкінс Шрівер. Дарувальник побажав, щоб стіни будівлі були розписані зображеннями випуску 1891 року, в якому був і сам Шрівер. У числі іншого в розпису повинні були бути присутніми відділення філософії та медицини, перша порада піклувальників університету і госпіталю Джонса Хопкінса, кліпери Балтімора, десять місцевих меценатів, і «десять найвідоміших красунь Балтімора», імена яких в заповіті Шривер обговорив окремо. Представникам університету довелося прийняти всі умови, включаючи останню, оскільки інакше університет грошей позбавлявся.\nІншу будівлю, Remsen Hall, названо в честь другого президента університету, хіміка Айри Ремсі. Його прах, власне, як і раніше знаходиться в стінах будівлі, прихований за пам'ятною плитою. Ремсен був одним із співавторів відкриття сахарину, а під час перебування на посаді президента заснував тут інженерний факультет.\nНайстаршою діючою навчальною будівлею є Gilman Hall. Центральну його частину займає цілодобовий читальний зал - The Hutzler Reading Room - обладнаний кава-машинами. Крім чисто функціональних зручностей, зал славен унікальними старовинними вітражами на вікнах. У 2006 році Gilman Hall було закрито на реконструкцію і знову відкрився в 2010. Реконструкція обійшлася в 73 мільйони доларів США, але в результаті внутрішній простір було повністю переосмислено без шкоди для історичної цінності будівлі: всередині з'явився великий атріум з природним освітленням, а в інтер'єр додали конструкцій з нержавіючої сталі.\nВсім студентам, які потребують фінансової допомоги, надається грошова стипендія (financial aid), яка розраховується індивідуально на основі представлених документів.\nВ Університеті Джонса Хопкінса реалізується стипендіальна програма Вудро Вільсона - Woodrow Wilson National Fellowship: стипендія може становити до 10 тисяч доларів США в рік. Вона надається за дослідження і проекти.\nСтипендії для іноземних студентів Джона Хопкінса - Johns Hopkins International Student Scholarships видаються за високі академічні досягнення, також враховується потреба студента в фінансових коштах.\nСтипендії Ходстон Траст - The Hodson Trust Scholarship присуджуються на основі наукових і особистих досягнень. Розмір стипендії становить до 23 тисяч доларів на рік. При високих академічних показниках стипендія подовжується на всі 4 роки навчання на бакалавраті.\nСтипендіальна програма Чарльза Вестгейта в галузі інженерії - Charles R. Westgate Scholarship in Engineering видається за академічні та особисті досягнення, студент повинен проявити інтерес до інженерії та досліджень.\nСтудентам надається на вибір дві опції: зняти кімнату в гуртожитку на території університету або скористатися університетської базою даних, щоб знайти собі власну квартиру в прилеглих районах. Але за правилами університету перші два роки бакалаври зобов'язані жити або в гуртожитку, або вдома, з батьком або опікуном. Магістри скористатися гуртожитками не можуть.\nВсього є дев'ять гуртожитків, розташованих як на території кампуса (наприклад, Homewood House), так і в окрузі. Багато з них - будівлі старої споруди. Остаточне рішення щодо розподілу кімнат виносить університетський Housing Office, але якщо пощастить, можна потрапити, наприклад, в Wolman Hall, раніше відомий як Cambridge Arms Apartments - свого часу тут жив Френсіс Скотт Фіцджеральд з дружиною Зельдою.\nВсі абітурієнти, для яких англійська не є рідною, незалежно від громадянства, в обов'язковому порядку повинні здати мовний тест TOEFL. Здавати тест необов'язково тільки для тих, хто в секції Critical Reasoning іспиту SAT набирає 670 балів або більше. Очікувані результати мовних тестів: 7 балів для IELTS і 600 для TOEFL.\nТакож будуть потрібні характеристики і оцінки з навчального закладу, що підтверджують підготовку, відповідну 9, 10 і 11 класам в американській системі, завірені спеціальним агентством, і будь-які дипломи або сертифікати, що підтверджують професійні, академічні та особисті успіхи абітурієнта.\nОбов'язковою умовою є тести SAT Reasoning (університет рекомендує подавати результати із трьох предметів) або ACT з опцією Writing, а також два есе на загальні теми - питання до них будуть в анкеті на вступ.,


Ігра Фрайдей Найт Фанкині Велике зусилля онлайн. Грати безкоштовно\nІгра Фрайдей Найт Фанкині Велике зусилля онлайн\nФрайдей Найт Фанкині проти Великого Брата\nФрайдей Найт Фанкині Хенк прибрав Тріки\nФрайдей Найт Фанкині Тиждень побачень Керол і Вітт\nUgh High Effort\nКілька персонажів з п'ятничних вечорів Фанкині є постійними і час від часу знову з'являються на сцені, коли немає нового опонента у бойфренда або з'являється новий трек. У грі Ugh High Effort ви знову зустрінетеся з танкістами. Це герой в своєму арсеналі має три треки і одні з них - це Ugh, він заспіває зараз. Насправді Танкіст - це Джон Капітан, який має звання капрала. У нього на руках є відповідні нашивки. Він водій танка і був головним героєм в декількох серіях Танкмена. Це серйозний суперник бойфренду, у нього вже є досвід музичних поєдинків, а пісня, яку він виконуватиме, вельми популярна в Ютубі. Допоможіть Хлопцеві в грі Ugh High Effort перемогти.


Проведення дня відкритих дверей з Грайликами | КУ Сумський НВК 9 Веснянка\nHome /Про нас/Проведення дня відкритих дверей з Грайликами\n13 квітня 2016 р. відбувся день відкритих дверей у групі раннього віку «Грайлики». Для наших діток він був насичений пригодами.\nСпочатку малята помандрували до поросяток Нюші та Наф-Наф в гості з якими виконували безліч завдань серед яких: дослідницька робота з водою, де діти закріпили її властивості; грали з кульками та грали в гру «Знайди хатинку»;малюки допомагали Нюші розпізнавати форму (квадрат, круг,трикутник) та грали з нею у «Веселі фігури» , а на підсумок діти пригостили свинок бурячком та морквинкою.\nНаступна пригода, яка чекала нас — це був майстер-клас з танців,який мав назву «Танцюй разом з нами». Дякуємо матусі Пилипенко Юлії Олександрівні за такі чудові поради. Діти із задоволенням повторювали рухи під музику, вклали свої сили, щоб у них все вийшло і мали щасливі посмішки від танцю. Молодці Грайлики!\nДалі Грайликів чекала зустріч з їжачком, для якого ми пекли оладки, грали в ігри. За наше гарне виконня всіх завдань, їжачок приготував для малят сюрпиз – музичні інструменти,на яких ми заграли. А потім ми заспівли колискову для їжачка. Дякуємо Ширяєвій Я.М. за таке цікаве заняття!\nДля наших батьків ми стрворили кошик з буклетами. В буклетах ми висвітлили, ті питання, які найцікавлять наших батьків: «Адаптація дитини до садочка», «Здоровий спосіб життя», «Казкотерапія в розвитку мовленнєвої діяльності дітей дошкільного віку», «Ігри перед сном з дитиною», «Як розвивати музичні здібності малюка», «Що повинна знати та вміти дитина 3 – х років на кінець навчального року».


Играть онлайн в Галактика бесплатно\nВы сейчас играете в » Галактика ВЫКЛ.СВЕТ\n«Галактика» — це гра про танків, тільки танків з майбутнього. У ній вам потрібно буде занурюватися в цікаві дуелі з вашими ворогами. Гра чимось нагадує старих добрих черевиків: у ній вам потрібно буде покроково стріляти один в одного, намагаючись знищити вашого супротивника раніше, ніж це вийде зробити йому. Управляти вам потрібно буде за допомогою WASD, а за допомогою стрілочок наводити своє знаряддя. Натискаючи на клавішу «пробіл» ви будете стріляти. Таким чином вам і потрібно буде вигравати.