БукІнфо блоги - Золота Орда, Московська (урядова) православна церква і «русскій мір».\nЗолота Орда, Московська (урядова) православна церква і «русскій мір».\n«Похід війська хана Менгу – Тимура на Константинополь у 1269 – 1271 роках не передбачав підкорення Візантії Золотій Орді чи відторгнення частини її земель. Володіння Візантійської імперії на ті часи… скоротилися і на півночі досягали лише річки Дунаю. На ті роки прикордонним улусом володів хан Ногай – онук Бувала (Мовала). І хоча у 1269 році Ногай зі своїми отарами й табунами худоби уже перейшов у Причорномор'ї на правий берег Дніпра, та до річки Дунаю ще не дістався.\nНавіть арабські (єгипетські) історики, сучасники походу, були змушені визнати його зовнішню безпідставність. Існували золотоординські, внутрішньодержавні мотиви. Менгу – Тимур поставив перед Візантійським імператором і Константинопольським Патріархом ультиматум: хан Золотої Орди має бути царем для християнського населення держави, а всі церковні владики (митрополит і єпископи) повинні висвячуватись на кафедри тільки з його згоди.\nМабуть, на цей вчинок хана підштовхнули православні владики Золотої Орди, які добре пам’ятали приниження за часів царювання хана Берке. Якщо хани Батий і Сартак повністю звільняли церкву і священиків від податків, то хан Берке, розпочавши у 1262 році війну з Хулагуїдами на Кавказі, наклав на церкву податок. Церковні та монастирські споруди використовували для ночівлі та постою коней і людей.\nСаме Візантія свого часу сповідувала гармонію церкви і влади – коли церква і влада одночасно опікуються і церковними, і державними справами: одна опирається на іншу. При цьому Візантійський імператор разом із Патріархом вважалися намісниками Бога на землі. Імператор був у ролі земного царя для православного люду держави. Тому населення Мещери і Тмутаракані після хрещення залишалось немовби під опікою Візантійського імператора і Патріарха.\nПроти цього і виступили хани Золотої Орди. Вони погодились, щоб Патріарх як духовна особа висвячував для православних людей їхньої держави митрополита, але тільки узгоджену кандидатуру. А про те, щоб візантійські імператори були Царями для християн Золотої Орди, не могло бути й мови. Потомки Чингісхана вважали себе намісниками Бога на землі. Ось що писав Великий Хан Менгу в листі до французького короля Людовика IX: «…На небе есть один только вечный Бог, над землею есть только единый владыка Хингис – хан, сын Божий…» (Иоанн де Плано Карпини. История Монгалов; Вильгельм де Рубрук. Путешествие в Восточные страны. – СПб.: Изд – во Суворина, 1911, с. 162).\nУсі події чітко збігаються у часі: 1 серпня 1267 року Менгу – Тимур видав ярлик митрополиту Кирилу, який тримав свою кафедру при ставці хана. Мабуть, того ж таки 1267 року Менгу – Тимур направив свою вимогу (або ультиматум) до Константинополя. Відповідь, імовірно, негативну, хан отримав у 1268 році. А вже у 1269 році розпочався похід війська Золотої Орди на Константинополь.\nХан Менгу – Тимур особисто не брав участі у поході, що свідчить не про підкорення Візантії чи завоювання частини її земель, а про звичайне залякування.\nВійсько Менгу – Тимура, – саме його, а не темника Ногая, як подають деякі російські історики, – підійшло під стіни Константинополя, проте штурмувати місто не стало. Як свідчать арабські джерела, справу владнали шляхом звичайних переговорів.\nВідтоді впродовж майже 200 років Золота Орда і Візантія перебували в мирі та злагоді. І не один золотоординський хан мав дружину із дому Візантійського імператора. Немає сумніву, що був у ханській делегації і брав участь у переговорах щодо примирення митрополит Кирило, або сарайський єпископ. Патріарх та імператор мали бачити свої вигоди від прийнятого рішення.\nІнтереси Патріарха і Митрополита Золотої Орди збігалися стосовно гарантії існування православ’я в державі та його підтримки в протистоянні з католицизмом. Хани Золотої\nОрди визнали «московське» православ’я однією з державних релігій і заборонили у своїй державі сповідувати католицизм.\nХанів Орди не цікавила сама суть кожної із гілок християнства. Для них головним було інше: православ’я визнало їх своїми Верховними Царями – намісниками Бога на землі, що відповідало Ясі Чингісхана. У той час, як католицька релігія вважала намісником Бога на землі тільки Папу, а ханів прирівнювала до простих смертних, що, звичайно, не відповідало світосприйняттю ханів.\nСаме хан Менгу – Тимур після війни 1269 – 1271 років став першим законним царем «московського християнства». Він на це отримав благословення Константинопольського Патріарха, а імператор і Патріарх отримали від наймогутнішої держави Євразійського континенту гарантію свого існування. І вони неодноразово користувалися підтримкою Золотої Орди.\nОчевидним результатом воєнного походу на Константинополь стала цілковита залежність православ’я Мещери і Тмутаракані від ханської влади. У Московії з 1272 року не знайдемо жодного митрополита чи єпископа, які б посіли кафедру без ханського ярлика. І це триває до сьогоднішнього дня. Тільки спочатку їх видавали хани, потім царі та московські генсеки. Сьогодні «ярлики» на московське патріаршество видає Російський Президент. Відтоді Православна церква стала звичайною ідеологічною зброєю «государів» Московської держави. Ось що зазначив російський професор Г. В. Вернадський:\n«Русский народ получил два богатых исторических наследства – монгольское и византийское. Монгольское наследство – Евразийское государство. Византийское наследство – православная государственность…\nСоотношение между влиянием монгольским и византийским в русской истории есть соотношение между порядком факта и порядком идеи. Монгольское наследство облегчило русскому народу создание плоти Евразийского государства.\nВизантийское наследство вооружило русский народ нужным для создания мировой державы строем идей» (Вернадский Г. В. Начертание русской истории, – СПб., 2000, с. 33).\nЦе дає можливість зрозуміти, чому сьогодні московський піп Кирило носиться з ідеєю «русского мира». То гнила ідея московської «мировой державы».\nОчевидним підсумком воєнного походу стала можливість ханів Золотої Орди використовувати церкву у своїх інтересах. Те, що православні церкви Золотої Орди воздавали хвалу своїм земним царям (ханам), молилися за них та їхні родини, свідчить про узаконений церковний догмат. Цей догмат почали насаджувати в Мещері та Тмутаракані за хана Батия, але узаконений він був за Менгу – Тимура.\nТепер церква мала повне право відлучати улусного князя від себе за непослух ханові (царю), якщо ж хан вимагав більшого, то могла і піддати людину анафемі. Цим ганебним правом Московська церква користувалась постійно на догоду своїй владі. Згадаймо хоча б відлучення від церкви всіх псковитян на вимогу хана Узбека. Церква цілковито перейшла на службу золотоординським ханам.\nНаведемо повністю ярлик Менгу – Тимура, виданий митрополитові Кирилу 1 серпня 1267 року. Хоча маймо на увазі: текст значно прикрашений московською цензурою, бо оригінал уйгурською мовою московити ніколи не друкували. Це їхнє золоте правило: не публікувати давні оригінали, а тільки подавати московське тлумачення оригіналів.\nЯрлик Менгу – Тимура золотоординському митрополитові Кирилу:\n«Вышняго Бога силою, вышняя Троица волею Менгутемирово слово\nи полчным князем,\nи к данщикам, и к писцем,\nи к мимоездящим послом,\nи к сокольником, и к пардусником.\nЧингиз – царь, – потом что будет: дань или корм, а не замают их, да правым сердцем\nБогови за нас и за племя наше молятся и благословляют нас, – тако молвя.\nИ последний цари по тому же пути пожаловали попов и черныцев: дань ли, или иное, что ни буди: томга, поплужное, ям, воина, кто чего ни спросит, и рекли были – дати. Кто паки того у нас не ведает? Вси ведаем.\nИ мы, Богу моляся и их грамоты не изыначили, так молвя по первому пути: которая дань, или корм, кто ни будет, – да не просят; ям, война, тамга – не дают; или что церковное: земля, вода, огороды, винограды, мельници, зимовища, летовища, – де не заимают их; и аж будут поимали, и они да воздадут назад; а что церковное: мастеры, сокольницы, пардусницы, кто ни будет, – да не заимают их: книги, или ино что, – да не заимают, ни емлют, ни издерут, ни погубят их; а кто имеет веру их хулити, тот человек извинитца и умрет.\nПопове един хлеб ядуще и во едином дому живущее: у кого брат ли, сын ли, и тем по тому же пути пожалование, аже будут от них не выступилися, будет же ли и от них выступилися, – дань ли, или ино что, ино им дати.\nА попове от нас пожалование по первой грамоте, Бога молящие и благословляющее нас, стойте; а иже имеете не правым сердцем молитися о нас Богу, тот грех на вас будет. Так молвя: оже кто не поп будет, иные люди, а к себе имеет принимати, хотя Богови молитися, что в том будет. Так молвя: сему митрополиту грамоту дали есмя; сию грамоту видящее и слышащее от попов и от чернцов ни дани, ни иного чего не хотят, ни возьмут баскаци, князи, писцы, поплужницы, таможницы; а возмут, и они по велицей язе извинятца и умрут.\nЗаечьего лета, осеняго перваго месяца, в четвертый ветха. На Талы: Писано» (Приселков М. Д. Ханские ярлыки русским митрополитам, – Петроград: Типография «Научное дело», 1916, с. 58 – 59).\nУ ярлику на першому місці поіменований володар улусу – баскак, а вже далі йдуть різні князі та керівники служб. Цікаво звернути увагу і на те, що всі улуси Орди, в тому числі й улуси Беркечара, Чилаукуна, Мухаммеда та інші, були забиті державними службами, яких тільки цей ярлик нараховує вісім.\nНе будемо деталізувати текст ханського ярлика Менгу – Тимура. Це зроблено у третьому томі аналітичного дослідження «Країна Моксель, або Московія».\nЯкі великі свідчення часів Золотої Орди ми б отримали, якби московити не приховали у своїх таємних сховищах ярлики так званих князів. А вони ж бо до сьогодні зберігаються у московських схованках, що засвідчив князь М. А. Оболенський», – ось реалії, про які написав Володимир Білінський у своїй книзі «Москва ординська» (К., Вид – во імені Олени Теліги, 2011, с. 219 – 225).\nА зараз звернемося до третього тому книги цього ж автора «Країна Моксель, або Московія», виданої там же, де і попередня, у 2010 році (с. 167 – 172): «…кожен хан Золотої Орди, вступаючи на престол, або підтверджував, або скасовував раніше видані ярлики і грамоти. Це стосувалося всіх службовців імперії: баскаків, даруг, князів усіх видів, митрополита, єпископів, ігуменів монастирів та інших. Цю тезу підтвердив професор І. М. Березін: «Після вступу на престол новий Хан підтверджував або скасовував грамоти своїх попередників стосовно чинів і пільг, але основні постанови держави залишалися недоторканними» (Березин И. Н. Очерк внутреннего устройства Улуса Джучиева. – Санкт – Петербург, 1863, с. 42).\nМитрополит Кирило займав церковну кафедру довгих 30 років, з 1250 до 1280 року. Саме йому довелося встановлювати стосунки Православної Церкви з ханами (царями) нової держави. Митрополит зі своїм завданням впорався блискуче. Бо ще за життя мав авторитет у всіх ханів Золотої Орди: Батия, Сартака, Берке і Менгу – Тимура.\nОчевидно, він був невипадковою людиною на митрополичій кафедрі. Батий довгих сім років тримав Кирила місцеблюстителем митрополії… Швидше за все, приглядався і\nвивчав як нову релігію, так і майбутнього митрополита. Аж 1250 року Батий дозволив\nКирилові виїхати в Константинополь до Патріарха та отримати сан митрополита.\n…митрополит Кирило тримав свою кафедру тридцять років при ставці хана у столиці держави – Сараї. Там у 1254 році було споруджено величний православний храм. А в 1261 році в Сараї відкрито Сарську (Сарайську) єпархію на чолі з єпископом.\nДуже важливо відзначити: Плано Карпіні в 1245 році і Вільгельм де Рубрук в 1253 – 1254 роках пропонували ханові Батию відкрити в його державі католицькі церковні парафії і розпочати службу. Але хан не дав дозволу, відправивши обох геть із держави.\nПочинаючи від митрополита Кирила, Московська православна церква стала звичайною державною службою Золотої Орди, а згодом – Московської держави. Читачі мають пам’ятати слова професора Московської духовної академії В. О. Ключевського: «На Заході церква без Бога, в Росії Бог без церкви». Тому-то «в Росії Бог без церкви», що її єрархи завжди служили не Богові, а імперській державі та її правителям.\nЦікавий той факт, що вже на початку грамоти поіменовано вісім незалежних ханських служб, а далі або прямо, або між іншим говориться ще про декілька, що свідчить про централізацію влади: кожна служба підпорядковувалася безпосередньо столиці. Цілком зрозуміло, що всі державні чиновники… в якийсь спосіб узгоджували свої дії з правителем улусу – баскаком. Проте не викликає сумнівів, що в той же час вони безпосередньо підпорядковувалися ханові або його канцелярії… Бо інакше не став би Менгу – Тимур згадувати в одному ряду баскака і підлеглих цього ж баскака. Етикету… дотримувалися в Золотій Орді 1267 року беззаперечно. Врешті, недотримання цього принижувало б самого хана, адже свідчило б про його нетривку владу.\nДругим наріжним каменем Менгу – Тимурової грамоти є свідчення про наповнення північних улусів Орди, тобто країни Моксель, розмаїтими службами та чиновниками. Адже «останні царі в той самий спосіб обдаровували попів і ченців». Це була не перша грамота, видана ханами Золотої Орди ростово – суздальським священикам і монахам. Так чинили царі (хани) і до Менгу – Тимура. Ханські чиновники виконували накази всіх цих грамот і ярликів».\nНе менш цікаві факти наводить Володимир Білінський у першому томі свого дослідження «Країна Моксель, або Московія» (теж саме видання 2011 року, с. 247 – 253, 280 – 301):\n«…в середині XIII століття церква й князь Олександр дійшли єдиної думки, і таким царем для них став єдиний правитель Золотої Орди – хан Батий. Пізніше – наступні хани.\nЗа хана як найвищого, Богом посланого Царя молилися в ростовсько – суздальських, а пізніше – у московських церквах. Цю незаперечну істину засвідчив навіть М. М. Карамзін, хоча надто вже ухилявся від цього зізнання «оповідач історії». Якщо князь виявляв непослух ханові, митрополит відлучав такого князя від церкви і піддавав анафемі. Таке не раз чинили з тверськими князями, новгородцями й псковитянами.\nЗолотоординський хан уособлював для Московії «симфонію» єднання церкви і влади, яку проповідувала Візантія та прийняла як догмат Московія.\nАле в самій Золотій Орді, в її улусах до кінця XV століття сталися зміни, і перед Московією та церквою знову постала стара дилема: якому цареві Орди молитися? Навіть почала зринати страшна думка: а чи не проголосити свого, Московського царя?\nДо кінця XV століття внаслідок жорстокого розбрату Золота Орда поступово почала втрачати не тільки свою силу, а й вплив на власні улуси – князівства. Із володінь Орди на той час піднялися Кримське ханство і Московський улус.\nМосковським князем на ту пору був Іван III, якому вдалося домовитися із кримськими Гіреями «про братство і вічну дружбу». Московський князь при цьому погодився визнати себе залежним від Кримського ханства, як був залежний від Золотої Орди.\nПослухаймо М. М. Карамзіна, хоча «тлумач» відверто намагається в цьому питанні\nсховати кінці у воду, плутаючи геть усе:\n«Іоанн послав у Крим товмача свого Іванчу бажаючи укласти з Ханом урочистий союз, а Менглі – Гірей 1473 року прислав у Москву чиновника Азі – Бабу… Разом із Азі – Бабою вирушив у Крим Послом Боярин Микита Беклемішев».\nМикита Беклемішев мав чітку вказівку московського князя погодитися на таку умову хана:\n«Великий Князь зобов'язаний слати до мене, Царя, поминки або дари, щорічні» (Карамзин Н. М. История государства Российского: в 12 т. – М.: Моск. Рабочий, Слог, 1993 – 1994, том VI, с. 260).\nУ цьому союзі, що тривав понад сто років, Кримський хан виступав із титулом царя, з чим погодився Іван III, а сам лишився великим князем. Титули на ті часи прояснювали всю взаємозалежність. Князь завжди залишався васалом царя.\nДо речі, поминки (данину) Московія возила в Крим до 1700 року, ще за Петра І.\n«Беклемішев повернувся в Москву із Кримським Послом, Довлетеком Мурзою, і з Клятвенною Ханською грамотою, на якій Іоанн, у присутності цього Мурзи, цілував хрест із запевненням, що буде точно виконувати всі умови союзу» (там же, у Карамзіна, с. 261).\nВарто наголосити: умови союзу були прислані ханом і беззастережно прийняті Московським князем Іваном III. Всією своєю суттю він був спрямований і проти залишкового правління Великої Орди, і проти сусідніх слов'янських народів.\n…Московія не вийшла з – під татарського панування після 1480 року, в чому нас намагаються переконати великоросійські «байкарі історії». Помінявся лише господар Московії. Він перемістився із Сарая в Бахчисарай.\nПритому змінився ступінь залежності Московії від Орди. Якщо раніше була необхідність отримувати «ярлик» на управління князівством в Сараї, то зараз і кримські Гіреї, й московські Рюриковичі полюбовно погодилися, що саме вони залишилися продовжувачами справ Чингісидів і спадкоємцями слави Великої Орди. При цьому Крим залишився носієм Царського трону, а Московський князь залишився «меншим братом», але вже міг передавати титул у спадщину. Як не схиляли московські церковники Івана III і його сина Василя III зазіхнути на царський титул, князі не зважилися протистояти кримським Гіреям.\nОднак, навіть уклавши договір із Кримом, Московія далі відчувала страх перед залишками Великої Орди, що кочувала в Поволжі, а Іван III, як і його предки, боявся ординських ханів.\nМосковію вперше врятував від руйнування Кримський хан, який вторгся в землі Великої Орди й захопив «Юрт Батиїв», тобто Сарай. Почав діяти договір, на якому клявся новому хазяїнові Іван III. Великороси про це воліють не згадувати.\nОднак наразі у звеличених ординських улусів Московії та Криму настала пора «великого братання» й жорстокої ненависті до прабатьків:\n«… навесні 1502 року Менглі – Гірей раптовим нападом розтрощив їх, розсіяв, винищив або взяв у полон виснажені голодом юрби, які ще скиталися із Шиг – Ахметом; прогнав його у віддалені степи Ногайські й урочисто сповістив Іоанна, що древньої Великої Орди більше не існує. «Улуси лиходія нашого в руці моїй, – говорив він, – а ти, брате люб'язний, чуючи такі хороші звістки, тішся і радій!» (там же, у Карамзіна, с. 381).\nОсь він, Менглі – Гірей, справжній визволитель Московії від влади Золотої Орди!\nМосковит із кримчаком того часу справді були братами.\nСаме Золота Орда запліднила Московію ідеєю «державності», яка й нині не покидає чимало умів російського істеблішменту.\nАле стався величезний історичний парадокс: московити, виникнувши на основі народу Моксель, пробувши сотні років у татаро – монгольській державі, поглинувши в собі чимало фінських племен, запозичивши золотоординський стиль «державності», дуже наполегливо відхрещуються від свого стародавнього фінського і татарського коріння, чомусь чіпляючись за слов'янське. Їм навіть не спадало на гадку, що Рюриковичі ніколи не були носіями слов'янства і не могли, прийшовши у фінські й татарські землі, принести з собою слов'янство. Забули великороси й той факт, що рід Рюриковичів давно вимер, забравши з собою в могилу так званий «дідичевий» зв'язок Києва з Московією. А слов'янські цитаделі Новгород і Псков, які дісталися Московії у спадок від Великої Орди, московити разом з татарами вирубали з історичним корінням і повністю знищили.\nЗа своїми далекосяжними наслідками рік 1552-й став для Московії воістину переломним. Саме із завоювання Волзької Булгарії Московський князь Іван IV чітко усвідомив усі переваги свого нового статусу – кримського сателіта.\nМи не повинні забувати, що підкорення Казані й Астрахані Московія здійснила за згодою Кримської Орди.\nХоча Іван IV із 1547 року почав величати себе царем, це спершу ніяк не змінило його статусу залежності від кримських ханів.\nУ московських церквах і після приходу Івана IV до влади далі молилися за єдиного царя – великого кримського хана. На другому місці почали згадувати свого Івана.\nХан Гірей навіть заохочував і вітав воєнні дії Івана IV, бо перед родом Гіреїв стояло найперше завдання – зібрати воєдино володіння великої Золотої Орди. Московський князь, із дозволу Криму, цим і займався.\nПісля розгрому Великої Орди кримським ханом 1502 року саме Гіреї, як переможці та спадкоємці Чингісидів, стали царями в новій Орді. Московія з цим погодилася. А дід Івана Грозного – Іван III, на знак згоди з передачею титулу царя кримським Гіреям і свого васального статусу перед кримським ханом, присягнув на Біблії на вірність нової династії царів.\nТака «велич» і «царювання» Московії наприкінці XVI століття: платили данину Криму, як і Золотій Орді, і за князя, і за так званого царя. Але російські імперські історики затято брехали, замовчуючи залежність Москви від Кримського ханства, аби приховати приниження, адже це відверто спростовує сам факт незалежного існування Московії як царства в XVI столітті.\nОднак, будучи васалом Криму, Московія мала і вигоду. Кримські хани надавали Московії постійну військову та політичну підтримку в так званій Лівонській війні. Саме в результаті підтримки Криму війська Івана Грозного на початку війни здобували одну перемогу за другою.\n1561 року Московія отримала грамоту Константинопольського патріарха, де Івана IV визнали прямим спадкоємцем візантійських імператорів. Чи ця грамота стала витвором московських церковних владик, чи її за гроші склали в Константинополі… – не так і важливо. Сам факт зазіхання Івана IV на спадщину давнього титулу Візантійського Кесаря зафіксований 1561 роком.\nЯсна річ, невдовзі про це зазіхання московського князя донесли кримському ханові, який цілком обґрунтовано вважав Івана IV своїм підданим.\nЗверніть увагу: з 1473 року, коли Іван III на Біблії присягнув кримським Гіреям, до 1563 року між Кримською Ордою й Московією не існувало серйозних розбіжностей. Я вже згадував, що кримський хан навіть бровою не повів, коли Іван Грозний у 1552 році поневолив Казанське, а пізніше, 1554 року, – Астраханське ханство.\nАле з 1563 року взаємини між Московією й Кримським ханством почали різко змінюватися. А в 1570 році турецький Султан навіть зажадав входження Московії до складу Османської імперії.\nХан Гірей, за підтримки турецького султана, вирішив провчити клятвопорушника, який зазіхнув на титул царя. І 1571 року війська кримського хана пішли на Московію. Московські князі, як завжди, зустрічали війська татар на рубежах своїх володінь, тобто на рубежах Оки. Однак кримський хан обійшов московські війська, що стояли на Оці, й рушив форсованим маршем прямо до Москви.\n…факт залишається фактом: Іван Грозний все – таки бив чолом ханові Давлет – Гірею;\nяк видно, дав так звану «клятвену грамоту за себе, за дітей і за онуків своїх», як давали\nподібні клятви всі його предки. Так рід московських Рюриковичів до останнього свого коліна залишався васалом у ханів Орди.\nВ результаті кримського удару Московія втратила близько мільйона людей убитими й полоненими. …і сам Іван Грозний власним розбоєм… погубив не менше…\nНа півночі Московія надовго загрузла в т. зв. Лівонській війні. Війна пожирала все нові й нові, і без того убогі, матеріальні й людські ресурси.\nКревне трьохсотп'ятдесятилітнє «родичання» з Ордою, московський ординський інстинкт повеліли схилити шию перед спадкоємцями роду Чингісидів. Тобто було ухвалене рішення й далі родичатися з Кримським ханством.\nСлід пам'ятати: Кримське ханство могло підтримати Московію в Лівонській війні та убезпечити її південні й південно – західні кордони лише за однієї умови: Москва і її князь повинні були залишитися васально залежними, отже, підданими роду кримських Гіреїв. Цю умову васальної залежності було прийнято.\nНе слід забувати, що хан Давлет – Гірей пообіцяв, у разі відмови Івана IV прийняти його умови, знову з'явитися з військами в Московію. Другого такого удару Московія просто не витримала б.\nОтже, в 1574 році, через три роки після походу хана Давлет – Гірея на Москву, саме того року, коли можна було очікувати повторного удару, Іван IV привселюдно склав із себе титул царя – спадкоємця візантійського. Касимовський хан, татарин Саїн – Булат, або в хрещенні – Семен Бекбулатович, був посаджений на московський царський престол. Саїн – Булат прийняв царський титул за всіма належними канонами: у церкві, в присутності церковних владик, після складання титулу царя з Івана IV.\nЦя подія була не жартом, не дурнуватою примхою Івана Грозного і церковних владик Московії. Цей вчинок московської влади був вимушеній і цілком усвідомлений. Відтоді Іван Грозний позбувся свого фальшивого титулу та іменувався, як і його предки, московським князем. Актом зречення Іван Грозний і московські ієрархи продемонстрували кримським Гіреям і Оттоманській Порті, що Іван IV не претендує на першість в роду Чингісидів… Демонстративно наголошувалося: коли Казань увійшла до складу Московії, то й титул царя зберігся за касимовським ханом. Лише замість казанського він став величатися московським. А Іван Грозний, якщо ви не бажаєте, – залишиться зі своїм отчим титулом московського князя.\nОдразу ж після зречення Івана IV від царського титулу було споряджене велике, з багатьма дарами, посольство в Крим, щоб доповісти Гіреям про ці події, все пояснити й покаятися в непорозумінні, що виникло раніше. Мовляв, Іван IV ніколи не думав заперечувати вашу царську першість у династичному роді Чингісидів.\nДавня родинна залежність від Чингісидів і поховала домагання Івана IV на царський титул Візантії. Гіреї поставили Івана IV у той династичний ряд і на те місце, яке йому по праву належало.\n1577 року помер войовничий кримський хан Давлет – Гірей. На ханський престол вступив його син – Магмет – Гірей, який укотре, як і його предки, прийняв Івана IV і всю Московію у васальне підпорядкування Орді.\nІ знайшов «сподвижника»: Московія зробила вибір на користь війни на півночі. Разом із ханськими військами Іван Грозний розгорнув нові воєнні дії в так званій Лівонії.\nНагадаю: Лівонський Орден припинив своє існування 1561 року. Його землі були розділені… Звісно, Московія вела війни не з міфічним Лівонським Орденом, а з Польщею, Швецією і Великим князівством Литовським.\nУже 1577 року татарські війська подавали допомогу московським у Лівонській війні. Ми пам'ятаємо, про що була підписана Шертна (Клятвена) грамота 1473 року між\nМенглі – Гіреєм і Іваном III. Тоді Іван III присягнув на вірність Менглі – Гірею, визнав за\nМенглі – Гіреєм титул царя верховного, тобто царственого спадкоємця великого роду\nЧингісидів, а себе – його підданим, васалом, і залишався у взаєминах з Ордою, як і всі\nйого предки, – князем московським, данником ханським. Натомість кримські Гіреї та\nОрда зобов'язані були захищати Московію від зовнішніх кривдників…\nІ останній московський князь роду Рюриковичів із великим задоволенням дав Клятвену грамоту на вірність та підданство роду Гіреїв і залишився, як і всі до єдиного спадкоємці Олександрового (Невського) племені, васалом роду Чингісидів. І зовсім немає значення – чи Клятвена грамота була підписана під Москвою на Поклонній горі, в стані хана Кази – Гірея, чи в Бахчисараї у 1594 році.\nОстанній князь Московії Федір Іванович помер 7 січня 1598 року. Обидва останні московські князі династії Рюриковичів були людьми ненормальними:\n«Грозний був дегенератом або одним із тих параноїків, психологію яких вивчав Ломброзо… Федір був напівідіотом» (Валишевский К. Иван Грозный. – М.: ИКПА, 1989. – Репринтное воспроизведение издания 1912 года, с. 398).\nЗакінчився рід Рюриковичів московських не царством і величчю, а васальним плазуванням і залежністю від Орди й Чингісидів. Як виникла Москва й Московія у володінні Батиєвої Орди, так і залишилася в підданстві Орди до останнього московського князя Рюриковича.\nІ навіть перші Романови майже сто років, усе XVII століття, залишалися васалами Кримської Орди… Послухаймо історика:\n«… І навіть у кримських татар в Бахчисарайському договорі 1681 р. не могли домогтися ні зручного степового кордону, ні скасування ганебної щорічної данини ханові, ні визнання московського підданства Запорожжя» (Ключевский В. О. О русской истории. – М.: Просвещение, 1993, с. 363).\nТака істина, приховувана під половою звичайного історичного словоблудства, або, по – російськи, – «доважками брехні».\nВеликороси – державники розповіли нам не історію становлення московитів як народу, а історію розбою московської гілки династії Рюриковичів. При цьому чомусь перервали цю династію на київському князеві Олегу, забувши, що Олег прийшов у Київ з півночі Європи. Отже, за логікою великоросів, їхній родовід повинен поширюватися на норвезький і шведський народи. Але… логіки в цьому… питанні у великоросів немає.\nНедарма історик К. Валишевський сказав, мовби вліпив ляпаса офіційній великоросійській ідеї (там же, с. 10):\n«Хоча Московські государі й називають себе великим князем або царем «усія Русі», але право на цей титул у них було таке ж, як і право їхніх сучасників англійських королів, за яким вони собі привласнювали герб і корону Франції до своєї вітчизни». Якщо історики Англії та англійська історична наука давним – давно зуміли поправити своїх королів, то великоросійський істеблішмент і правителі Російської (власне кажучи, Московської) держави, донині зазіхають на чужий коровай, як і їхні попередники, повторюючи давно завчену облуду про «київський період московської історії».\nОсь такі наукові факти навів Володимир Білінський у своїх працях. Тому є очевидним наступний висновок.\nІмперські корені – пута нинішнього путінско – кірілловского «русского міра» ростуть із Золотої Орди, підживлюючись відповідними діями багатьох, якщо не більшості, її нащадків і Московської (урядової) православної церкви. Щоб відрізати ці корені – пута і назавжди покінчити з ординсько – шовіністичними зазіханнями на Русь – Україну, нам треба приєднатися до кола заможних народів вільного світу: європейської та євро – атлантичної спільноти – ЄС і НАТО. Українці не є ординцями, на відміну від нинішніх московських виконавців Яси Чингісхана і натхненників реставрації під маркою мутного таможєнного союзу (МС – ТС) Російської імперії – наступниці імперії Золотоординської. Адже, згідно Яси, Золота Орда не є державою серед інших держав світу, вона є світовою імперією в процесі становлення, а кожна нація, яка не визнає Великого хана, вважається повсталою. Ми ж його не визнаємо. Тому ми – українці завжди були, є і будемо європейцями!\nПереглядів (3314) / Коментарі (17)


Названо книгу, яка найбільше надихає - Korrespondent.net\nНазвано книгу, яка найбільше надихає\n17 квітня 2009, 10:52\nРоман американської письменниці Харпер Лі Вбити пересмешніка назвали твором, який найбільше надихає. Твір про боротьбу з расизмом в Америці часів Великої депресії обійшов Біблію, яка зайняла друге місце.\nПри цьому, тиражі Вбити пересмешніка становлять 30 млн, а Біблію з 1815 року продали в кількості 2,5 млрд примірників, зазначає The Telegraph.\nУ топ-10 потрапили також щоденник Анни Франк, біографія Нельсона Мандели, роман Алекса Гарланда Пляж, за яким було знято фільм з Леонардо Ді Капріо, і Над прірвою у житі Селінджера.\nКниги, які найбільше надихають:\n1. Вбити пересмешніка, Харпер Лі\n3. Дитина, про яку говорили "воно", Дейв Пельцер\n4. Чоловіки з Марса, Жінки з Венери, Джон Грей\n5. Щоденник Анни Франк, Анна Франк\n6. 1984, Джорджа Орвелла\n7. Довгий шлях до свободи, Нельсон Мандела\n8. Пляж, Алекс Гарланд\n9. Дружина мандрівника в часі, Одрі Ніффенеггер\n10. Над прірвою у житі, Джером Селінджер\nРейтинг було складено за результатами опитування, проведеного порталом OnePoll.com, учасникам якого пропонувалося назвати книги, які найбільше надихають читачів.\nНагадаємо, в 2008 році роман Вбити пересмешніка англійські читачі назвали найкращим світовим твором.\nУ свою чергу, американці на перше місце поставили Біблію, однак книга Харпер Лі також увійшла в десятку найкращих.\nТвір, опублікований 11 червня 1960 року, миттєво став бестселером, а в 1961 році отримав престижну Пулітцерівську премію. Відтоді було продано 30 мільйонів екземплярів цієї книги. У 1999 році Вбити пересмешніка став, відповідно до результатів опитування американського Бібліотечного журналу, Найкращим романом сторіччя.\nПопулярності роману сприяло здобуття Оскара фільмом зі знаменитим голівудським актором Грегорі Пеком - у ньому він зіграв адвоката Аттікуса Фінча, який захищає негра, якого звинуватили в зґвалтуванні білої жінки.\nНазвано найкращі пісні року за версією Billboard1062


У луцьких гральних закладах виявили осіб з наркотиками | ВолиньPost\n07 листопад, 2017, 10:45\nУ гральних закладах виявили осіб з наркотичними речовинами.\nПротягом 4 діб поліцейські групи тактичної підтримки перевірили кілька десятків гральних закладів у різних мікрорайонах міста.\nЗа період з 2 по 6 листопада в таких приміщеннях гральних автоматів (на проспектах Відродження, Соборності, Волі) було виявлено 4 особи, які мали при собі наркотичні речовини, ваги, предмети для вживання наркотичних засобів тощо. Один з чоловіків взагалі мав при собі близько десятка поліетиленових пакетиків з порошкоподібними речовинами.\nУ всіх випадках осіб затримували, а на місце викликали слідчо-оперативну групу.\nГрупа тактичної підтримки патрульної поліції посилено працює і на вулицях міста.\nТак, у ніч з 6 на 7 листопада за порушення ПДР на вулиці Караїмській зупинили ВАЗ. При перевірці пасажира виявили пакетик з речовиною рожевого кольору, схожу на наркотичну, згодом слідчі знайшли в кишенях ще трубку з залишками порошкоподібної речовини та ваги. Особу було доставлено до відділку поліції.\n«Ми й надалі посилено охоронятимемо публічну безпеку, у тому числі, здійснюючи перевірку підозрілих осіб у приміщеннях гральних автоматів. Працівники таких установ також можуть викликати поліцію, якщо поведінка відвідувачів їх насторожує. Проблемою лишається те, що такі заклади часто функціонують у житлових будівлях, тож є скарги на шум, крики, порушення спокою. Але спільними зусиллями можна навести порядок», - коментує керівник Патрульної поліції Луцька Олександр Вовченко.\nНагадаємо, нещодавно у Луцьку презентували «паспорт безпеки» міста, в якому лучани вказують на конкретні адреси й заклади, біля яких порушуються громадський порядок і тиша. Також надходять численні звернення від мешканців. Патрульна поліція в міру можливостей реагує та виїжджає на місця подій з перевірками.\nТеги: гральні заклади, наркотики\nВ Одесі вночі згоріло маже 20 автівок\n07 листопад, 2017, 11:01\nЯк підібрати меблі для невеликої кімнати?*\n07 листопад, 2017, 10:49\nУ Луцьку стартує акція на підтримку онкохворих діток\n07 листопад, 2017, 10:36\nПоліція відкрила «кримінал» через смерть волинянина на підприємстві\n16 січень, 11:12\nУ Латвії знайшли більше 2 тонн кокаїну в ящиках з бананами\n15 січень, 10:13


Вона - Page 3 of 175 - Поради для жінок\n0 запам'ятай мене молодою і красивою. Всім жителям країни мам десять тисяч років життя! провівши невелике дослідження, я зрозуміла що тема китайських історичних дорам занадто величезна для одного запису в щоденнику. Тому я вирішила...\nУ свята ми готуємо з почуттям, з толком, з розстановкою. Інша справа-будні, коли зайнятій матусі так не хочеться витрачати час на кухні. Знайомтеся, "швидкісні" страви! Джерело: instagram @pyzo_yxodu, @ipolly80, @ljubahock Пропонуючи скоротити час на...\nСписок правил для гостей. Пост-жарт. Але в кожному жарті тільки частка жарти.\n" що б від вас гості не виїжджали!"- ця фраза вважається одеським прокляттям.і протягом 10ти років наш будинок був регулярно "проклятий".гості не переводилися у нас буквально з першого дня.сусідка-приятелька завжди дивувалася : як я...\nМагазин на перевірці, сусіди в лікарні: що відомо про дивне отруєння в москві, через...\n«кавуновий сезон " традиційно починається в кінці літа, коли на прилавки магазинів і ринків надходять ласощі, вирощені на території країни. До кінця серпня вони стають повноправними конкурентами імпортних кавунів. Вважається, що налягати на частування...\n«яка розумничка» вагітна нюша займається йогою\nЗа словами зірки, ніщо не змусить її розлучитися з активним способом життя. Нюша, яка скоро знову стане мамою, здивувала фанатів асанами з йоги, призначеними спеціально для вагітних. Зірка зізналася, що намагається тримати себе у...\nНі на маму, ні на тата: на кого схожа дочка анни михалкової\nДо великої і дружної сім'ї михалкових-кончаловських завжди було і буде пильна увага. Спадкоємці знаменитої кінодинастії про особисте життя розповідають нечасто, зате соцмережі ведуть і діляться красивими сімейними знімками. Instagram старшої дочки микити михалкова анни...\n“вона врятувала його, чи може він врятувати її”: таємнича смерть коханої мільйонера через два...\nЗ липня 2011 року американська громадськість пильно стежила за розслідуванням таємничої смерті ребекки захау, коханої мільйонера джони шакна. Поки поліція наполягала на версії самогубства, родичі покійної скрупульозно збирали докази, щоб не дати пресі очорнити...\nЗовсім недавно ведучий нтв андрій норкін знову зв'язав себе узами шлюбу. Він одружився через рік після смерті дружини. Його обраницею стала ірина бородіна, у якої двоє дорослих дочок — варвара і дарина. Остання поодинці...\nЗнаменита сім'я кардашьян-дженнер незабаром стане ще більше! в кінці цього року або початку наступного на світ з'явиться друга дитина кайлі і її бойфренда тревіса скотта. Нагадаємо, у хлопців вже є просто чарівна дочка стормі....\nєгипетська, або червона, сочевиця-джерело білка і складних вуглеводів. Вона ідеальна для каш і пюре. З неї легко приготувати смачні вегетаріанські страви або доповнити таким гарніром страви з м'яса і риби. Страви з сочевиці —...\nTiktok-це розважальна платформа, на якій різні автори діляться своєю творчістю. Тут можна знайти хлопців, що створюють самий різний контент: від комедійних скетчів до кулінарних рецептів і порад по стилю. Стрічка рекомендацій сервісу дозволяє кожному...\nшукаємо відповідь на одне з головних питань, які задають собі багато жінок. невдалий досвід батьків Однією з найчастіших причин небажання чоловіка — та й, до слова сказати, жінки — створювати сім'ю є дитячі травми,...\nУ нинішнього президента сша джо байдена велика і дружна сім'я-політик був двічі одружений, у нього народилося четверо дітей і семеро онуків. Наомі байден — старша дочка його сина хантера — юриста і держслужбовця. Дівчині...\nДівчата, привіт. Потрібні хороші, головне бюджетні, бездротові вуха. Були / є епловскіе прошки, але їм прийшла тринда. Втопила і дістала не відразу, висушила, грають, але заряду вистачає на 3 години максимум і якість звуку...\nВещизм. Хто страждає вещізмом або…\nнеділя. Наливаю просекко в флюїт келих і помічаю тріщинку....треба викидати келих, а все це так трепетно-сккрпульозно вбраний під мої інші келихи: вино червоне,біле,коньяк-бренді....а треба викидати...всі мої речі продумані і куплені з усвідомленням, що це...\n“якщо ти настільки тупий”: алана мамаєва вимагає у екс-чоловіка обновки для дочки\nНа війні всі засоби хороші, а в юридичних баталіях взагалі немає ніяких правил. Алана і павло мамаєви розлучилися ще в квітні і навіть планувалися розійтися зі світом і особистим майном. Незважаючи на те, що...\n2. дитини захоплює змагальний момент. Але важливо, щоб змагався він не з іншими дітьми — часто це погано позначається на самооцінці, — а з самим собою. Добре працює вручення саморобних зірочок, якими заохочували успіхи...\nвідсутність тостера не повинно заважати насолоджуватися улюбленими стравами. Розповімо, як зробити грінки на сковороді, щоб ви завжди могли побалувати себе апетитним хрустким перекусом. Робляться грінки так: визначаємося зі сковорідкою. Перед тим як приготувати грінки,...\nблакитну глину як косметичний засіб використовували мешканки стародавнього єгипту. Цінна мінеральна порода доступна і в наш час. Дізнайтеся, чим корисна блакитна глина для особи і як її застосовувати. увага! матеріал носить лише ознайомлювальний характер....\n1234...175сторінка 3 з 175\nУ січні 2017 року співачка Пелагея вперше стала мамою, у неї та її чоловіка, хокеїста Івана Телегіна, народилася донька Таїсія. Зіркова сімя з самого початку не показувала нікому дитину і не ділилася подробицями, оберігаючи приватне життя своєї сімї.


ПРО НАС - Pisec GmbH\nМи віримо у світ, де панують взаємновигідні домовленості та взаємнокорисні стратегії. Однак знайти надійного партнера, який ще й б ідеально задовільняв ваші потреби, може виявитися справжнім викликом. Маючи напрацьовані досвід та звязки, ми виступаємо посередником в пошуках партнера, а також будемо запорукою безпечного бізнесу. Ми детально профілюємо потреби наших клієнтів, щоб підібрати їм якнайкращі рішення. Ми трансформуємо потреби наших клієнтів у бізнес-можливості.\nЗа роки роботи ми налагодили продуктивні стосунки з постачальниками та клієнтами, які розділяють наші основні цінності: довіра, традиції, якість та інноваційність. Спільна етика є достойною причиною, аби вкладати в розвиток партнерів. Ми раді, що втілили ряд інвестиційних проектів в різних сферах. До сфер нашого зацікавлення тепер належать і деревообробка, торгівля лісоматеріалами, промислові товари та нерухомість.


Рейтинг вступників на 1 курс за творчими спеціальностями\nГрафічний і візуальний дизайн (Бакалавр, Денна, 1 к.) - скачати ТУТ.\nГрафічний і візуальний дизайн (Бакалавр, Заочн, 1 к.) - скачати ТУТ.\nДизайн одягу та аксесуарів (Бакалавр, Денна, 1 к.) - скачати ТУТ.\nДиригентсько-хорове мистецтво (Бакалавр, Денна, 1 к.) - скачати ТУТ.\nДиригентсько-хорове мистецтво (Бакалавр, Заочн, 1 к.) - скачати ТУТ.\nІнструментально-оркестрове мистецтво (Бакалавр, Денна, 1 к.)- скачати ТУТ.\nІнструментально-оркестрове мистецтво (Бакалавр, Заочн, 1 к.) - скачати ТУТ.\nНародна хореографія (Бакалавр, Денна, 1 к.) - скачати ТУТ.\nНародна хореографія (Бакалавр, Заочн, 1 к.) - скачати ТУТ.\nДизайнери-першокурсники у садовому центрі "Дача"\nСтуденти 1 курсу напрямку навчання "Дизайн середовища" відвідали мальовничий куточок біля с. Зайчевське – Садовий центр «Дача», що є на сьогодні лідером озеленення Миколаївської області.\nГосподар центру гостинно провів для студентів екскурсію та пригостив солодощами.\nСтудентка 3 курсу нашого університету Гончар Ганна, яка вже працює у Садовому центрі, провела для першокурсників семінар по основами ландшафтного проектування та особливостям дизайнерського планування присадибних ділянок.\nТакож екскурсію по різним видам рослин та матеріалам проводила наша випускниця Марина, яка також працює дизайнером садового центру.\nСтуденти були у захваті та вперше дізнались про секрети проектування вдалого ландшафтного дизайну. І найголовніше – отримали можливість вже з вересня бути асистентами ландшафтних дизайнерів центру і працювати з реальними замовниками.\nСкоро, наприкінці жовтня, на базі Миколаївської філії Київського національного університету культури і мистецтв пройде семінар й майстер-клас з топіару рослин й дерев. Запрошуємо усіх!\nРейтинг вступників на 5 курс (бюджет)\nОрганізація дозвіллєвої діяльності (Cпеціаліст, Денна, 5к.) - скачати ТУТ.\nОрганізація дозвіллєвої діяльності (Cпеціаліст, Зв, 5к.) - скачати ТУТ.\nМенеджмент бібліотечно-інформаційної діяльності (Cпеціаліст, Денна, 5к.) - скачати ТУТ.\nМенеджмент бібліотечно-інформаційної діяльності (Cпеціаліст, Зв, 5к.) - скачати ТУТ.\nДизайн одягу та аксесуарів (Cпеціаліст, Денна, 5к.) - скачати ТУТ.\nДизайн одягу та аксесуарів (Cпеціаліст, Зв, 5к.) - скачати ТУТ.\nДизайн середовища (Cпеціаліст, Денна, 5к.) - скачати ТУТ.\nДизайн середовища (Cпеціаліст, Зв, 5к.) - скачати ТУТ.\nДиригентсько-хорове мистецтво (Cпеціаліст, Денна, 5к.) - скачати ТУТ.\nДиригентсько-хорове мистецтво (Cпеціаліст, Зв, 5к.) - скачати ТУТ.\nІнструментально-оркестрове мистецтво (Cпеціаліст, Денна, 5к.)- скачати ТУТ.\nІнструментально-оркестрове мистецтво (Cпеціаліст, Зв, 5к.) - скачати ТУТ.\nНародна хореографія (Cпеціаліст, Денна, 5к.) - скачати ТУТ.\nНародна хореографія (Cпеціаліст, Зв, 5к.) - скачати ТУТ.\nЗахоплююча подорож у часі\nДнями, студентів-культурологів 1 курсу запросили на екскурсію центральною частиною Миколаєва, щоб дізнатися всі таємниці та загадки рідного міста.\nДовгі роки офіційна наука заперечувала історично факти, які зберегли легенди і перекази нашої землі. Наше місто Миколаїв майже 200 років підпорядковувався військовим морським законам. Більшість з них десятки років були закриті для користування навіть великим вченим, але миколаївці залишилися вірними історії і традицій нашого міста і зберегли багато навіть краще, ніж рідкісні архіви.\nСеред загадок - таємниці першого герба Миколаєва, гало і північного сяйва, Стародавнього дівочого монастиря початку ХІІІ століття, золотої карети під містом, таємничих фортецях до-миколаївського часу та нерозгадані секрети миколаївських катакомб.\nСписки зарахованих до 5 курсу\nCписок зарахованих на ДЕННУ форму навчання за ОКР «Спеціаліст» - скачати ТУТ.\nСписок зарахованих на ЗАОЧНУ форму навчання за ОКР «Спеціаліст» - скачати ТУТ.\nГанна Баштова: "Танець – це не просто рух, це ритм сучасного життя"\nКафедра хореографії Миколаївської філії КНУКіМ продовжує проводити зустрічі студентів з цікавими особистостями міста Миколаєва, з тими, хто активно розвиває свою творчу діяльність і з задоволенням ділиться досвідом, дає корисні поради і направляє наших студентів на розвиток, працю і цілеспрямованість в обраній професії.\nЦього разу у нас в гостях була учасниця 7 сезону проекту "Танцюють всі" - Ганна Баштова.\nДля багатьох студентів це була зустріч з кумиром. Переглядаючи прямі ефіри за участю Ані, молодь пишалася її успіхами і в той же час переживали за неї на голосуваннях.\nПід час бесіди студенти змогли ще раз переглянути відео сольних виступів Ані.\nЗустріч пройшла дуже душевно, першокурсники захоплено прислухалися до всіх порад, задавали питання, що цікавлять.\nПід час бесіди студенти перейняли безцінний досвід і отримали безліч порад від Анни Баштової. Вони з нетерпінням чекають на нові цікаві зустрічі, які додають наснаги у творчому пошуку та самореалізації.


Футбольні підсумки року: цирк під назвою Прем'єр-ліга, скандали навколо Павелка й успіхи Шевченка\nГра збірної — головна світла сторона українського футболу у році, що минає. Фото: ffu.ua\nЮрій КОНКЕВИЧЮрій КОНКЕВИЧ22 гру 2018, 09:00\nФутболісти вітчизняних клубів і збірної України дограли зимову частину сезону й розлетілися на моря. А нам саме час підсумовувати побачене у 2018 році.\nЧи всі на своїх місцях\nЯкщо аналізувати суто футбольну історію, то в турнірній таблиці всі перебувають на своїх місцях: «Шахтар» лідирує із солідною перевагою над «Динамо». Серйозний відрив від конкурентів у боротьбі за третє місце має «Олександрія», а на четверту сходинку піднялася «Зоря» зі своїм більш ніж солідним складом.\nТочиться неймовірна боротьба за потрапляння в першу шістку. Практично безнадійно тоне на дні турнірної таблиці «Арсенал», а «Чорноморець» і «Карпати» в умовах хаосу дій своїх власників перебувають у зоні перехідних матчів.\nУ єврокубках також без несподіванок. Традиційно два гранди навесні гратимуть у другому за престижністю турнірі УЄФА — Лізі Європи. «Шахтар» вибув туди з Ліги чемпіонів, а «Динамо» не без проблем прорвалося у весняну стадію з легкої, здавалось би, групи. Із третім представником у єврокубках в України не складається вже кілька років поспіль (і це вирок конкуренції у нашому футболі, бо поки що він цікавий лише протистоянням двох команд): цьогоріч безславно програла все, що могла в Лізі Європи, «Ворскла».\nПоганий рік Павелка\nЛюдиною року в нашому футболі, безумовно, став керманич ФФУ Андрій Павелко. Він продовжує одночасно керувати вітчизняним футболом, бюджетним комітетом Верховної Ради і бути членом провладної партії БПП, хоча неодноразово ставав фігурантом журналістських розслідувань, у тому числі й антикорупційних.\nНавесні футбольну тусовку сколихнуло розслідування щодо масових державних закупівель штучних футбольних полів, які почав випускати спеціально створений завод ФФУ.\nНапередодні фінального матчу Ліги чемпіонів стало відомо про своєрідне турне головного трофею європейського футболу Україною. В мережу виклали фото кубку Ліги чемпіонів із буцімто падчеркою Павелка у його автомобілі, а також із невідомими широкому загалу людьми, які мають мінімальне відношення до футболу.\nВосени стало відомо про неймовірні витрати Павелка та його цивільної дружини, а також поновилося розслідування щодо діяльності заводу з виробництва футбольних полів.\nОкрім того, декларацію Павелка перевіряє НАЗК, адже відповідно до неї нардеп-футболіст бідний як церковна миша.\nЦілком імовірно, що усі ці скандали перекочують із Павелком і в 2019 рік.\nСвітла пляма для президента УПЛ — київський фінал Ліги чемпіонів. Тут справді все склалося як по маслу і без проколів. Хоча як могло бути інакше, коли процедура таких подій ретельно виписана УЄФА, а частина її співробітників працювала в Києві. Після матчу «Ліверпуля» та «Реалу» ФФУ подала заявку й на проведення Суперкубку Європи у 2021 році.\nЙмовірним кадровим профітом для Павелка від київського фіналу ЛЧ стане його участь у виборах віце-президента УЄФА, які відбудуться у лютому. Оскільки Павелко має хороші стосунки з президентом цієї організації, він може зайти в УЄФА замість свого ворога — Григорія Суркіса.\nХороший рік Шевченка\nУ національної збірної, яка рік тому провалила відбір на Чемпіонат світу-2018, справи, навпаки, налагодилися. Її керманич разом із групою італійських помічників продовжував гнути свою лінію щодо тактики гри і прищеплював футболістам часто непритаманне нашому футболу бажання володіти м’ячем і комбінувати на полі.\nШевченко стабілізував основний склад, увів до нього кількох молодих гравців, і збірна майже в одні ворота виграла групу в новому турнірі УЄФА — Лізі націй, випередивши чехів і словаків. Це ще не прямий вихід на Чемпіонат Європи 2020 року, але у випадку провалу у відбірковому турнірі наступного року стадія плей-офф Ліги націй стане запасним аеродромом для участі збірної у ЧЄ-2020.\nЦирк під назвою УПЛ\nВ українській Прем’єр-лізі все дуже темно й занедбано. «Цирк» — саме цим словом описав директор «Карпат» Олег Смалійчук збори команд УПЛ 6 грудня. Тоді вони так і не відбулися, адже на зустріч не приїхали представники шести клубів.\nЗамість вирішення нагальних питань з’явилися нові скандали і ще більше непорозумінь. «Динамо», «Зоря» й «Олімпік» вимагають відставки президента УПЛ Томаса Грімма. «Карпати» хочуть відставки одного з керівників суддівського корпусу італійця Лучано Лучі.\nЗ другої спроби 20 грудня формат Прем'єр-ліги на наступний сезон нарешті затвердили — наступного року в УПЛ залишиться 12 клубів. Але про які перспективи і планування можна було говорити, якщо половину поточного сезону команди грали, не знаючи формули обміну з Першою лігою (яке місце вилітає, і чи вилітає взагалі, а які місця братимуть участь у перехідних матчах).\nОрганізаційний бедлам в УПЛ найкраще описують ситуації з «Чорноморцем» і «Вересом». Перший вилетів у Першу лігу за підсумками минулого сезону, але залишився в Прем’єр-лізі внаслідок... факсового голосування членів УПЛ. Коли в лізі відмовився грати ФК «Полтава», керівництво УПЛ провело опитування серед команд, які проголосували за те, щоб залишити в еліті саме одеситів.\nУболівальники проковтнули й історію «Вереса». Новачок УПЛ минулого сезону вдало зіграв у чемпіонаті, але влітку перейменувався на ФК «Львів». Інакше кажучи, в організаційну форму «Вереса», який був членом УПЛ, влився клуб із Другої ліги — ФК «Львів», а «старий» «Верес» із Рівного заявився в Другу лігу.\nУвесь рік в УПЛ точився ще один багаторічний тренд — боротьба за вплив між «Шахтарем» і «Динамо».\nОдним із його видимих проявів стали суддівські призначення. Арбітрів, які, на думку «Шахтаря», недобре працювали на матчах за його участі, негласно надовго відстороняли від роботи в УПЛ. Свіжий приклад такого диктату «гірників» — історія з арбітром Бойком. Подейкують, що його суддівством у грі «Шахтар» — «Десна» було незадоволено керівництво «гірників», і після 19 жовтня Бойко два місяці не отримував призначень на матчі українського чемпіонату. Однак за цей період він двічі відпрацював на матчах Ліги Європи!\nТим часом відвідуваність матчів продовжила «радувати». У листопаді-грудні жалюгідні 2756 уболівальників прийшли на матч «Карпати» — «Динамо», 1400 — на «Олександрія» — «Львів» і всього 330 глядачів — на гру «Олімпік» — «Десна».\nПроблема поганої відвідуваності має не лише економічні корені, мовляв, людям у непевні часи не до футболу. Вболівальник відповів ігноруванням футболу і через підозри у нечесній грі, так званих договірняках, в які грають в усіх трьох українських лігах.\nСаме у 2018 році те, про що усі здогадувалися, дістало публічний розголос, і навіть було відкрито кримінальні провадження.\nПершу порцію інформації про матчі з фіксованим результатом оприлюднили у травні, коли йшлося про те, що чи не кожний третій клуб у країні може бути причетним до договірняків.\nДругий витік інформації з поліції стався у грудні. І він був ще страшнішим. Рядові матчі у Першій лізі коштували 100–150 тис. грн, які певні команди сплачували арбітрам за «правильний» результат.\nНайголовніший тренд українського футболу в 2018 році зберігся — йому ніяк не хочеться позбуватися звички довоєнних років, а саме статусу утриманця в олігархів. У більшості клубів не намагалися створити опції для заробітку грошей, а дитячі школи зазвичай працюють вхолосту, не виховуючи гравців, яких можна продати на захід і наповнити клубний бюджет. Бо ж навіщо перейматися таким глибоким «копанням», якщо є власник, який так чи інакше продовжує бавитися у футбол?\nНаприклад, полтавською «Ворсклою» володіє Костянтин Жеваго, і це його банк «Фінанси та кредит» підозрюють у виведенні 5 млрд грн напередодні банкрутства. Те саме і з власником одеського «Чорноморця» — Леоніда Клімова підозрюють у виведенні з «Імексбанку» понад 7 млрд грн. Президента клубу першої ліги — кропивницької «Зірки» — Максима Березкіна влітку заарештували детективи НАБУ. Йшлося про аферу із заволодінням грошима «Ощадбанку». А колись країну сколихнула історія з «ПриватБанком». Ігор Коломойський тоді володів «Дніпром» і, як подейкують, ще низкою клубів.\nНаразі лише «Шахтар» і меншою мірою «Динамо» мають можливості купувати дорогих іноземців і грати у плей-офф єврокубків. Але між ними та іншими клубами — прірва, яка щороку зростає.\nУ нашої «гри мільйонів», як і раніше, відсутня бізнес-модель. Тому реальний рівень українського футболу — це неспроможність більшості клубів УПЛ продати хоча би двох-трьох гравців у Бельгію чи Голландію і відсутність діалогу їхніх власників, які не можуть домовитися навіть про кількість команд у чемпіонаті.\nПочинати треба з простих і зрозумілих речей у маркетингу, закінчивши з дорогими понтами, які на фініші виявилися дешевими.\nКлуби УПЛ відмовилися розширювати лігу до 16 команд


• Закарпатка Еріка Герцег показала спокусливе фото • ЗакарпатПост •\n29.12.2020 29.12.2020 Закарпатпост 234 Views\nЕріка Герцег часто радує шанувальників такими знімками. Герцег показала спокусливе фото / instagram.com/erikaherceg\nПопулярна співачка Еріка Герцег опублікувала в Instagram фото, на якому постала в спокусливому образі, пише УНІАН.\nНа фото зірка лежить на підлозі в червоному махровому пальто, а поруч з нею красується корона. Цікаво, що Еріка нанесла яскравий макіяж з червоною помадою. В руці вона тримала ланцюги, які піднесла до рота. Також яскравим акцентом став масивний плетений браслет на руці Герцег.\n“Вау”, “Як завжди чудово”, “Розкішна королева”, “Любимка”, – написали фанати.\n← В Ужгороді 19-річний хлопець керував автомобілем під дією наркотиків і їздив із підробленими документами\nПонад 80% українців планують святкувати Новий рік удома →\n19.01.2020 Author Коментарі Вимкнено до На Закарпатті є гора, на якій змагалися янгол з дияволом\nПрийде літо? Якими будуть на Закарпатті вихідні\n27.07.2018 post Коментарі Вимкнено до Прийде літо? Якими будуть на Закарпатті вихідні\nЧим є родина для закарпатців?\n09.02.2017 post Коментарі Вимкнено до Чим є родина для закарпатців?


Цукрові булочки краще робити з дріжджового тіста. Ті, хто думає, що солодка випічка шкідлива для здоров’я, можуть спробувати рецепт Батских булочок, винайдених доктором Олівером в 18 столітті спеціально для приїжджали лікуватися на Батские термальні води пацієнтів.\nсіль ¼ ст.;\nпшеничне борошно 4 ½ ст.;\nцукрова пудра або дрібний цукор 1/2 ст.;\nвеликий цукор 60 г (для посипки);\nтоплене масло ¾ ст.;\nДріжджі добре перемішують міксером з частиною борошна і чайною ложкою цукру.\nМолоко змішують з водою і нагрівають до кімнатної температури. Вливають в борошно з дріжджами і цукром, перемішують і дають постояти півгодини.\nЯйця добре збивають, додають в них півсклянки цукру і розтоплене вершкове масло.\nЯєчно-цукрову масляну суміш додають в опару.\nДосипають, вимішуючи тісто протягом восьми хвилин, решта два з половиною склянки борошна.\nНакривають тісто рушником і залишають у теплому місці для збільшення в об’ємі в два рази. Для цього потрібно півтори години.\nГотове тісто вимішують протягом двох хвилин, ділять його на п’ятнадцять частин. Скачують круглі булочки, які викладають на змащений маслом деко і дають піднятися протягом тридцяти хвилин.\nКоли булочки збільшаться в розмірі в два рази, включають духовку. Булочки змазують збитим яйцем, посипають цукром і запікають у духовці при температурі 200 градусів близько двадцяти хвилин до золотистого кольору.\nцукор 75 г;\nборошно 720 г;\nсухі дріжджі ½ ст. л.\nДивіться також: Булочки з сосискою в духовці — рецепт з відео\nНеобхідно підігріти молоко до 30 градусів, всипати в нього дріжджі, чайну ложку цукру і дві склянки борошна. Приготувати в мисці опару, схожу по консистенції на сметану. Накрити миску рушником і поставити в тепле місце. Опара за півтори години повинна збільшитися в два рази.\nДодати в готову опару цукор, що залишився, сіль, яйця і розтоплене масло. Борошно просіяти і всипати в миску до опарі та іншим продуктам.\nСформувавши з тіста кулю (він буде досить м’яким), накрити його рушником і поставити в тепле місце на дві години.\nКоли тісто збільшиться в розмірі в два-три рази, приступають до формування булочок. Ділять тісто на дві частини і розкачують у шар товщиною півсантиметра.\nПласти посипають цукром, змішаним з ваніліном. Згортають в щільні рулети. Ріжуть рулет на шматочки шириною 4 див Розкладають на пластинах, вкритих харчовою фольгою або пергаментом, змазаним олією. Накривають рушником і залишають підніматися на півгодини.\nУ яєчний жовток додають дві чайні ложки води і змащують зверху булочки. Ставлять в гарячу духовку (температура випічки 200 градусів) на двадцять хвилин. Коли смачні булочки зарум’яняться, їх виймають, дають трохи охолонути і знімають з листа.\nПодають з чаєм для гостей на сніданок, як солодкий десерт.\nБулочки без яєць швидкого приготування\nГотове тісто накрити рушником і прибрати в тепле місце на 1 годину.\nКоли тісто збільшилося в об’ємі в два рази, з нього можна пекти булочки.\nСмачні булочки можна приготувати найрізноманітнішої форми. Плести з тіста кіски, робити завитки і сердечка, квіти різної форми, літери алфавіту або забавних звіряток. Дріжджове тісто на молоці, використовуване для булочок, підійде і на пиріжки, і навіть дріжджові пироги з солодкими начинками.


Життя та творчість Василя Стефаника - Біографії\nВасиль Семенович Стефаник народився 14 травня 1871р. в с Русові тепер Івано-Франківської області в сім’ї заможного селянина. У 1883 р. він вступив до польської гімназії в Коломиї, де з четвертого класу брав участь у роботі гуртка гімназичної молоді, який проводив громадсько-культурну роботу серед селян, наприклад, організовував читальні. Ще в гімназії Стефаник почав писати. У 1888-1889 pp. у співавторстві з Л. Мартовичем він написав оповідання “Нечитальник” та “Лумера”. У 1890 р. його було звинувачено в нелегальній громадсько-культурній роботі. Змушений залишити навчання в Коломиї і продовжити його в Дрогобицькій гімназії, де також брав участь у громадському житті, Стефаник став членом таємного гуртка молоді, познайомився з І. Франком, з яким потім підтримував дружні зв’язки.\n1892 р. він закінчив гімназію, вступив на медичний факультет Краківського університету, але замість навчання медицині поринув у літературне та громадське життя Кракова. Тут існувало товариство студентів-українців “Академічна громада”. Більшість студентів, які належали до нього, тягнулися до радикальної партії. До них приєднався і Стефаник. У цей час він активно співпрацював з українськими періодичними виданнями як публіцист. Протягом 1893- 1899 рр. в органах радикальної партії “Народ”, “Хлібороб”, “Громадський голос” та “Літературно-науковому віснику” Стефаник надрукував ряд статей: “Віче хлопів мазурських у Кракові”, “Мазурське віче у Ржешові”, “Мужики і вистава”, “Польські соціалісти як реставратори Польщі od morza do morza”, “Книжка за мужицький харч”, “Молоді попи”, “Для дітей”, “Поети і інтелігенція”. У 1896-1897 pp. він створив низку поезій у прозі і намагався видати їх окремою книжкою під заголовком “З осені”. Але підготовлена книжка не зацікавила видавців, і письменник знищив рукопис. Кілька поезій у прозі, що лишилися в архівах друзів Стефаника, були опубліковані після його смерті (“Амбіції”, “Чарівник”, “Ользі присвячую”, “У воздухах плавають ліси”, “Шродиик до бога ридав”, “Вночі” та ін.).\nУ 1897р. у чернівецькій-газеті “Праця” з’явились перші реалістичні новели Стефаника: “Виводили з села”, “Лист”, “Побожна” “В корчмі”, “Стратився”, “Синя книжечка”, “Сама-саміська”, які привернули увагу літературної громадськості художньою новизною, глибоким та оригінальним трактуванням тем з життя села. Проте нова оригінальна манера письменника була визнана не відразу. У 1899р. у Чернівцях вийшла в світ перша збірка новел – “Синя книжечка”, яка принесла Стефаникові загальне визнання, була зустрінута захопленими відгуками найбільших літературних авторитетів, серед яких, крім І. Франка, були Леся Українка, М. Коцюбинський, О. Кобилянська, і стала помітною віхою в розвитку української прози. Наступного року вийшла друга збірка Стефаника – “Камінний хрест”, яку також було сприйнято як визначну літературну подію. У 190 Г p. – письменник опублікував третю збірку новел – “Дорога”. У 1905р. вийшла четверта збірка письменника – “Моє слово”, в якій уперше була надрукована новела “Суд”, яка завершує перший період творчості Стефаника. У 1916 р. він написав новелу “Марія”, яку присвятив пам’яті Франка. Згодом письменник опублікував шість новел, які разом із творами другого періоду “Діточа пригода” і “Марія” склали п’яту збірку – “Вона – земля”, видану 1926 р.\nПротягом 1927-1933 pp. Стефаник опублікував ще понад десять новел. Він писав щей автобіографічні новели, наприклад, “Нитка”, “Браття”, “Серце”, “Вовчиця”, “Слава йсу”, “Людмила”, “Каменярі”. В останні роки життя В. Стефаник майже безвиїзно жив у с Русів, де вів життя звичайного хлібороба, а у вільний час продовжував писати твори.\nВасиль Стефаник увійшов у історію світової новелістики як автор правдивих соціально-психологічних новел з життя галицького селянства. Його ім’я можна поставити поряд із іменами видатних новелістів світу: П де Мопасана, Е. Хемінгуея, А. Чехова. Тому не дивно, що провідні літературознавці, письменники та й просто читачі відгукувались на твори письменника з надзвичайною теплотою. Так, Леся Українка, характеризуючи його творчість, зазначала: “Він володіє тяжким секретом передавати настрої в розмовах і в обстановці… Двома-трьома швидкими штрихами він надзвичайно яскраво зображує нам цілі драми.” З цією характеристикою важко не погодитись. Згадаємо новелу “Новина”, що розпочинається згадкою про трагічну подію: селянин Гриць Летючий утопив свою дочку, а друга випросилась у батька й залишилась жити. Письменник настільки буденно сповіщає про цю подію, що це не може не наштовхнути на думку: значить, це не єдина трагедія, може, є щось страшніше, оскільки людське серце вже встигло так огрубіти? Автор не коментує мотиви вчинку Гриця Летючого, він просто змальовує окремі деталі: ось обідрана, обшарпана хата, ось голодні діти, схожі на мерців. Але це не просто дрібні деталі твору, не просто порівняння. Саме в них закладений глибокий підтекст і мотивування вчинків героя. Думка втопити дітей з’являється в Гриця саме в той момент, коли він мимоволі відзначив, що діти схожі на мерців. Остаточно зневірившись в можливості вирватись із тенет злиднів, втративши надію на будь-яку допомогу, Гриць Летючий постає перед страшним вибором: дати дітям повільно, в муках сконати від голоду чи прискорити цей процес і позбавити майбутніх страждань. Усвідомивши, що вчинок селянина – не божевільний акт, а вияв великої любові, жалю, співчуття до своїх дітей, ми неодмінно дійдемо до думки, наскільки ж важкими, нелюдськими мають бути умови життя, якщо проявом батьківської любові стає найбільша з усіх сімейних, а отже, й суспільних трагедій – дітовбивство, самознищення сімі, а значить, і нації. Стефаник, як і завжди, не вдається до опису переживань героя, він залишає розбиратись із цим читачам, бо про характер цих переживань свідчить поведінка персонажа. Наприклад, коли Гриць вирішує втопити дітей, він боїться сидіти в хаті, а ходить по сусідах. Або Грицеві важко нести легеньку Доцьку не тільки тому, що він сам знесилений. Тут фізичне виступає синонімом психологічного.\nДослідники не раз звертали увагу на спорідненість слова Василя Стефаника і Музики великого Бетховена. Передусім, вражають тональна подібність творчості цих митців, їх тяжіння до мінорних, трагедійних інтонацій, що були виявом не хворобливості й безсилля, а, як це не парадоксально, вибухом могутньої життєствердної енергії. Пригнічені і водночас надзвичайно пристрасні інтонації Стефаника і Бетховена – це інтонації турботи, великого вболівання за людину, піднесено-натхненний образ людської скорботи. Правий був І. Франка, – коли так характеризував письменника: “Василь Стефаник, може, найбільший артист, який появився у нас від часу Шевченка… Стефаник абсолютний пан форми… правдивий артист із Божої ласки, – яким уже нині можемо повеличатися перед світом”.\nОтже, новела “Новина” належить до найбільш вражаючих собою художньої правди творю письменника. Вона стоїть поряд із такими пізнішими його шедеврами, як “Кленові листки”, “Діточа пригода”, “Мати” та інші, у яких так еамо*гайстерн0 змальовано трагічні людські долі. Можливо, тому, при читанні його творів, складається враження, що написані вони кров’ю власного серця. Стефаник – новеліст витесував пам’ятник людському терпінню й стражданням, тяжким, як камінний хрест.\nДруга збірка Василя Стефаника також була сприйнята як визначна літературна подія. Головний зміст її – безкрає море мужицької нужди і горя. Відкриває збірку і дає їй заголовок новела “Камінний хрест”, де йдеться про еміграцію галицького селянства на Американський континент. Новелу написано на основі реальних подій, а прообразом Івана Дідуха була реальна особа – русівський селянин Іван Ахтемійчук, який дійсно виїхав до Канади та листувався з письменником.\nДля селянина земля у всі часи була співзвучна з образом матері: вона “народжує” селянина, годує “Його, виховує, навчає мудрості, тому найбільша трагедія – втрата землі, грунту. Тоді навіть піщаний горб в околицях Русова набуває планетарних розмірів. Іван Дідух не просто залишає рідну землю, рідну хату, друзів і знайомих. Він залишає тут свою душу. Тому-то проводи на чужину Стефаник змалював подібно до чину похорону. Знаючи, що на чужині (до якої, може, і не доїде живим), він, Іван Дідух, вже не буде собою, ставить на рідній землі собі й своїй жінці пам’ятник та звертається до односельчан: “Та я вас просю, газди, аби ви ніколи мого горба не минали. Будь-котрий молодий най вібіжить та най покропить хрест свіченов водицев… “, бо земля для них – не просто засіб для існування, це святиня, це батьківщина, з якої народжується Батьківщина. Тому найважливіший заповіт для них – “… землю цулуй, де си поступиш”.\nЛітературознавець Ю. Вассиян слушно зауважує: “… прив’язаність до землі не зробила із Стефаникових героїв рабів, що ненавидять джерела своєї залежності, але суверенних людей, що відчули в собі благословення родючої сили землі, прийняли її і здобули тим тверду моральну базу свого існування”. У новелі “Камінний хрест” тема еміграції як руйнування моноліту нації реалізується значною мірою через приховану біблійну метафору “наріжного каменя”, що не знайшов свого призначення, та мотиву грядущого апокаліпсису: “То як часом якась долішня хвиля викабутить великий камінь із води і покладе його на берег (… ). Блимає той камінь мертвотними блисками, відбитими від сходу і заходу сонця, і кам’яними очима своїми глядить на живу воду і сумує, щот не гнітить його тягар води, як гнітив від віків. Глядить із берега на воду, як на утрачене щастя”. Наріжний камінь фундаменту нації, сіль землі – саме такі Дідухи, що їх, розгублених, вирваних із рідного середовища, масово бачив Стефаник на Краківському вокзалі. Тому письменник так гостро й реагував на масову еміграцію селян, бо бачив у ній трагедію народу – соціальну та національну. Усім своїм твором новеліст нібито підводить читачів до висновку: коли такі люди, як Іван Дідух, які навіть витолочений пустир на горбі роблять плодоносним, які становлять силу і міць народу, його живлющий корінь, коли такі люди змушені кинуть рідну землю, то це справді трагедія цілої нації.\nНазва новели багатозначна: з одного боку, хрест – це пам’ятник на згадку про себе і свою сім’ю, бо Дідухи позбавлені навіть можливості бути похованими на рідній земля, а з іншого, хрест – це символ непосильної, нелюдської праці селян (згадаймо біблійний фразеологізм “Нести свій хрест”, тобто нести всі тягарі власного життя).\nОсобливе місце в спадщині Василя Стефаника займає новела “Марія”.\nТвір був присвячений Івану Франку. Впродовж кількох років письменники вели діалог про народ і його потенціальні можливості, і новела була своєрідним аргументом на підтвердження думок Стефаника.\nНовела “Марія” пройшла досить складний шлях замовчувань, однобоких тлумачень, бо через високий пафос національного, громадянського звучання твір був дуже незручним для критики хоч дорадянських, хоч радянських часів. Адже в кожному його рядку прочитується болюче питання багатьох поколінь українців: “Ми є і нас нема. Де ми? ” У цій новелі – глибина Стефаникових найпотаємніших сподівань, надій на державність України. Надзвичайний талант і безмежна любов до Батьківщини дали письменнику змогу відобразити весь розмах братовбивчої війни, плюндрування цілої нації, роздертої у Першій світовій війні поміж двох ворогуючих імперій. Стефаник художнім словом відтворює прагнення українців з’єднати “роз’єднані в катастрофі” по-, ловини своєї нації. Письменник на власні очі бачив, як цвіт українського народу – найкращі-його сини – кладуть свої голови за її незалежність, соборність і державність. Ці історичні події і лягли в основу новели “Марія”, змальовуючи її головну героїню у важкі часи життєвих випробувань. Вона постає як символ самої України у вирі тих трагічних подій, які судилися їй на драматичному шляху історії початку XX ст.\nЗавдяки поєднанню у сюжеті новели двох часових площин письменникові вдалось у невеликому за обсягом творі “вмістити” події цілої доби. Марія думками і серцем лине в свою молодість, її спогади становлять своєрідну “новелу в новелі”. Вона згадує ті щасливі дні, коли її сини були біля неї, коли вони вчились, а вона “ходила за ними по всіх містах, носила на плечах калачі й білі сорочки”. Ось Марія молода, вона жне з чоловіком на ниві, “дзвонять до сну дітям серпами”, вона вщерть сповнена\nТихого щастя, випромінює радість і любов. Щебетання дитячих голосів, праця біля землі, любов до свого чоловіка-ось що становить смисл Маріїного буття. Однак ця жінка-мати воістину наділена рисами “правдивої аристократичності”, “одвертістю душевного овиду”. Марія здатна, йдучи за своїми синами, виплекати в собі високу національну свідомість. Духовна велич матері і глибина її любові розкривається вповні в епізоді прощання з синами. Маріїні діти добровольцями вступили до лав січового стрілецтва, пішли здобувати для України вимріяну волю. Серце матері рвалось від болю, але Україна кликала її дітей шелестом хоругов і прапорів, громом січових пісень, і Марія віддає їй свій найдорожчий скарб. Ми бачимо Марію у хвилини щастя, які залишилися в минулому житті, і в безодні тяжкого переживання посивілої за ніч матері. Цими споминами про минуле героїня ніби прагне повернути ті щасливі дні, щоб не бачити жахливого сьогодення. Це зіставлення має вразити нашу уяву: в минулому – вродлива, здорова жінка, сповнена своїм щастям, вона випромінювала ра-діетьі любов. Але події абсурдної братовбивчої війни болем і розпачем сповнили її душу – і ось уже вона ладна вкоротити собі віку без синів, та потім розуміє: біль утрати не повинен відділити “від патріотичного вибору синів. Так через подолання святої материнської муки жінка знаходить своє справжнє “я”.\nСтефаник, здається, нічим особливим не наділяє свою героїню. Вона – проста селянка, щастя якої-у праці біля землі, в любові до свого чоловіка, у щебетанні дитячих голосів. Але ось починається війна – і ми стаємо свідками саморозкриття материнської душі, що вражає глибиною відчуття неприродності воєнного стану світу. І якщо у ставленні до своїх дітей Марія спочатку керувалася лише материнською любов’ю, то вже згодом під впливом синів зростає її національна свідомість, яка дає їй змогу серцем і розумом опанувати важливість справи її дітей, пишатися ними, бо вони пі шли “добувати мужицьке право”, були “ласкаві до простого “народу, і народ… коло них цвів”.\nВоєнні страждання не примушують Марію зректися тієї справи, заради якої проливають кров її діти. Як найдорожчий скарб береже вона портрет Шевченка – єдине, що залишилося на згадку про синів, їхня часточка; вона тілом його закриває, а окупанти “кроїли тіло пугами”. Шевченкова пісня лікує Маріїну душу, переносить її до синів, і вона вже бачить, як збувається їх мрія: “Блискотять ріки по всій нашій землі і падають з громом у море, а, народ зривається на ноги. Наперед її сини, і вона з ними йде на ту Україну”.\nОтже, образ Марії є символічним: це не просто звичайна жініка-селянка, це; образ самої України, що оплакує долі своїх загиблих синів і водночас пишається їх героїчним вибором. Не випадково героїня Стефаникової новели названа іменем Матері Божої, якій випало найстрашніше страждання – стояти під хрестом свого розіп’ятого, вмираючого сина. Саме це ім’я обрав для героїні своєї найкращої поеми Шевченко, саме так назве свою героїню Улас Самчук, кількома десятиліттями пізніше явивши світові Україну, розіп’яту на хресті ще однієї страшної національної трагедії.\nПиши кров’ю, і ти зрозумієш, що кров – це дух. Стефаник писав саме так. Тому йога герої ідуть у вічність, виламуються за рамки “вже-наявності”; живі, вони не завмирають у “соляних стовпах завмерлих слів”; опромінені Любов’ю митця, йдуть у вічність “з його духа печаттю”.\nНовели “Новина”, “Катруся”, “Камінний хрест”, “Палій”, “Сини”, “Марія”, “Святий вечір”, “Виводили з села”, “Синя книжечка”, “В корчмі”, “Лесева фамілія”, “Злодій”, “Кленові листки”, “Мати”. ‘\n1. Луців Л. Василь Стефаник – співець української землі. – Нью-Йорк,- 1972.\n2. Гаєвська Л. Василь Стефаник. Поетика стилю // Індивідуальні стилі українських письменників XIX – початку XX ст. – К-, 1987.\n3. Єфремов С Стефаник і його школа // Історія українського письменства.- К., 1996.\n4. Музичка М. Штрихи до біографії В. Стефаника //Дивослово. – 1995. – № 5-6.\n5. Мафтин Н. “… Бо Україні потрібні її діти” // Дивослово. – 1998. – № 8.\n6. Грицюта М. Василь Стефаник// Історія української літератури: У 2 т. – К., 1987. – Т. 1.\n7. Чопик Р. Диптих про “Покутську трійцю” // Чопик Р. Переступний вік: Українське письменство на зламі XIX-XX ст. – Львів – Івано-Франківськ, 1998.\nСкорочено “Камінний хрест” Василя Стефаника “Відколи Івана Дідуха запам’ятали в селі газдою, відтоді він мав усе лиш одного коня і малий візок із дубовим дишлем. Коня запрягав у підруку, сам себе в борозну. ” Отак...\n“Стискаю міцно Вашу руку, тоту, котра так сильно малює двома фарбами. Чорною і тою, що її лілія носить”,- писала О. Кобилянська в листі до В. Стефаника. Як розшифровується цей поетичний вираз? Ольга Кобилянська була однією з небагатьох, хто у творчій палітрі В. Стефаника, окрім визначальної чорної, помітив і білу фарбу, хоча для світлого, ясного, здавалось би, письменник не залишав місця. Чорний...\n« МАРІНЕТТІ, Філіппо Томмазо


Благодійна виставка Додому знову пройде в Москві. - Thule\nДодому Цікаве Благодійна виставка Додому знову пройде в Москві.\n22 і 23 квітня на території Московського заводу «Кристал» в Лофт #312 пройде виставка-влаштування тварин «Додому!». Організатори сподіваються знайти для сім’ї 150 бездомних тварин за два дні проведення виставки.\nДля тих, хто завжди мріяв завести вихованця, але не знав, куди звернутися і що для цього потрібно зробити, виставка «Додому!» – це саме підходяще місце. На заході буде велика кількість вже соціалізованих і щеплених тварин – в суботу 50 цуценят і собак, а у неділю 100 кошенят і кішок. Волонтери розкажуть про характер і звички кожного вихованця, щоб бажаючим завести нового члена сім’ї, було легше зробити вибір. А бренд PURINA підтримає всіх, хто вирішить взяти чотириногого друга, корисними подарунками.\nПротягом двох днів також буде працювати ветеринар, який неодмінно розповість і підкаже новоспеченим господарям, як доглядати за вихованцем – чим годувати, які щеплення і коли робити.\nНа виставці будуть чекати і тих гостей, які з різних причин не мають можливості забрати кішку або собаку додому, але дуже хотіли б їм допомагати. На заході буде працювати пункт збору допомоги, куди будь-який бажаючий зможе принести корм, медикаменти та іграшки для тварин з московських притулків.\nДітям на виставці теж не доведеться нудьгувати. Крім теплого спілкування з собаками і кішками, вони отримають можливість побувати на уроках «Школи доброти», де вчать відповідальному ставленню до домашнім улюбленцям і проводять цікаві майстер-класи.\nДетальну інформацію про благодійній виставці «Додому» можна знайти на сайті http://www.ghope.ru/.\nДля тренування собак побудують майданчик\nпопередня статтяВся правда про молоко: Danone розповів про безпеку продуктів.\nнаступна статтяІз-за частих дощів росіяни можуть зіткнутися з дефіцитом меду.


Xiaomi випустила «розумний» електричний масажер – Свідок\n16 Липня 2018, 07:29\nКитайський виробник різнопланових гаджетів Xiaomi продовжує скорочувати список продуктів, які ще не представлені в його асортименті. Компанія представила масажер Moyee Massager за $38, вироблений компанією Shenzhen City Technology.\nЯк повідомляється, корпус Moyee Massager виготовлений з приємного на дотик композитного матеріалу (ABS+PC). Пристрій кріпиться на спеціальну підкладку, яка безпосередньо контактує з шкірою, і за допомогою електричних імпульсів (Electronic Muscle Stimulator, EMS) стимулює м’язи у відповідній області.\nПристрій пропонує 18 видів масажного впливу і 15 рівнів інтенсивності, задовольняючи потреби масажу різних частин тіла з урахуванням стану користувача.\nМасажер Moyee Massager насправді є пристроєм 2-в-1. Дві половинки можуть працювати незалежно і використовуватися для одночасного масажування двох ділянок, а точніше сказати точок тіла. Досить помістити массажер у потрібному місці і натиснути кнопку на корпусі.\nПристрій є повністю безшумним і оснащений бездротовим інтерфейсом Bluetooth 4.0, завдяки чому управляти ним можна за допомогою супутнього мобільного ПЗ.\nЗа допомогою смартфону можна перемикати режими і регулювати рівень інтенсивності масажу.\nНа повну зарядку Moyee Massager потрібно близько 120 хвилин, після чого пристрій здатний працювати автономно протягом 240 хвилин. Таким чином, при щоденних півгодинних сеансах масажер потрібно буде заряджати не частіше одного разу на тиждень.


HomeПолезные советыПо экономииВідпочиваємо в готелі Ruta Resort по вищому розряду\nВідпочити з високим рівнем сервісу хоче кожен. Всі знають, що програма "все включено" - це можливість повністю зануритися в атмосферу курорту. Саме таку відпустку пропонує провести на Будакській косі Чорноморського узбережжя поруч з Одесою готель Ruta Resort. Готель Рута має 12 корпусів різної поверховості з номерами класу люкс і напівлюкс на 2,3,4 людина. У номерах є балкон з видом на море і необхідні умови для комфортного проживання: санвузол, техніка, зручні меблі.\nМожливості для відпочинку в готелі Рута\nЦе готель першої лінії. Є анімація, басейни і аквапарк. Один з басейнів спортивний - для плавання. Тут 6 доріжок по 25 метрів. Інший - розважальний - обладнаний гідромасажем і має протяжність 28 метрів. Обидва наповнені морською водою.\nОглянути територію всього комплексу можна з 28-метрового колеса огляду. Крім того готель має в своєму розпорядженні конференц-зали на 80 і 400 чоловік. Обладнані спортмайданчики для гри в теніс, баскетбол і міні футбол, що дозволяє поєднувати відпочинок на морі і роботу. У готелю свій пляж протяжністю 150Х150 метрів з шезлонгами і парасольками. Є вуличний душ.\nВас приємно здивують різноманітністю меню три ресторани: "Рута", "Лідія" і "Бессарабія". Кожен зможе знайти тут страви на свій смак. На відкритій терасі вам запропонують напої під живу музику. Але якщо хочеться піти від суєти, то замовлення принесуть у номер. Це затребувана послуга в зв'язку з поширенням ковіда. Режим харчування можна адаптувати під свої потреби, відмовившись від вечері, наприклад, якщо ви припускаєте проводити вечори поза готелем.\nВибираємо відпочинок енергійний або розмірений\nТут не нав'язують туристу розваги, а втягують в повсякденне життя курорту. Можна медитувати і займатися акваеробікою. Кому-то припадуть до душі спортивні заходи, кому-то свята з аніматором. Ви зможете відчути азарт рибалки на морі. А можна не поспішаючи засмагати. Який вибрати відпочинок, вирішує турист. І все це можна поєднувати з роботою при грамотному плануванні корпоративних заходів.\nБронюємо, вносимо передоплату і гарантовано відпочиваємо\nПідібрати номер можна прямо на сайті. А для замовлення потрібно зателефонувати в готель по телефону або залишити заявку для зворотного зв'язку. Служба бронювання працює цілодобово. Є партнерська програма з сусідніми готелями. Можлива організація трансферу з будь-якого міста України або СНД. Відпочивайте вдома! З нами весело!


Ламінат Camsan Platinum 2105 Antrasit Mese ціна - 342 грн.\nЛамінат Camsan Platinum 2105 Antrasit Mese\nНаявність фаски: V4\nРозмір: 1380*192,5 мм\nУпаковка: 1,84 м2 / 7 шт.\nЛамінат Camsan Platinum 2105 Antrasit Mese - товщина: 10 мм, фаска: V4\nЛамінат Camsan Platinum 2105 Antrasit Mese - це підлогове покриття високої якості, що відповідає вимогам безпеки, екологічності, надійності та довговічності. Ламінат Camsan Platinum 2105 Antrasit Mese виготовляється за допомогою високоточного сучасного обладнання. Завдяки технології пресування шарів ламінат стійкий до механічних пошкоджень та ударних навантажень. У домашніх умовах витримує інтенсивне навантаження при експлуатації, підійде для великої родини. Покриття добре переносить вплив ультрафіолету, хімічних речовин, перепади температур.\nСтруктура матеріалу ламінату Camsan Platinum 2105 Antrasit Mese\nЛамінат Camsan Platinum 2105 Antrasit Mese складається з 4-х послідовно розташованих шарів. Нижній стабілізуючий шар має смоляне просочення, яке компенсує поверхневий натяг верхніх шарів і захищає несучий шар від проникнення вологи знизу.


"Золоте" Х**ло: Стало відомо, скільки росіянам коштує Путін\nсереда, 24 жовтень 2018, 17:12\nУ Росії в 2018 році планують збільшити суму витрат на діяльність президента Володимира Путіна і його адміністрації на 1,7 млрд рублів (430 млн гривень), повідомляють Патріоти України.\nЗагалом ця сума тепер складе 11,8 млрд рублів (4 млрд гривень). Таким чином, в день на утримання російського лідера в середньому витрачають 32,28 млн руб (13,7 млн грн).\nТак, планується збільшити витрати на проведення заходів за участю глави РФ на 786,3 млн руб. (337 млн грн), на авіаперевезення його повноважних представників - на 76 млн руб. (32,7 млн грн).\nЩе 40,4 млн рублів (17 млн грн) виділять додатково на проведення заходів, пов'язаних з 25-річчям прийняття Конституції Росії, а на забезпечення роботи адміністрації російського президента додадуть ще 15,2 млн руб. (6,4 млн грн). Крім того, 799,4 млн руб (344 млн грн) направлять на виплати співробітників державних органів.


Конкурс на участь у семінарі «Справедливість, закон і суспільство» (Дніпропетровська область) – Aspen Institute Kyiv\nАспен Інститут Київ оголошує конкурс на участь у семінарі “Справедливість, закон і суспільство”, який відбудеться у Дніпропетровській області 28 листопада-2 грудня 2018 року.\nВстановлення справедливих відносин між людьми є необхідною умовою доброго суспільства (good society). Незважаючи на те, що поняття справедливості, а також його зміст завжди були і залишаються предметом дискусійним, визнання суспільних відносин справедливими є основою успішної соціальної взаємодії. У той же час, справедливість є найважливішою чеснотою людини, яка визначається її волею і вчинками.\nПотреба у справедливості існує в усіх сферах людських відносин, оскільки саме так узгоджуються наявні протиріччя, взаємовиключні вимоги та інтереси. Ця проблема суттєво загострюється в умовах кардинальних суспільних перетворень. Повною мірою можна стверджувати, що українське суспільство переживає саме такий складний період трансформації, коли питання про справедливість і шляхи її досягнення стає надзвичайно актуальним. Якісні зміни соціальних і економічних відносин, подальше вивільнення творчого потенціалу суспільства потребує також і якісних змін при досягненні справедливості.\nВ ході 4-денного семінару, обговорюючи класичні та сучасні тексти, розглядаючи випадки з практики, учасники отримають можливість дослідити наявні погляди на справедливість і закон, цивільні права і відповідальність, свободу та рівність. Аспен-семінар надає лідерам місце і час, щоб краще зрозуміти свої ціннісні підстави і позиції колег, в довірчій атмосфері обговорити важливі проблеми та можливі шляхи їх розв’язання.\nУчасть у семінарі безкоштовна, на конкурсній основі.\nРобочі мови: українська та російська.\nДо участі в семінарі запрошуються особи від 30 років, які досягли значних успіхів у сфері юриспруденції, державної, правозахисної, викладацької діяльності, професійної журналістики, а також відрізняються активною громадянською позицією, відкриті до пошуку нових смислів і рішень у своїй професійній діяльності.\nЗАЯВКИ НА УЧАСТЬ У КОНКУРСІ ПРИЙМАЮТЬСЯ ДО 8 ЖОВТНЯ 2018 РОКУ.\nДодаткова інформація та реєстраційна форма за посиланням ->>\nКонкурс на участь у семінарі «Цінності та суспільство»


В Україні гепатитом С інфіковані 3% населення | Шкільне життя\nВ Україні гепатитом С інфіковані 3% населення\n3% українців інфіковані вірусом гепатиту С. Про це сьогодні заявила головний позаштатний фахівець з інфекційних хвороб МОЗ, завідувачка кафедри інфекційних хвороб НМУ ім. О.О.Богомольця Ольга Голубовська.\n“Нещодавно ми одержали звіти центральної СЕС Мінохоронздоров’я. Проведені службою дослідження на антитіла до вірусу гепатиту С у абсолютно різних категорій населення свідчать, що дійсна поширеність антитіл (це не говорить про те, що стільки ж хворих гепатитом С) – від 7 і до 60%, коли йдеться про пацієнтів наркодиспансерів”, – зазначила Голубовська.\nВона також переконана, що в Україні необхідно ввести обов’язковий скринінг не лише для груп ризику, а й для всіх пацієнтів, які потрапляють до лікувальних стаціонарів.\n“Скринінгові обстеження щодо антитіл до вірусу гепатиту С – порівняно недороге обстеження. Не всі пацієнти, які мають антитіла, інфіковані вірусом гепатиту С”, – додала вона, підкресливши, що вірус має “приголомшливий хроніогенний потенціал, тому видужують лише 15% інфікованих гепатитом С”.\nЗа словами фахівця, гепатит С – виліковне захворювання, є кінцеві точки терапії, на відміну від гепатиту В. “Серологічне вікно може бути до півроку (тобто пацієнт може бути вже інфікованим, вірус може знаходитися в крові, а антитіл ще може не бути)”, – сказала Голубовська, і додала, що проблема гепатитів актуальна не лише для України, а й для всього світу.\n“Ми живемо в епоху прихованих епідемій. Справжня причина розповсюдження гепатитів невідома у всьому світі. В Європі гепатитом С інфіковано близько 2% населення”, – сказала вона. Посилаючись на дані Світової організації охорони здоров’я, Голубовська відзначила, що багато запасів крові або взагалі не тестуються, або тестуються не належним чином, а це сприяє розповсюдженню вірусів гепатиту.\nгепатит захворювання статистика


Найдорожчий артшедевр ХХ століття: портрет Мерілін Монро продали за 195 млн доларів | Сьогодні\nЗа даними Bloomberg, власником став відомий американський любитель артшедеврів Ларрі Гагосян. Чому він справжній щасливець – розповідаємо\nНа аукціоні Christie's в Нью-Йорку продали портрет Мерилін Монро за 195 млн доларів / Фото: BBC\nНа аукціоні Christie's в Нью-Йорку продали портрет Мерілін Монро за 195 млн доларів, намальований Енді Ворголом. Після придбання картина стала ще популярнішою завдяки рекордній ціні. Про це повідомляє BBC.\nКартину під назвою Shot Sage Blue Marilyn, створену Енді Ворголом у 1964 році, купили за рекордну суму – 195 млн доларів. Портрет Мерілін Монро назвали найдорожчим витвором мистецтва ХХ століття та найдорожчим за всю історію американського мистецтва загалом.\nПродали портрет Мерілін Монро за 195 млн доларів, намальований Енді Ворголом / Фото: Getty Images\nАукціонний дім Christie's зауважив аудиторії перед торгами, що портрет Shot Sage Blue Marilyn – один з найбільш рідкісних та видатних творів мистецтва, які сьогодні існують. Озвучили приблизну вартість – 200 млн доларів.\nКартину продали за 170 млн доларів, але кінцева ціна була 195 млн доларів, враховуючи податки та збори. За даними Bloomberg, шедевр купив американський артлюбитель Ларрі Гагосян, якому належить мережа художніх галерей по всьому світу.\nНещодавно ми розповідали про відомих діячів з України, серед яких Фройд, Воргол, Копперфільд та інші.


Хмельничани підтримали петицію про озеленення берега Південного Бугу - Останні новини Хмельницького. Найголовніші події міста Хмельницького і області.\nХмельничани підтримали петицію про озеленення берега Південного Бугу\nЗа звернення проголосувало більше 500 містян\n2 травня 2016 13:10\nЗа день до завершення збору підписів петиція про створення зеленої зони від вулиці Кам'янецької до Староконстятинівського шосе вздовж Південого Бугу набрала необхідну кількість голосів, повідомляє Depo.Хмельницький.\nЗбирати підписи розпочали ще 3 лютого поточного року. Автор Василь Камінський стурбований тим, що береги річки забудовуються. "Річка Південий Буг є однією з головних артерій України. Проте її береги забудовуються... Зелені насадження актуальна проблема для нашого обласного центру. Пропоную створити зелену зону яка передбачена генпланом міста Хмельницький до 2031 року від вулиці Кам'янецька до Староконстятинівського шосе вздовж річки Південий Буг. Адже Хмельницький-зелене місто! ", - йдеться у петиції.\nСтаном на сьогодні за неї віддали свої голоси 506 людей.\nЗа 6 днів до завершення голосування 427 людей хочуть заборонити будувати церкву московського партіархату по вул.Кам'янецькій на старому кладовищі. Чи набере звернення необхідну кількість голосів, побачимо згодом.\nНаразі на розгляді керівництва міста знаходяться п'ять петицій, під якими підписалися 500 і більше людей. Хмельничани наголошують на необхідності побудувати пішохідну доріжку навколо озера у мікрорайоні Озерна; очистити "остров кохання" та створити на ньому зони для відпочинку; впорядкувати зовнішню рекламу; не дозволяти будь-яке будівництво житлового чи не житлового об'єкту, без проектування та планування парковки для автомобілів; встановити на місцях збору сміття бокси для використаних батарейок та люмінісцентних ламп.\nМітки: озеленення, Південний Буг, Хмельницький, петиція


Дівчата на автошоу в Женеві: 2017 року - 1ca\nДодому Женева Дівчата на автошоу в Женеві: 2017 року\nФотомоделі на автосалоні в Женеві.\nУ дні проведення найбільшої автовиставки в світі, яка проходить у Женеві, увагу публіки прикута не тільки до численних новинок і автошедеврам року, але і до красивих фотомоделей, оточуючих автомобілі і офіційні стенди автомобільних компаній. Наше інтернет-видання тПорадиційно пропонує вам фото-огляд найкрасивіших дівчат, яких ми побачили на Женевському автошоу. Нагадаємо, виставка відкрита для відвідувачів з 9 по 19 березня 2017 року.\nТПорадиційно виставка автомобілів в Женеві збирає не тільки найкрасивіші в світі, найдорожчі і найпотужніші автомобілі світі. У Женеві разом з приголомшливими автоновинками ви, можливо, ви побачите найбільшу кількість фотомоделей, які тПорадиційно стають учасниками автошоу.\nГоловним завданням автомобільних компаній на будь-якому автосалоні це привернути максимальну увагу публіки до своїх новинок. Для цього безліч фахівців проектують спеціальні стенди, де виставляється продукція автовиробника. Але дизайн стенду і новий стиль автомобілів не є запорукою уваги публіки. Це завдання зазвичай виконують красиві дівчата, які знають, як привернути увагу не тільки своєю красою, але і до автоновинкам.\nВ останні роки серед автомобільних компаній з’явилася мода наймати кілька фотомоделей для роботи на виставці.\nАдже погодьтеся, нашу увагу до автомобіля буде більше, якщо замість однієї фотомоделі, ми побачимо кілька.\nГоловне завдання для будь-фотомоделі на виставці це вміти посміхатися так, щоб посмішка виглядала щиро.\nКраса насправді творить чудеса. У тому числі вона може змусити нас на підсвідомому рівні відноситься до певного бренду більш лояльно.\nПростота, завжди сестра таланту…\nЗверніть увагу, що у кожної автомобільної компанії своя історія…\nТакого розмаїття фотомоделей ви не побачите більше не на одному автосалоні світу. Може бути звичайно за винятком Російського автосалону, де тПорадиційно фотомоделей більше ніж цікавих автомобілів ))\nІноді щоб привернути увагу відвідувачів не досить однієї фотомоделі.\nВгадайте яку марку рекламують дівчата?\nЩоб показати щиру посмішку на автовиставці всі дівчата проходять спеціальну підготовку.\nІдеальне рішення компанії Abarth для реклами своїх автомобілів. Навіщо одягати дівчину у вечірню сукню при рекламі “заряджених” автомобілів? Простіше одягнути спеціальну спорт екіпіровку, щоб дати зрозуміти публіки про яких транспортних засобах йде мова.\nКоли ви хочете рекламувати елегантний автомобіль, то краще щоб фотомодель була одягнена відповідно.\nА краще дві фотомоделі…\nЯкщо ви дивилися наші фотообзоры дівчат з попередніх автосалонів, то напевно вже зустрічали цих красивих дівчат.\nІноді сувора одяг краще, ніж відверті вечірні вбрання.\nТПорадиційне поєднання контрастних кольорів кузова машини з сукнею фотомоделі.\nА це той випадок, коли сувора одяг не доречна…\nТріо поруч з приголомшливим автомобілем Альфа-Ромео\nДівчат не тільки вчать красиво заманювати публіку до рекламних стендів автокомпаній, але і відмінно виглядати в кадрі фотооб’єктива.\nЧергові дві фотомоделі в білому одязі на тлі приголомшливо красивого синього.\nЯк бачите останнім часом стало модно використовувати чотири фотомоделі, у яких більше шансів максимально звернути увагу не тільки на себе, але і на продукцію, яку вони рекламують.\nЦікаво ця дівчина теж «Маде ін Італія»?\nАвтосалон в Женеві один з небагатьох в світі, де можна побачити неймовірну різноманітність фотомоделей зі всього світу.\nНайважче на будь-якій виставці рекламувати ексклюзивні дорогі марки автомобілів. Але ці дівчата справляються з цим на найвищому рівні.\nЦікаво як автомобільні компанії змогли привернути увагу публіки без фотомоделей?\nНа автосалоні в Женеві ви не тільки можете побачити найсвіжіші новинки автопромисловості, але і самі свіжі тенденції у сфері моди.\nІноді складається відчуття, що в Женеві проходить не виставка автомобілів, а модний показ одягу.\nпопередня статтяАвтомобільне кладовище машин, постраждалих від погодних катаклізмів\nнаступна статтяЗміни в правила повернення після позбавлення прав\nКраш-тест 2017 Hyundai Santa Fe\nВідео огляд: Насос ГУР Mercedes Sprinter A0024667601, AND\nВ україні суттєво зростуть ціни на електрокари: відома причина