Реферат - Оперативно-тактичні плани та бюджети як інструменти реалізації стратегічних планів і програм - Менеджмент\nРеферат: Оперативно-тактичні плани та бюджети як інструменти реалізації стратегічних планів і програм\nЖиттєдіяльність фірми неможлива без планування, «сліпе» прагнення до одержання прибутку приведе до швидкого краху. При створення будь-якого підприємства необхідно визначити цілі і задачі його діяльності, що й обумовлює довгострокове планування. Довгострокове планування визначає середньострокове і короткострокове планування, що розраховані на меньший термін і тому мають на увазі велику деталізацію і конкретику. Основою планування є план збуту, тому що виробництво орієнтоване в першу чергу на те, що буде продаватися, тобто користатися попитом на ринку. Обсяг збуту визначає обсяг виробництва, що у свою чергу, визначає план МТП. План МТП включає планування усіх видів ресурсів, у тому числі трудові ресурси, сировинні запаси і запаси матеріалів. Це обумовлює необхідність фінансового планування, планування витрат і прибутку. Планування повинне здійснюватися за твердою схемою, використовувати розрахунки багатьох кількісних показників.\n— випуск продукції більш високої якості\n— забезпечення погоджених термінів постачань\n— підтримка репутації фірми у споживачів.\n— Швидкий чи повільний ріст довгострокового попиту.\n— Зміни в складі покупців і способах використання продукту.\n— Відновлення продукту.\n— Маркетингові інновації.\n— Вхід чи вихід великих фірм.\n— Розсіювання технічних і технологічних досягнень.\n— Зміни у витратах і ефективності.\n— Поява покупцеві-диференційованого вибору товарів замість товарів масового споживання (чи набору).\n— Зміни в державній політиці і регулюванні.\n— Зменшення невизначеності і ризику.\nДля того, щоб адекватно відповідати на виклик зовнішнього середовища, фірма повинна володіти наступними умовами:\n— Здатність до макроекономічного аналізу ситуації в країні і за її межами.\n— Здатність до своєчасного виявлення актуальних нестатків, потреб і запитів потенційних споживачів.\n— Здатність до аналізу економічної кон'юнктури ринків товарів і послуг, що дозволяють ефективно, вчасно і якісно задовольнити виявлені нестатки, потреби і запити.\n— Здатність до аналізу економічної кон'юнктури ринків факторів виробництва.\n— Здатність до висування конкурентоздатних ідей.\n— Здатність до реалізації цих ідей.\n— Здатність до забезпечення незалежності фірми від зміни кон'юнктури ринків товарів, факторів виробництва за рахунок зовнішньої гнучкості виробничих сил.\n— Здатність до забезпечення внутрішньої гнучкості за рахунок оснащення засобами технологічного оснащення й іншого устаткування.\n— Здатність до забезпечення за рахунок плідної технології.\n— Здатність до забезпечення за рахунок формування адекватної зміни цілей кадрового потенціалу.\n— Здатність здійснювати зміни архітектурно-планувальних рішень, адекватно змінам цілей виробничих сил.\n— Здатність забезпечити рівень конкурентоздатності товарів і послуг, необхідний для захоплення лідерства в сегментах ринку, що є перспективними і обслуговуються.\n— Здатність забезпечити випуск товарів і послуг у необхідних обсягах.\n— Здатність забезпечити високу ефективність функціонування фірми за рахунок найбільш раціонального використання інвестиційних можливостей фірми.\n— Здатність забезпечити ефективну розробку і реалізацію стратегічної програми технологічного і соціального розвитку фірми.\n— по маркетингу (рівень продажів, диверсифікованість, система розподілу, обсяг збуту);\n— наукові дослідження і розробки (нові товари, якість продукції, технологічний рівень);\n— виробництво (витрати, якість, економія матеріальних ресурсів, нова та вдосконалена продукція);\n— фінанси (структура і джерела фінансування, методи розподілу прибутку, мінімізація оподаткування);\n1. Економічні прогнози — носять переважно загальний характер і служать для опису стану економіки в цілому по компанії чи по конкретних виробах.\n2. Прогнози розвитку конкуренції — характеризують можливу стратегію і практику конкурентів, їхню частку на ринку і так далі.\n3. Прогнози розвитку технології — орієнтують користувача щодо перспектив розвитку технологій.\n4. Прогнози стану ринку — використовуються для аналізу ринку товарів.\n5. Соціальне прогнозування — досліджує питання, зв'язані з відношенням людей до тих чи інших суспільних явищ.\nНаочна інформація — інформація одержувана від засобів масової інформації (крім друкованих органів), а також суміжників, постачальників, конкурентів.\nПисьмова інформація — інформація, одержувана з друкованих джерел періодичної преси. Так само, як і наочна, письмова інформація не має глибокого характеру і швидко застаріває.\nПромислове шпигунство — інформація, отримана за допомогою промислового шпигунства, споконвічно, як найважливіша, знаходиться під захистом користувача. Така інформація є найбільш коштовної.\nЯкісні методи прогнозування припускають звертання до думки експертів — людей найбільш компетентних по досліджуваних питаннях.\n— думка журі, як правило, зводиться до узагальнення думок експертів з подальшим їхнім усередненням;\nмодель чекання потреб — метод, що є деякою мірою зворотним методу сукупної думки, виробляється опитування клієнтів;\n— метод експертних оцінок — відібрані експерти, що користаються довірою, заповнюють опитувальний лист.\n— формулювання мети проведення експертного аналізу;\n— визначення групи фахівців, що забезпечує проведення експертизи;\n— розробка і забезпечення проведення експертного аналізу;\n— формування групи експертів, що беруть участь в експертизі;\n— розробка анкети з формулюванням питань, що виключають їхнє двояке трактування й орієнтованих на кількісну оцінку;\n— проведення анкетування;\n— аналіз анкет;\n— проведення анкетування в-другий, третій, четвертий раз, у залежності від складності дослідження і необхідної точності;\n1. Страховка всередині фірми — наявність запасів сировини, вільних потужностей, коштів, контактів і зв'язків. Основою такого підходу до резервів є фінанси.\n2. Доступ до кредитів — вироблення фінансової політики, керування активами і пасивами.\nСГП — самостійні відділення чи підрозділи, що відповідають за асортиментну групу, чи який-небудь товарний відділ у рамках організації з концентрацією на конкретному ринку і керуючим, наділеного повною відповідальністю за об'єднання усіх функцій в стратегію. СГП — це основні елементи побудови стратегічного плану маркетингу. Кожне з них має наступні загальні характеристики: конкретну орієнтацію; точний цільовий ринок; одного з керівників маркетингу фірми на чолі; контроль над своїми ресурсами; власну стратегію; чітко позначених конкурентів; явну відмітну перевагу.\nВизначення того, як потрібно застосовувати структуру маркетингу, щоб залучити і задовольнити цільові ринки і досягти цілей організації. У рішеннях про структуру маркетингу головне — планування продукції, збут, просування і ціна. Для кожного СГП в організації необхідна окрема стратегія; ці стратегії повинні координуватися. Стратегія повинна бути максимально ясною.\n— аналіз стратегічних проблем;\n— прогноз майбутніх умов діяльності і визначення задач;\n— вибір оптимального варіанта розвитку;\n— виконання складених планів, розробка планів, що забезпечують, удосконалювання методів і процедур, мобілізація людських і фінансових ресурсів фірми.\nУ поняття «планування» входить визначення цілей і шляхів їхнього досягнення. На Заході планування діяльності підприємств здійснюється по таких важливих напрямках, як збут, фінанси виробництво і закупівлі. При цьому, звичайно, усі приватні плани тісно взаємозалежні між собою.\n— розробка загальних цілей;\n— визначення конкретних, деталізованих цілей на заданий, порівняно короткий період часу (2, 5, 10 років);\n— визначення шляхів і засобів їхнього досягнення;\n— контроль за досягненням поставлених цілей шляхом зіставлення планових показників з фактичними.\nРисунок 2 — Взаємозв'язок короткострокового і довгострокового планування\nПісля завершення розробки планів по окремих галузях виявляються невідповідності — завищені чи занижені показники, — які необхідно усунути. Оскільки плани взаємопов’язані, виникає необхідність внесення відповідного коректування.\nСальдо дохідної і видаткової частин усіх планів включається в бюджет, тобто в план витрат і доходів, оскільки орієнтиром є збереження ліквідності — платоспроможності підприємства. Звичайно окремі плани складаються тільки за кількісними показниками і лише після їх взаємозв’язку виробляється розрахунок грошових показників.\n1.3 Взаємозв’язок між довго — та короткостроковим плануванням\n— потреби у фінансових засобах\n— дослідження і розробки\n— частка ринку і так далі.\n— оптимальну рентабельність, тобто вона повинна бути по можливості простою, чіткою і легко доступною для огляду;\n— охоплювати по можливості мінімальну кількість проміжних ланок. Командна й інформаційна система не повинна бути громіздкою;\n— забезпечувати умови підготовки менеджерів на перспективу.\nДвуланкову систему: вища адміністрація — заводоуправління;\nТриланкову систему: вища адміністрація — адміністрація виробничих відділень — заводоуправління;\nЧотириланкову систему: вища адміністрація — адміністрація виробничих груп — адміністрація виробничих відділень — заводоуправління.\n— доповнення: нові основні засоби, що збільшують виробничі потужності без заміни існуючого устаткування;\n— відновлення чи заміна: устаткування, придбане для заміни аналогічних основних засобів, приблизно такої ж потужності;\nОднієї з найважливіших частин фінансових ресурсів є касове планування, тобто процес оцінки всіх джерел надходження і витрат наявних засобів протягом визначеного періоду часу. Саме погане керування готівкою є головною причиною фінансово-економічних труднощів: відсутність наявних засобів скоріше приводить до банкрутства, ніж відсутність прибутку. Основна задача тут — визначити мінімальний розмір оборотного капіталу, необхідного для перетворення готівки в товарні запаси, потім у дебіторську заборгованість і, нарешті, знову в наявні.\nТільки підприємства, що мають велику частку на ринку, можуть вкладати засоби в наукові дослідження і розробки, одержуючи вагому віддачу. Розрахунки показують, що якщо фірма витрачає на НДВКР більше 3-х % обороту, то вона працює з рівнем рентабельності порядку 26 %. Дослідження і розробки сильніше впливають на рентабельність, чим збільшення частки на ринку. Малим підприємствам не рекомендується використовувати багатокоштовні технології, тому що це приведе до падіння прибутку. Ефективність — ключовий критерій при ухваленні рішення про виробництво. Слово «ефективність» означає, що виробництво йде з мінімальними витратами, зусиллями і втратами. Основним показником ефективності виробництва є прибутковість.\nПри розрахунках рентабельності і рішенні фінансових питань необхідно точно трактувати поняття «прибуток». Якщо повернутися до рахунка прибутків і збитків, то по ньому легко помітити, що є істотна різниця між валовим і чистим прибутками: валовий прибуток являє собою поточні доходи до сплати податків, чиста — після їхньої сплати, тобто це ті засоби, якими компанія може користуватися повною мірою і за своїм розсудом.\n— виграш чи втрати від поточної діяльності\n— доходи (продаж старого устаткування)\n— виграші чи втрати від нейтральної діяльності\n— сума виграшів і втрат\n— наявні ліквідні засоби\n— резерв ліквідних засобів\n— план капіталовкладень та інше.\n— рівноправність спілчан незалежно від величини внеску та часу вступу до кредитівки;\n— можливість брати участь в управлінні в разі обрання до керівних органів;\n— право на повну фінансову та іншу інформацію про діяльність кредитівки;\n— право контролювати діяльність виборних керівних органів.\n— різноманітні форми забезпечення кредиту;\n— спрощене оформлення документів;\n— швидке надання кредиту;\n— людяний підхід у складних життєвих ситуаціях.\n— по-перше, треба враховувати рівень інфляції;\n— по-друге, спілка повинна сплатити певну суму кредиторові, який надав свої вільні кошти для тимчасового користування (на сьогодні 30%);\n— по-третє, кредитівка також має отримати певні кошти для забезпечення своєї діяльності, насамперед – для оплати праці представників платної Виконавчої дирекції.\n— метою діяльності спілки є задоволення потреб на рівні фінансових послуг членів спілки;\n— підтримка фінансова і організаційна громадських організацій.\n— розробка відділень в м. Краматорську та Донецькій області з метою наближення до своїх потенційних та дійсних клієнтів;\n— утворення кооперативного банку для розширення послуг.\n— члени Правління – достатній досвід роботи у фінансових структурах, обмежене коло на ротацію;\n— члени Наглядового комітету – недостатній досвід роботи у фінансових структурах, обмежене коло на ротацію;\n— Виконавча дирекція – нетривалий досвід і навички роботи у фінансових структурах.\n— порівняно з банками невисокі операційні витрати, як наслідок – можливість зменшувати відсоток на кредит та збільшувати на внески;\n— співпраця з громадськими організаціями – залучення активних членів.\n— малий капітал, залежність від залучених коштів;\n— слабка інтегрованість в навколишнє середовище, ізольованість.\n— неможливість творення робочої групи, що буде виконувати план розвитку;\n— зміна в законодавстві кредитних спілок;\n— неконтрольована інфляція.\n— впровадження кредитування товарів і послуг;\n— впровадження комплексного програмного забезпечення.\n— питання офісу;\n— питання інших технологій кредитування (заощадження);\n— творення ротаційної бази органів управління;\n— співпраця з Лігою кредитних спілок.\nІдея проекту полягає в мобілізації ресурсів кредитної спілки для здійснення якісного зростання. В цьому розділі не торкаються перспективи, що виходить за рамки 2006 року.\nУ другому розділі — “Кроки впровадження плану ” говориться про етапне втілення плану у життя з чітким виділенням періодів виконання певних робіт, очікуваними наслідками, переліком виконавців.\nЗа даними звіту про Резервний фонд, величина останнього на початок року складала 434 грн., а на кінець 7622 грн. Це свідчить про обережне ставлення Правління до зовнішньоекономічних умов і бажання захистити спілку від небажаних скрутних становищ.\n— членських депозитів – на 70058 грн.;\n— в частині капіталу – на 6042 грн.\n— відповідає за організацію роботи Правління;\n— має право підписувати майнові угоди, чеки, доручення і т. ін.\n— без доручення представляє кредитну спілку перед третіми особами.\n— веде протоколи засідань Правління і загальних зборів;\n— відповідає за підготовку засідань.\n— очолюють тимчасові робочі комітети;\n— мають постійні обов’язки, пов’язані з їхніми фаховими знаннями.\n“Дика кішка” має слабкий вплив на ринок (невелика частка на ринку) в галузі, що розвивається. Як правило, для неї характерні слабка підтримка покупцями та невизначені конкурентні переваги. Стратегія “дикої кішки” має альтернативи інтенсифікації зусиль організації на даному ринку або вихід з нього.\n8. Вісник УАДУ. — 2005. №1.


Кончітине «Євробачення» — Високий Замок\nБородатий трансвестит – на першому місці, Марія Яремчук – на шостому\n59-й міжнародний пісенний конкурс “Євробачення” у Копенгагені (Данія) нагадував “клуб опівнічників” — результати оголосили о пів на другу ночі за київським часом. Однак публіка не могла відірватись від екранів, адже кількість напружених моментів у фіналі “Євробачення-2014” зашкалювала. Бородата співачка з Австрії Кончіта Вюрст до останнього змагалась за першість з кантрі-гуртом The Common Linnets із Нідерландів, а Марія Яремчук виборювала шосту сходинку у росіянок сестер Толмачових.\nТе, що «Євробачення» є наполовину політичним конкурсом, ні для кого не секрет. Проте цього року усе пішло шкереберть. Перевагу українській учасниці дали Азербайджан, Італія та Молдова — по 10 балів з максимальних 12-ти. 8 балів віддали Яремчук Естонія та Білорусія. Польща дала Україні 5 балів. А Чорногорія, Латвія та Росія присудили українці по 7 балів.\nУкраїнці подарували російським конкурсанткам четвірку. При цьому голоси жителів Криму вважались на конкурсі за українські. Першість Україна віддала співачці Санні Нільсен зі Швеції, вірменин Арам отримав десятку, а бородатій Кончіті дісталось 8 балів.\nКожен бал, присуджений Росії, супроводжувався гучними вигуками “Фу!”. А коли на зв’язку з копенгагенською сценою з’явилась співачка Алсу, аби оголосити бали від РФ, зал збожеволів від обурення. Однак російська сторона була впевнена у перемозі сестер Толмачових. Коли близнючки в кінцевому результаті посіли сьому сходинку, дівчата розплакались, а поціновувач конкурсу Володимир Жириновський пригрозив звести порахунки з їхнім наставником та автором пісні Філіппом Кіркоровим. Ще більшого резонансу в РФ набула перемога у конкурсі трансвестита Кончіти Вюрст з Данії — кількість розмов про “загниваючі цінності Заходу” на російських телеканалах переплюнула навіть українське питання. “Хіба може Донбас з цією Європою бути? — розпинався в прямому ефірі Жириновський. — Над Донбасом буде російський прапор!”.\nУкраїнка Марія Яремчук, яка виступала у фіналі першою, посіла шосту сходинку. Першу п’ятірку зайняли: Австрія з Кончітою Вюрст, улюбленці Юрія Фальоси гурт з Нідерландів, романтична співачка Санні Нільсен зі Швеції, харизматичний Арам з Вірменії, якому усі букмекери пророкували перемогу, та суперсучасний співак з Угорщини Андраш з гостросоціальною піснею. Переможниці Кончіті раз у раз діставалось на горіхи від в’їдливих коментаторів, дехто навіть пропонував співачці станок для гоління, аби та поголила бороду, жінки-ведучі з’являлись в ефірі з домальованими бородами, а чоловіки — учасники конкурсу — жартома одягали сукні. Кончіта на те не зважала, ридала від щастя. “Нас не зупинити!” — вигукнула наостанку.\nТимур Мірошниченко, телеведучий, український коментатор конкурсу “Євробачення”\nЯкби Україна виступала у другій частині конкурсу — точно увійшла би у п’ятірку переможців. Виступи 26-ти учасників тривають дві години, до кінця номерів глядачі першу дванадцятку учасників ледь пам’ятають. Мене дивує істерія навколо Кончіти Вюрст. Щось схоже було у 2006 році, коли переможцями обрали монстрів Lordi з Фінляндії. Таке враження, що глядачі обирали переможця із заплющеними очима... Не маю нічого проти Тома Нойвірта в образі Кончіти Вюрст, просто вважаю, що жінки мають бути жінками, а чоловіки — чоловіками.\nЗавен Баблоян, видавець, культуролог\nТаке враження, що консервативну громадськість образив саме стьоб над шанованим образом «транса». Адже нововведення Томаса Нойвірта полягає в тому, що він придумав і втілив некласичний образ — пародію на трансвестита. Це не «гей-пропаганда», а іронія одночасно і над трансофобією, і над усталеною транс-модою. Образ Кончіти Вюрст — асексуальний. Цей дотепний візуальний жарт на Заході працює як «де-монстрація»: монстр стає настільки дивним, що вже й не страшний. У нас — навпаки, чим монстр безглуздіший, тим страшніший, і викликає ще більше жаху й гніву.


В обхід «Prozorro» у фірми луцького депутата придбають обладнання на 3 мільйони. ДОПОВНЕНО\n26 Грудня 2016 17:19\nДо кінця року три мільйони гривень субвенції з держбюджету у Луцьку використають на купівлю комп’ютерного обладнання у фірми депутата міськради Миколи Яручика.\nПро це йшлося під час засідання постійної комісії міськради з питань планування соціально-економічного розвитку, бюджету та фінансів 26 грудня, а також під час засідання виконавчого комітету міськради.\nУ рамках обговорення питання під час бюджетної комісії начальник управління освіти міськради Олег Гребенюк повідомив, що вже цьогоріч хочуть використати кошти на покращення матеріально-технічної бази навчальних закладів – закуповуватимуть частину обладнання для комп’ютерних кабінетів загальноосвітніх шкіл (10 комп’ютерних кабінетів). Окрім цього, планують придбати мультимедійні комплекси, які отримує кожна школа та кожен ДНЗ (проектори та екрани). Освоїти кошти у розмірі трьох мільйонів гривень, зі слів посадовця, встигнуть вже до кінця року.\nЯк виявилося, придбати обладнання планують не через електронну систему «Prozorro», а безпосередньо у фірми «Апельсин» - позафракційного депутата Луцької міськради Миколи Яручика.\nВже під час засідання виконкому 26 грудня начальник управління освіти поінформував, що йдеться про розподіл коштів субвенції з держбюджету на соціально-економічний розвиток. Так, три мільйони гривень хочуть спрямувати на придбання комп’ютерної техніки та луцьких шкіл та ДНЗ. Планують придбати 10 комп’ютерних комплексів загальною вартістю 967 тисяч гривень, на 874 тисячі придбають 70 одиниць телепроекційного обладнання, за 32,5 тисячі – п’ять ноутбуків для закладів освіти, 995 тисяч витратять на копіювально-розмножувальне обладнання, також планують придбати п’ять відеокамер (24,5 тисячі) та цифрові фотоапарати (на суму 96 тисяч).\nЧлен виконкому Олег Бондарук поцікавився, в кого саме закуповуватимуть це обладнання та, чи проводитимуть тендер через електронну систему «Prozorro».\nОлег Гребенюк відповів, що придбати техніку планують у фірми «Апельсин», а, вивчаючи питання, відштовхувалися від цін на комп’ютерну техніку, які раніше оголошували під час торгів. Оскільки субвенцію з держбюджету отримали лише декілька днів тому, до кінця року не встигнуть провести тендер через систему «Prozorro», тож, щоб не повертати кошти назад у держбюджет, вирішили закупити техніку саме у вказаної фірми.\nГолова бюджетної комісії міськради Павло Данильчук запитав, чи цікавилися тим, які ціни пропонують на ці предмети інші фірми. Посадовець відповів, що таку інформацію збирали, цікавилися, чи зможуть фірми забезпечити такий обсяг техніки у короткий період.\nВВ Показати IP 26 Грудня 2016 14:27\nі толку з цих новин. Народ понервується, покричить, а ті підр*си всервіно зроблять своє. задовбала ця влада!\nВіктор до ВВ Показати IP 26 Грудня 2016 15:23\nНа Апельсині хороша техніка.\nБунда-Бу до ВВ Показати IP 26 Грудня 2016 19:12\nА ти що зробив? Чим ти не під*рас???\nчлен Показати IP 26 Грудня 2016 14:43\nПравильно. І всім буде добре. На@уя це прозорро.\n777 Показати IP 26 Грудня 2016 14:51\nЩо за ахінея...? Куди дивляться контролюючі і правоохоронні органи ? Одне запитання, ЧОМУ????? Адже в нас у Луцьку і за межами, є фірми, котрі запропонують нижчі ціни, а обладнання високої якості. Яручик посередник, а є фірми в котрих він купує і перепродає.\nлучани Показати IP 26 Грудня 2016 14:54\nНехай Яручик оприлюднить свою декларацію.\nДПЗ Показати IP 26 Грудня 2016 14:55\nНайшли про що писати. Та хоть на 20. Нам головне щоб на окрузі і надалі так працював\nАнонім до ДПЗ Показати IP 26 Грудня 2016 17:25\nне дивно .що ти живеш на дпз\nО! Показати IP 26 Грудня 2016 15:01\nнавіть значно більшу суму яручик та гребенюк можуть освоіти на протязі години. у валюті-моментально\nВОВК Показати IP 26 Грудня 2016 15:04\nмуд*к Гребенюк -школа 26 може завалитися а він гроші освоює. якщо буде біда з тебе першого спитаємо.\nБунда-Бу до ВОВК Показати IP 26 Грудня 2016 19:16\nОГО! А що з 26-ою школою????? Ми не в курсі\nдідо Показати IP 26 Грудня 2016 17:54\nФірма Яручика не є ні виробником, ні імпортером. Це перепродажна фірма,яка купляє в Києві або Одесі, та перепродає в Луцьку.\nУважний до дідо Показати IP 26 Грудня 2016 19:15\nАаааа! То тепер в нього купляти не можна чи не вигідно? Чи що ви хотіли цим сказати?\nАнонім до Уважний Показати IP 26 Грудня 2016 20:00\nхотіли сказати ,що на ДПЗ повно таких "вумніків" як ти\nгаплик до Уважний Показати IP 26 Грудня 2016 20:15\nмова про те, що в посередника низьких цін бути не може. він по гурту купить, націнку влупить, от і весь бізнес.\nЙопрст Показати IP 26 Грудня 2016 20:53\nЦей Дупатат на свому кориті людей на переході непропускає,він шліфмашинка у міськголови\nccc Показати IP 26 Грудня 2016 20:54\nВ 15 ШКОЛІ ДИРЕКТОР МАЄ ЩЕ БІЗНЕС , -- ТЕПЕР ВИПУСКАЄ ОБОВ'ЗКОВУ ДЛЯ КОЖНОГО УЧНЯ ГАЗЕТУ І ОБОВ'ЯЗКОВІ КОНЦЕРТИ ПО ІНІЦІАТИВІ ДИРЕКТОРА ПО 10 ГРН...ЦІКАВО ЩО ЇЇЙ ГРЕБЕНЮК ВДІЛИТЬ -- СВОЯ Ж...


Народні прикмети на Луків день, 20 вересня — DSnews.ua\nНародні прикмети на Луків день, 20 вересня\nп’ятниця, 20 вересня 2019, 07:57\nСьогодні, 20 вересня, в церкві вшановується пам'ять мученика Созонта і преподобного Луки, а в народному календарі це Луків день\nЮний пастух з Кілікії Созонт жив в кінці ІІІ століття. Його промови подобалися людям, багато з них прийняли хрещення. Одного разу Созонт задрімав під могутнім дубом біля чистого джерела. І було йому видіння, що це місце прославилося чудесами і зціленнями, пише Depo.ua.\nЗалишивши овець іншого пастуха, він відправився до язичницькому капищу, де відламав золотому ідолу руку, розбив її на друзки і роздав жебракам. Не бажаючи, щоб хтось постраждав за нього, він відправився до правителя Максиміану. Після довгих мук Созонт віддав свою душу Господу, біля гробу його відбулося багато чудес, а джерело, де йому було видіння, став цілющим.\nЗ 20 вересня починали торгувати ріпчастою цибулею. Казали: "Лук - овоч від семи недуг". Вважалося, що це один з тих продуктів, які допомагають боротися з різними захворюваннями. 20 вересня хотіли закінчити прибирання цибулі, заготовити запаси на зиму, а решту продати. Вважалося, що до цього дня цибулю нового врожаю їсти не можна, інакше він висохне.\nЯкщо хоча б одну цибулину спекти раніше, ніж весь лук буде зібраний з городу, - урожай буде поганим.\nДізнатися все про народні прикмети на 19 вересня можна тут.


Дитячий екологічний парламент (2) - Волинський обласний еколого-натуралістичний центр\n17:17:28 п'ятниця, 19 квітня 2019 року\nВи тут: Головна Структурні підрозділи Дитячий екологічний парламент Дитячий екологічний парламент (2)\nОпубліковано: Понеділок, 16 січня 2017, 12:02\nДитячий екологічний парламент- це одна із форм дитячого самоврядування, яка дає змогу кожній дитині відчути себе господарем свого навчального закладу, відповідально ставитись до своїх доручень, сумлінно виконувати поставлені завдання, спілкуватись , чітко висловлювати свою думку.\n12 січня у Волинському еколого-натуралістичному центрі відбувся злят лідерів дитячих об'єднань еколого-натуралістичного напрямку діяльності, метою якого було створення обласного осередку Всеукраїнської дитячої спілки «Дитячий екологічний парламент». У заході взяли участь делегації із 4 міст та 5 районів. Всього близько 40 учасників. Були присутні також поважні гості: Малащук Оксана Григорівна, головний спеціаліст управління освіти , науки та молоді облдержадміністрації; Сміла Ольга Іванівна, ветеран юннатівського руху; Антонюк Юрій Михайлович, завідувач лабораторією біологічного факультету Східноєвропейського університету ім. Лесі Українки, педагоги Центру, керівники делегацій.\nПрограмою заходу передбачалась: презентація природоохоронної роботи, яку юні екологи проводять у своїх регіонах, психологічна розвага «Пізнай себе та своїх друзів», де діти мали змогу оцінити свої моральні якості.\nФінальним етапом зльоту були вибори Президента та активу дитячого екологічного парламенту(ДЕП), схвалення положення, що регламентує його діяльність. Як результат: Президентом одноголосно було обрано Лящук Анастасію Анатоліївну, вихованку гуртків Волинського обласного еколого-натуралістичного центру; помічниками- Терещук Ірину Вікторівну, вихованку гуртків станції юних натуралістів м. Ковеля, Собковську Тетяну Вікторівну, вихованку гуртків комунального закладу «Луцький міський центр еколого-натуралістичної творчості», Стемпневську Єву Адамівну, вихованку гуртків Ківерцівського районного еколого-натуралістичного центру учнівської молоді.\nСхвалено актив ДЕПу, до складу якого увійшли представники всіх регіональних дитячих об’єднань еколого-натуралістичного напрямку діяльності.\nНа завершення, традиційно, Президент зачитала присягу на вірність ідеям Дитячого екологічного парламенту. Всі учасники зльоту мали змогу переглянути невеликий концерт, підготовлений самими ж юннатами.


Політика і економіка Марксизм показав, що в основі всіх суспільстві…. — Людина\nПолітика і економіка Марксизм показав, що в основі всіх суспільстві….\nПолітика і економіка Марксизм показав, що в основі всіх суспільстві.\nМарксизм показав, що в основі всіх суспільних відносин лежать виробничі відносини. і що держава, інструмент панування одного класу над іншим, знаходиться, як правило, в руках того класу, який володіє економічною владою. Однак, представляти державу лише в якості простого «відображення» або надбудови над економічними відносинами, яким-небудь чином уявляти, що пролетарське або соціалістична держава має базуватися на соціалістичній економіці подібно до того, як буржуазна держава базується на капіталістичній, було б механістичним і анти-діалектичним спотворенням реальності. Подібна схема відводить від проблеми перейти від капіталізму до соціалізму і скасовує основне положення марксизму — теза про диктатури пролетаріату .\nДля того, щоб звільнити себе і все людство, пролетаріат повинен зруйнувати капіталістичні виробничі відносини. Для цього він повинен передусім зруйнувати апарат панування і примусу, який захищає і охороняє ці виробничі відносини — буржуазна держава. Але цього ще не достатньо. Бо якщо ця політична революція, тобто руйнування капіталістичного держави, може здійснитися за дуже короткий відрізок часу, то ліквідація капіталістичних виробничих відносин займе довгий період. Насправді, мова йде не тільки про «експропріації експропріаторів». Мова йде про дійсний усунення всіх наявних перешкод (ринкові відносини, оборот товарів, найману працю, оборот капіталу і його закони), які не дозволяють всьому суспільству в цілому безпосередньо розпоряджатися продуктивними силами, виробниками та продуктами суспільної праці. Необхідно ліквідувати автономію підприємств і обмін, як спосіб зв’язку між ними, скасувати не тільки гроші, але і всякі вартісні розрахунки, знищити саме поняття «фондовіддачі» для того, щоб здійснити централізацію і планування будь-якої людської діяльності виключно в інтересах суспільної користі. Це зажадає десятки і навіть сотні років.\nпротягом цього періоду переходу від капіталізму до комунізму «держава цього періоду не може бути нічим іншим, крім як революційною диктатурою пролетаріату», — говорить Маркс у «Критиці Готської програми». Чому? Саме тому, що цей період не знає стійких і послідовних економічних відносин, навпаки, він характеризується «суперечливою» економікою, як про це говорить «Маніфест», економікою, в якій одночасно діють протилежні закони і яка тримається лише за рахунок своєї динамічної тенденції. Тому що в цей період капіталістичні відносини продовжують діяти, маючи тенденцію до розширення сфери своєї дії, відроджуючи або посилюючи громадські сили. які ототожнюють свої інтереси з цими економічними механізмами. Тому що, хоча пролетаріат і виступає в якості пануючого класу, закони капіталу продовжують частково панувати в економіці і необхідно щоденне «деспотичне втручання» з тим, щоб обмежити сферу їх дії і придушити соціальні тенденції, викликані дією цих законів.\nЯкщо пролетаріату потрібна державна влада, то тільки тому і в тій мірі, в якій економіка не є ще соціалістичної. По мірі того, як виробничі відносини позбавляються від капіталістичних властивостей і старих соціальних звичок, що змінюються по мірі того, як необхідність у соціальному примусі також буде поступово зникати, держава буде поступово відмирати. Поки воно існує, пролетарська влада базується зовсім не на відповідній економіці, вона не має своєї економічної основи, тому вона прагне потрясти основи економіки. Саме тому вона повинна бути революційною, тобто спиратися на чинності та терор .\nОчевидно, що позиції пролетарської держави будуть тим більш міцними, чим швидше він приступить до знищення капіталістичних виробничих відносин, викорінюючи таким чином ті соціальні сили, які йому протистоять. Але не слід забувати, що перехід до соціалізму в повному сенсі цього слова можливий лише у всесвітньому масштабі. Це зовсім не означає, що пролетарська диктатура, обмежена в певний момент однією частиною світу, не може проводити заходи соціалістичного характеру, навпаки. Однак це означає, що боротьба пролетаріату є боротьбою інтернаціональної і що дійсне «взяття влади» відбудеться тоді, коли вона буде захоплена у провідних країнах світу .\nПо відношенню до цієї головною та першорядній меті класової боротьби навіть настільки грандіозні її епізоди, як завоювання влади в одній країні і навіть в масштабах одного континенту є лише боями місцевого значення, частковими перемогами, які в будь-який момент можуть бути поставлені під питання. Боротьба за ці цілі, якими б значущими вони не були, ніколи не повинна розглядатися як самоціль. Реальний результат подібних перемог, наскільки б важливими вони не були, є результатом будь-якої часткової боротьби: зростаюча організованість пролетаріату для революційної боротьби, посилення боротьби за загальні цілі. Тому навіть у країні зрілого капіталізму перехід до більш або менш соціалістичним формами економіки буде підпорядкований завданням інтернаціональної боротьби за владу; він ніколи не повинен заважати цій боротьбі, навпаки, повинен сприяти їй. Поки пролетаріат завоював владу тільки в одній або декількох країнах він прагне створити тут не «соціалістичний рай», а бастіон світової революції .\nОтже, навіть у передовій капіталістичній країні «соціалістичний» характер держави визначається не стільки безпосередніми економічними досягненнями, скільки тією роллю, яку вона відіграє в міжнародній класової боротьби. Тим більше якщо мова йде про відсталій країні, так ще спустошеній війною імперіалістичною і громадянською війною. В якому сенсі можна говорити, що федерація радянських республік є соціалістичною? На X з’їзді РКП(б) в 1921 р. Ленін так відповідає на це питання: «Жоден комуніст не заперечував, здається, і того, що вираз «Соціалістична Радянська Республіка» означає рішучість Радянської влади здійснити перехід до соціалізму, а не для визнання даних економічних порядків соціалістичними».\nДалекий від того, щоб шукати «соціалізм» в економічному ладі Росії, націоналізацію землі і великої промисловості, державному контролі або монополії зовнішньої торгівлі, Ленін бачив його в наміри Радянської влади, в її планах. в її . тобто політичній природі .\nБо якщо «соціальним змістом» Жовтня могла бути лише «демократична революційна диктатура пролетаріату і селянства» саме тому, що вона визначалася умовами Росії, то його політична форма далеко виходила за їх межі, саме тому, що клас, який очолив цю революцію, був інтернаціональним. тому що російський пролетаріат був безпосередньо пов’язаний з умовами міжнародною революції. Значить, пролетарська природа Жовтневої революції визначається її політичними здобутками, про головні з яких ми коротенько скажемо нижче, і які показують її пролетарську природу.\nПершим, чисто пролетарським, аспектом Жовтня був прорив фронту імперіалістичної війни. Після повалення царату в лютому 1917 року російська буржуазія висуває гасло «захисту революції і демократії», щоб довести до кінця імперіалістичну війну. Вимога світу, висунуте більшовиками, і яке було одним з гасел при взятті влади, відповідало, звичайно, сподіванням солдатів, в більшості своїй втомленим від війни селянам. Але це було щось інше, ніж просто пацифистское устремління. Влада Рад у Жовтні виступила не проти війни взагалі, а саме проти імперіалістичної війни: відкидаючи цю війну, вона закликає пролетарів усього світу до революційному поразки. Вона закликає їх розбити Священний Союз (зі своєю національною буржуазією — прим. перекл.) і відновити фронт інтернаціональної класової боротьби, вона закликає їх перетворити війну імперіалістичну на війну громадянську, спрямовану на повалення буржуазії.\nОсь що ясно вказує на те, який клас стояв на чолі радянського держави: який би не був його революційний потенціал, ніякий інший клас крім пролетаріату не міг стати на ці позиції, позиції пролетарського інтернаціоналізму. Досить згадати про те, що народний Китай висунув гасло «мирного співіснування», щоб зрозуміти різницю з владою рад, яка самим актом народження виступила проти зради соціал-демократів, проти соціал-патріотизму, проголошуючи перед обличчям пролетаріату всього світу позицію лівих марксистів: «Ворог знаходиться у власній країні!».\n Цитата взята не з виступів Леніна на Х з’їзді РКП(б), а з його брошури «Про продовольчий податок», що вийшла посе з’їзду (див. ПСС, т. 43, стор 206). Причому в даному випадку Ленін наводить уривок (включає розглядається цитату) з своєї попередньої роботи «Про «лівому» ребячестве і мелкобуржуазнос-ти», надрукованій 9, 10 та 11 травня 1918 р. в газеті «Правда». (ПСС, т. 36, стор 283-314)\nДжерело: Політика і економіка Марксизм показав, що в основі всіх суспільстві… / Революція і контрреволюція в Росії\nМарксизм коротка біографія(стаття) у Великому енциклопедичному\n10. Теорія і наукова програма Маркса: перетинаючи шварцшильдовский\nЮридична бібліотека: Господарський процес .:. Інформаційне право .


На подвір'я школи впала частина ракети: 700 дітей евакуювали\nНа подвір’я лисичанської школи прилетів небезпечний подарунок\nЧастина ракети впала на подвір'я школи №27 в Лисичанську Луганської області. В зв’язку з цією подією навчання призупинили, а 700 учнів та педагогічний склад евакуювали за декілька хвилини. Ніхто не постраждав, але діти і батьки перехвилювалися.\nКоли впала ракета, саме йшли уроки. Першим небезпечний «сюрприз» побачив працівник який саме стояв у холі.\n«Стався хлопок над мікрорайоном ГТВ ракети, попередньо, типу "Оса", "болванка" балансира (гіроскоп) впала на подвір'я школи № 27, а носова частина з блоком управління в парку ГТВ біля колишнього пам'ятника», – розповів радник глави Луганської обласної адміністрації Віталій Шведов у Facebook.\nПід цим постом вже назбиралося декілька десятків коментарів. В них люди запитують, хто ж саме запустив ракету. Одні впевнені, що це робота рук Путіна, інші заявляють що так українські військові починають святкувати День захисника вітчизни.\nКрім того, Шведов повідомив, що служби відреагували оперативно, територію оточили, працюють вибухотехніки. Зараз загрози немає.\nУкраїнський омбудсмен Людмила Денісова повідомила, що майже 700 учнів школи евакуювали в результаті падіння уламків боєприпасів на територію навчального закладу. Попередньо встановлено, що в повітрі ракета розірвалася від зенітно-ракетного комплексу "Оса".\nПід її постом один з користувачів напивав, що сьогодні у цій школі було заплановане прибирання прилеглої території і це диво, що ніхто не постраждав.\nНагадаємо, «Оса» – це автоматизований військовий зенітно-ракетний комплекс, призначений для прикриття сил танкової дивізії. Залежно від модифікації має від 4 до 9 керованих ракет, що здатні знищувати цілі на відстані від 1,5 до 20 кілометрів.\nДо слова, місто Лисичанськ звільнили ще у літку 2014 року.\nВсе про: Україна, школа, боєприпаси, луганськ


Кріоелектроніка - значення слова, визначення слова, слово означає | VseslovA\nКріоелектроніка, криогенна електроніка, напрям, що охоплює дослідження взаємодії електромагнітного поля з електронами в твердих тілах при криогенних температурах (нижче 90К) і створення електронних приладів на їх основі. У кріоелектронних приладах використовуються різні явища: надпровідність металів і сплавів, залежність діелектричної проникності деяких діелектриків від електричного поля, поява в металів при Т < 80К напівпровідникових властивостей при аномально високій рухливості електронів провідності і ін.\nДо кріоелектронних приладів слід віднести: кріоелектронні пристрої обчислювальної техніки, що запам'ятовують і логічні; генератори, підсилювачі, перемикачі, резонатори, детектори, перетворювачі частоти фільтри, лінії затримки, модулятори і ін. прилади СВЧ(надвисокі частоти); надпровідні магнітометри, гальванометри, болометри і ін. Одному із завдань До. є створення електронних охолоджувачів, а також мініатюрних приладів, що поєднують в одній конструкції електронну схему, кріостат, службовець герметичною оболонкою, і пристрій, що охолоджує.\nКріотрони. Розвиток До. почалося із створення кріотрона (1955) — мініатюрного елементу перемикача, дія якого заснована на явищі надпровідності. Кріотрони — елементи логічні, такі, що запам'ятовують і перемикачі пристроїв. Вони відрізняються низьким вжитком енергії (10 -18 дж ) , малими габаритами (до 10 -6 мм 2 ) , швидкодією (час перемикання ~ 10 -11 сік ) . Перші дротяні кріотрони були незабаром замінені плівковими (1958—1960). У 1955—56 з'явилися ін. плівкові елементи, що запам'ятовують: персистор, персистотрон, вічко Кроу, проте вони не набули поширення. Основним кріоелектронним елементом в обчислювальній техніці залишився плівковий кріотрон. У 1967 був розроблений плівковий тунельний кріотрон (кріосар), заснований на Джозефсона ефекті .\nКріоелектронні підсилювачі . Проблема прийому слабких сигналів СВЧ(надвисокі частоти) стимулювала появу низькотемпературних твердотілих підсилювачів, що заснованих на різних фізичних явищах і володіють нікчемно малими шумами. До них слід віднести перш за все парамагнітний квантовий підсилювач і параметричний підсилювач, що працює при температурі 90k. У останньому роль активного елементу ( параметричного напівпровідникового діода ) грає або р—n -переход в напівпровіднику з високою рухливістю носіїв при Т < 90К, або перехід метал — напівметал (Insb , мал.(малюнок) 1 ). Останній набуває при Т < 90К властивості напівпровідника, що має рухливість носіїв в 10 2 , — 10 3 раз вище, ніж в Ge і Si. Потужність споживана таким підсилювачем ~ 10 -1 — 10 - 2 Вт.\nНадпровідниковий підсилювач також заснований на принципі параметричного посилення, але в цьому випадку періодично змінюється не ємність З коливальної системи, а її індуктивність L ( мал. 2 ). Індуктивним елементом такого підсилювача служить тонка плівка надпровідника при температурі декілька нижче T kp . В надпровідній плівці виникає т.з. «надіндуктивність» L до обумовлена кінетичною енергією рухомих надпровідних електронних пар. Індуктивність L до при певному виборі геометрії плівки може переважати над звичайною індуктивністю L провідника. Зовнішнім електромагнітним полем можна періодично руйнувати і відновлювати надпровідні електронні пари, змінюючи їх число n s , і цим самим можна періодично змінювати індуктивність L до згідно із законом: L до = 1/ n s .\nПараелектричні підсилювачі засновані на аномально високій поляризації деяких діелектриків (наприклад, Crtio 3 ) при низьких температурах. Діелектрична проникність таких діелектриків (параелектриків) від 10 до 15·10 3 , при Т < 80К з'являється сильна залежність діелектричних втрат від зовнішнього електричного поля ( мал. 3 ). Активним елементом параелектричного підсилювача є електричний конденсатор, заповнений таким параелектриком, поміщеним в електромагнітне поле (накачування). Ємкість такого конденсатора періодично змінюється з частотою накачування, що дозволяє здійснити параметричне посилення ( мал. 4 ).\nІснують підсилювачі, в яких використовуються комбінації перерахованих методів. Наприклад, поєднання тих, що змінюються індуктивності L надпровідника і ємкості З «замкнутого» переходу метал — напівметал дозволяє створити підсилювач, де одночасно від одного генератора модулюється З і L, що покращує характеристики підсилювачів ( мал. 5 ).\nКількісним критерієм чутливості кріоелектронних підсилювачів є їх шумова температура Т ш . В кріоелектронних підсилювачів вона досягає одиниць і доль градуса До ( мал. 6 ). Поряд з цим кріоелектронні підсилювачі володіють широкою смугою пропускання і високим посиленням (зазвичай від 10 до 10 4 ).\nКріоелектронні резонатори. Підвищення стабільності частоти генераторів СВЧ(надвисокі частоти) обмежено величиною добротності Q об'ємних резонаторів, яка залежить від активних втрат енергії в їх провідних стінках. Теоретично межа Q звичайних резонаторів 2—8·10 3 для основного типа хвиль в сантиметровому діапазоні. Добротність може бути збільшена в 10—100 разів охолоджуванням до 15—20k за рахунок зменшення розсіяння електронів на теплових коливаннях кристалічної решітки металу.\nРезонатори з надпровідними стінками теоретично повинні володіти нескінченно великою добротністю через відсутність втрат в поверхневому шарі надпровідника. Насправді ж втрати існують унаслідок інерційності електронів. З іншої сторони, на дуже високих частотах (~ 10 11 гц ) , коли енергія кванта електромагнітного поля порівнянна з енергією розщеплювання надпровідних електронних пар (3,52 до T ) , втрати в надпровідному і нормальному станах стають однаковими. Тому найбільша добротність ( Q ~ 10 11 ) досягається в дециметровому діапазоні довжин хвиль. Для l = 3 см добротність надпровідних резонаторів ~ 10 7 —10 10 . За допомогою надпровідних резонаторів стабільність частоти звичайних клістронів може бути покращувана з 5×10 -4 до 10 -9 —10 -10 , тобто до рівня стабільності квантових стандартів частоти при збереженні всіх переваг клістронів. Надпровідні резонатори зазвичай працюють при гелієвих температурах (4,2 До). Якщо в них використовуються надпровідники 1-го роду, то їх робоча температура піднімається до 10—15 До.\nФільтри і лінії затримки. Надпровідний фільтр є ланцюжком послідовних з'єднань надпровідних резонаторів. Вибірковість в смузі замикання в такого фільтру підвищена в 10 3 —10 6 раз в порівнянні із звичайними фільтрами.\nНадпровідна лінія затримки в простому вигляді є тонким кабелем з надпровідника, згорнутим в спіраль і поміщеним в кріостат. Його довжина відповідає часу затримки сигналу (t ~ мсек або долею мсек ) . Застосовується в радіолокації і вимірювальній техніці. Для t ~ нсек ілі псек використовуються надпровідні меандри — звивисті лінії з вузьких тонких надпровідних плівок на діелектричній підкладці. Змінюючи зовнішнім полем розподілену індуктивність такої лінії, можна управляти часом затримки t. Застосовуються також параелектричні фільтри і лінії затримки.\nОхолоджування в До. досягається різними методами. Кріостат, який зазвичай служить оболонкою приладу, часто сполучають з криогенною установкою. Для охолоджування використовуються\nтакож Джоуля — Томсона ефект, Пельтье ефект, Еттінгсгаузена ефект, магнітне охолоджування і ін. У приладах для космічних досліджень охолоджування і підтримка низьких температур досягається за рахунок використання отверділих газів (1 кг твердого азоту може знаходитися в космосі до 1 року).\nІнколи декілька приладів поміщають в загальний кріостат, який може виконувати також певні функції, наприклад служити антеною . Т. о. здійснюють інтеграцію. Розвиток До. особливо інтегральною, приводить до збільшення надійності приладів, зменшення їх габаритів, ваги і розширює сфери їх застосування ( мал. 7 ).\nЛіт.: Бремер Д же., Надпровідні пристрої, пер.(переведення) з англ.(англійський), М., 1964; Крайзмер Л. П., Пристрої зберігання дискретної інформації, 2 видавництва, Л., 1969; Алфєєв Ст Н., Радіотехніка низьких температур, М., 1966; його ж, Криогенна електроніка, «Вісті ВУЗІВ. Радіоелектроніка», 1970, т. 13, ст 10, с. 1163—1175; Електронна техніка. Серія 15, Криогенна електроніка, ст 1, М., 1969, с. 3; Малков М., Данілов І., Кріогеника М., 1970; Уїльямс Дж., Надпровідність і її вживання в техніці, переклад з англійського, М., 1973.\nСт Н. Алфєєв.\nМал. 2. а — схема надпровідного підсилювача; L — керована індуктивність; R п — опір переходу Джезефсона; б — активний елемент підсилювача.\nМал. 4. а — активний елемент параметричного підсилювача; б — залежність його ємності З від напруги при Т = 4, 2 До, пунктир — ця ж залежність при кімнатній температурі.\nМал. 1. а — еквівалентна схема низькотемпературного параметричного підсилювача; б — вольтамперная характеристика переходу металл—полуметалл (U — напруга, I — струм) і залежність його ємності З від напруги при Т < 80 До; пунктиром показана ця ж характеристика при кімнатній температурі (300 До): U н і w н — напруга і частота накачування; у — перехід металл—полуметалл є активним елементом підсилювача.\nМал. 3. Залежність діелектричної проникності ε і кута діелектричних втрат δ від температури Т.\nМал. 5. Кріоелектронний підсилювач з 4 керованими реактивними параметрами.\nМал. 6. Залежність шумової температури Т ш , різних підсилювачів СВЧ(надвисокі частоти) від частоти: 1 — надмалошумні електровакуумні (спеціальні типи ЛБВ) і напівпровідникові (тунельні і транзисторні) підсилювачі; 2 — неохолоджувані параметричні підсилювачі; 3, 4, 5 — кріоелектронні підсилювачі азотного, водневого і гелієвого рівнів охолоджування; 6 — парамагнітні квантові підсилювачі.\nМал. 7. Низькотемпературний параметричний підсилювач для наддалекого прийому телевізійних сигналів через штучні супутники Землі: 1 — кріостат; 2 — коливальна система з активним елементом; 3 — генератор накачування; 4 — вхідний фільтр.\nКріоелектронний підсилювач (зображення)\nКріпп А. І. і ін. Експериментальний будинок (зображення)\nКріппс Річард Стаффорд


Сучасний покупець пред’являє дуже високі вимоги до якості нанесення на виріб лакофарбового покриття. Різні види ЛФМ і ЛКП крім зовнішньої привабливості повинні надійно захищати деталь або виріб від іржі, механічних пошкоджень, запиленості. Перед виробником стоїть досить складне завдання забезпечити наявність такого покриття на своїй продукції. Компанія «Техсервіс ВЕКО» вважає виробництво фарбувальних камер головною метою своєї діяльності. Наші конструктори успішно працюють у двох напрямках:\n1.\tСтворення невеликих міні-камер, призначених для періодичного фарбування і мобільних пристроїв;\n2.\tЗбірка промислових комплексів, здатних одночасно працювати в декількох режимах з високою пропускною здатністю.\nОдночасно ми виготовляємо нестандартне обладнання з унікальними характеристиками для потреб конкретного виробництва.\nЩоб замовити фарбувальні камери, камеру дробоструменевої обробки – Телефонуйте:\nВИРОБНИЦТВО ФАРБУВАЛЬНИХ КАМЕР – СВІТ ІННОВАЦІЙ ВІД «TWEKO»\nРізноманітність пропонованої нами продукції дозволяє підібрати оптимальне обладнання для Ваших цілей. Міні-камери чудово підійдуть для фарбування дрібних деталей, мобільні установки виправдають себе в невеликому приміщенні, індустріальні комплекси забезпечать безперебійну роботу великого підприємства. Незалежно від габаритів пристрою, виробництво фарбувальних камер компанії «Tweko» відрізняється високою ефективністю й економічністю.\nЗрозуміло, промисловий комплекс фарбування досить енергомістке обладнання, але нашим інженерам вдалося знизити споживання електрики на 40%. Розробки велися спільно з українськими вченими й привели до появи теплообмінника вихрового типу. Крім цього сконструйовані різні типи підготовчих постів, необхідних для підвищення якості фарбування. Робота комплексу (або камери) може проходити автоматично або під частковим контролем оператора.\nВИГОТОВЛЕННЯ ФАРБУВАЛЬНОЇ КАМЕРИ – НАША СПЕЦІАЛІЗАЦІЯ\nРеальні цілі й завдання, які виростають на шляху виробників різних виробів, часто відрізняються від стандартних. Устаткування, створене для певних умов, може бути малоефективним і занадто громіздким. Необхідно точно знати особливості технологічних процесів і оброблюваних виробів, а також площа приміщення (цеху або ділянки). Наші фахівці починають виготовлення фарбувальних камер зі з’ясування всіх перерахованих моментів. Саме тому розроблені й встановлені нами камери безперебійно працюють тривалий термін. Увага до деталей, якісні матеріали, залучення вітчизняних наукових організацій роблять наші агрегати популярними серед провідних українських промисловців. Стрімкий розвиток нашого виробництва призводить до появи нових конструкторських рішень і створення інноваційного обладнання.\nОзнайомитися з розробками конструкторів «Техсервіс ВЕКО» і підібрати оптимальний варіант фарбувальної камери просто, зробивши дзвінок за вказаним вище телефоном. Приєднуйтесь до наших партнерів!


Далай-лама звернувся до Євросоюзу - Він просить європейських політиків вплинути на Китай | СЬОГОДНІ\nДалай-лама звернувся до Євросоюзу\n16 вересня 2016, 09:14\nВін просить європейських політиків вплинути на Китай\nДалай-лама XIV. Фото: AFP\nДуховний лідер Тибету Далай-лама XIV звернувся до європейських політиків із закликом вплинути на Китай, який чинить тиск на тибетців. Про це він заявив, виступаючи в Страсбурзі в Раді Європи, передає DW.\nВін попросив політиків з ЄС допомогти захистити тибетців від впливу з боку Китаю.\n"Закликаю вас (подбати про те), щоб тибетське питання не зникло з порядку денного", – підкреслив він.\nВін нагадав європейцям, що тибетці постійно живуть в страху через тиск, що чиниться Китаєм.\n"Для зміни цієї ситуації Європейський Союз повинен звернутися з "конструктивною критикою" до влади КНР", – зазначив Далай-лама.\nТакож повідомляється, що з подібним закликом він звернувся і до депутатів Європейського парламенту.\nКитай вважає Далай-ламу "головним тибетським сепаратистом" і звинувачує його в заворушеннях, що відбулися в березні 2008 року в Тибеті і інших районах Китаю. Тибет був включений до складу КНР в результаті військового вторгнення 1950, однак до цього часу питання про його незалежності залишається складним і суперечливим.\nДалай-лама XIV, чиє ім'я – Тенцзін Гьямцхо, є духовним лідером послідовників тибетського буддизму, до квітня 2011 року він також очолював уряд Тибету, перебуваючи у вигнанні в Індії. У 1989 році він отримав Нобелівську премію миру, має нагороди і почесні вчені ступені більше двох десятків найбільших світових академій та університетів.\nКитай Далай-лама ЄС Тибет КНР політики


Ця сторінка присвячена простій людині: вчителю, музиканту, митцю, перукарю, водію, художнику, студенту... тому, хто займається цікавою справою, або є цікавим сам по собі.\nНабридло читати про політиків, "зірок" або всіх тих, хто по суті аж ніяк не заслуговує уваги, але шалено її прагне.\nМета пабліку - показати кожному, що він може бути цікавим, може собою пишатися, що він МАЄ це робити.\nА жанрова форма - "інтерв'ю-абетка" допоможе зробити матеріал небанальним і цікавим. На кожну букву абетки герой пропонує своє асоціативне слово, а журналіст допомагає розвинути ту чи іншу думку.\nЗнайомтеся – Олександр Ком'яхов!\nОлександр Ком'яхов – талановитий художник, що проживає в Києві.Освіту художника здобував в технікумі КХПТ та в Академії мистецтв (НАОМА). Але Олександр каже, що малювати навчився ще за дитинство та юність,Expand text… а потім почав використовувати свої вміння у різних сферах, починаючи від ювелірки і закінчуючи кіно. А ще пан Олександр більше року малював комікс про козака-авантюриста на ім'я Чуб. Книжка, що так і називається - "Чуб", вийшла друком цієї весни, її можна (та що там – треба!) купити і прочитати, бо то цікаво всім і малим, і великим (перевірено).\nОлександр розповів про себе лаконічно, але ця лаконічність не робить текст менш цікавим. Тому й пропоную його Вашій увазі:\nНапис на конверті платівки у батьків. Ніби букви наші, а читається не так. Дитячі відкриття.\nХлібозавод, запах хлібу, вантажівки-фургони "ГАЗони" з написами "ХЛІБ", з цих трафаретних написів чомусь "Б" постає у пам'яті найбільш виразно. На хлібозавод я лазив у дитинстві зі своїми пролетарськіми приятелями і робітники нас не ганяли, а навпаки виносили лотки зі свіжими булками. Щось таке працювало: "як же ж дітям хліба не дати". Зараз розумію, що у працівників хлібозаводу працював мабуть більше ефект "відновлення справедливості"— держава нас грабує, а ми на місцях державу. Шось таке.\nЗвернення на "ви", такий собі куртуазний рудимент, допомагає налаштовувати взаємини "на підвищення", що б було куди опускатися :) Або щоб дати візаві нагоду пригостити тебе "на брудершафт".\nЦе я жартую, насправді, просто засіб висловити повагу. Коли поваги вже через край, або видно, що її доведеться чекати декілька поколінь, то можна і на "ти")\nУ вітчима по-батькові Георгійович. На хуторі, де він колись придбав хатку, місцеві вперто вимовляли це як "Григорович". Так же ж ловче. Знову ж таки Кобзар... А оті "ео-ійо" це хай оті во собі язика ламають. А шо? Вітчиму подобається.\nЛітера "Ґ" асоціюється у мене з гусаком на даху на який іде електродріт зі стовпа.\n- А взагалі от вважаєте цю букву потрібною в українській мові? І чи використовуєте її в мовленні?\nНє, не використовую. Але хай будЕ. Бо з нею наша абетка більш хазяйська. Я за те, щоб добавити ще "N", різні омеги , "V" у якості "У", словом усе, шо петровські умнікі повикидали)\nА от "капс лок" треба заборонити. Коли у мене з'являється нова клавіатура, я цю клавішу викорчовую.\n- Але чому Ви проти цієї клавіші?\nНу, якщо в двух словах, вона заважає у роботі. У неї якась сумнівна функція. Для кого вона потрібна? Для тих, хто полюбляє "ОРАТЬ В ИНТЕРНЕТЕ"?)\nДо того як в народі це стало новомодним визначенням того, що колись називалося "стереокіно", 3D називалась тривимірна графіка. Створення моделей персонажів та середовищ для комп'ютерних ігор, кіно та анімації. Займався багато цим на початку нульових, зараз менше.\n- А що Вас заполонило зараз?\nВершина майстерності— просто D. 2D вважається все, "що намальовано" в комп'ютерній графіці.\nА 3D - все, що "зліплено" і "побудовано". Тобто, в комп'ютерній графіці 3D і 2D, це як в мистецтві скульптура/архітертура та живопис/графіка\nКоли я чую це слово вживане у езотеричному сенсі, для мене це є ознакою якоїсь недалекої посткашпіровщини :) Трохи дратує. Такі ж відчуття від "позітів-нєгатів", "в таком цвєтє", "доброго врємєні суток" і т.п. У цьому сенсі українська є до певної міри заповідною зоною для міщанської "птахомови".\nЧи не єдиний з усіх мов випадок, коли так пишуть "Є". Знак € схожий на нашу "Є", от де у нас інтеграція з Європою :)\nЖ нагадує комаху. Ця літера ніби повзе. Така цікава і дитяча.\n"З" нагадує цифру. Чомусь мені "зоо-написи" читаються як 300 магазин, 300 парк, вулиця 300 логічна. Або випадок навпаки: "зооспартанці")\n"И" нагадує фільм "Кін-дза-дза". Для мене, чомусь там ключове не "Ку", а оте пісенне з гиркитом леонівське "ИИИИИИИИИИИИ".\n"і" нагадує світлофорну людинку у профіль. Мабуть так найпростіше можна намалювати людину. Знову ж таки "розставити крапки над і"— намалювати крапку-голову-розумницю над тупою паличкою, от вам і людина, що набула сенсу :)\n"Ї"—теж хазяйська літера. У дитинстві асоціювалась з Україною. "Ї" - це такий собі перископ над нашим підводним човном, через нього ми по-нашому споглядаємо обрій)\nЦе прізвище однокласниці з перших класів. На зошиті "Йова" виглядало як щось особливе, в пику середньошкольним жовтеняцькім правилам, бо ж тільки йод і йоги є на світі (ну, ще Йошкар-Ола, тільки тсссс!), а виявляється що буває ще й Йова! Сприймалось як чудернацький іменник. Лише згодом зрозуміло стало, що це прикметник.\nЯ опинився ТАМ відтоді, як мені у дитинстві до рук потрапила книжка "Про вавельского дракона і принцесу Ванду".\nЯкщо ти людина-оркестр, це для тебе. Це такий жанр у якому ти можеш бути і режисером і актором і письменником-сценаристом і художником, можеш робити монтаж і писати шрифти і ще багато чого. Одним словом: створюєш свій світ, у ньому щось живе і люди цьому радіють! (Щось мені це нагадує)\nСеред тих хто у нас працює на цьому терені, є тенденція підвищити статус комікса рівнянням на Європу, де це розвинуто у вигляді багатотомних мальованих романів що виходять у твердій палітурці. Тому хорошим тоном серед спільноти називати цей жанр "мальовані історії" або "графічні новели".\nУ нас є свої "монстри рока" у цій справі. Їх стало видно з розвитком інтернету і я почав собі думати, що пора мені виймати цю мрію з 90-х, коли я починав і коли я закинув це діло. Адже, за відчуттям це було те, що у мене найкраще виходило, але разом з тим ніколи не мало завершення у вигляді книги. Зараз я закінчую першу частину свого графічного роману "Чуб" і він має вийти у травні.\n(Доповнення: наразі книжка вже вийшла, як і обіцялося, в травні - М.А.- журналіст)\n"Л" це щось французьке з їх "ле" чи іспанське з їх "лос"\nА ще ЛІС люблю.\n- Чим саме він Вас приваблює? Надихає може? Як часто вибираєтесь до лісу?\nУ лісі найкраще виходить завмерти, слухати і дихати. Вибираюсь восени по гриби.\nМузика і матеріал. Вчився у КХПТ (Київській хіпі-панківський технікум, зараз інститут ім. Бойчука) на відділенні художньої обробки металу. Слухав метал і кував метал)\nЗначить, оповідання: "Нарцис і світовий сіонізм"\nУ вісімдесят-якомусь році моя мати працювала над ілюстраціями до книги з біології чи ботаніки. Отже вона принесла до редакції картинки серед яких була одна з першоцвітами. На ній були зображені любовно вимальовані проліски, крокуси, тюльпани і нарцис. Редактор подивився на нарцис і запропонував зробити 5 пелюстків замість шести. Мовляв, шо це за зірки Давида у радянському підручнику?\n"О!" Це найкоротший український вигук. Хоча може бути і довгим. Далі, зазвичай іде "Ти диви". "О!" ніби запрошує оточуючих звернути увагу на щось)\nЦе такі люди на життєвому авансі, часто жорстокі, але вони живуть головними питаннями у житті, на кшталт "звідки взявся Всесвіт", "Сенс Життя", "Любов".\nОдин знайомий тренер рукопашного бою, з багатим бандитським досвідом, у розповідях про вуличні конфліктні ситуації сказав, що найбільш небезпечними вважав "малолєток".\nРаніше, коли чув русскій рок, то думав: "о, ні", але це були квіточки. Тепер є "русскій реп".\nСад. Те що заспокоює, майже як ліс.\nСакралізований різновид діяльності. Думаю, творчість - це певним чином скомпонований копі-пейст. У цифровому світі ми отримуємо цілком відповідну оригіналу копію. У реальності, коли копіюють вручну, по пам'яті, з аналоговими артефактами і т.п., то копії виходять з н'юансами, це називається авторський стиль.\nЯк відомо, Стів Джобс для своїх фонів, подів і падів поцупив у нас концепцію надання об'єкту особливих властивостей шляхом приєднання префіксу з ключевої літери.\nВ оригіналі це звучить так: уКраїна, уДома, уРодини тощо.\nВ ній головне — концепція. От згадайте якогось героя з фантастичного роману. Не дуже згадується? Ну, Сталкер. Теж не особистість, а людина-концепція. У фантастиці персонажі існують ніби для того, щоб здивуватися наприкінці історії вигадливості автора.\nНіколи не подобалось це слово. Звучить як "темпераментник".\nЦіль і Ціна.\nЦіль розбивається об ціну.\nЦе крута штука.\nНе любив і не люблю школи. В них привчають ходити на роботу і виконувати вказівки начальства.\nЯ був трійошником, першу п'ятірку з плюсом отримав у початкових класах з української мови, бо вчителька була гарна, на підборах :)\nВоно як спирт. Не буває стопроцентним, завжди розбавлене. Думаю, людині потрібні страждання. Навіть товариш Сухов казав, що "лучшє, конєчно, помучаться"\nЄ такий базар у Києві. Хто міг дати таку назву монструозному базару? Мабуть дітей цієї людини звуть Перфорація і ГОСТ...\nЦе назва короткометражного фільму, який я хотів зняти з друзями. Може ще знімемо.\n(фото - Руслан Коломієць)\nЗнайомимось – Анрі Мосюковський – штатний фотограф гурту Тартак. Проте його вже давно записали у лави тартаменів, і гурт без нього важко уявити. Поза тим Анрі знімає відео, грає у власному новоствореному гурті, подорожує і,Expand text… як і всі ми, філософствує по життю.\nВін має трошки незвичний для більшості життєвий досвід, який робить його тільки ще цікавішим співрозмовником.\nМайже дві години розмови швидко пролетіли у затишному київському кафе, тому, маю надію, ця абеткав’ю вам також прочитається миттєво. Знаєте, як кажуть: «Чим далі в ліс, тим більше дров», а у нас: чим глибше в текст, ти цікавіше.\nВ мене ім'я починається на А. Ім'я Анрі – несправжнє. Як і у всіх нормальних людей, в мене ім'я Андрій. Анрі – це творчий псевдонім. Бо Андріїв багато, а Анрі не так вже: є футболіст, є японська порно-зірка, є ще хтось і є я.\n- Як ти вирішив займатися фотографією, адже фотограф – це не та спеціальність, за якою ти навчався?\nЯкоїсь певної професії в мене немає і я не впевнений, що вона в мене буде, а фотографувати я завжди тягнувся, ще починаючи зі старих плівкових фотоапаратів. А коли з'явилися перші цифрові, не стати фотографом був гріх :) Була можливість і я вирішив стати фотографом.\nПерші фотографії: ми ставали з друзями, як на американських плакатах зірки-музиканти, ставили камеру на спуск і фотографувалися на плівку і навіть на «мильничні» фотоапарати.\n- А зараз це єдиний вид діяльності, яким ти займаєшся?\nНі, крім фото є ще відео. Вони дуже близько. Зараз фотоапарати знімають і фото, і відео практично одночасно, тому одне перетікає в інше, одне доповнює друге. Маю спільне також із музикою, бо багато друзів-музиканти. Зараз із друзями зібрали свій власний гурт, трошечки граємо – на аматорському рівні.\n- А як називається гурт?\nЩе ніяк він не називається. Ми просто від Нового року ходимо на репетиції, намагаємось грати щось з того, що чули, що любили в дитинстві, також пробуємо робити і щось своє. Є пара пісеньок, але вони ще не допрацьовані.\n- А ти в групі в ролі кого є?\nГітариста, звичайно :)\nБатьківщина для мене, це не є якесь конкретне місце. Батьквщина там, де мені добре.\n- Ти жив і в Олеську, і в Стрию, і в Франківську, і у Львові, і в Києві. Чому змінюєш своє місце проживання?\nТак якось повелося від 1986 року. Тоді відбувся вибух на ЧАЕС і ми переїхали з мамою вперше. А потім я вже їздив до Франківська вчитися, потім до Львова (також на навчання). Далі є Київ.\n- Для багатьох людей відчуття волі є неймовірно важливим. Як ти себе почуваєш і чи є це важливим для тебе?\nТак, насправді я дуже вільна людина. Так і треба почуватися, щоб насправді жити. Я почуваюся вільним, бо я не ходжу на обов'язкову роботу з 9 00 до 18 00. Я почуваюся вільним, бо, принаймні думаю, займаюся тим, що люблю і люблю те, чим займаюся. Воля для будь-якої людини має дуже важливе значення.\nГарно, коли гарно.\n- Як ти досягаєш цього «гарно»?\nЧасто «Гарно» не потрібно якось спонукати. Воно може бути, наприклад, з самого ранку: ти прокинувся і тобі гарно. А буває так, що потрібно це відчуття якось дістати. Але хай там що, а воно постійно всередині нас. Бо такі речі, як, наприклад, кава зранку чи ще щось вже саме по собі наближує тебе до цього «гарно». Але, напевно, це якась внутрішня самосила, яка дає тобі можлисївість почуватися гарно чи не почуватися так.\n- Що конкретно робиш ти, коли не почуваєш себе гарно?\nНу, я не пам'ятаю, коли мені було НЕ гарно :) Головне – не зациклюватися на негарному.\nВ мене син Данило. Назвав його в честь Данила Галицького, бо мені дуже подобається Львів. Йому 7 років і він цього року до школи піде. Ми не схотіли відправляти його в 6, бо мене відправили до школи рано і, можу сказати, що нічого доброго в цьому немає. Бо насправді так в дитини забирають якусь частину її дитинства.\nЛітера Є дуже-дуже класна! Бо якщо Є, тоді все добре, тоді ГАРНО. А якщо ж нема, ну то тоді гірше. Так що хай вже краще завжди буде Є.\nЖінка, можна сказати, - це все, що є в чоловіка, бо від жінки починається життя (це мама). Мені пощастило, бо в мене є сестри. І хоч вони ще дівчата, але скоро стануть справжніми жінками. І я вважаю, що саме жінки мають світом правити. І ніякі не чоловіки :) Та й взагалі – я за жінок!\nПерші роки в дитячому садочку я був зайцем. Тепер літера З в мене асоціюється виключно зі зайцями.\nПам'ятаю няню в садочку, бо вона була бабцею мого друга, з яким ми ходили туди.\nІнопланетяни та інтуїція\nІнопланетяни. Я в них вірю, як і в інтуїцію. Я думаю, що вони є. Бо якби були тільки люди – це було б нечесно. Адже ж всесвіт такий великий. Так що інопланетяни мають скоро прилетіти, або вони вже тут.\nЇсти – немало важливо. А їсти смачно – це взагалі… можна їсти рідко, але смачно.\nЯ часто це говорю замість якихось лайливих слів.\n- Тобто ти не використовуєш взагалі лайливих слів?\nНі, використовую. Не хотілось би, але час від часу використовую. Це все внутрішній «дозвільник». Коли він дозволяє, я це роблю.\n- Нормально відносишся до людей, які через кожне слово вживають мат?\nЯкщо я розумію, що до такої людини можу достукатися, то намагаюся якось вплинути на неї. От, наприклад, в мене брат є. Він молодий і, видно, в його оточенні часто так спілкуються. Я розповів йому свою історію: колись у мене був друг, який багато матюкався, але який хотів виправитися. Але це вже було трошки сильнішим за нього. Тоді він сказав мені: «Давай так домовимося: коли я буду матюкатися, ти будеш мене бити, але бити не сильно, а лиш в окреме місце» (Анрі показує в місце трохи нижче плеча). Через деякий час у нього в тому місці, куди я його бив, стали добре зміцнені м'язи. І головне – він став менше матюкатися. Далі, коли я його бив, він напружувався і в нього навіть плечі трошки ширші стали. Отже, я сказав брату, що буду і з ним таке робити без його згоди. Бо матюкатися – це ж не вихід. Можна сказати «йо майо» і все!\nВ мене однокласник і друг має псевдонім Кадр. Я не знаю, чи він ним користується, але без кадрів я тепер вже, можна сказати, не живу. Багато кадрів мушу робити фотоапаратом. Багато кадрів по життю.\n- Як ти шукаєш вдалий кадр?\nНіяк, я сподіваюся на нього. Це щось таке інтуїтивне. Це момент – тобі пощастить його вловити або не пощастить. Буває світло і час відповідають тому, щоби кадр вдався добрим. А буває й так, що все ніби і відповідає, а налаштування трошечки інші і кадр або засвітлий, або затемний і момент ніби зловлений, але все одно щось не те. Одним словом – це те саме, що й час.\nЇх багато і вони всюди. В мене є єдина відповідь на якісь добрі або недобрі вчинки людей. Я просто кажу: «люди». Людей треба розуміти і любити. Ну а щоб їх розуміти, треба їх любити.\n- Є такі люди, яких важко навіть поважати, не те що любити.\nЯ можу лиш сказати – «люди, це ж люди»  Я вірю в те, що подібне притягує подібне і з хорошими людьми мають траплятися хороші люди. Бувають виключення, звичайно, але я думаю, що це насправді й не виключення, а закономірності. Так що люди – це все люди.\nСталось так, що після школи я вирішив вступати в духовну семінарію. Та мені на той час ще не виповнилось 17 чи 18. Мені не вистачало якихось місяців, щоби я зміг вступити до вузу. Сидіти вдома після школи було якось нецікаво. На роботу особливо не брали, а ще й після школи, а ще й без досвіду роботи… хтось добрий мені порадив піти в монастир. Я прислухався до цього. Там я отримав, можна сказати, армію. В армії я не служив, але відчув, що побував приблизно в тій самій системі. Бо це жорсткий розклад. Ти прокидаєшся о 5-й і до 7-ї години в тебе різні молитви. Потім сніданок, далі якась робота, обід, знову молитви, знову якась робота, вечеря, молитви, сон. Ти маєш приблизно півтори години в день на свої якісь власні потреби, трохи часу на навчання. Це дуже гарне загартовування. Монастир – це певна структура з певною ієрархією. Так я прожив трошки менше року, потім, так само спонтанно, як і прийшов туди, я звідти пішов. Я міг там залишатися, але я все таки вирішив вступати до семінарії. Таким чином я отримав більше розуміння про те, куди я йду на навчання. Я вже навіть був подумував не йти до семінарії, але все таки пішов.\n- Часто буває так, що натхнення немає, а йти працювати, щось робити треба. Як з цим борешся?\nЯкщо є така робота, яка, грубо кажучи, починається через 20 хвилин, а в мене немає натхнення і це зйомки, які не відкладеш, не перенесеш, то натхнення я й не шукаю. Ти дозрів до того стану, що якісь речі ти маєш робити. От і налаштовуєшся на настрій – «ти маєш це зробити».\nКоли я повчився в семінарії (не закінчив її), я зрозумів, що потрібно довчитися , бо в мене незакінчена освіта. Якщо я цього зараз не зроблю, то не зроблю вже ніколи. Чому саме юридичний, я не знаю. Краще, напевно, аби я пішов на якого шеф-кухаря або художника чи ще щось. Бо з юриспруденції я нічого взяв. Та і як я туди потрапив, точно не знаю.\n- Зараз багато думок серед молоді, що в принципі вища освіта не потрібна. Диплом який ти отримуєш через 5-6 років нічого не дає. Які в тебе думки стосовно цього?\nЯ думаю, що це правильна думка. Вища освіта насправді не потрібна. Тобто, якщо в людини є бажання чомусь навчитися, то зараз стільки засобів є для цього. Не потрібно сидіти за партами і платити викладачам гроші, складати якісь непотрібні іспити, вчити купу непотрібних предметів. Можна все дізнатися через інтернет, або на якихось платних курсах, яких зараз мільйони. І не в Україні в тому числі. Час можна набагато економніше та більш вдало використати.\nПравда і Положинський\nПоложинський і правда - це дуже близько. Яка правда буває: не завжди вчасна, не завжди потрібна, не завжди правильна; гірка або хороша чи яка ще вона там буває – отакий самий і Положинський. Він сам як правда.\nТа в мене таке враження, що я все життя його знав. І, напевно, в усіх таке враження. Ще в 2004 чи 2005 році познайомився з тодішнім барабанщиком групи Тартак Едіком. Ми тісно дружили якийсь період. Потім він став навіть моїм кумом – хрестив мого сина Данила. Тартаку тоді не потрібен був фотограф. Їм був потрібен скоріше технік, той хто помагає по сцені. Я спочатку виконував такі от функції, а фотографував у вільний час – між піснями і під час пісень. Потім це знайшло своє місце і згодом я став фотографом і вже менше техніком. Але я і зараз допомагаю хлопця до, під час та після концерту. Так я потрапив у Тартак.\nМені це дуже подобається. Я можу сказати, що якщо ми довго кудись не їздимо, то сумуємо за цим. Подорожі дають можливість більше любити те місце, де ти перебуваєш, місце, яке ти називаєш домом. Подорожі дають можливість повертатися. Це дуже класно. Мені пощастило: я побував в деяких країнах; в кількох навіть двічі. І як казав Марк Твен: «При смерті ми будемо жалкувати про те, що мало любили і мало подорожували». Подорожі – найкращий досвід, який ми можемо отримати від світу. Бо навіть якщо ти будеш ходити сусідньою вулицею – ти будеш щось бачити. Якщо ти будеш їздити в сусідні міста – ти будеш бачити людей з сусідніх міст, а вони можуть тобі показати щось таке, чого ти ніколи не бачив. Що вже тоді казати про інші країни, континенти і … і планети, можливо!\nЗ ранку починається кожен новий день. А ранок починається, як не банально, з кави. Але я каву намагаюся часто не пити – тільки в будні дні :) Якщо я кудись їду, то це для мене вихідний і тоді я не п’ю каву. Дуже добре рано вставати. В Києві це складно робити – рано прокидатися, але це класно робити десь на природі. Ну і коли рано встаєш, більше встигаєш.\nУ них багато татуювань. Майже вся їхня невидима частина тіла вкрита татуюваннями.\n- Я бачу і в тебе татуювання.\nТак. Це неможливий трикутник. Це трикутник, який має в собі оптичну ілюзію.\n- А ще є які татуювання?\nЦе перше. Йому всього пару тижнів. Але я збираюсь стати таким, як самурай. Хочу ще декілька. Я десять років хотів собі татуювання. Десять років думав, що саме я хочу. Тепер я вже знаю, що хочу. Хочеться мати дуже прості і дуже символічні речі.\nФотографію, напевно, можна назвати творчістю. По суті, все можна назвати творчістю: і фотографія, і навіть булочка – це творчість – її творили і не як-небудь, а руками творили. Тому я до творчості ставлюся так: головне – творити. А творчість це чи ні – як хто скаже. Це ж люди. Вони можуть сказати на какашку творчість, а на творчість – какашка.\nХочеться трошки іншої України. Хочеться, звичайно, нашої, але такої, яка вона буде без якоїсь певної кількості людей, або навпаки – з іншими людьми. Можливо, з тими, що вже поїхали. Україна має трохи своєї України і в Канаді, і в Америці, трохи в Бразилії, Аргентині… Напевно, років ще 10-15 вона не буде такою, якою я хочу, щоб вона була. Але я в неї вірю і хотів би тут жити, хотів би, щоби тут добре жилося і моїм дітям теж.\nФілософія – це перше, чому вчать в семінарії. Справді, перші два роки вчать тільки філософію. Не скажу, що це добре, не скажу, що це погано; скажу лише, що в мене був викладач з філософії, якого всі боялися. І я не впевнений, що ту філософію хтось насправді вчив. В таких умовах не особливо щось запам’ятовувалося. Але це не позбавляє людину можливості філософствувати по життю. А філософствую я, напевно, багато, бо всі думки, які виходять, їх завжди можна якось прив’язати до філософії. Певним чином у мене склалася своя власна філософія, яка базується на досвіді людей, які жили до цього, але вона, все ж таки, моя власна: розвиватися самому і не заважати це робити іншим.\nЯ язичник. Це все логічно, бо християнство – насаджена віра для українців. До цього вони всі були язичниками. Я не практикуючий язичник, але я розумію, що язичництво мені близьке по духу. Християнство в собі має одну величезну проблему, яка називається церква. Якби християнство пішло так, як його започаткував Ісус Христос, воно би ніколи не стало таким, яким зараз стала церква. Бо церква – це така сама держава, яка складається з купи людей, дуже часто, недобросовісних, яким просто потрібні гроші, та сама влада, та сама слава. Як тільки я це зрозумів, відразу перестав вчитися в семінарії. Хоча я і раніше це розумів, але в мене залишалися якісь надії, що жевріли. Одним словом: вони спалили Жанну д’Арк, вбили купу жінок, яких називали відьмами. А Ісус Христос казав всім своїм учням: не бійся і люби. Чого вони вбивали людей? Явно зі страху, а не з любові. Я люблю Ісуса Христа, він мені подобається, але до християн я себе не відношу.\nЗ все треба платити в цьому житті. Не завжди грошима, але платити завжди треба, бо коли ми щось звідкись беремо, значить там вже чогось не стає, тому треба покласти щось інше і, можливо, в інше місце. Тоді все в світі повертатиметься. Деколи це час, деколи стосунки; деколи це добре, деколи погано. Але завжди людина чимось за щось платиш.\nЧудеса на світі настільки очевидні, що люди практично на них не звертають уваги. Ось астромерія – прекрасна квітка і чудо. Людське око, яке дивиться на неї – це теж чудо. Людське життя – це взагалі чудо. По ідеї чудес багато. Та навіть кока-кола це чудо: ти її випиваєш, цю гидоту, але ж смак… Чудеса є!\nГоловні убори - це дуже класно. Шапки, шляпи, шкепки, шкартузи. Одним словом – все, що на голові (та і літера Ш схожа на корону) то класно.\nВ мене кепок небагато, може, 2-3 постійнодіючих і 2-3 вже на пенсії. Коли кудись їду – шукаю шапки.\nЩастя, як і ранок, дуже необхідна штука, тому що якщо не щастя, то тоді вапще :) Щастя є, його тільки треба вміти знаходити в дрібницях.\nЮність – це якраз те, що я зараз переживаю, це класно.\nВсе це залежить від людини, бо хтось почувається старим в 25, але є люди, які в свої 50 чи більше років почуваються молодими. Мені подобаються іноземні туристи, які в свої 70-80 років їздять світом, і, найдивніше, вони приїжджають в Україну і ходять\nІ у нас тут маленький АНОНС!\nНасправді в цій абетців'ю буде багацько (та як і завжди) цікавих думок, багато з життя героя, багато самого героя. Той, якого я зараз анонсую, має трошки незвичний життєвий досвід.Expand text… І то було безмежно цікаво слухати. Тому маю надію, що й читатиметься не менш цікаво.\nА поки я на самому початку переписування інтерв'ю з диктофону, то не можу не поділитися думкою нашого славного героя. Дівчата, це про нас!\nНе можу просто не поділитися новиною, що маю домовленість про інтерв'ю з дуже гарним меном! Вперше будемо писати абеткув'ю в Києві. Отак.\nСкоро - на наступному тижні має все бути :)\nМало хто з нас НЕ знає чудовий фольклорний гурт Гуляйгород! Та чи всі учасники цього гурту Вам відомі? Якщо ні, то пропоную познайомитись з милою і надзвичайно цікавою дівчиною на ім'я Олена.Expand text…\nОлена Дідик народилася в передмісті Києва, де й навчалась до 8-го класу, а школу вже закінчила в селі, куди переїхала з сім’єю. Подальше навчання пройшло в Києво-Могилянській академії: «Із усіх вищих навчальних закладів для мене існувала тільки Могилянка, більше ніде себе не уявляла. Крім знань, академія дала хорошу життєву школу».\nПісля закінчення навчання займається творчістю: танцювальною, музичною. Але основне для Олени - це вишивка, шиття, виготовлення прикрас та багато інших видів рукоділля.\nА ще ця чарівна дівчина знімається в кіно, що й не дивно: «На рахунку є 4 фільми. Перша акторська спроба була у фільмі-казці "Чорний козак". Наразі йдуть завершальні роботи, тож скоро очікуємо виходу фільму».\nМій фах, за яким поки не працюю. З дитинства мріяла про археологію і розкопки, вивчилась і зрозуміла, що це не зовсім моє покликання. Не шкодую про це, адже ніяке навчання не є даремним.\nЙого поради і життєпис змінили мою світоглядну модель. Хто не читав - рекомендую – «Многії літа. Благії літа», автор М. Дочинець.\nВін єдиний для всіх, хто б і як його не називав. Вірю в Нього, вірю, що все на Землі створене Богом.\nДля мене це друга мама. Бабуся навчила вишивати, пекти хліб, доїти корівку, обробляти землю. Часом бабуся строга, коли стосується якоїсь роботи, але завжди добра і привітна.\nНайважливіша речовина після повітря. Вода освіжає, лікує, миє, зцілює, пробуджує життя. Люблю ходити біля річок, озер – думки тоді стають ясніші і світліші. Не можу дивитись, коли відкривають кран і вода просто ллється геть.\nНе мислю себе без неї, як і без води. З усіх видів рукоділля вишивка мені найближча. Якби очі не втомлювалися, то мабуть би шила вдень і вночі. Це як медитація – забувається геть усе погане. Вишила чимало сорочок, а от собі ще ніяк не зважуся – то часу нема, то візерунок не підберу. Мабуть, ще не прийшов час для себе.\nЯк вперше їх почула, то наче розум втратила! Тепер маю честь бути в цьому гурті.\n- Розкажи, як так склалося, що ти стала учасницею цього гурту?\nЗараз вже й не загадаю, як саме, бо все почалося з дружби з Гуляйгородом. Випадково потрапила на їхній концерт. Після концерту підійшла подякувати і висловити своє захоплення й повагу до справи, яку вони роблять. Я була захоплена фольклором, автентикою, етнографією, тому спільних тем для розмов було чимало. Отак познайомилися і почали дружити, а потім спробували співати разом, танцювати.\nЧи то рівний весняний дощик, під шелест якого так добре думається, твориться і приходить натхнення. Чи то літня злива, яка щедро умиває землю. І потім так хочеться бродити босоніж по теплих калюжах, в яких плавають пелюстки квітів.\nА ось це мабуть моє покликання.\nВ експедиціях по селах Полтавщини і Чернігівщини збирала пісні, казки, обряди, місцеві діалекти, рукави сорочок, пущених на ганчірки, старі безцінні фото, українську щирість і доброту, безмежну життєву людську мудрість.\nМене цікавить європейська культура. Нам є чого повитися у європейців.\n- Люблю задавати подібне питання: якщо б випала нагода жити за кордоном, чи погодилась би ти, адже більшість стверджує, що молодій людині важко досягти достойного життя в нашій країні? І як ти ставишся до тих людей, що виїхали з України?\nЇхати чи не їхати - це справа кожного. Судити їх не беруся. Щодо мене, то я мабуть не змогла б довго жити за кордоном. Максимум місяць і мене страшенно тягне додому. Звісно, за кордоном більше перспектив для розвитку, особливо творчих людей, але все залежить від людини та її старань.\nНайцінніший дар, який ми маємо. Апріорі життя прекрасне, головне нам його не зіпсувати негативними думками і поганими вчинками.\n- Що на твою думку має зробити людина, щоб в кінцевому результаті сказати самій собі, що прожила не дарма всі ті роки? Що особисто для цього робиш ти?\nВ кожного своя доля і своє призначення. Головне для людини знайти своє призначення, свій талант і розвивати його. Своє призначення я ще повністю не розгадала. Наразі займаюся справою, яка мені до душі, то ж думаю, я на правильному шляху.\nВажкий і родючий чорнозем. Босоніж ходити по нагрітій сонцем землі, обробляти своїми руками землю, садити чи сіяти якесь зілля. Це як магія – вкинути в землю насінину і спостерігати, як народжується рослина. Ми прийшли з Землі, в неї і підемо, Земля нас годує, носить на собі – маємо бути вдячні.\nПо життю керуюся нею, досі не підводила. Як на мене, то людям варто якомога більше споглядати, відчувати, а вже потім приймати рішення.\nЇжа має бути здоровою. Бажано вегетаріанською і малоскладовою.\n- То ти вегетаріанка?\nОй, питання болюче. Тваринок їсти дуже шкода! Та й овочі-фрукти мені смакують більше. Кілька разів намагалася переходити на вегетаріанську їжу (найбільше то був рік без м’яса) і всі рази закінчувалися плачевно для організму. Зараз готую себе до вегетаріанського літа, побачимо як воно буде.\nЗ дитинства захоплююся і зараз охоче їх читаю. В житті й так вистачає драм і негативу, тому краще читати те, де всі живуть довго й щасливо.\nВ 14 років я відкрила для себе світ її поезій, а вони мені відкрили очі на життя.\nЛюбов до людини, тварини, землі, до всього, що робиш. Це, певно, другий важливий дар після життя. Це так важливо вміти любити щиро, а не за щось, не для чогось.\n- Але часто нас оточують люди, яких не те що любити не виходить, а навіть поважати їх важко. Як ти себе оберігаєш (назвемо це так) від людського негативу, заздрощів, брехні?\nЦе питання мене давно хвилювало. Багато говорять, що треба любити всіх людей. Загалом це правильно, але це найвища ступінь людської досконалості, яку мало хто досягає. Відповідь на це питання знайшла у згаданого раніше Мирослава Дочинця, а точніше у Андрія Ворона: «Бути людяним – не означає всіх любити. Можна зневажати деяких людей, але залишатися з ними людяними – треба. Не для них – для себе.» Любити потрібно тих, кого нам хочеться любити, а людські негативи намагатись обходити стороною.\nУлюблена пора року. Влітку хочеться стати птахом.\n- Літо – це ще, як правило, відпочинок. Де любиш бувати? Можливо, є якось особливі та улюблені місця?\nНасамперед, це відпочинок від зими, холоду і міста. Якось в мене не виходить влітку поїхати кудись з метою відпочити. Та й не по мені валятись на пляжі чи ходити в гори. Якщо й буваю в цікавих місцях, то це по роботі або з концертами. Найкращий відпочинок – це зміна діяльності. То от і іду не в Крим на Чорне море, а в село на «чорне поле» або ж в експедицію – це теж відпочинок і заодно корисно проведений час.\nБлакитноока кіточка, яка жила на вулиці, а тепер живе зі мною. Як виявилося – ми з нею дуже подібні характерами.\nНайрідніша людина, яка любить своє дитя таким яким воно є.\n- В яких стосунках ти з мамою? Прислухаєшся до її порад?\nЗ мамою бачуся рідко, бо зараз вона в селі з бабусею та дідом. Скучаю… Мамині поради на вагу золота, особливо що стосується здоров’я. Я їй вдячна за те, що змалку мене навчила стежити за тим, що їсти, що пити, як спати. Мама привчила до фізичних вправ, до йоги. Та чимало всього - не перерахувати!\nПовний, круглий, щокатий. Ось-ось наче відірветься і покотиться по землі. Годинами можу дивитися на нього. Він вабить, зачаровує, гіпнотизує. От дивлюсь на нього і думаю: це скільки тисячоліть він там висить! Це ж скільки людей на нього дивилося: царів, рабів, панів, козаків, селян, міщан... І тепер на нього дивлюся я.\nНайсмачніший і найкорисніший з усіх солодощів. Мабуть ніколи не відмовлюся поласувати ним))\nУлюблена пора дня. Коли сонце котиться спати і заливає все довкола медово-янтарними променями. В такі моменти можна зловити відчуття абсолютного щастя.\n- До речі, про щастя. Сократ казав, що сенс людського життя – пошук щастя. Чи погоджуєшся з цим твердженням, і взагалі, що ще допомагає тобі відчути себе абсолютно щасливою?\nДля мене щастя – це гармонія. Вона складається з багатьох частинок: любов, радість, вдячність, благородна корисна праця, смачна їжа, посмішка та багато іншого. Це як пазлик – зібрав усі частинки - і маєш щастя. Та гармонія субстанція не постійна, особливо в теперішньому стані речей, тому збирати, втрачати і знов шукати її можна протягом усього життя.\nНе так важливе вивчення предметів чи наук, як навчання мудрості протягом усього життя.\n- Так, правду ж кажуть, що вчитися ніколи не пізно. А от в саме зараз є щось, чого ти хочеш навчитися?\nЗараз опановую ще одну мову – німецьку. Дуже вона мені подобається. Хочеться знати якомога більше мов.\nМузичної освіти не маю, тому хотілося б іще вчити музику.\nТо я. Або Ольонка – так називала мене прабабуся. А ще це перша вивчена мною літера. Запам’яталася, бо кругла. Люблю все кругле.\nА ще ім’я, яке запам’яталося з однієї історії, яку розповідала мені бабуся. Це було десь у 50х роках минулого століття. До нас на храмове свято з сусіднього села приходила така баба Охтися. ЇЇ любили і чекали усі діти, бо вона робила їм велосипеди – виламувала соняшника із пишною квіткою і то був велосипед.\nЗвідти мій рід. Безумно люблю цей край! Поля, луки, темно-зелені округлі верби над ставками, протяжні мелодійні пісні, працьовиті люди, добрі бабусі у білих хустках.\nЦе іскра, що запалює вогонь, це спеція, що присмачує страву. Пристрасть потрібна в усьому: любові, роботі, житті. Але у пристрасті, як і у спеціях та приправах потрібно знати міру.\n- Коли виступаєте з Гуляйгородом, використовуєш цей «прийом» пристрасті? І як взагалі ви налагоджуєте контакт зі слухачем-глядачем?\nГоловне виходити з позитивом і бути щирим у тому, що робиш. Це публіка відчуває дуже добре. Моя стихія – танці. Коли зачую Польку, Орлицю чи Козачка – отут-то і «вмикається» пристрасть.\nВона може бути бурхливо-шалена, яка спалахує і скоро гасне. Мені ж ближча тиха радість, яка довго і спокійно горить. Хоча шалена трапляється теж доволі часто). Вчуся радіти усьому:ранкові, цукерці, пташці, сонцю, посмішці перехожого. Усі ці маленькі радості врешті складаються у Велику Вселенську Радість і Гармонію.\nХоч народилася в місті, але люблю село , бо там я вдома. Все дитинство провела в селі з бабусею, дідом і прабабусею. Спробували віддати в дитячий садок, та я втекла звідти. Найближчими подругами були сусідські бабусі, а улюбленими іграшками – каштани, жолуді і зроблена прабабусею лялька-мотанка. Звісно, я мала магазинні іграшки, але бавитися з ними було не так цікаво.\n- То де ти себе почуваєш комфортніше: в місті чи в селі?\nВ селі. Там я можу бути самою собою. Місто ставить людей в певні рамки, змушує одягати маски.\nОдна з найдивовижніших рослин! Краса, їжа і користь. Так цікаво спостерігати, як вони крутять «головами» за сонцем.\nБез них людям жилося б кепсько. Вони приносять і користь і радість. Особливо люблю котів, корівок і бджіл.\nЦе велопарад у стилі 30-40х років. Цей дивовижний захід відбувся восени. На ньому я отримала масу позитивних емоцій і звання "Найвишуканіша леді ретро-круїзу". Отакий я хвалько \nРічка мого дитинства, моїх спогадів і мрій.\n- Розкажи якийсь яскравий спогад з дитинства? Про перший досвід у чомусь, можливо.\nТаких спогадів багато і всі вони зберігаються у «Папці найкращих спогадів». Звісно, що ця папка уявна. Пам’ятаю, як вперше пасла череду, як ліпили з бабусею пиріжки, як вперше збивала масло і впустила його, як ходили з дідом по сіно, збирали з мамою трави – безліч тих світлих спогадів!\nЯкби можна було, то їла б тільки їх цілий рік. По типу харчування я більше травоїдна, ніж хижа.\nЛюдей треба хвалити навіть за найменші старання і досягнення. Це окрилює і надихає робити щось більше. Мені приємно, коли мене щиро хвалять, тому і я хвалю інших.\n- Погоджуюсь з тобою. Особливо це корисно в роботі. Як ти змушуєш себе зробити щось, чого робити не хочеться, на що нема натхнення, але робити таки треба?\nО, без натхнення в мене справа не рушиться, а якщо й рушиться, то не так, як треба і потім все одно доведеться переробляти. Приміром, вишивати без натхнення чи з поганим настроєм взагалі не сідаю, бо діла з того не буде. Намагаюсь перечекати відсутність музи. Іноді доводиться настроювати себе внутрішньо на те, що я маю щось зробити. Для цього уявляю кінцевий результат роботи.\nНадзвичайно красива «прикраса» тварин.\n- Тоді таке питання: а що ж, на твою думку, є красивою «прикрасою» людини? Я зараз не тільки про особливості людської будови, а й про її внутрішній світ.\nОсновна внутрішня людська прикраса – це мудрість. Особливо якщо це мудрість вроджена, а не набута. Що ж до зовнішніх прикрас, то зважаю насамперед на очі, руки і носи. Очі люблю світлі і щирі, руки – теплі і сильні, а носи – просто люблю розглядати різноманіття форм. Це трохи пов’язано з моєю спеціалізацією в археології – антропологією людини.\nНевід’ємний атрибут спілкування з близькими людьми.\n- Розкажи таким от, як я, наприклад, що сховане в цьому ритуалі цілунку з родичами та іншими близькими людьми? Я особисто виросла в оточені, де всі скупо проявляють свої емоції та почуття, то мені завжди й був цікавим такий от ритуал, як я його назвала.\nЦілунок з родичами – це як передача один одному позитивної енергії, любові і радості від зустрічі, приміром. Ще є багато цілунків: вдячності, прощання…\nЦілунок, це той самий дотик, тільки більш близький та інтимний. Якщо вперше цілуєш людину (звісно, ця людна має удостоїтися такої честі)), то це ніби пізнаєш щось нове і торкаєшся до чогось раніше невідомого.\nНим пахне поле, літо і щастя. У греків була така фішка – вони носили на шиї маленькі посудинки з ефірними олійками і в моменти радості й щастя вдихали аромат з посудинки. А потім, коли траплялося горе або був поганий настрій, вони знову відкривали посудинки і вдихали аромат, що асоціювався їм із щастям. Для мене чебрець є таким ароматом щастя. Завжди вдома є пакетик сушеного чебрецю, який додаю в чай.\nУлюблена прикраса для волосся – проста дерев’яна паличка, завдяки їй одній можна зафіксувати і втримати усе волосся у зачісці.\nА ще шпилька - для позначення норовливого характеру полтавських дівчат – «полтавська шпилька».\n- Ти себе такою от «шпилькою» вважаєш?\nОй, є трохи бісиків! Та й не трохи))\nСлова, які мають завжди бути поряд. Зараз так мало щирості і так багато фальшу.\n- Як борешся з проявами нещирості у людей? Бо зараз на це натикаєшся по життю досить-таки часто.\nЗіткнувшись з нещирістю, найчастіше просто стороною обходжу таких осіб. Перевиховати їх я не зможу, до внутрішніх змін кожен має прийти сам.\nЮшечка чи юшка, а не суп.\nПроста їжа – проста назва. В дитинстві за обідом дід завжди питав: «Тобі, онучко, яку скибку хліба до юшки – тоненьку панську чи товсту мужицьку?». А я завжди вибирала цілушку.\nДостиглі чи зелені. Червонобокі чи жовті. Свіжі чи печені. Солодкі чи кислі. Люблю усі!\n- А ще «я» - особовий займенник. То й хотілося б запитати, як ти в цьому життєвому вирі намагаєшся не загубити своє «я»?\nКеруюсь відчуттями, яке рішення приймати, висловлюю свою думку, роблю те, що хочу, лиш би воно нікому не шкодило, вбираюсь в одяг, який мені подобається і який сама шию.