Український гречаний мед визнали найкращим у світі\n28 Вересня 2009 17:26\nНа 41-му Міжнародному конгресі Всесвітньої федерації бджільницьких асоціацій «Апімондія», який проходив 15-20 вересня у Монпельє (Франція), Україна завоювала право через чотири роки прийняти цей всесвітній форум у Києві, – про це повідомляють «Волинські Новини».\nПро це повідомила сьогодні на прес-конференції в УНІАН президент організаційного комітету, голова правління ВГО «Братство бджолярів України» Тетяна Васильківська.\nВона повідомила, що під час голосування Україна отримала 93 голоси з 165 можливих. При цьому суперниками Києва були Стамбул (Туреччина), Софія (Болгарія), Будапешт (Угорщина), Гранада (Італія) і Верона (Італія).\nЗа словами Тетяни Васильківської, 43-й конгрес, який Київ прийматиме після Євро-2012, може стати найбільшим галузевим конгресом в історії України. Очікується, що на цей захід приїде близько 12 тисяч гостей.\nКоординатор із комунікацій організаційного комітету Юрій Рифяк зазначив, що отримання права на проведення конгресу стане імпульсом для залучення інвесторів у галузь бджільництва. За його словами, для проведення конгресу знадобиться 3-4 млн. євро й організатори планують залучити необхідні кошти від внутрішніх та іноземних інвесторів. При цьому він додав, що конгрес – прибутковий захід.\nКрім того, Тетяна Васильківська повідомила, що на нинішньому конгресі український гречаний мед отримав офіційний титул кращого меду в світі.\n«Апімондія» – Всесвітня федерація бджільницьких асоціацій, що об`єднує фахівців, учених, підприємців і громадських діячів.


51 природний чудес настільки дивовижний, що важко повірити, що вони існують - Цікаво\nСвіт - це неймовірне місце, але іноді я опинюсь десь і насправді треба зайняти секунду і запитати: "Дійсно? Це існує? "\nЦе траплялося зі мною щонайменше чотири рази: у Чападі Діамантіні (№45), коли я заліз через печеру, а потім із рота вискочив банджі; спостерігати за Північним сяйвом з холодних причалів поблизу Кефлавік, Ісландія (№17); побачити сонце, що сходить над Великим Каньйоном (№19); і на Великій призматичній весні в Єллоустоун (№2).\nРешту з них я лише різновид переконані в їх існуванні. Тож я буду вважати наступні малюнки науковим контрольним списком: мені просто доведеться завітати до кожного, щоб довести, що вони справжні. Не соромтеся робити те ж саме.\nКришталева печера, Ісландія\nКристалічна печера Скафтафелла утворюється там, де крижана шапка Ватнайокула зустрічається з ісландським узбережжям.\nВелика призматична весна, Йеллоустоун, Вайомінг\nЦе найбільша гаряча джерела в США. Кольори Великої призматичної весни Єллоустоуна спричинені бактеріями та мікробами, що ростуть біля краю води.\nЦі гіпсові кристали в шахті Naica утворювались понад 500 000 років у підземних гарячих джерелах. На жаль, печери закриті для публіки (оскільки вони супертоксичні та небезпечні).\nТакож відомий як скеля Айєра, Улуру - це скеля з пісковиків, яка є однією з найбільш впізнаваних пам'яток Австралії.\nТече лава, Великий острів, Гаваї\nВесь Гаваї утворений вулканами, але на Великому острові досі є три діючі вулкани, а це означає, що суша все ще зростає.\nВулкан Аогасіма, Японія\nАогасіма - вулкан приблизно в 220 милях на південь від Токіо. Хоча він не вибухнув більше 200 років, він все ще вважається активним.\nСалар де Уюні - найбільша у світі соляна квартира, а також є одним з найбільш відвідуваних туристичних місць Болівії.\nХвиля - це структура пісковика на кордоні Арізони та штату Юта. Доступ обмежений дозвільною системою.\nГора Рорайма, Південна Америка\nПриголомшлива гора Рорайма лежить на кордоні трьох країн: Бразилії, Гайани та Венесуели.\nКаньо Кристалес, Колумбія\nКаньйо Кристалес відомий як одна з найбарвніших річок у світі. Кольори викликані невеликими рослинами в річці.\nГігантська козуна, Північна Ірландія\nЦі базальтові колони на узбережжі Північної Ірландії були утворені лавою протягом епохи палеоцену.\nПечера Світячого черв'яка, Нова Зеландія\nЧерв'яки-світіння (власне комахи) - біолюмінесцентні тварини, поширені в Новій Зеландії та Австралії. Ряд печер відзначається їх наявністю.\nБухта Ха Лонг, В'єтнам\nЕфірна затока Ха Лонг у Північному В'єтнамі має понад 1600 монолітних вапнякових островів.\nВодоспад Ігуасу, Бразилія та Аргентина\nВодоспад Ігуасу, що сидить на кордоні Аргентини та Бразилії, був названий одним із Нових семи чудес природи.\nНаціональний парк Арх, штат Юта\nЦе знаменита «Ніжна арка» в Національному парку Арх. У парку є ще десятки склепінь та інших унікальних геологічних утворень.\nAurora borealis, або Північне сяйво, є результатом зіткнення заряджених частинок з нашою атмосферою. Вони найбільш помітні на високих північних широтах.\nКрижаний каньйон, Гренландія\nНещодавно вчені виявили "новий грандіозний каньйон" під льодом Гренландії.\nГранд-Каньйон, штат Арізона\nНеймовірний Гранд-Каньйон утворився протягом 2 мільярдів років ерозією, спричиненою річкою Колорадо.\nРельєфи Дансії відносно поширені на півдні Китаю і є результатом ерозії пісковика.\nКрижані печери Менденхолл, Аляска\nЦі крижані печери лежать під льодовиком Менденхолл поблизу Джуно, штат Аляска.\nПамуккале - турецькі гарячі джерела з природними терасами, утвореними мінералами, осадженими водою.\nВодоспад Шифен, Тайвань\nВодоспад Шифен на річці Кеелунг - це найбільший водоспад Тайваню.\nЗелений міст Уельсу\nЗелений міст - це природна арка, що лежить на узбережжі Пемброкшира на південному заході Уельсу. (Через)\nКаріон Арізони в Арізоні утворюється ерозією пісковика, спричиненого спалахами. Це найпопулярніший каньйон для ігор на Південному Заході.\nРок-вершини, Національний парк Гунунг Мулу, Малайзія\nУ національному парку Гунунг Мулу, малайзійський Борнео, ці скельні вершини оточені тропічним лісом.\nБлакитний грот, Мальта\nМальтійський «блакитний грот», серія морських печер, є улюбленим серед туристів, сноркелерів та стрибаючих скель.\nНаціональний парк Торрес-дель-Пайне в чилійській Патагонії найвідоміший за цими трьома вежами, які також називаються Голками Клеопатри.\nМоеракі Валуни, Нова Зеландія\nЦі кулясті валуни, знайдені на узбережжі Південного острова Отаго, в основному цементують грязь і мул, піддаються ерозії.\nПечера з тростиною флейти, Китай\nКитайська печера Рій Флейта - відома туристична пам'ятка в Гуйліні. Дивна забарвлення виходить від рукотворних вогнів.\nКратер Халеакала, Гаваї\nХалеакала - дрімаючий вулкан на східній стороні Мауї.\nВодоспад Рейн, Швейцарія\nВодоспад Рейн, поблизу Шаффхаузена в Швейцарії, - це найбільший рівнинний водоспад у Європі.\nПадіння хвоща хвоща, Національний парк Йосеміті, Каліфорнія\nПадіння хвощів - сезонний водоспад, який трапляється на східній частині скельного утворення, відомий як Ель-Капітан. Його можна побачити взимку і ранньою весною. Якщо в лютому такі умови якраз підходять, вода ловить світло заходячого сонця і перетворює вогненно-помаранчевий колір.\nЦей гай дерев Баобаба лежить трохи поза містом Морондава на Мадагаскарі.\nТунель світла, Арізона\nТунель світла є частиною Каньйону Антилопи, зображеного раніше.\nЧортова вежа, Вайомінг\nЧортова вежа на північному сході Вайомінгу лежить на Чорних пагорбах. Це, мабуть, найвідоміша роль, яку він грав Закрити зустрічі третього роду.\nРічка Ельба, Чехія\nЕльба, що пролягала через Чехію та Німеччину, була заявлена Радянським Союзом як місце, де розсипали прах Гітлера.\nГори Тяньцзі, Китай\nЦі вежі в китайській провінції Хунань утворені з кварцитових пісковикових стовпів.\nОзеро Байкал - це рифтове озеро в Сибіру, яке є найглибшим, найоб'ємнішим прісноводним озером у світі. Він містить близько 20% свіжої замороженої прісної води у світі.\nHalf Dome, Національний парк Йосеміті, Каліфорнія\nHalf Dome - одна з найвідоміших пам'яток національного парку Йосеміті.\nСоборна бухта, Нова Зеландія\nСоборна бухта є частиною морського заповідника Те-Вангануї-А-Хей на півострові Коромандель у Новій Зеландії. Скеля, яку ви бачите тут, відома як Te Hoho Rock.\nПустеля Сахара - найгарячіша та третя за величиною пустеля, і вона складає величезну частину території Північної Африки.\nЛьодовик Періто Морено, Аргентина\nЛьодовик Періто Морено, в штаті Патагонія, - відома визначна пам'ятка. Багато туристів ходять походом по льоду або відвідують, щоб спостерігати за отеленням льодовика.\nРічка Лі, Китай\nРічка Лі пролягає від Гуйліня до Яньшуо і славиться своїми приголомшливими видами карсту.\nЗачарований Ну, Чапада Діамантіна, Бразилія\nChapada Diamantina - національний парк, який сидить на плато в Баїї, Бразилія.\nОзеро Лава-Нірагонго, Демократична Республіка Конго\nВулкан Нірагонго знаходиться в горах Вірунга Демократичної Республіки Конго. Кратер, який містив це озеро лави, розбив у 1977 році, знищивши озеро та вбивши 70 людей.\nРаджа Ампат - це новий Гвінейський архіпелаг з понад 1500 островів.\nFly Geyser, штат Невада\nФайловий гейзер насправді був техногенним: коли переселенці пробурили свердловину, вони її не зафіксували правильно, і цей гейзер сформувався з часом.\nХвіцеркур - назва цієї 15-метрової базальтової морської стійки біля берегів півострова Ватнснес в Ісландії.\nКаньйон Брайс, штат Юта\nКаньйон Брайс - насправді не каньйон, а колекція амфітеатрів. Розглянуті тут геологічні структури відомі як худу.\nВеликі Тетони (франц. "Великі груди", бо, чому б і ні?) - це три найбільші вершини хребта Тетонів, на південь від Єллоустоун.\nПодивіться відео: КОРОНАВІРУС. ЦІКАВІ ФАКТИ.\nCopyright © jorgemolder.com | 51 природний чудес настільки дивовижний, що важко повірити, що вони існують...


Главная страницаНовиниГолова Каховської РДА про ситуацію з головним лікарем та госпітальний округ\nГолова Каховської РДА Валерій Салтиков прокоментував у Фейсбук ситуацію щодо можливості звільнення головного лікарня центральної районної лікарні та створення госпітального округу, передає ПІК.\nЗа його словами, ці питання розглядалися під час зустрічі з народним депутатом України Сергієм Хланем, головою ОДА Андрієм Гордєєвим та керівником департаменту охорони здоров’я ОДА Віктором Короленко.\nЧитайте також: Головного лікаря Каховської ЦРЛ готові звільнити\n«Питання два - госпітальний округ і головний лікар ЦРЛ Каховки Олександр Віттіх. З другим питанням начебто ситуація роз'яснюється. Віктор Короленко пообіцяв підтримати рішення депутатів щодо звільнення головного лікаря ЦРЛ Олександра Віттіха. Тепер справа лише за районною радою.\nЩодо першого питання, тут складніше. По-перше, є конкуренція з Новою Каховкою, яка теж хоче стати центром госпітального округу. По-друге, Новокаховська міська рада вкладає кошти в лікарню, аби зробити з неї той самий центр округу. Більше грошей - більше обладнання - більше шансів. Ну і звісно краще якість лікування.На жаль, Каховська міська рада не розуміє цей взаємозв’язок і відмовляється вкладати кошти в лікарню, яка обслуговує 38 тисяч каховчан. А ось цього я не розумію…», - написав Салтиков.


На Львівщині цієї доби пожежі сухостою довелось чотири рази гасити рятувальникам – Львівська мануфактура новин\nНа Львівщині цієї доби пожежі сухостою довелось чотири рази гасити рятувальникам\nНа Львівщині за добу рятувальники ліквідували 4 пожежі в екосистемах. В результаті цих пожеж вогонь знищив понад 2 га сухої трави та чагарнику.\nЯк інформують у Головному управлінні ДСНС у Львівській області пожежі сухостою зафіксували поблизу смт. Олесько Золочівського району, поблизу села Новий Став Львівського району, в селі Руданці Львівського району та в місті Новояворівськ Яворівського району.\n«У такий складний час, в умовах воєнного стану свідомо нищити Україну, свою землю спалюючи суху траву – це злочин!» – наголошують рятувальники.\nВажливо й те, що вогнеборці, які виїжджають на такі виклики, можуть просто не встигнути туди, де справді буде потрібна термінова допомога.\nНагадаємо, що підпал сухої трави карається законом у вигляді штрафу:\nдля громадян від 3 060 грн до 6 120 грн;\nдля посадових осіб 15 300 грн до 21 420 грн.


Стан та просування рівних можливостей для жінок та чоловіків у культурних та креативних індустріях | British Council Україна\nКоманда проекту працювала над дослідження впродовж січня – березня 2018 року, залучивши майже 200 представників сектору культури та креативних індустрій у чотирьох країнах. Загалом було проведено 40 інтерв’ю та 17 фокус-груп.Зустрічі у Азербайджані, Вірменії, Грузії та Україні часто слугували безпечним простором для висловлення роздумів і спостережень креативних професіоналів про ґендерні питання. Для багатьох із них це стало першим досвідом відкритого діалогу про рівність, дискримінацію та повагу людської гідності у цій сфері. Сподіваємось, що результати цього дослідження будуть почуті професіоналами у галузі культурних і креативних індустрій та слугуватимуть точкою відліку для ширших обговорень щодо самого сектору.\n«Відповідаючи на ці питання [про ґендерні ролі], ми відчуваємо, ніби ходимо по мінному полю. Це така актуальна тема, хочеться бути прогресивним, але маєш у собі певні закладені уявлення» – чоловік, кіноіндустрія, Україна\n«Багато креативщиків [людей, чиї обов’язки включають творчу роботу] відчувають невідповідність між тим, що вони вважають правильним, і що вони повинні робити, зважаючи дані [маркетингових] досліджень і профілі споживачів. Протягом останніх двох років мене двічі звинувачували у створенні сексистської реклами. Я розумію, що ми справді це робимо, але […] важливо розуміти, що реклама реагує на тренди, а не встановлює їх. Мистецтво встановлює тренди, кіно встановлює тренди, журналістика встановлює тренди і суспільство встановлює тренди» – жінка, реклама, Україна\n«Гадаю, що це вина суспільства. Ми змушуємо їх бути гарними, нав’язуємо конкретні догми стандартів краси. Хоча я вважаю себе людиною широких поглядів, часом ловлю себе на тому, як на мене впливають стандарти краси. Ми сприймаємо жінок як об’єкти, а не як людей» – чоловік, відео-арт, Грузія\nОзнайомитись із результатами дослідження:\nСтан та просування рівних можливостей для жінок та чоловіків у культурних та креативних індустрія (Adobe PDF 2MB)\nРезюме дослідження (Adobe PDF 259KB)


Поверхневий натяг розчинів оцтової кислоти — allRefs.net\nПоверхневий натяг розчинів оцтової кислоти - раздел Химия, Фізична та колоїдна хімія № П/п Концентрація Пар С, Моль/л ...\n2. Ізотерму адсорбції Гіббса за ізотермою поверхневого натягу розраховують та будують на підставі таких міркувань. Зв’язок між гіббсівською адсорбцією, концентрацію ПАР та зміною поверхневого натягу з концентрацією встановлюється рівнянням Гіббса\nКожній концентрації С на кривій ізотерми поверхневого натягу (рис. 7.4) відповідає своє значення похідної , що входить у рівняння Гіббса і використовується для розрахунку адсорбції Г. За методом графічного розв’язування ізотерми поверхневого натягу до цієї кривої в п’яти точках, що відповідають п’яти концентраціям робочих розчинів ПАР у воді, проводять дотичні та горизонтальні лінії до перетину з віссю ординат (рис. 7.4). Довжина відрізка BD у трикутнику ABD дорівнює довжині відрізка ОМ і відповідає концентрації розчину оцтової кислоти 0,250 моль/л. Позначивши відрізок АВ літерою z, наводимо його в одиницях поверхневого натягу та одержуємо:\n3. Після підстановки z у рівняння Гіббса (7.9) отримуємо рівняння для розрахунку значень адсорбції (Г) ПАР у поверхневому моношарі на межі поділу розчин – повітря:\nРис. 7.4. Ізотерма поверхневого натягу розчинів оцтової кислоти у воді та її графічне опрацювання\nОтже, кожному значенню концентрації на ізотермі поверхневого натягу відповідає свій відрізок Z і відповідно своє значення Г. Ці значення заносять до табл. 7.3.\nРозрахунок значень адсорбції Гіббса (R=8,314 Дж/(моль×К))\n№ пор. Концентрація ПАР С, моль/л Відрізок Z·103, Дж/м2 Адсорбція Г, моль/м2\n4. Побудову ізотерми адсорбції Гіббса проводять у координатах (Г, моль/м2) =f(С, моль/л).\n5. Для розрахунку ємності моношару , моль/м2, користуються рівнянням Ленгмюра, приведеного до рівняння прямої (7.13).\n6. Будують графік у координатах (рис. 7.3) і визначають значення граничної адсорбції як котангенс кута нахилу прямої: , моль/м2.\n7. Розраховують довжину молекули ПАР та її "посадкову площу" за рівняннями (7.10) та (7.11).\n1. Наведіть визначення поверхневого натягу. Фізичний зміст сили поверхневого натягу та одиниці вимірювання.\n2. Поверхневий натяг чистих рідин. Як залежить поверхневий натяг від температури?\n3. Чим пояснюється сферична форма крапель рідини?\n4. Методи вимірювання поверхневого натягу.\n5. Дати визначення поняттям “адсорбція” та “поверхнево-активна речовина”.\n6. Наведіть та проаналізуйте основне рівняння ізотерми адсорбції Гіббса.\n7. Що таке поверхнева активність і як її визначити?\n8. Поясніть метод побудови ізотерми адсорбції Гіббса за ізотермою поверхневого натягу.\n9. Поняття про ПАР: приклади; будова молекули ПАР.\n10. Дайте характеристику поверхнево-активним і поверхнево-інактивним речовинам.\n11. Сформулюйте та поясніть правило Дюкло–Траубе.\n12. Рівняння Ленгмюра. Як графічно визначити сталі рівняння Ленгмюра?\n13. Наведіть розрахунок граничної адсорбції.\n14. Наведіть розрахунок довжини молекули ПАР та площі, що її займає ця молекула на поверхні поділу фаз.\nЕсли Вам нужно дополнительный материал на эту тему, или Вы не нашли то, что искали, рекомендуем воспользоваться поиском по нашей базе работ: Поверхневий натяг розчинів оцтової кислоти


Авто на «єврономерах» можуть заборонити: новий законопроект уже в Раді - адвокат / Новини / Finance.ua\n18.01.2018, 14:00 - 5494 0\nКомітет Верховної Ради з питань податкової та митної розробив законопроект, згідно з яким нерезидентам України буде заборонено передавати право управління автомобілем стороннім особам. Про це повідомив адвокат Богдан Хмельницький на своїй сторінці в ФБ.\n«Ситуація з цими єврономерами непроста. Звичайно, з одного боку, в країну завозиться всяке сміття з європейських звалищ. З іншого боку люди врешті отримали можливість купувати дешеві машини, які не починають розвалюватися відразу після купівлі. З третього боку – величезна кількість ДТП за участю машин на «єврономерах», іноді з найтяжчими наслідками, після яких господарі подібних машин кидають їх і знайти винуватця аварії неможливо», – пише він.\nЧитайте також: Євро-5 і «єврономери»: що пропонують депутати\nГлава податкового комітету Верховної Ради Ніна Южаніна повідомляла, що народні депутати запропонували активістам вирішити проблему автомобілів з іноземною реєстрацією за прикладом Молдови.\nВласники «єврономерів» тільки за рік поповнили бюджет країни на 40 мільйонів.\nРаніше повідомлялося, що шахраї знімають єврономери по всьому Києву.\nУ продажу з'явився прародич Maserati Quattroporte 50 хв. тому 22


Шкільна освіта ціною здоров’я?! - 8 Січня 2015 - ФОРУМ ДИРЕКТОРІВ ШКІЛ УКРАЇНИ\nНеділя, 05.04.2020, 19:27\nГоловна » 2015 » Січень » 8 » Шкільна освіта ціною здоров’я?!\nокремим чинником вимушений виділити переважно несприятливе екологічне оточення, в якому зростають діти. По-перше, це наслідки Чорнобильської катастрофи 1986р., що вплинули на їх здоров’я через батьків або безпосередньо (питна вода, їжа, повітря, радіаційний фон). По-друге, в окремих місцевостях (наприклад, Кривий Ріг Дніпропетровської області) рівень промислового екологічного забруднення зашкалює багато років. По-третє, сумнівна якість питної води, яка поступає з кранів водопроводів і, можливо, окремих колонок, колодязів та бюветів.\nДалі, продукти харчування, що продаються. Будемо відверті, ми не знаємо, в якій мірі шкідливий кожен з цих продуктів, містячи наслідки сучасної хімічної промисловості: нітрати, консерванти, підсилювачі смаку тощо. Окремо – генно-модифіковані продукти.\nТакож повітря, яке у містах або біля автомобільних трас інших населених пунктів насичено вихлопами СО від автомобілів;\nсумно, але наступним чинником вимушений визначити низький професіоналізм дитячих лікарів та взагалі втрачене з часів розпаду Радянського Союзу патронажне спостереження за дитиною від її народження, з одного боку, та недолугі спроби введення сімейних лікарів, з іншого.\nЗнайти лікаря, що своєчасно поставить правильний діагноз – проблема; призначити правильне лікування ( а не насичувати організм дитини продуктами нафтохімічної промисловості з численних аптек) – проблема.\nВзагалі, маємо на даний час не систему охорони здоров’я, а так звану «експериментальну медицину»: над кожним хворим лікарі експериментують, випробовуючи ліки, які можливо, заблокують прояви хвороби. В результаті ці прояви, нібито, зникають, а причини хвороби залишаються. Тому не дивно, що в цьому медичному безладі майже «месією» видається харківський дитячий лікар Є. Комаровський.\nокремим чинником варто визначити прогресуючу гіподинамію значної частини дітей, особливо шкільного віку і особливо у містах. Все частіше вдома замість рухливих ігор – телевізор, музичний центр, комп’ютер, мобільний гаджет;\nнегативний вплив на організм дитини електромагнітного випромінювання від різноманітних пристроїв сучасної радіоелектроніки, якими буквально насичений простір кожної квартири, кожного міста – мобільні пристрої, комп’ютери, телевізори, СВЧ-пічки, з одного боку, та потужні ретранслятори зв’язку, високовольтні лінії електропередачі, з іншого.\nУ результаті взаємодії вищезазначених факторів школа отримує більше половини дітей з різноманітними патологіями вже з шести-семирічного віку. На жаль, значна частина несприятливих факторів знаходиться за межами шкільного впливу. Маю великі сумніви у тому, що шкільне середовище може поліпшити ту чи іншу складову фізичного здоров’я своїх учнів. Але впевнений, що принаймні не погіршити їх здоров’я під час перебування у школі вона зобов’язана.\nНадалі пропоную зафіксувати найбільш вразливі шкільні ситуації (з позицій здоров’я школярів) та визначити відповідні здоров’язберігаючі технології навчання.\nЯк у школі зберігати здоров’я учнів\nСпочатку про певні стандартні речі.\n1. Висота парт та стільців відповідно до зросту дітей зменшує ризики таких викривлень хребта як кіфоз та лордоз, а ризик виникнення сколіозу мінімізується правильною осанкою сидіння за партою, за чим повинен слідкувати вчитель. Дуже бажано забезпечити виконання домашніх завдань у школі, щоб учень щоденно не тягав (як правило, на одному і тому ж плечі) важкі книжки з дому та додому, а вони зберігалися у школі на індивідуальній полиці у шафі.\nПарти та стільці повинні бути одномісні з регулюванням по висоті; а оскільки діти ростуть не рівномірно, регулювати їх висоту потрібно не тільки з 1 вересня, а протягом навчального року.\nОкрема проблема – висота парт та стільців у предметних кабінетах, яку доводиться виставляти під зріст старших учнів.\n2. Освітлення класів та предметних кабінетів для збереження зору повинно бути максимально природним (через вікна). Відповідно для цього сонячне світло не повинно закриватись кронами дерев та навколишніми будинками, вікна повинні бути чистими, штори та жалюзі – регулювати світлові потоки у яскраво сонячні дні.\nШтучне освітлення, у свою чергу, має забезпечувати не тільки нормальну письмову роботу учнів на їх партах, але і ефективну підсвітку шкільної дошки. Крім того, якість ламп та світильників повинна мінімізувати мигтіння та дзижчання (вплив на зір, слух та нервову систему).\n3. Температура повітря у приміщеннях повинна бути в діапазоні комфорту (180-220), кисневий режим забезпечуватися провітрюванням. У теплу пору навчального року (травень та вересень) таку температуру вдається забезпечувати досить просто, в тому числі, правильною конструкцією будинку школи.\nЗначно складніше у прохолодні або зимові періоди року, коли приміщення потребують як опалення, так і провітрювання. Зрозуміло, що при перепадах зовнішньої температури потрібно регулювати і подачу тепла до приміщень. Крім того, шкільні педагоги в контакті з батьками зобов’язані забезпечити відповідний сезону та умовам опалення стиль одягу учнів.\nОкреме питання – кількість учнів в класі. На жаль, в окремих школах спальних районів великих міст число дітей, навіть у початкових класах – до 40, створює несприятливі температурно-кисневі умови життєдіяльності учнів.\n4. Учні занадто багато часу проводять на уроках сидячи. Тому надзвичайно важливо хоча б частково компенсувати це сидіння за рахунок:\n- фізкультпауз під час уроків;\n- динамічних перерв ( а не підготовки до наступного уроку або перегляду смартфону);\n- насичених уроків фізкультури;\n- прогулянок з рухливими іграми під час перебування учнів у групах продовженого дня;\n- наявності у школі певної кількості спортивних секцій та музично-театральних гуртків;\nОкремо про уроки фізкультури. Потрібно запобігати обом крайнощам:\nа) про всяк випадок половину класу взагалі садити на лави – «як би чого не вийшло», а оцінку з фізкультури потім ставити за поведінку;\nб) «тупо» навантажувати нормативами усіх учнів, допущених медиками до уроків фізкультури, не враховуючи їх стан здоров’я на даний момент.\nІ окремо про батьків: у певної їх частини доводиться кожного року «вичавлювати» довідки з поліклініки про групу здоров’я дитини, ніби самих батьків ризики на уроках фізкультури менше хвилюють, ніж учителів. Тому раджу наказом по школі «тимчасово» відносити таких учнів до «звільнених» або «підготовчої групи», про що повідомити батьків (під розпис).\n5. Здорове та смачне харчування. Розумію, як забезпечити його за кошти батьків, але тоді вартість обіду буде не 6-8 гривень, а значно більша. Крім того, різними способами необхідно, скажімо так, нейтралізувати робітників харчоблоку у їхніх спробах відокремити для інших потреб частину продуктів (сирих та готових). Окремо – забезпечити харчоблок гарячою водою, посудом, справним технологічним обладнанням, миючими засобами тощо. І звичайно, з допомогою медсестри та інспектора з харчування уникнути використання недоброякісних продуктів.\nДуже уважними вимушені бути класні керівники до тих продуктів, які діти самі приносять з собою для харчування, особливо кремових солодощів, м’ясних продуктів, піци. Так само – до продуктів, якими батьки забезпечують святкові столи у класах: хто, де і коли ці продукти купував, як виготовляв, невідомо.\n6. Медичний пункт та контроль здоров’я учнів. Там, де діти, може відбуватись багато чого. Наприклад, дитина може впасти, збігаючи по сходах, або просунути пальці у двері, що зачиняються. Двоє хлопців – друзів у розпачі суперечки можуть побитися, а ще хтось почне демонструвати дівчатам класу спортивний «екстрим».\nАле, мабуть, головне – надання першої допомоги при травмах, шлунково-кишкових розладах, наступах хронічних захворювань (наприклад, цукровий діабет). Однак для цього у школі повинна завжди перебувати досвідчена медсестра, у наявності мають бути медикаменти, шприци та перев’язувальний матеріал.\nМіж іншим, медпункт – зручне місце отримати звільнення від уроку не тільки фізкультури, але й математики під час контрольної роботи.\n7. Нейтралізація негативних звичок підліткового середовища. Звичайно, саме сім’я, у першу чергу, виховує власних дітей, в тому числі, мінімізує або нейтралізує вплив негативних звичок, які впливають на стан здоров’я дитини: паління цигарок, вживання алкогольних напоїв, а ще найгірше – речовин наркотичної дії.\nЗі свого боку, школа має право (і повинна!) володіти інформацією про ознаки тих чи інших шкідливих звичок та знати все необхідне про своїх учнів, щоб впливати на ситуацію, принаймні у стінах школи.\nОсобисто я з повагою відношусь до керівників шкіл, які спромоглися встановити беззаперечний режим суворої заборони («табу») шкідливих звичок, порушення якого відразу встановлюється і карається. З іншого боку, школа повинна бути привабливою для учнів та їхніх батьків, щоб вони мали мотивацію у ній (і тільки у ній) вчитись. Щоб цінності перебування у цій школі перемагали підліткове бажання «бути дорослим», «виділятися сміливістю» , нехай напівкримінальною. А іноді щоб позитивні шкільні цінності перемагали вже сформовані звички асоціальної сім’ї дитини.\nАктуально: вищезазначені шкільні здоров’язберігаючі умови перебування учнів у школі окрім розумної небайдужості персоналу, потребують суттєвих інвестицій коштами та матеріальними цінностями. Де їх брати конкретній школі, не скажу. Знаю, що у столиці їх привносять батьки – інші джерела практично відсутні.\nФактори впливу на психічне здоров’я дітей у школі.\nНервова система дитини формується різними чинниками задовго до шкільного віку. Школа приймає дитину, якою вона є; надалі мало б мати місце взаємне пристосування . Але це в ідеалі. За дуже незначним виключенням приватних та поодиноких бюджетних шкіл, саме дитина з допомогою батьків вимушена пристосовуватись до школи, яка вона є.\nМожливі фактори негативного впливу шкільного середовища:\nпсихологічно дитина не готова до того «натаскування», яке пропонують підручники, шкільна програма.\nПо-перше, українська початкова школа, на відміну від європейської, по-суті навчальних вимог не гуманна до своїх учнів. Замість того, щоб у першу чергу соціалізуючи дітей у колективі класу, обережно розвивати їх природні здібності, поступово втягувати їх у ігровій формі до читання, письма, арифметики, учителі ще за середньовічною пруською системою примушують вчитися.\nПо-друге, нерідко батьки занадто рано віддають власну дитину до школи; тїй би ще бавитися на килимку. Або абсолютно нормальну дитину з амбітних батьківських міркувань прилаштовують до елітної фізико-математичної школи з «супер-пупер» вимогами;\nдитина з високим рівнем егоцентризму викликає відторгнення інших дітей класу. Позитиву можна досягнути тільки спільними зусиллями вчителя, батьків, кваліфікованого психолога;\nаналогічне відторгнення може мати місце для дитини з особливими потребами (дитячий церебральний параліч, цукровий діабет, слуховий апарат, легкі форми психічних розладів тощо). В такому випадку адаптація дитини до соціуму однолітків, пристосування до вимог загальношкільних програм потребує не тільки додаткової особи на уроках - асистента вчителя, але і постійної уваги вчителя, класного керівника, медпрацівника, психолога при їх співпраці, порозумінні з батьками дитини;\n«біла ворона» в колективі – так буває. Наприклад, дитина виховувалася раніше , до школи, у камерному суперінтелігентному середовищі, а потім зустрілася в класі з реальними проявами боротьби за лідерство або взагалі відвертим хамством. Дитина не сприймає таке оточення, відчужується від нього, їй важко «бути своєю».\nВбачаю два основних варіанти. Перший – поступово знизити планку вихованості дитини, пристосувати її до колективу класу. Другий – перевести її до іншого класу або іншої школи, де їй буде комфортніше.\nДуже обережно пропоную третій варіант – залишитись «не такою як всі», поступово вибороти на це право у лідерів класу або самій спробувати стати лідером.\nУ будь-якому випадку не можна допускати, щоб емоції дітей переросли в поведінкову агресію, а ще гірше у процес цілеспрямованого насильства;\nнаступний можливий фактор впливу на психіку дитини, це випадковий непрофесійний вчитель, який багато чого не розуміє (вікових особливостей дитини, моральних засад педагога, потенційного щастя стати духовним наставником) і спричиняє потужний дискомфорт у дитини;\nполярність доходів сімей однокласників може викликати небажані емоції, провокувати ту чи іншу захисну реакцію. Тому школі потрібно нівелювати статки батьків на своїй території.\nВажливими способами протидії вищезазначеним факторам впливу на психіку дитини вбачаю також наступне.\n1. «Педагогізація» батьків, залучення їх до співпраці.\n2. Формування адміністрацією школи клімату чесної, неупередженої оцінки кожному прояву дитячої агресії.\n3. Цілеспрямоване навчання учителів, класних керівників, вихователів груп продовженого дня теорії та практиці «безпечної школи», «школи без насильства».\n4. Залучення учнів старших класів до соціального волонтерства, охорони шкільного порядку, шкільної медіації (примирення).\n5. Піднесення значимості «білих ворон» у колективі через їх залучення та подальші досягнення у спорті, творчій діяльності.\n6. Нейтралізація «шкідливого» контенту Інтернету принаймні на шкільній території\nЮрій Шукевич, Голова ГО « Асоціація керівників шкіл м. Києва», директор Фінансового ліцею\nПереглядів: 1966 | Додав: BOSS | Теги: здров'язберігаючі технології в осві, здоров'я школярів


Статті - Шлякбитраф на UTIC-2019\nШлякбитраф на UTIC-2019\nЗ 22 по 28 липня на території відпочинкового табору «Метеорит», що на Дніпропетровщині, відбулася міжнародна перекладацька конференція UTIC-2019, яка вирізняється місцем та форматом проведення: свіже повітря, річка, ліс та переклад. Багато перекладу. Шлякбитраф не зміг пройти повз цієї події, не розказавши про свій досвід локалізації відеоігор широкому загалу. Ми довго й ретельно готувалися до виступу, підбираючи найцікавіший та найсвіжіший матеріал, який би міг зацікавити аудиторію. Що у нас із цього вийшло, читайте далі.\nДень 1: Знайомство\n22.07. У перший день конференції UTIC всі з’їжджалися до табору: хто в готелі, хто в невеличкі будиночки, але ШБТ не шукає легких шляхів і вирішив оселитися в наметі, щоб відчути всі принади життя на природі.\nНе лише Шлякбитраф є прихильником гардкору. На території табору було організовано ціле наметове містечко.\nВвечері ж відбулася вітальна вечеря, на якій можна було зустріти давніх знайомих та познайомитися з цікавими людьми.\nДень 2: Відкриття конференції UTIC\n23.07. Відкрили конференцію UTIC вступні промови, на яких поговорили про особистий бренд перекладача та творчі виклики перекладацької професії.\nНа біржі контактів ШБТ активно шлякбитрафив, розповідаючи про українську локалізацію відеоігор та поширюючи інформацію про себе. А оскільки на біржі контактів були присутні три представники Шлякбитрафу, то розповісти про себе нам вдалося втричі більшій кількості людей 🙂\nОкрім мальовничої природи довкола, на атмосферу відпочинку та невимушеності також налаштовувало саме оформлення конференції.\nПісля успішної самореклами почалися виступи доповідачів, які були розподілені на два потоки: письмовий та усний переклад.\nНа кожному з цих потоків доповідачі обговорювали важливі та цікаві теми, а глядачі та слухачі доповнювали виступи, ділячись своїм досвідом із колегами, влаштовуючи бурхливі дискусії.\nА після насиченого дня можна (й треба) відпочити біля багаття з гітарою та піснями.\nДень 3: Зоряний час Шлякбитрафу!\n24.07. Цього дня з нетерпінням чекав увесь Шлякбитраф, а особливо наші активісти Андрій Кожушко, Євген Ткач та Тетяна Чередничок, оскільки в цей день на UTIC мали виступати з доповіддю про локалізацію відеоігор! 🙂\nА ось і зацікавлені слухачі. Потихеньку сходяться 🙂\nСвій виступ ми присвятили висвітленню питання про організацію волонтерської локалізаційної спілки та розглянули технічні аспекти локалізації відеоігор. Окремо хочемо подякувати Андрієві Рабощуку за надання цікавого матеріалу для доповіді. Нас вразила кількість слухачів, запитань та тривалість обговорення після доповіді.\nПитали багато і питали про різне: про те, як ми бачимо текст в процесі локалізації; чи бачимо ми ту чи іншу фразу в контексті одразу; як ми перекладаємо без контексту; якими інструментами користуємося; як ми ініціюємо локалізацію тієї чи іншої забавки; із якими форматами файлів ми працюємо; звідки ми знаємо, що означають всі ці «незрозумілі штуки» в тексті; з якими складнощами, крім представлених під час доповіді, ми стикаємося в процесі локалізації… Навіть запитували, чи це ми локалізували The Sinking City 🙂\nСловом, наша доповідь пробудила чималий інтерес до Шлякбитрафу та його діяльності. Обговорення доповіді не скінчилося після нашого виступу. Впродовж цілого тижня ми відповідали на різні запитання про локалізацію. А ще пан Олександр Бондаренко, який є організатором Літньої школи перекладу, люб’язно запросив нас прочитати лекцію для студентів про локалізацію відеоігор для учасників школи, яка відбудеться в червні наступного року.\nВідеозапис нашої презентації скоро буде доступний широкому загалу, тож виглядайте його на нашому каналі на YouTube.\nНайбільшою радістю для ШБТ була, звичайно, нагода зустрітися та потеревенити про все на світі особисто 🙂\nПід гул винищувачів із військового аеродрому неподалік Андрій активно мене переконує, що сексизму не місце в перекладацькій галузі та що дівчата перекладають краще за хлопців.\nДні 4-6: Переклад і мистецтво на UTIC\n25-27.07. У ці дні на конференції теж відбувалося багато цікавого. Оскільки потоків стало вже три — «Мистецтво перекладу», «Локалізація і технології перекладу» та «Бізнес перекладу» — дуже важко було обрати якийсь один, адже хотілося послухати всіх. Говорили про все на світі: від корпоративної культури в перекладацьких компаніях, переосмислення перекладацької галузі та геніального перекладу мемуарів Річарда Фейнмана до нетрів машинного перекладу, китайського перекладацького програмного забезпечення та перекладу патентів.\nДля найвибагливішої перекладацької публіки, яка не задовольнялася самими лише виступами, влаштували творчі майстер-класи.\nА по завершенню насиченого доповідями тижня, відбувся гала-концерт, на якому була тільки жива музика.\n«На відвідування UTICamp я націлився ледь не за півроку до початку заходу, — розповідає Євген Ткач. — Цікаво було все – від місця проведення до тематики доповідей. Для мене конференція була засобом змінити декорації навколо і відпочити разом з родиною. Крім того, було досить цікаво познайомитись з Тетяною, адже саме вона, як редактор, найбільше потерпала від моїх перекладів; знайомство з паном Андрієм теж стало приємною несподіванкою. Мушу сказати, що все відбувалося приблизно так, як я і очікував. За моїм досвідом, на конференціях все найважливіше відбувається у неофіційній манері і за лаштунками, UTICamp в цьому не став винятком. Мені довелося поговорити 10 хвилин зі «сцени» і витратити годин п’ять-шість на розмови на тему української локалізації у більш приватній атмосфері. Я спромігся поспілкуватися з зірками телеграм сцени, керівниками великих перекладацьких організацій, чудовими перекладачами книжок і просто небайдужими професіоналами. Розважальна складова також не підкачала, по вечорах відбувалися посиденьки перекладацьких бардів, окрім того цейтнот не завадив нам пограти у pen and paper RPG. Враховуючи те, що ці кілька днів були моїми першими вихідними за кілька місяців, я не можу не назвати їх незабутніми!»\nДякуємо організаторам UTIC за чудову можливість поділитися своїм досвідом та перейняти його у колег.\nТакож висловлюємо величезну подяку всім тим, хто підтримує нас. Дякуємо! Ви надихаєте нас на те, щоб української локалізації було ще більше 🙂\nФото: Тетяна Чередничок, Микола Климчук.\nАвтор: Тетяна Чередничок\n← Шлякбитраф: нам 7 років!\nЗвіт про українізацію всесвіту: липень 2019 (№47) →\n5 thoughts on “Шлякбитраф на UTIC-2019”\nО-о, чекав я цього звіту:)\nВи супер-пупер розумнички й молодці!\n(Радий зробити невеличкий внесок:))\n4 Листопада, 2020 at 12:01 am\nДякуємо, ми дуже старалися 🙂\nТвій приклад, до речі, справив незабутнє враження, бо якщо на наших публіка ще трималася, то твій розірвав усіх на шматки 🙂\nТак, Андріїв приклад – то є щось, наосліп взагалі нереально потрафити з перекладом. Добре, що була змога перевірити в грі. Часто такого щастя немає.\nТетяна молодець! Чудове підбивання підсумків. Додам лиш про те, що доповіді з конференції обіцяли викласти онлайн приблизно за місяць.\nДуже гарні фото. Здається, все було не тільки корисно, але й цікаво та весело. З нетерпінням чекаю на відео.\nBaldur’s Gate II: Enhanced Edition (новий контент) — переклад 72% (із 400 тис. слів)\nTales of the Neon Sea – редагування 38% (із 85 тис. слів)\nDarkest Dungeon — переклад 22% (із 94 тис. слів)\nKingdom Come: Deliverance — редаговано 29% (із 1,04 млн слів)\nInto the Breach – редаговано 51% (із 57 тис. слів)\nAtom RPG: Trudograd – перекладено 1,5% (із 687 тис. слів)\nПереказуйте будь-яку суму на рахунок:\n4731 1856 1396 5158 (Приватбанк)\n5375 4115 0001 2666 (Monobank)


Володимир Левчук: система «е-Ветеран» працює за принципом «єдиного вікна» в якому є вся необхідна для ветеранів інформація| Міністерство у справах ветеранів\nВолодимир Левчук: система «е-Ветеран» працює за принципом «єдиного вікна» в якому є вся необхідна для ветеранів інформація\nопубліковано 02 березня 2021 року 09:00\nПро це в програмі Українського Радіо «Недільний навігатор» зазначив заступник міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій та цифровізації Володимир Левчук http://surl.li/mngo\nМіністерство у справах ветеранів оголосило про початок роботи онлайн-системи інформаційних сервісів «е-Ветеран»: яка її мета і як вона працюватиме?\nГоловне завдання цієї системи – це збільшення рівня поінформованості ветеранської спільноти щодо послуг, якими вони можуть користуватися. Ми сьогодні живемо у перенасиченому інформаційному полі, в якому не завжди можна швидко знайти відповідь на конкретне запитання. Тому використали принцип «єдиного вікна» та зосередили в одному місці всю необхідну інформацію, яка буде корисною для ветеранів. На сьогодні розроблено перший модуль - це інформаційно-довідкова система в якій знаходиться інформація про надавачів послуг з психологічної реабілітації, санаторно-курортного лікування та органів соціального захисту населення. Скористатися нею можна зайшовши на сайт міністерства у справах ветеранів. Там в меню є вкладка, яка називається «Сервіси».\nЗа словами Володимира Левчука, основною умовою створення системи «е-Ветеран», було зібрати в одному місці всю необхідну інформацію для ветеранів та членів їхніх сімей:\n- Основна складність отримання санаторно-курортного лікування та психологічної реабілітації полягає в бюрократичній тяганині, яка часто зупиняє ветерана на шляху до отримання цих послуг. Саме тому основним з принципів, що ми намагалися закласти в модуль системно-інформаційних сервісів це - максимально спростити процедуру доступу до інформації щодо отримання лікування. Сьогодні паралельно з розробкою нових нормативно-правових актів, які визначатимуть саму процедуру, ми запускаємо процес автоматизації отримання цих послуг. Для цього зібрали все в одному місці. В системі можна сортувати, вибирати та систематизувати всю необхідну інформацію про послуги відповідно до кожного регіону та профілю лікування.\nВолодимир Левчук додав, що часто звертаючись до органів соціального захисту населення ветерани можуть отримати інформацію тільки щодо свого регіону, а не загалом по Україні.\n- Наприклад в Івано-Франківську ветерани не знають, що які є заклади в Черкасах. Перший модуль системи «е-Ветеран» містить в собі інформаційний довідник щодо наявних послуг у сфері лікування та психологічної допомоги. Другий модуль, який ще в розробці, чекає на зміни нормативних актів. Коли він запрацює, ветерани зможуть в системі подавати заявку на відвідування закладів. Також заплановано перевести систему «е-Ветеран» в мобільні додатки, які ми вже закладаємо в розробку. Це дозволить обрати заклад лікування чи психічної реабілітації на мапі в мобільному телефоні та у 2 кліки замовити цю послугу без відвідування соціального захисту населення.\nМінветеранів доповнить систему інформаційних сервісів «е-Ветеран» додатковими модулями та адаптує її до мобільних пристроїв


Поняття та особливості роботи мікроліфта. Блог про сантехнику\nголовна » Блог » Що таке мікроліфт та як він працює\nЩо таке мікроліфт та як він працює\nПоняття та особливості роботи мікроліфта\nДо сучасної сантехніки пред'являються підвищені вимоги. Вона повинна не тільки відповідати міцності й естетичним критеріям, а й бути максимально зручною в експлуатації. За останню характеристику відповідає мікроліфт. Інша назва пристрою – Soft Close. Розберемо докладніше, що таке мікроліфт і як він працює.\nПристрій являє собою своєрідний автодоводжувач для унітаза. Він встановлюється на сидіння та кришку, забезпечуючи плавне опускання останньої. Мікроліфт працює за тим же принципом, що й система доводжувачів на дверцятах шаф.\nРозібравшись, що таке мікроліфт на унітазі, розглянемо плюси його застосування. Більшість людей не з чуток знають, як голосно грюкає кришка унітаза. Цей звук особливо чутний у невеликих приміщеннях – офісах і малогабаритних квартирах. Крім акустичного дискомфорту, цей звук є мінусом і з практичного погляду. Внаслідок систематичних ударів на поверхні унітаза з'являються тріщини. Користуватися такою сантехнікою небезпечно.\nВикористання мікроліфта зводить до мінімуму ці ризики, особливо якщо віддати перевагу продукції GROHE. В основі сидінь для унітаза – сучасний матеріал дюропласт. Він характеризується відмінними експлуатаційними властивостями: міцністю, стійкістю до механічних пошкоджень, естетичною привабливістю. Виробник надає 2-річну гарантію на сидіння з мікроліфтом. При виборі аксесуара для унітаза необхідно звернути увагу на відстань між кріпленнями:\n130 мм. Найкращий варіант – GROHE BAU CERAMIC;\n155 мм. Покупець має можливість вибрати оптимальний варіант із представлених у каталозі за цим посиланням;\n220 мм. В інтернет-магазині «КРАНОК», який є офіційним представником компанії GROHE в Україні, можна купити сидіння для унітаза з мікроліфтом кубічної (GROHE CUBE CERAMIC 39488000) й овальної (GROHE BAU CERAMIC 39493000) конфігурації.\nПри виробництві продукції компанія застосовує інноваційні технології: QuickRelease (завдяки спеціальним шарнірам можна без особливих зусиль знімати кришку), SoftClose та ін. Вироби GROHE сертифіковані й відповідають вимогам чинних міжнародних стандартів якості. Інші переваги сидіння для унітаза з мікроліфтом полягають у такому:\nбезшумна робота кришки. Це береже нерви господарів від стресу, а «фарфорового друга» – від механічних пошкоджень;\nзбільшення терміну експлуатації сантехнічного приладу та кришки;\nпростота монтажу. Сидіння легко знімається та знову встановлюється. Це дозволяє піддавати його ретельному очищенню так часто, як цього бажає господиня.\nСучасні моделі оснащуються датчиками руху. Розумна система автоматично підіймає кришку, коли до приміщення заходить людина. Після її виходу пристрій повертається на місце. Це дуже зручна функція, але коштує вона недешево. Її використання доцільно, якщо в будинку живе людина, що має захворювання сечового міхура. Іноді такі люди просто не встигають підняти кришку, тому система в такому разі буде дуже актуальною. Однак неможливість керування в ручному режимі може розглядатися і як мінус. Інші недоліки в системи відсутні.\nНезважаючи на зростальну популярність Soft Close, залишається чимало людей, які не знають, що таке мікроліфт для кришки унітаза. Дати визначення пристрою найкраще за допомогою «знайомства» з принципом його роботи. Механізм мікроліфта досить простий. На перших порах більшість людей за звичкою вручну закривають унітаз. Така «допомога» негативно позначається роботі мікроліфта. Застосування занадто сильного зусилля може стати причиною його виходу з ладу. Звичайно, мікроліфт можна відремонтувати, але на це буде потрібно витратити додаткові кошти й зусилля.\nМеханізм оснащений штоком, який фіксує сидіння та кришку унітаза. За допомогою спеціальної пружинки пристрій сповільнює обертання штока, що забезпечує плавне опускання. За функціонування конструкції відповідає шарнірний механізм.\nМікроліфт не можна купити окремо, він іде в наборі з колом для унітаза. Неможливість його самостійного придбання пояснюється тим, що система розрахована на конкретну вагу сидіння та кришки. Для виготовлення робочих елементів конструкції використовуються матеріали з високими характеристиками міцності, найчастіше дюропласт. Такий підхід забезпечує надійність і довговічність механізму. Особливість виробу – стійкість до механічних пошкоджень, зокрема подряпин.\nМікроліфт відзначається простим механізмом, але самостійне розбирання може стати причиною пошкодження окремих елементів. Єдиний ремонт, який допустимо проводити неспеціалісту, – це заміна кришки. Для зняття її з кріплень потрібні плоскогубці, щоб розкрутити болти. Якщо останні покриті нальотом, то для його видалення найкраще скористатися ножівкою. Монтаж нової кришки полягає в її установленні у спеціальні пази та фіксації болтами.\nКришка для унітазу DEEP BY JIKA DEEP BY JIKA H8932843000001\nСидіння slim з мікроліфтом VILLEROY & BOCH ARCHITECTURA 9M70S101\nДюропластове сидіння KOLO MODO L30112000\nДюропластове сидіння з мікроліфтом NKP KARE SLIM 0410\n‹ Різноманітність мийок для кухні: як з сотень моделей вибрати одну і не пошкодувати ‹ Навіщо потрібен фільтр для води та який змішувач до нього вибрати?\nЗелена ванна - 8 прикладів, як створити ванну кімнату в зеленому кольорі!\nМіняємо ванну на душову кабіну. Вартість ремонту ванної кімнати площею до 5м2\nПідбір клавіш змиву до інсталяцій GROHE\nВиклик сантехніка: переваги рішення


У центрі Кіровограда спиляли 12 дерев(ФОТО) — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nУ центрі Кіровограда спиляли 12 дерев(ФОТО)\nОпубліковано Понеділок, 07 жовтня 2013, 22:10 . в Суспільство\nСьогодні, 7 жовтня, у центрі Кіровограда спиляли 12 молодих лип. Тим самим керівництво міста розпочало втілення планів стосовно розширення заїзної кишені зупинки громадського транспорту біля готелю Київ.\nПросто на тротуарі працювала важка техніка. Приблизно з 15.00 працівники КП «Трест зеленого господарства» методично обпилювали одне дерево за іншим. Після чого бульдозер ковшем виривав дерева з корінням з землі та завантажував на вантажівки. Територію, на якій це все відбувалося особливо не огороджували, повз працюючу техніку спокійно проходили десятки кіровоградців, водії автобусів та маршруток випускали пасажирів просто біля падаючих дерев.\nЯк розповів "Гречці" перший заступник кіровоградського міського голови Володимир Каніщев, реконструкція триватиме 10 днів. Після чого, зупинка запрацює в нормальному режимі. Завтра, 8 жовтня, рух транспорту повз готель Київ буде частково обмежений. Будівельники демонтуватимуть старі електроопори.\nКіровоград: проблеми в КНТУ приведуть до чергових змін керівництва?\nУ Кіровограді вдруге намагалися закрити ринок(ФОТО)\n+1 # Шура 08.10.2013, 02:49\nНаші дівчата найкращі!


Чемпіонат Європи: п'ятеро українців у першій десятці\nМеморіал Петрова в Латвії. Іванчук перемагає з відривом\n8 березня 2015 року у Юрмалі, Латвія, відбувся турнір, присвячений Володимиру Петрову, одному з найвидатніших шахістів світу. Мета цього турніру проста - вшанувати пам ` ять людини, яка майстерно обігрувала таких...\n9 березня 2015, 16:39\nГран-прі Тбілісі 2015. Дострокова перемога Томашевського\nПереможець турніру Євген Томашевський (8/11), який забезпечив трофей ще в 10-му раунді, утримав відрив у 1,5 пункти від другого призера Дмитра Яковенка (6,5 / 11). Томашевський заробив 20 000 EUR призових, 170 балів Гран-прі та...\n4 березня 2015, 01:52\nЧемпіонат Європи. Після половини лідирує Коробов\n29-річний український гросмейстер Антон Коробов (2687) після п'яти турів лідирує на Індивідуальному Чемпіонаті Європи, що проходить в Єрусалимі. Коробов з результатом 4,5/5 має півпункта переваги над групою із 15 гравців,...\n3 березня 2015, 03:43


Співачка МакSим про наслідки ДТП: Я мучилася від головного болю і двічі побувала в реанімації через алкоголізм – Ukr Life\nСпівачка МакSим про наслідки ДТП: Я мучилася від головного болю і двічі побувала в реанімації через алкоголізм\nРосійська співачка МакSим вперше розповіла про те, чому пішла зі сцени і пропала з соцмереж на кілька місяців. За словами виконавиці, прийняти таке рішення її змусили наслідки аварії, що сталася в квітні 2019 го. В інтерв’ю програмі “Доля людини” артистка пояснила, що втрата третю дитину, депресія, завантажений робочий графік і гострий головний біль через травми в ДТП призвели до того, що вона пристрастилася до алкоголю.\n– Так, я пила. Я не відразу оголосила про свій відхід, рвалася в бій, але наслідки аварії давали про себе знати – я вже не могла встати з ліжка. Пила багато алкоголю, і мій організм не був готовий до таких випробуваннями. Я двічі побувала в реанімації в цьому стані. Добре пам’ятаю одну ніч там: нас в палаті лежало п’ятеро, я одна була в свідомості. Я бачила, як усіх чотирьох за ніч замінили на нових. Тобто ніхто з них не вижив. Я бачила, як люди вмирають. Але навіть це мене не злякало. Я рятувалася спиртним емоційно і фізично- зізналася артистка.\nАртистка додала, що відчуває провину перед донькою Сашею, яка бачила її в стані алкогольного сп’яніння.\n– Я могла пити поодинці. А діти? Сашка моя все розуміла, вона весь час була поруч зі мною і сильно переживала за мене. В такому стані я перебувала досить довго, – уточнила МакSим.\nСправитися з залежністю співачці допоміг її коханий. Він відвіз її в реабілітаційний центр, де вона спілкувалася з психологами і ходила до церкви.\n– Він найняв охорону, мене взяли під білі рученьки і відвезли далеко майже на рік. Мене посадили під замок, я займалася з психологами по 4 години на день, плюс по 3 години спорту, – поділилася співачка. – Перший час у мене не було нічиїх телефонів, крім батьків, дітей і батюшки. У вихідні я могла їздити на сповідь. Перший час я хотіла втекти, вирватися, влаштовувала бунт. Але в підсумку це мене і врятувало, і я дуже вдячна своєму чоловікові.\nЗараз артистка знову записує пісні, готується до повернення на сцену і відкриття своєї школи мистецтв. При цьому, про заміжжя співачка поки не замислюється. Вона щаслива в нових відносинах, але ім’я обранця розкривати не поспішає.\nУ 2019 МакSим поспішала в аеропорт, щоб встигнути на московські зйомки кліпу “Абонент недоступний і потрапила в ДТП. Лікарі діаuностірвалі у співачки внутрішні пошкодження, травму щелепи і струс мозку. Тоді концертний директор артистки скасував її найближчі концерти, а через півроку вона оголосила про відхід зі сцени.\nPrevious Post:Тищенко назвав носіння маски ознакою інтелігентності і виховання\nNext Post:Президентські вибори в США 2020: Байден перемагає в ключовому штаті Джорджія


Як використовувати масло для вій, щоб вони швидко росли, були густими і довгими\nЯке масло для вій, крім усім відомого касторової, допомагає зробити їх міцними, прискорити зростання і відновити після нарощування? І як правильно наносити масла, щоб був результат і не почалася алергія.\nНавіщо користуватися маслом\nПерш ніж відповісти на питання, як користуватися маслом для вій, потрібно зрозуміти, навіщо воно взагалі потрібне. Вія складається з двох частин: видимої і невидимої. Видима - це та частина, яка знаходиться над шкірою, яку ми зазвичай хочемо подовжити, підкрутити, зробити яскравіше, об'ємніше. Невидима частина - це фолікул (цибулина), який знаходиться під шкірою приблизно на глибині 2 мм, відповідає за її харчування, зростання.\nЧим краще фолікул забезпечується киснем, поживними речовинами, тим сильнішими і довгими відростають вії. Масло - це одне з перевірених, доступних натуральних засобів, яке живить волоски відсутніми речовинами, ніж забезпечує їм швидке зростання.\nЗазвичай наносити на вії рекомендується касторову, персикову, реп'яхову. Останнім часом стали також популярними кокосове і масло усьми (на Сході воно більше відоме як «Гаргіра»). Спільне в них те, що вони містять велику кількість жирних кислот, які легко проникають всередину волосків, дають відсутню харчування.\nНаприклад, в касторовому міститься рекордна кількість ріцінолеіновой кислоти, яка стимулює оновлення клітин і прискорює ріст. А масло усьми на 40% складається з ерукової кислоти, яка зупиняє ламкість вій, зміцнює їх. У багатьох косметичних засобах вони змішуються, доповнюються іншими корисними компонентами для вій, серед яких рослинні екстракти (ромашка, кропива), вітаміни А, Е, кофеїн.\nБагато масла можна використовувати і для брів, так як у них схожа будова, фази зростання, і вони взагалі вважаються найміцнішими з усієї «рослинності» на тілі, за що отримали професійне назву «щетинистий».\nЯк використовувати масло для вій\nБуде правильно спочатку перевірити масло на індивідуальну переносимість, а вже потім застосовувати. Будь-яке може дати алергічну реакцію: наприклад, це властиво «касторки». Воно має досить в'язку і щільну текстуру, може, потрапляючи на слизову, викликати роздратування. З цим часто стикаються власниці чутливої шкіри повік. Тому бажано спочатку нанести трохи засобу на вії у зовнішнього куточка ока і поспостерігати за реакцією протягом перших двох-трьох годин.\nРоздратування зазвичай довго не змушує себе чекати: через кілька хвилин очей починає свербіти, може з'явитися відчуття поколювання. Потрібно відразу добре промити очі під водою. Якщо ніякої реакції не буде за цей час, можеш нанести масло на всі вії. Зазвичай їх наносять на ніч.\nЯк наносити олію для вій\nВечір - ідеальний час для догляду за віями, так як вранці ми зазвичай наносимо туш, а вони з маслом несумісні. Туш, нанесена на жирні вії, елементарно попливе. Крім того, масла і туш будуть закупорювати шкіру, створюючи сприятливе середовище для розмноження бактерій.\nПерш ніж наносити засіб, вії потрібно ретельно очистити від забруднень і макіяжу. Для цього підійде спеціальна рідина для зняття макіяжу з очей, м'яка мицеллярна вода. До речі, багато засобів для демакіяжу теж містять масла, надають догляд за віями вже під час очищення. Вони також корисні для шкіри повік, яка приблизно в 6 разів тонше шкіри обличчя, відрізняється схильністю до сухості.\nЯкщо у тебе тонкі і ламкі вії, які не користуйся водостійкою тушшю. Не кожен засіб її легко змиває, а ті, які вимагають прикладати зусилля і терти око спондеем, самі провокують їх ламкість!\nПравильні способи застосування\nПісля видалення макіяжу промокни вії паперовим рушником. Після цього можна приступати до догляду. Різниці в тому, як наносити олію на вії для зростання, і як для подовження або насиченого відтінку, немає.\nВоно наноситься по довжині волосків, і ту кількість, яка вбирається всередину волоса, «працює» над його силою, зростанням. А не вбереться масло обволікає волосок по довжині, роблячи його більш еластичним, блискучим.\nДля нанесення підійде чиста щіточка від туші або одноразові змінні щіточки. Набери на неї трохи засобу - воно повинно покривати щіточку по довжині, але при цьому не капати з неї, плавними рухами починай фарбувати вії від коренів до кінчиків, уявляючи, що наносиш звичайну туш.\nНайчастіше масла рекомендується не змивати, але на практиці з ранку в такому випадку часто виникають набряки. Краще наносити їх за пару годин до сну, а потім залишки промокнути паперовою серветкою.\nЗ усіх масел, рекомендованих для догляду за віями, тільки кокосове має кремову консистенцію. Тому його спочатку потрібно трохи розплавити, щоб воно стало тягучим і легко наносилася. Для цього найпростіше використовувати мікрохвильову піч, але підійде і водяна баня. Більшість рослинних масел не люблять нагрівання, так як воно руйнує містяться в них вітаміни. Кокосове в цьому сенсі є приємним винятком, саме тому його часто рекомендують використовувати для смаження замість рослинного.\nЯк отримати довгі і густі вії без нарощування?\nПри виборі кокосового масла для вій також важливо звернути увагу на те, рафіноване воно чи ні. У нерафінованого збережено більше органічних сполук, тому в твоєму випадку воно краще. До речі, кокосове - єдине з рослинних масел, яке рекомендовано для лікування кон'юнктивіту. Звичайно, воно не складе конкуренції спеціальним офтальмологічним препаратів, але щоб зменшити сухість, відчуття піску в оці, пом'якшити шкіру, підійде. Якщо ти алергік, спробуй використовувати для догляду за віями саме кокосове.\nБагато візажисів радять при нанесенні туші робити упор на контур вій, так як ретельно профарбовані основи піднімає вії від коренів, дозволяє створити гарний вигин. А в твоєму випадку добре профарбовані основи будуть сприяти тому, що масло краще оживляти волосяні цибулини, швидше «запустити» процес їх відновлення.\nЯк застосовувати масло для вій, щоб побачити результат\nВії, як і весь організм, проходять цикл оновлення. У молодому віці він складає 28 днів, ми стаємо старше - тим він подовжується. Навіть якщо взяти мінімальний період, то наносити олію потрібно місяць. За цей час ти можеш відзначити, що вії стали краще виглядати, придбали блиск. Але щоб побачити зміни з їх структурою, наноси 2-3 місяці. Потім потрібно зробити перерву на місяць, далі можна знову пройти курс. Можна користуватися маслом, навіть якщо немає особливих проблем з віями, для профілактики восени і навесні (в цей час всьому організму не вистачає вітамінів, і це також може позначатися на стані вій).\nКоли ще слід користуватися маслом:\nПісля зняття нарощених вій. Щоб не говорили майстри з нарощування. Все одно для своїх вій приклеєні до них - стрес. Особливо в результаті 2D- і 3D-нарощування, коли до однієї своєї вії клеяться дві або три штучні. Крім механічного тиску натуральні волоски отримують «отруєння» клеєм, нехай навіть він використовується щадний. Плюс неправильне зняття (а багато перетворюють в висмикування) позначається на силі і міцності. Тому, як тільки знімеш нарощені вії, починай живити свої маслом. І бажано робити між нарощуваннями перерви, щоб у волосків було хоч трохи часу на відновлення.\nВлітку, на море. Особливо масло буде корисно светлошкірим дівчатам. Під яскравим сонцем волоски будуть вигоряти ще сильніше, і щоб якось протистояти цьому і зміцнити волоски, на ніч наноси масло. Але ні в якому разі не роби це перед виходом на пляж, так як масло притягує сонячні промені, і крім проблем з віями ти наживеш неприємності зі шкірою повік: почервоніння аж до опіку.\nЯкщо постійно користуєшся водостійкою тушшю. Більшість з них підсушують вії, щоб це не позначалося на їх стані і зростанні, бажано хоча б раз-два в тиждень підживлювати їх маслом.


§ 1. Буржуазні реформи другої половини XIX ст.\nПередумови буржуазних реформ.\nФормування органів місцевого самоуправління.\nВійськова та поліцейська реформи.\nЛітература: 5 (с. 192—213); 7 (606—611).\nПередумови буржуазних реформ у Росії крилися у самому соціально-політичному устрої держави. На середину XIX ст. Росія знаходилася у стані кризи феодально-кріпосницької системи господарювання. В економіці все яскравіше стали виявлятися буржуазні риси, однак розвиток продуктивних сил відбувався досить повільно. Причинами такого стану були:\nдворянська (поміщицька) монополія на землю. Століттями ніхто з інших верств населення не мав права приватної власності на землю. А це викликало невдоволення молодої російської буржуазії;\nкріпосне право, яке на той час стало анахронізмом. Росія залишилася єдиною державою в світі, де збереглась така форма середньовічних відносин феодалів із залежним населенням. Продуктивність праці кріпосного селянина була настільки низькою, що, незважаючи на її дешевизну, не виправдовувала себе економічно.\nЗемлевласники-поміщики займалися пошуками шляхів виходу із такого становища. Більшість із них намагалися підвищити рентабельність своїх господарств шляхом скорочення надільної землі у селян і збільшення панщини до крайніх меж — шести днів на тиждень.\nІнші феодали стали запроваджувати «місячину», сутність якої полягала у ліквідації селянських наділів, повному переведенні селян на роботу в поміщицьке господарство і наданням їм щомісячно харчів та елементарного одягу.\nУ районах з розвинутою промисловістю поміщики намагалися збільшити доходи з власних маєтностей шляхом збільшення оброку (грошової ренти), надаючи селянам наділи фактично на правах оренди. Але доходи від селянських господарств були невеликими, і селяни нерідко були змушені шукати додаткового заробітку на підприємствах. Відчуваючи гостру нестачу робочої сили, підприємці охоче йшли на такий найм некваліфікованих працівників. І хоч це було порушенням кріпосницьких відносин, держава і землевласники на це «заплющували очі».\nКріпосний стан селянства бумерангом відбивався на стані промисловості. В країні стався парадокс: за наявності багатомільйонних мас селянства ринок найманої робочої сили практично не діяв. Промисловість «задихалася» від нестачі робочих рук взагалі й особливо кваліфікованих працівників, без чого не могло розвиватися сучасне фабрично-заводське виробництво. Зрозуміло, це викликало невдоволення підприємців і тих феодалів, котрі намагалися перевести свої господарства на рейки капіталістичного виробництва з використанням найманої робочої сили.\nДо передумов проведення реформ слід також віднести і відсталість Росії у політичному розвитку. Якщо країни Заходу вже століттями розвивалися як буржуазно-демократичні держави, успішно впроваджували парламентсько-конституційні форми правління, демократизували судово-адміністративну систему, а головне — залучали буржуазію, інші, колись непривілейовані, верстви населення до управління державними справами, то Росія продовжувала залишатися самодержавно-абсолютистською монархією. Молода російська буржуазія, займаючи вагомі позиції в багатьох галузях промисловості, гостро відчувала своє принизливе економічне становище і політичне безправ'я.\nОтже, чинниками, що обумовили проведення реформ у Росії у другій половині XIX cm., були:\nа)\tвідсталість економічного розвитку, криза кріпосницької системи господарювання;\nб)\tпадіння рентабельності поміщицьких господарств іпошуки землевласниками шляхів ефективного господарювання;\nв)\tвідсталість політичного розвитку та відстороненнябуржуазії від участі у справах управління державою як назагальнодержавному, так і на місцевому рівні;\nг)\tзагострення соціальної кризи, котра полягала в тому,що феодально-кріпосницьким ладом була незадоволенабільшість населення держави. І якщо раніше у принизливому, безправному становищі перебували маси кріпосногоселянства, заворушення, повстання та виступи якого вдавалося стримувати і придушувати, то тепер невдоволеннявиявляли самі поміщики, оскільки доходи від їхніх господарств різко впали; буржуазія, яка була незадоволена монопольним правом власності дворян на землю і яка потерпала від дефіциту дешевої робочої сили; саме селянство,котре відчувало на собі зростаючий гніт з боку держави іпоміщиків.\nТреба мати на увазі й те, що Російська імперія була багатонаціональною державою, колонії якої знаходилися в межах її кордонів. Така «тюрма народів» була вибухонебезпечною. Прагнення великих і малих націй і народів до здобуття власного суверенітету поєднувалося із звільненням їх від соціального, національного, релігійного та інших форм пригноблення.\nСвоєрідним поштовхом до проведення реформ, каталізатором змін стала поразка Росії у Кримській війні та масові селянські виступи і заворушення, що загрожували вилитися у чергову селянську війну.\nСелянська реформа 1861 р. Аграрні перетворення в Росії були і залишаються чи не найскладнішими і найактуальнішими для більшості населення країни. Розуміючи, що скасування кріпосної залежності мільйонів селян не пройде спокійно, що невдоволені однаково будуть — як селяни, так і поміщики, російський імператор Олександр II діяв надто обережно. У 1857 р. він створив таємну комісію з підготовки реформи, яка згодом отримала назву Головного комітету із селянських справ. Наступного року розпоча-\nлася широка підготовка реформи, яка тривала три роки. В усіх губерніях (окрім Архангельської, де не було кріпацтва) за рішенням уряду створювалися дворянські комітети з селянської реформи.\nНа початок 1861р. проект селянської реформи був представлений до Державної ради як найвищої інстанції перед його затвердженням імператором. У складному процесі розробки та обговорення проекту реформи селянство участі не брало.\n19 лютого 1861 р. Олександр II підписав Маніфест про високомилостиве дарування селянам-кріпакам прав вільних сільських жителів та про облаштування їхнього побуту, а також «Положення про селян, які вийшли з-під кріпосної залежності». В цих нормативно-правових актах вирішувалися три основні питання: а) особисте звільнення селян; б) порядок наділення звільненого селянства землею; в) механізм укладення викупних угод між селянами та поміщиками.\nВідповідно до цих нормативних актів, поміщицькі селяни ставали особисто вільними, поміщик не міг втручатися в їхнє особисте життя і розпоряджатися ними як своєю власністю. Селянин отримував і загальногромадянські права: виступав як фізична особа у цивільно-правових відносинах, міг укладати договори, пред'являти позови, вести торгівлю, володіти майном, змінювати місце проживання та рід занять тощо.\nОднак право власності на землю залишалося за поміщиками. У користуванні селян знаходилося лише рухоме майно. Нерухомість, зокрема будівлі, присадибні та польові ділянки, оголошувалася власністю поміщика. Права відмовитися від них селянин не мав, а за користування ними він був змушений відбувати панщину чи платити оброк. Таке становище вважалося тимчасовим до того моменту, коли між поміщиками та селянами буде укладена угода про викуп землі.\nПоміщики зберігали право власності на всю землю, що належала їм до реформи. У цьому, з боку держави, виявився захист майнових інтересів землевласників. Водночас держава зобов'язувала їх надати селянам за викуп землю, виходячи із того, що на одну ревізьку душу розмір наділу не міг бути вищим від встановленої норми. Вона коливалася від 3 до 12 десятин, залежно від регіону. У тому випад-\nку, коли до реформи у користуванні селянина було більше землі, ніж це дозволяло «Положення», поміщик мав право відрізати лишки. Так з'явилися відомі «відрізки», які складали до 20% колишніх селянських наділів.\nДля розв'язання неминучих суперечностей при вирішенні аграрних питань створювалися Губернські в селянських справах присутствія та інститут мирових посередників, які складалися з державних чиновників і землевласників. До переходу селян на викуп стосунки між ними і поміщиками регламентувалися Уставними грамотами, на складання та впровадження у життя яких відводилося два роки. Селяни, котрі не уклали з поміщиками викупних угод і не сплатили за свою землю, називалися тимчасовозобов'язаними і були зобов'язані виконувати ті самі повинності на користь поміщика, що і до реформи.\nЯк вже зазначалося, на звільнених від кріпацтва селян поширювалися економічні права — купувати нерухомість, займатися підприємництвом і промислами, створювати товариства тощо. Селяни мали право збиратися на сільські сходи і обирати на них органи селянського самоврядування.\nПоряд з такими прогресивними сторонами реформи у «Положенні» зберігалася низка положень, за якими селянство залишалося найнижчою соціальною верствою з обмеженим статусом. На відміну від представників інших станів, котрі мали безстрокові паспорти, селянин отримував такий документ лише на один рік. Існувала адміністративна опіка поміщика протягом усього тимчасовозобов'язаного стану селян, який у дійсності тривав до семи, дев'яти, а в деяких місцевостях і до 20 років. Насправді це означало примусове прикріплення селян до землі у пореформений час.\nЗдійснюючи реформу, уряд вирішив зберегти общинне землекористування. Община зберігалася в усіх губерніях, вихід селян з неї був досить утрудненим, практично неможливим. Іншими словами, перебування в общині мало примусовий характер. Земля знаходилася в користуванні, а згодом — і у власності общини і періодично перерозподілялася між селянськими дворами. Община дозволяла державі та поміщику стягувати з селян гарантовані податки і примушувати їх виконувати різноманітні повинності. Круговою порукою вона прив'язувала селянина до землі. Селянські земельні наділи були невеликими, і не кожна сім'я могла прогодувати сама себе, тому поміщики вбачали в общині\nневичерпний резерв депіевої робочої сили. Нерідко селяни були змушені брати землю у поміщика в оренду на кабальних умовах. Правда в тих губерніях, де до реформи общин не існувало (наприклад на Лівобережній Україні), був збережений подвірно-надільний принцип володіння землею.\n«Положення» урегульовувало механізм викупу селянами присадибної і надільної землі. Якщо селянин погоджувався одержати одну четверту частину норми земельного наділу, земля надавалася йому негайно і безплатно, і він ставав сільським обивателем (дрібним власником). Це — так званий «кошачий наділ» площею у 2,5 акра.\nПри укладенні викупних угод з поміщиками селяни повинні були сплатити за отриману землю. А позаяк грошей у них практично не було, уряд пішов на своєрідну поступку: казна сплачувала поміщику викупну позику у розмірі 75—80 відсотків викупної суми (загальної вартості селянського наділу); решту (20—25 відсотків) сплачували селяни при укладенні з поміщиком викупних угод, котрі скріплював своїм підписом представник держави — мировий посередник. Тобто фактично за свою землю селянин сплачував відразу одну п'яту чи одну четверту частину. За надану селянину позику казна щорічно впродовж 49 років стягувала з селян (фактично — із сільської общини) «викупні платежі» у розмірі шести відсотків викупної позики.\nТаким чином, механізм звільнення селян від кріпосної залежності і вирішення поземельного питання в цілому мав прогресивний характер. Але він стосувався лише поміщицьких селян. Дворові селяни (ті, що обслуговували панські садиби) не одержували ні польового, ні присадибного наділу. Вони звільнялися без викупу, але не відразу. Упродовж двох років такі селяни були зобов'язані виконувати ті самі роботи на користь поміщика, що і до реформи. Достроково їх міг звільнити лише сам поміщик.\nУдільні селяни (власність царської родини) були звільнені у 1863 р. з наданням їм дещо більших земельних наділів, ніж приватновласницьким селянам. У 1866 р. отримали свободу і державні селяни. Посесійні селяни (прикріплені до мануфактур та інших підприємств) протягом двох років поступово переводилися на оброк (грошовий податок). За ними закріплювалася присадибна і надільна земля, яка викуповувалася на таких самих умовах, що і поміщицькими селянами.\nСкасування кріпосного права вивільнило селянство з-під адміністративної та судово-поліцейської влади поміщиків і зумовило необхідність створення органів селянського самоуправління. Ними стали сільські та волосні сходи. Сільські сходи об'єднували всіх домогосподарів. На них обирався сільський староста і невеликий штат чиновників. Волосний схід об'єднував представників від кількох сільських сходів. Тут обиралося волосне правління на чолі з волосним старшиною, волосний суд, котрий розглядав дрібні кримінальні й цивільні справи. Посадові особи волосного суду наділялися також поліцейськими повноваженнями.\nОргани селянського самоуправління підпорядковувалися місцевій адміністрації. Керівництво ними здійснював мировий посередник, який призначався губернатором з числа місцевих дворян з високим земельним цензом. Посада мирового посередника затверджувалася міністром внутрішніх справ.\nФормування органів місцевого самоуправління. Доре-формене місцеве управління в Росії базувалося відповідно до кріпосницької системи господарювання. Центральною фігурою в ньому був поміщик, який зосереджував у своїх руках економічну, поліцейську, адміністративну та судову владу над селянами.\nКраїна поділялася на губернії, головною особою в яких був призначуваний імператором губернатор чи генерал-губернатор. Другою особою в губернії був губернський предводитель дворянства, головною функцією якого був захист прав та інтересів дворянства. Спираючись на численний чиновницький апарат, він виконував також поліцейські, слідчі, благодійні та інші функції. На повітовому рівні апарат повітових чиновників очолював повітовий предводитель дворянства.\nСистема місцевого управління відбивала інтереси переважно дворянсько-поміщицького класу. її суттєвими недоліками були:\nдомінування принципів бюрократизму і сувора централізація;\nігнорування реальних місцевих особливостей, що для багатонаціональної і багаторелігійної Росії було досить актуальним;\nдо участі в місцевому управлінні не були допущені молода буржуазія, купецтво, інтелігенція, міщани, роль яких у суспільному житті помітно зросла;\n— негативні сторони цієї системи ще більше посилювалися нероздільністю адміністративних, судових, господарських та культурно-освітніх повноважень місцевої адміністрації.\nПочаток реформи місцевого управління поклало затверджене 1 січня 1864 р. «Положення про губернські та повітові земські установи». Воно передбачало запровадження органів місцевого самоуправління на повітовому і губернському рівні. В губерніях, вперше на виборній основі, формувалося губернське земське зібрання, котре складалося з обраних депутатів — земських гласних. Вони обиралися на повітових земських зібраннях у розрахунку один губернський гласний на шість повітових гласних терміном на три роки. На повітовому рівні головним органом земського управління було повітове земське зібрання. Воно складалося із повітових земських гласних (від 10 до 96 осіб) залежно від кількості населення у повіті. Гласні обиралися на трирічний термін.\nПовітові й губернські земські зібрання скликалися один раз на рік на кілька днів (як правило, восени). В них головували повітові та губернські предводителі дворянства. Виконавчими органами повітових і губернських земств були відповідні управи, голови яких затверджувалися міністром внутрішніх справ (губернський голова) або губернатором (повітовий голова).\nУперше в історії Росії органи місцевого самоуправління формувалися шляхом системи виборів. Зокрема, для обрання земських установ у повітах все населення поділялося на три курії: а) курія землевласників, куди входили дворяни-поміщики з високим майновим цензом; б) міська курія, представлена в основному буржуазією з певним майновим статусом; в) сільська курія, для якої не встановлювався майновий ценз, але запроваджувалася триступенева система виборів самих виборщиків.\nТаким чином, система виборів до органів місцевого самоуправління дозволяла поєднати принцип становості з майновим цензом. До того ж, куріальна система дозволяла уряду заздалегідь планувати соціальний склад земських установ.\nКоло повноважень земських установ окреслювалося досить невизначено. Вони здійснювали керівництво освітою, охороною здоров'я, продовольчою справою, турбувалися\nпро благоустрій населених пунктів, будівництво доріг, сприяли розвитку торгівлі, агрономії, займалися благодійницькою діяльністю, страхуванням майна тощо. Така невизначеність повноважень земських установ дозволяла, з одного боку, деяким найбільш енергійним земствам розвивати бурхливу діяльність у багатьох галузях місцевого життя. А з іншого боку, така невизначеність дозволяла місцевій адміністрації оспорювати законність багатьох постанов земських зібрань.\nНегативними сторонами земської реформи було те, що:\n—\tвони не утворювали завершеної системи в межах держави. Не існувало органу, котрий би очолював і координував роботу земств на загальнодержавному рівні. З іншогобоку, реформа не створила найнижчої ланки — волосногоземства, яка б замкнула ланцюг земських установ;\n■— земські установи були громадськими. Свої рішення вони проводили через адміністративно-поліцейський апарат держави;\n—\tбули відсутні централізовані кошти на їх утриманняі діяльність. Вони фінансувалися за рахунок обкладанняподатками населення.\nУ 1870 р. була проведена міська реформа на тих самих засадах, що і земська. Замість запроваджених Катериною II станових міських дум створювалися позастанові міські установи місцевого самоуправління. Розпорядчими органами в містах стали міські думи, а виконавчими — міські управи, обрані думами. Депутати міських дум — гласні — обиралися на 4 роки виборцями, для яких встановлювався майновий ценз, віковий ценз (25 років) і ценз осілості (5 років у межах міста).\nУправи складалися, як правило, з двох-трьох осіб під головуванням міського голови, котрий затверджувався на своїй посаді губернатором або міністром внутрішніх справ. Міським головою не могла бути особа єврейської національності.\nКомпетенція міського самоуправління обмежувалася місцевими питаннями: благоустрій міста, боротьба з пожежами, розвиток промисловості й торгівлі, охорона здоров'я, освіта тощо. На міські думи покладалися видатки на утримання поліції, в'язниць та казарм.\nДуми та управи, як і земські органи, не володіли засобами примусу і діяли через державні адміністративні, подат-\nково-фіскальні та інші органи. У цілому міська реформа справила позитивний вплив на розвиток міського господарства.\nСудова реформа 1864 р. Структура дореформеної судової системи була досить складною і заплутаною. Існували особливі суди для дворян, міщан, ремісників і купців, спеціальні комерційні, військові та інші суди. Судові функції виконували й адміністративні органи — поліція, губернські правління та ін. Розгляд справ у судових інстанціях проводився за зачиненими дверима. На діяльність суддів сильний тиск справляли різні адміністративні органи.\nУ 1864 р. була здійснена реорганізація судової системи, яка закріпила нові принципи судочинства:\nа)\tвідокремлення суду від адміністрації;\nб)\tстворення загальностанових судів;\nв)\tрівноправність всіх громадян перед судом;\nг)\tзапровадження змагальності в судовому процесі;\nґ) відмежування судової влади від обвинувачувальної;\nд)\tнезмінюваність суддів і судових слідчих;\nє) прокурорський нагляд за діяльністю судів, слідства і місцями позбавлення волі;\nє) виборність мирових суддів і присяжних засідателів1.\nНовим явищем судової реформи було створення двох судових систем. Першу складали місцеві суди, до яких належали волосні суди, мирові судді та з'їзди мирових суддів. До другої входили загальні суди, до яких належали окружні суди (територіально охоплювали кілька повітів); судові палати з цивільних або кримінальних справ (поширювали свою діяльність на кілька губерній) і касаційні департаменти Сенату2. Влада названих судів поширювалася на всі сфери, за винятком тих, де діяла юрисдикція духовних, військових, комерційних, селянських судів і так званих судів «інородців» (інородцями в Росії презирливо називали всіх неросіян).\n1\tПри підготовці судової реформи дискутувалося питання про модель суду присяжних, а саме — яку модель суду присяжних вибрати:континентальну (де ставилося запитання «Чи винен підсудний?») чианглосаксонську (там ставилося запитання «Чи здійснив підсудний цепротиправне діяння?»). Врешті-решт, була обрана перша модель.\n2\tКасацією називається розгляд справи вищою судовою інстанцієюне за її суттю, а з метою перевірки відповідності судового рішення чивироку нормам чинного матеріального або процесуального права.\nУряд надзвичайно прискіпливо стежив за складом судових працівників. Усі сенатори, а також члени судових палат, були, зазвичай, дворянами. В окружних судах посади голови, товаришів голови (його заступників) і членів окружного суду обіймалися дворянами або вихідцями з духовенства. Особливо суворі класово-політичні вимоги ставились до складу прокуратури.\nМирова юстиція, запроваджена судовими статутами 1864 p., формувалася виключно з місцевих багатих землевласників. До кандидатів на судові посади ставилися вищі вимоги, ніж при призначенні на адміністративні посади. Тут вимагався відповідний віковий ценз — не менше 25 років, освітній рівень (вища юридична університетська освіта), службовий чи майновий ценз, моральні якості.\nМісцеві судові органи. Такими органами були, 5ЇІС B5KG зазначалося, мирові судді, з'їзди мирових суддів та волосні суди. Мирові судді були виборними. Але їх обирало не населення, а повітові земські зібрання, а в Петербурзі та Москві — міські думи. Список кандидатів у мирові судді попередньо затверджувався губернатором. Після обрання склад мирових суддів затверджувався Сенатом.\nКандидат на посаду мирового судді мав відповідати певним вимогам: бути місцевим жителем, володіти певним освітнім і майновим цензом. Мирові судді поділялися на дільничних і почесних1. У межах округу всі мирові судді утворювали з'їзд мирових суддів, який був апеляційною інстанцією для дільничних суддів.\nНагляд за органами мирової юстиції здійснювали касаційні департаменти Сенату і міністр юстиції.\nНа окраїнах імперії, в національних районах організація мирової юстиції мала дещо інший вигляд. Мирові судді і голови з'їздів мирових суддів там не обиралися, а призначалися міністром юстиції. Крім того, мирові судді були зобов'язані виконувати обов'язки судових слідчих.\nЗагальні судові органи. Ними, як вже зазначалося, були окружні суди і судові палати. В основі підпорядкування ок-\n1 Дільничний суддя був основною ланкою мирової юстиції. Він здійснював правосуддя лише на своїй дільниці. Там само знаходилася його камера (так називалося місце роботи судді, його приміщення). Дільничні мирові судді діяли одноосібно. Почесні мирові судді не мали своїх камер. Вони могли обіймати інші посади і не одержували платні за участь в судочинстві. Вони навіть могли не проживати в окрузі, який їх обрав, але користувалися всіма правами мирового судді.\n18 — 6-1232\nружному суду була не адміністративна одиниця — губернія, а особлива територіальна одиниця — судовий округ. Декілька окружних судів утворювали округ судової палати. Окружний суд був, зазвичай, судом першої інстанції, і тільки в особливих випадках, зокрема у кримінальних справах, повноваження суду першої інстанції передавалися судовій палаті, Сенату чи Верховному кримінальному суду.\nСудом другої інстанції в системі загальних судів була судова палата, котра поділялася на цивільні та кримінальні департаменти, очолювані їх головами. Судова палата була апеляційною інстанцією щодо окружних судів. Але вона була позбавлена права перегляду кримінальних справ, вирішених окружними судами за участі присяжних засідателів. Вироки окружних судів у таких справах вважалися остаточними і підлягали лише касації в Сенаті.\nСуд присяжних. Суд за участі присяжних засідателів складався з двох колегій — коронної і колегії присяжних засідателів. Інститут присяжних мав місце лише в окружних судах.\nКоронні судді призначалися «короною», тобто імператором за поданням міністра юстиції. Кандидати на цю посаду мали відповідати певному цензу: мати вищу юридичну освіту і стаж роботи в правоохоронних органах не менш як три роки. Колегія присяжних (лава присяжних) складалася з 12 осіб, які обиралися повітовими земськими зібраннями чи міськими думами на три роки. Для кандидатів на цю посаду вимагався високий майновий ценз (100 десятин землі або одна-дві тис. рублів прибутку у містах), ценз осілості (два роки), вік (від 25 до 70 років). Не могли бути присяжними засідателями священнослужителі, військовослужбовці, вчителі, прислуга і наймані працівники. Підсудний мав право відведення всього складу присяжних, прокурор — лише його половини.\nНа суд за участі присяжних виносилися справи «про злочини і проступки, за які особа могла понести покарання, поєднане із позбавленням всіх прав». Мається на увазі, насамперед, покарання позбавленням волі, конфіскацією майна та позбавленням титулів, прав і привілеїв. На такий суд не могли бути винесені справи про державні та посадові злочини.\nПісля розгляду справи по суті і завершення дебатів голова суду роз'яснював присяжним правила про силу приведених на суді доказів, спонукаючи їх до максимально об'єктив-\nного підходу. Після цього він вручав присяжним засідателям письмові питання про факт злочину та про вину підсудної особи, які оголошувалися в суді. Відповідь на поставлені запитання присяжні повинні дати колегіально — за більшістю голосів. У кінцевому результаті ними виносився вердикт, який можна було скасувати судом лише в одному випадку — коли суд одноголосно визнає, що рішенням присяжних засуджена невинувата людина. У такому випадку суд виносив постанову про передання справи на розгляд новому складу присяжних, вердикт яких буде остаточним.\nІнститут присяжних засідателів був найрадикальнішим нововведенням судової реформи. Вердикт присяжних, що виносився на основі їх власного переконання, не вписувався у стару систему російського феодального судочинства. Ця суперечність до певної міри згладжувалося підбором присяжних.\nТаким чином, судова реформа органічно впліталася в серію демократичних перетворень в Росії другої половини XIX ст. Нові принципи судочинства, нові, невідомі раніше, інститути справили помітний вплив на судову систему, забезпечили становлення буржуазно-демократичних основ російського суспільства.\nВійськова реформа (1864—1874 pp.) проходила у два етапи. На першому з них було покращене технічне і збройне оснащення армії та відбулося скорочення терміну служби рекрутів із 25 до 15 років.\nПочаток другому етапу реформи поклав, прийнятий 1 січня 1874 р. новий Статут про військову повинність. Замість станової військової повинності була запроваджена всестанова повинність та загальна військова повинність усього чоловічого населення. Призов на службу здійснювався щорічно за жеребом (через те, що число осіб, котрі підлягали призову, перевищувало потребу армії). Більша частина призовників зараховувалася в ополчення і брала участь лише в навчальних зборах. Ополчення скликалося лише в надзвичайних випадках чи за умов війни.\nВійськову повинність несли чоловіки з 21-річного віку. Термін служби визначався для піхотинців — 6 років (до них додавалися 9 років у запасі), для моряків — 7 років (плюс З роки у запасі). Надавалася перевага у службі особам, котрі отримали освіту. Запроваджувалися пільги з урахуванням сімейного стану. Офіцерський корпус укомплектовувався лише особами, які закінчили юнкерські чи військові училища. Зазвичай це були дворяни.\nВійськова реформа упорядкувала прикордонну службу. Були створені нові прикордонні округи. Країна поділялася на воєнні округи.\nПоліцейська реформа була здійснена на основі затверджених Олександром II «Тимчасових правил про облаштування поліції в містах та повітах» від 25 грудня 1862 р.\nДо реформи в губерніях окремо існували повітова поліція, у вигляді земського суду, та міська поліція, що називалася міською управою. На середину XIX ст. обов'язків у поліції накопичилося стільки, що фізично виконувати їх вона була не в змозі. Впадав у вічі низький професіоналізм. Посади нерідко обіймали відставні офіцери або ті, хто одержав поранення на війні. Повітовий справник (начальник повітової поліції) обирався місцевим дворянством.\nПоліцейська реформа централізувала органи управління поліцією і звузила її компетенцію. Замість міської та земської поліції у кожному повіті створювався єдиний поліцейський орган — повітове поліцейське управління. Це був колегіальний орган на чолі з повітовим справником, який призначався губернатором. Повітовий справник разом зі своїм заступником та членами повітового поліцейського управління складали «загальне присутствіє» повітового поліцейського управління. Управлінню поліції підпорядковувалися «виконавчі чиновники» поліції — станові пристави, соцькі, десяцькі. Усі посадові особи повітової поліції, крім соцьких і десяцьких, отримували платню з казни, інші — обиралися з числа місцевих жителів і утримувалися коштом податків з населення.\nУ всіх губернських та в деяких інших великих містах, міських посадах та містечках зберігалася міська поліція, яка діяла незалежно від повітового поліцейського управління і очолював її поліцмейстер, котрий призначався губернатором. Місто поділялося на дільниці, очолювані дільничними приставами, а дільниці складалися з поліцейських околотків, куди призначалися околоточні наглядачі у кількості трьох-п'яти осіб. їм підпорядковувалися городові. Околоточні наглядачі разом з городовими складали поліцейську охорону міста.\nВідповідно до поліцейської реформи поліція звільнялася від низки не властивих їй функцій, зосередивши увагу на «забезпеченні безпеки і порядку». З її компетенції вилучаються слідчі, судові та господарські питання.\nПоряд із загальногромадянською поліцією піддавалася перебудові і політична поліція. 16 лютого 1864 р. імператор підписав «Положення про Третій округ Корпусу жандармів», відповідно до якого в кожній губернії створювалося губернське жандармське управління. Значно збільшувалася чисельність жандармів, посилена централізація жандармерії, підвищені вимоги до підбору кандидатів на цю службу.\nУ 80-ті роки XIX ст. царський уряд здійснює заходи щодо перебудови та зміцнення органів політичної поліції. Жандармські управління запроваджуються у повітах. Одночасно збільшувалися повноваження жандармських органів, змінювалися форми і методи їхньої діяльності. До них перейшло слідство у політичних справах, котре до цього знаходилося в руках судових слідчих.\nПісля вбивства народовольцями імператора Олександра II1 березня 1881 р. були прийняті нормативні акти, які дозволяли жандармам арештовувати всіх, хто викликав підозру у здійсненні державних злочинів, проводити довільні обшуки. При міністрі внутрішніх справ встановлювалася Особлива нарада, яка мала право висилати у адміністративному порядку у віддалені райони країни на термін до п'яти років будь-яку підозрілу особу. Водночас з'являються таємні розшукові відділення поліції, які згодом отримали назву охоронних відділень («охранок»). Кожне з них мало свою агентуру для спостереження за «небла-гонадійними» — так званих філерів та негласних агентів.\nТаким чином, поліцейська реформа в Росії знаходилася в одному блоці з іншими буржуазними реформами другої половини XIX ст. її буржуазний характер виявився у деякому звуженні компетенції поліції, визначенні її взаємовідносин з іншими установами охорони порядку в державі. Внесені зміни у систему, структуру і компетенцію поліції сприяли пристосуванню її до нових, більш складних умов діяльності кінця XIX—початку XX століть.\nУкажіть на передумови та причини буржуазних реформ у Росії другої половини XIX ст.\nЯкі причини селянської реформи?\nЯкі нормативно-правові акти покладені в основу селянської реформи?\nРозкрийте механізм вирішення поземельних питань відповідно до селянської реформи,\nЯкі обставини спонукали царський уряд до проведення реформи місцевого самоуправління?\nРозкрийте сутність і механізм земської та міської реформ.\nНа яких принципах будувалося судочинство в порефор-меній Росії?\nЯкінові, прогресивні інститути судочинства з'явилися в Росії внаслідок судової реформи? Дайте їм характеристику.\nРозкрийте зміст військової реформи в Росії.\nЯку спрямованість мала реформа загальної і політичної поліції? Розкрийте її механізм.\nДайте оцінку буржуазним реформам у Росії другої половини XIX ст. Яке їх значення?\n1.\tІз перерахованих положень укажіть ті, які можна віднести до передумов буржуазних реформ у Росії другої половини XIX cm.:\nа)\tкризова ситуація у промисловості;\nб)\tназрілі проблеми боротьби зі злочинністю і жебрацтвом;\nв)\tгострий дефіцит вільнонайманої робочої сили;\nг)\tнеможливість уряду управляти державою по-старому;ґ) усе разом узяте.\n2.\tЯкі нові органи управління селянами були створені післяпроведення селянської реформи 1861 року:\nа)\tзапроваджена посада мирового посередника;\nб)\tсільські та волосні сходи;в)волосні суди;\nг) усе разом узяте.\n3.\tІнститут присяжних засідателів, запроваджений відповідно до судової реформи, передбачав:\nа)\tприсяжні у кількості 12 осіб призначалися прокурором;\nб)\tпрокурор дістав право відведення всього складу присяжних;\nв)\tсвященнослужителі і вчителі не могли бути присяжними засідателями;\nг)\tвердикт присяжних міг бути відхилений судом.


Купити домен BID. Реєстрація домену BID - 169 грн\n/ Домен bid\nРеєстрація домена bid за 169.00 грн.\nПоказувати ціну bid в\nВартість домену bid\nДомени в зоні BID\nНайкраще місце для інтернет-торгівлі дізнатися легко, його ім'я говорить саме за себе: ".BID" - ваша "ставка"!\nЦю ставку зробила в 2013 році компанія Famous Four Media (Гібралтар). І успішно зробила! З цього часу за допомогою домену .BID продають і купують:\nАле фактично, використовувати домен BID можна для будь-якого проекту, ніяких обмежень при реєстрації домену BID не передбачено.\nСтавки зроблено! Але в .BID ставки ще є! Адже це відносно нова доменна зона, що означає, що кількість вільних доменних імен .BID велика і можна з легкістю придумати красивий і співзвучний домен.\nРеєструйте й свій магазин.BID" - робіть свою ставку на успіх!\nПереваги реєстрації bid у реєстратора CityHost\nВже є домен bid, але не в CityHost?


«Сон зломив»: у Північній Кореї розстріляли генерала, який задрімав у присутності Кім Чен Ина | Інформаційний Акцент\nГоловна Світ «Сон зломив»: у Північній Кореї розстріляли генерала, який задрімав у присутності Кім...\n«Сон зломив»: у Північній Кореї розстріляли генерала, який задрімав у присутності Кім Чен Ина\n16:18, 13 Травень 2015р.\nУночі проти середи, 13 травня, світові ЗМІ повідомили про страту чергового високопоставленого чиновника з Північної Кореї – міністра оборони Хен Йон Чхоля. При цьому джерела в південнокорейській розвідці стверджують, що генерала розстріляли через те, що він заснув на офіційному заході за участю глави КНДР Кім Чен Ина, пише NEWSru.com.\nВВС передає, що страта відбулася 30 квітня. Південнокорейське агентство Yonhap з посиланням на національну розвідслужбу повідомляє, що Хен Йон Чхоля розстріляли з зенітного кулемета на очах у сотень присутніх на публічній страті чиновників. Як передає AFP, про страту міністра розповів на парламентських слуханнях у Сеулі заступник директора Національного розвідувального агентства Південної Кореї.\nReuters з посиланням на південнокорейські ЗМІ повідомляє, що 66-річний міністр позбувся поста і був звинувачений у державній зраді. Сталося це нібито після того, як він висловив неповагу до керівника країни, дрімаючи на одному з військових заходів.\nХен Йон Чхоль був призначений міністром Народних збройних сил в червні 2014 року, у вересні увійшов в Державний комітет оборони. На цій посаді він змінив генерала Чан Чон Нама, який став третім за півтора року главою Міноборони КНДР. Його доля після відставки невідома.\nНагадаємо, восени 2014 року за перегляд серіалів розстріляли 50 чиновників Північної Кореї. Також, як повідомляв Інформаційний Акцент, Кім Чен Ин торік наказав отруїти свою рідну тітку.\nСудова безнадія та здоровий реалізм: тижневий огляд подій\nЖиття в Північній Кореї крізь об’єктив камери (фото)