В Охматові на Покрову — чотири свята - Лента новостей Черкасс\nФото автора 14 жовтня в Охматові на Жашківщині урочисто відзначили храмове свято Покрови Пресвятої Богородиці, День українського козацтва, День захисника України та День села.\nМинулої неділі в селі Охматів Жашківського району було чимало автівок із номерами з інших областей та чимало гостей як із різних районів Черкащини, так і з далеких і близьких регіонів України. Бо не всі поспішили на цьогорічну Покрову в Чигирин чи Запоріжжя, на столичні майдани чи храмові свята в свої рідні села. В багатьох патріотів нашого краю 14 жовтня шлях проліг у це старовинне село за Гірським Тікичем. І це не випадково: охматівська земля, тутешні поля і балки, пагорби і древні шляхи свого часу були щедро скроплені козацькою кров’ю. На цих польових видноколах між Охматовим, Сорокотягою, Багвою, Побійною та Нагірною відстоювалася честь і незалежність України, писалися шаблями й пістолями сумні й звитяжні рядки української історії.\nВідроджується козацький дух Під Охматовом була не одна сутичка козацького війська в сиву давнину, тутешня місцина справді насичена історією і людською кров’ю. Найвідомішою є знаменита Дрижипільська битва козацького війська під проводом Богдана Хмельницького з польською шляхтою. Вона стала на всі грядущі віки символом козацької мужності, відваги і звитяги. Про це пам’ятають охматівці та шанують і примножують славу прадавніх часів.\n— А з недавніх пір в Охматові почали по-справжньому відроджувати й саме козацтво, — говорить генерал-осавул Чорноморського козацького війська Черкаського коша козацьких команд особливого чину, кошовий отаман Василь Поліщук. — Палким прихильником й ініціатором цього процесу став уродженець Охматова, генеральний директор охматівського сільгосппідприємства ТОВ «Єдність» Анатолій Кравченко. Він згуртував навколо себе однодумців, кому не байдужа слава козацької минувшини і хто готовий в міру своїх сил та вміння підтримати відродження козацького духу в людських серцях і душах.\n— Додам до цих слів Василя Васильовича, що й він сам чимало зробив для відродження козацького чину серед охматівчан, як і на загал серед жителів Жашківщини, — говорить гетьман Чорноморського козацького війська генерал Українського козацтва Анатолій Петько, який з цієї святкової нагоди особисто завітав на Покрову в Охматів. — Це велика патріотична робота, яку виконують Анатолій Кравченко та Василь Поліщук на громадських засадах, не шкодуючи, одначе, на неї ні свого часу, ні своїх коштів. І, поклавши руку на серце, скажу, що й першого, і другого тратять вони чимало. Бо і відновити шану до козацької минувшини, і відродити дух козацтва в людських серцях у наш час не так і просто.\nУ козацький стрій стають і юні, й дорослі — День Покрови запам’ятається наймолодшим жителям Охматова, школярикам нашої школи тим, що їх урочисто посвятили в юні козачата — поділився своєю думкою генерал-хорунжий Охматівського куреня Черкаського коша Анатолій Кравченко. — А для тих, хто доросліший і прилучився до наших козачих лав, цей день знаменний тим, що сьогодні настоятель охматівської парафії Покрови Пресвятої Богородиці протоієрей Віталій Большак освячує прапор нашого Охматівського куреня Черкаського коша козацьких команд особливого чину.\nОсвячення прапора відбулося під час козацького кола, яке зібралося в центрі села. Там же відбулася й посвята в козачата.\nВітання щирі, від душі З козацькими та державним прапорами, іконою Покрови на чолі колони гості й господарі свята завітали до сільського будинку культури, де цього дня було як ніколи велелюдно. В єдиному пориві протоієрей Віталій з хористами та всім залом виконали молитву во славу Господню та великого свята. Односельчан вітали сільський голова Охматова Володимир Лучка, Анатолій Кравченко, Василь Поліщук, гетьман Анатолій Петько, директор ТОВ «Єдність» Анатолій Потапеня, спортивний тренер Іван Самар. Пом’янули добрим словом і хвилиною мовчання односельчан Володимира Дзюбу та Віктора Ястремського, які загинули в АТО.\nА найіскрометнішим, найяскравішим було вітання столичного гостя — народного артиста, Героя України Анатолія Паламаренка. Анатолій Нестерович подаруваві кілька чудових гуморесок, байок та усмішок у своєму неповторному паламаренківському виконанні. Від душі сміялися отамани, козаки і козачата та й увесь люд, яким був заповнений зал сільського будинку культури.\nА що ж за козацьке свято без козацької учти, без козацького почастунку? Було й таке, до того ж — щедре частування. Бо на подвір’ї біля СБК козацькі кухарі зготували в двадцятивідерному котлі щедру юшку, а в трохи меншій посудині — козацьку кашу. Смакувало всім — і гостям, і господарям, і малечі, й ветеранам.


Бліц-Інфо - Туристичні цікавинки на Прикарпатті: Віадук у Ворохті\nТуристичні цікавинки на Прикарпатті: Віадук у Ворохті\n25 Серпня 2016, 07:15\nСелищу Ворохта судилось стати хранителем унікального залізничного кам'яного моста — віадука. Диво інженерної думки, титанічні зусилля будівельників, економічні сподівання королівських династій в минулому на сьогоднішній день стали музеєм під відкритим небом.\nВіадук у Ворохті є складовою частиною грандіозного задуму австро-угорського уряду, за яким Адріатичне море планувалося з'єднати з Чорним залізничним полотном. Рішення про будівництво прийняли у 1870 році, а до зведення приступили тільки в 1894-му, пише сайт Українські карпати.\nДорогу і віадук будували італійські полонені солдати, яким не з доброї волі довелося змінити мечі на орала, а крім того зарубіжні та місцеві трударі — таке грандіозне будівництво обіцяло непоганий заробіток, хоч праця і була майже каторжною.\nЯк би там не було, але віадук вийшов на славу: довжина понад 130 метрів, ширина центральної арки 65 метрів, викладений з величезних кам'яних брил.\nУкраїнські віадуки — римські?\nВіадук — арочний кам'яний міст, що веде з одного схилу на інший над глибокими ущелинами і річками. Облаштовувати подібні постійні переправи задумали ще з часів Римської імперії, а саме слово віадук в прямому перекладі звучить як римська дорога.\nДо речі, два українських віадука, за припущенням істориків, за часом спорудження відносяться якраз до епохи правління римлян. А при австро-угорцях ці мости були просто відновлені. Найдавніші віадуки можна побачити в районі селища Лавочне Львівської області. Ще два красуються в селах Кровінка і Плебанівка, що в околицях Теребовлі Тернопільської області. Всі карпатські віадуки будувалися як залізничні переправи, але в сьогоденні діючих з них залишилось всього чотири.\nПрактика будівництва віадуків славиться не тільки сивою давниною і мудрістю предків, а й сучасним технологічним підходом. Наприклад, віадук над річкою Сідухе (Китай) одним прольотом поєднав 472 метра над ущелиною, найвищий транспортний міст-віадук Мійо (Франція) височить на 341 метрі над землею. А ще міст Гленвіннан (Шотландія) — залізничний кам'яний міст, побудований на три роки пізніше побратима з Ворохти, що став найдовшим безарматурним мостом свого часу — його довжина становить 380 метрів.\nЗ'єднувати два береги Прута у Ворохті довелося витонченим поворотом віадука, результат заворожує гостей селища донині: поїзд, наближаючись до селища з одного берега, вітає жителів гудком, потім об'їжджає центр Ворохти по широкій дузі на висоті кілька десятків метрів і прудко ховається за поворотом, ніби розчиняючись у повітрі. На жаль, спостерігати прохід поїзда віадуком більше немає можливості — заради збереження архітектурної реліквії поруч з нею у 2000 році був збудований міст-дублер.\nШирина верхньої частини старого віадука зводилась нанівець: паровозик проїжджав полотном, а пасажирам здавалося, що вагон ширяє в повітрі. Тепер австрійський шедевр мостобудування цілодобово надано для фотосесій вітчизняних і зарубіжних туристів. Витончені арки, високі прольоти, ажурна урочистість опор прекрасні в будь-який час доби та року.\nСелище міського типу Ворохта розташувався на висоті 850 метрів н. у. м. в Карпатському природному національному парку, у верхів'ях річки Прут.\nВорохта — цілорічний кліматичний курорт, люб'язно надає туристам можливість абсолютно вільно милуватися одним з найбільш старовинних, високих і протяжних віадуків Європи і прогулятися ще трьома раритетним кам'яними переправами, які навіть сьогодні вигинають спини під колесами автомобілів і бричок.\nСам віадук шукати довго теж не доведеться — ви в будь-якому випадку будете його проїжджати, та й йдучи уздовж залізничної колії теж нескладно до нього причимчикувати.\nТільки пам'ятайте про правила безпеки: по рейках не ходити, на залізничний міст не заходити! Навіть якщо потяга не видно і не чутно: залізниця поблизу Ворохти йде серпантином і состав може ось-ось вискочити з-за повороту, ревучи двигунами.


Комісію з роздержавлення “Ратуші” мав створити колектив, а не ЛМР, – юристка – Прес-клуб\nКомісію з роздержавлення “Ратуші” мав створити колектив, а не ЛМР, – юристка\nРоздержавлення ЗМІ повинен проводити трудовий колектив видання за допомогою органу, який є власником цього ЗМІ. Тобто Львівська міська рада повинна допомагати, але не вирішувати і не діяти замість або всупереч рішенню колективу.\nПро це сьогодні, 30 березня, під час відеомосту між Львовом і Тернополем на тему: «Львівські методи роздержавлення ЗМІ: закон і локальне його трактування», який відбувся у Львівському прес-клубі, заявив головний редактор газети «Ратуша» Микола Савельєв.\nЗа його словами, в грудні минулого року він довідався, що на розгляд сесії міської ради виноситься питання про припинення діяльності газети «Ратуша» шляхом перетворення з ЛКП в ТзОВ.\n– Спочатку за це проголосували члени бюджетної комісії. Хоча я їх дуже просив не робити цього. І вже 25 січня цього року на розгляд сесії виносять ухвалу «Про припинення діяльності ЛКП «Газета «Ратуша» шляхом перетворення її трудовим колективом в ТзОВ». Депутати проголосували за те, що ухвала стає чинною з 1 березня. І вже в травні ми маємо піти «на дємбєль». Але закон про роздержавлення дає нам право роздержавлюватися до 31 грудня 2018 року. Ніхто не дає права міській раді обмежувати час нашого роздержавлення, – наголошує Микола Савельєв.\nВін стверджує, що прикриваючись Законом України «Про роздержавлення державних комунальних засобів інформації» чиновники міськради просто знищують газету «Ратуша»\n– Ми не проти роздержавлення. Ми пройшли всі етапи роздержавлення, передбачені законом: ми провели збори трудового колективу; депутати міськради проголосували за роздержавлення газети; надрукували про це в газеті, – перелічує головний редактор видання етапи роздержавлення.\nА ось чиновники міськради пішли іншим шляхом. Вони просто вирішили ліквідувати газету.\n– Вони створили ліквідаційну комісію. В законі мова йде про зміну форми власності. А вони прийняли рішення про ліквідацію. Тому ми звернулися до прокуратури, поліції та суду, аби захистити свої права. Адже дії чиновників підпадають під дію статті 171, перешкоджання діяльності журналіста, та 206, перешкоджання господарській діяльності підприємства, – журналіст наголошує, що такі речі не пришвидшують та не полегшують процес роздержавлення.\nЗа його словами, чиновники міськради самі створили комісію. А також звернулися до контролюючих органів з проханням перевірити фінансову діяльність газети «Ратуша», намагалися забрати печатку в головного редактора, аби припинити діяльність газети, звернулися з повідомленням до державного нотаріуса.\nМедіа-юристка, медіа-тренерка ГО «Інститут розвитку регіональної преси» Людмила Панкратова підтвердила, що комісію повинен був створити трудовий колектив.\n– І в цій комісії повинен бути представник трудового колективу, представник засновника та особи, яким засновник делегує повноваження, – каже вона.\nНатомість, як з’ясувалося, до роботи в комісії не було залучено ані представника трудового колективу, ані депутата Львівської міської ради.\nЛьвівський прес-клуб запросив до участі у відеомості начальника управління внутрішньої політики Львівської міської ради Євгена Бойка. Пан Бойко пообіцяв відрядити на відеоміст представника Львівської міської ради у комісії з роздержавлення газети «Ратуша». Але не дотримав свого слова.\nВідеоміст відбувся в рамках проекту Тернопільського прес-клубу “Комплексна підтримка друкованих ЗМІ різних регіонів України в процесі роздержавлення та налагодження їх самостійної діяльності” за підтримки “Українського медійного проекту” (У-Медіа), що його реалізує Інтерньюз в Україні та фінансує Агентство США з міжнародного розвитку (USAID).


Третя хвиля COVID-19 у графіках та цифрах | Відео | ЛІГАБізнесІнформ\n17:45 , 1 грудня 2021 1 0\nВ Україні триває третя за півтора року "хвиля" COVID-19. #LIGAnet розібралася, що зробили Кабінет міністрів, МОЗ та лікарні для підготовки до чергового сплеску. Чи достатньо засобів захисту для лікарів? Яка забезпеченість лікарень необхідними засобами для лікування хворих? Відповіді - у відео\nОтримуйте екслюзивний контент першими і підтримуйте нас – www.liga.net/donation_ua\nПідписуйтесь на наш канал – www.youtube.com/c/liganet\nСлідкуйте за #Liganet у соцмережах:\nДивитися відео на каналі "ЛІГАБізнесІнформ"\nЛІГАБізнесІнформ 11:52 , 22 січня 2022 1\nЛІГАБізнесІнформ 08:00 , 22 січня 2022\nЛІГАБізнесІнформ 13:52 , 20 січня 2022 3\nСтрах і ненависть на ринку землі. Як українці купувати та продавали с/г землю\nLIGA.net перевірила на міцність декілька міфів, якими обріс земельний ринок під час мораторію. Чи витримали вони іспит реальністю? 00:00 - Українську землю розкрадуть? 00:26 - Міф 1. Без заповненого земельного кадастру ринок земли запускати не мож...\nЛІГАБізнесІнформ 11:25 , 15 грудня 2021\nЗеленський про судову реформу, Татарова та Трухіна\nПрезидент Володимир Зеленський дав прес-конференцію у Києві, про яку було оголошено за день до. Глава держави поспілкувався з представниками ЗМІ на тлі загрози нового вторгнення РФ, скандалу зі зривом спецоперації проти ПВК Вагнера, розслідувань п...\nЛІГАБізнесІнформ 18:00 , 29 листопада 2021\nЗвернення учасників круглого столу «Єдність народу. Захист демократії. Оборона держави» : Смертельна загроза з боку Росії вимагає нашої колективної...\n«Правду не дізнатися» : як убили перших героїв Небесної Сотні та чому їхні рідні не вірять у справедливість.\nНа Київщині в пожежі загинула однорічна дитина: 18-річна мати жила із трьома дітьми у лазні.\nМетодички з піару Путіна помилково публікували у відкритому Telegram-каналі.


Закони 8487 та 8488, які, у тому числі, регулюють питання легалізації автомобілів на іноземній реєстрації, вступили у дію з 25 листопада. Однак деякі положення, запрацюють лише через 180 днів після опублікування. Це стосується закону 8488, який вносить зміни в діяльність поліції й дозволяє їй карати порушників. Аби не стати такими у власників «євроблях» є 90 днів, аби розмитнити автомобілі в пільговому режимі, ще 90 днів вони зможуть розмитнювати авто за повну вартість.\nЧерез 180 днів, відповідно до закону 8488, поліція уже притягатиме до адміністративної відповідальності водіїв-порушників.\nЗокрема, за керування транспортним засобом, щодо якого порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, накладатиметься штраф у розмірі 8500 гривень. За повторне таке порушення протягом року штраф подвоюється, а водій позбавляється права права керування на один рік. Також можливе вилучення самого автомобіля залежно від рішення суду.\nДо транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами більш, як на 30 діб, запроваджено вимогу їх державної реєстрації протягом десяти діб з моменту такого ввезення. Ця вимога зобов’язує користуватися автомобілем тільки того водія, який ввіз цей автомобіль на територію України.\nУ статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначені підстави для зупинки поліцейським транспортного засобу, куди додано десятий пункт – зупинка авто на іноземній реєстрації - з метою виявлення передачі транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України (або не поміщували в митний режим транзиту). Одночасно запроваджено обов'язок поліцейського зупиняти транспортні засоби, якщо існує інформація про порушення власником транспортного засобу митних правил, або якщо безпосередньо транспортний засіб є об'єктом порушення митних правил.\nНаразі напрацьовується автоматизований обмін інформацією між фіскальними органами, Державною прикордонною службою та Національною поліцією. Коли база буде готова, усі ці органи зможуть в автоматичному режимі перевіряти, коли та ким ввезений автомобіль з іноземними номерами.\nВідзначимо, що в Угорщині на кордоні з Україною почало утворюватися стихійне «кладовище» автомобілів на польській, литовській та угорській реєстрації, які покинули українці. Очевидно їхні власники зрозуміли, що не зможуть розмитнити свої машини, тож просто вирішили від них позбавитися.


POSTUP/BRAMA - Марина та Гвендаль: злиття на льоду\nМарина та Гвендаль: злиття на льоду\nВона приїхала до Франції, щоби разом із ним стати чемпіонкою світу і Європи.\nНайближчий етап – Олімпійські ігри 2002 року. 31 березня 2000 року, через 9 років після Дюшене, на французькому льоду Ніцци Марина Анісіна та Ґвендаль Пейзера піднялися на найвищу сходинку світового п’єдесталу. Чотири хвилини вони вирізьблювали ковзанами історію спокуси та пристрасті, заробивши 4 оцінки 6,0. Їхня цьогорічна програма на музику Бетговена зберігає все найкараще з їхнього індивідуального стилю, і ця фантастична французька пара в танцях на льоду і цього сезону переможе.\nУже в 9 років Марина знала, що буде чемпіонкою світу. Про Ґвендаля кажуть, що він народився з ковзанами на ногах. Син викладачів Ежена та Монік, він уже у три роки катався разом із учнями своєї мами. У 12 років він уже перемагав у танцях... Йому був 21 рік, коли він отримав лист від Марини, доньки хокеїста і ковзанярки високого рівня, яка брала участь в Олімпійських іграх 1972 року.\nМарину покинув партнер Ілля Авербух, із яким вона була чемпіонкою світу серед юніорів, а тренер Наталія Лінічук порадила їй залишити команду, щоби не заважати особистому та спортивному щастю Іллі. Марина передивилася касети і сама обрала собі партнера.\n– Ви почуваєте себе найкращими?\nМарина: Я давно на це чекала. Я знала, що легко не буде, й усім ладна була пожертвувати заради цієї миті.\nҐвендаль: Мені складно це усвідмити.\n– Ви з дитинства мріяли про “золото”?\nҐ.П.: Я згадую день, коли я сказав: “Коли я виросту, я буду чемпіоном світу!”. Це означало, що, коли я стану чемпіоном світу, я нарешті стану дорослим.\n– Що найважче на змаганнях такого рівня?\nМ.А.: Тиск, під яким дуже важко зосередитися.\nҐ.П.: Це правда. Але на таких змаганнях сильні емоції дозволяють вкласти душу в танець.\n– Коли хтось із вас помиляється, це породжує сумніви?\nМ.А.: Ніколи. Я знаю, що технічний рівень Ґвендаля – поза конкуренцією.\nҐ.П.: Ми довіряємо одне одному і, я думаю, заслужено.\n– Ваша пара створює враження технічної гармонії. Якщо хтось один її порушує, як реагує інший?\nҐ.П.: На змаганнях – із розумінням. Але на тренуваннях усе інакше.\nМ.А.: Ніхто не застрахований від помилок. Наша сила в тому, що ми робимо з них висновки.\n– Ви маєте якийсь свій код для спілкування?\nҐ.П.: На катку слова зайві. Говорять лише музика та наші тіла.\n– Магія, схожа на кохання?\nМ.А.: У такі хвилини всі наші думки й емоції стають спільними.\n– Правда, що поза катком ви не є парою?\nҐ.П.: Кататися на ковзанах – це професія. Саме вона нас об’єднала сім років тому.\nМ.А.: Ми надто різні, щоби бачитися ще й після тренувань. Наша рівновага могла би бути порушена. Ми маємо потребу відпочивати одне від одного.\n– Але на льоду ви проводите разом дуже багато часу. Ви не починаєте ненавидіти одне одного?\nМ.А.: Ґвендаль дуже милий і дуже добрий друг. Але коли ми сваримося, наш тренер Мірей Зазу вміє гасити конфлікти.\nҐ.П.: Марина має вибуховий характер, але швидко відходить. А мене взагалі важко вивести з себе.\n– Ґвендалю, часто говорять, що саме Марина – двигун вашого дуету...\nҐ.П.: Це тому, що вона панічно боїться, що зробила замало. Навіть цілком виснажена, вона продовжує тренуватись. І це правильно: щоби стати чемпіонами світу, потрібно працювати без відпочинку. Ми тренуємося понад 300 днів у році: якби ми не гальмували Марину, це призвело би до поважних проблем із її здоров’ям і травм.\n– У 1992 році Марина надіслала вам лист із пропозицією кататися разом. Ви були дуже здивовані?\nҐ.П.: З моєю партнеркою ми тоді були близькі до розриву. Скажу чесно: я пишався, що чемпіонка світу серед юніорів сама пропонує мені виступати разом. А Мірей, мій тренер, відразу сказала, що ми створені одне для одного.\nМ.А.: Коли я переїхала у Францію, мені було 17 років. Я покинула дім, друзів, родину і не знала ні слова французькою. Я навіть не думала, який виклик я кидаю сама собі. Батьки Ґвендаля прийняли мене у себе, та, незважаючи на їхню доброзичливість, я часто ховалась, аби поплакати. Пізніше, коли приїхала моя мама, мені стало легше.\nҐ.П.: Нам добре працювати разом, і наша наступна мета – Олімпійські ігри.


На Світязі світанок зустріли 400 учасників міжнародного марафону - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nБіжать, щоб привернути увагу до збереження природи Шацьких озер\nДоброго дня вам, люди! 10.08.2019, 08:45\nНа Світязі світанок зустріли 400 учасників міжнародного марафону\nПочали о 6 ранку\nМіжнародний Екомарафон «Світанок Світязя-2019» з нагоди «Європейських днів Добросусідства-2019» «ЕСОMARATНON SUNRISE SVITIAZ» розпочався сьогодні у Шацькому районі Волинської області о 6-ій ранку, повідомляє інфоресурс ACTIVE EVENTS.\nЗмагання проводяться асфальтованою дорогою повз лісів Шацького національного природного парку та найглибшого озера України – Світязь! Початок змагання: під час «сходу сонця на озері Світязь» 10 серпня о 6:00 годині.\nСтарти і фініші забігів відбуватимуться по вулиці Жовтнева, біля центрального пляжу озера Світязь у селі Світязь, Шацького району Волинської області (Україна).\nЯк повідомляє UAВолинь – інформаційний партнер заходу, міжнародний екомарафон «Світанок Світязя» вдруге відбувається у Шацькому районі. Одночасно заплановано три забіги. Змагання -- на дистанції 5 кілометрів, півмарафон на 21 км і марафон на 42 км. Зі слів організатора Миколи Поліщука на екомарафон зареєструвалося 400 учасників.\nЗнай наших! 24.01.2020, 10:45\nСьогоднішній концерт знаного українського скрипаля Олександра Божика у Луцьку перенесли


Жити на сьомому небі / подорожі | Корисні поради і цікава інформація на будь-яку тему.\nЖителі селища Ла-Рінконада буквально живуть на небесах. Однак мати будинок на висоті 5 км над рівнем моря не завжди означає жити легко.\nЛа-Рінконада - перуанський місто. Поселення розташоване в Андах, недалеко від кордону з Болівією. Велику частину часу температура в місті не перевищує 0 C °. Всього в селищі проживає близько 50 000 чоловік. Жителі існують за рахунок роботи на золотих шахтах, які ніяк не регулюються урядом.\nФотограф Уолкер Девідсон зробив серію фотографій про життя за хмарами, яка на ділі виявилася дуже і дуже суворою.\nЛа-Ріконада - одне з найбільш ізольованих поселень в світі.\nПоселення було засновано на висоті 5100 метрів над рівнем моря і існує в тіні Белла Дурміенте - або Сплячої Красуні - величезного льодовика, що підноситься над містом.\nВ поселення веде лише одна стежка, вкрита брудом, камінням і травою. Велику частину часу дорога скута кригою, і шлях до Ла-Ріконади може зайняти кілька днів.\nУ місті, позбавленому готелів і лікарень, нечасто зустрінеш туристів. Більш того, уряд мало переймається тим, що відбувається в Ла-Ріконаде.\nЖителі ведуть досить бідне існування і виживають за рахунок нерегульованих запасів золотого металу, прихованого в надрах гірських вершин.\nМіж 2001 і 2009 роками вартість золота виросла на 235%. Разом з ціною на метал виросла і чисельність населення селища - до 30 000 чоловік. З урахуванням того, що ресурси поки не закінчуються, населення зростає, і сьогодні його чисельність становить близько 50 000 чоловік.\nБільшість населення складається з оптимістичних перуанців, які вирішили збагатитися, працюючи на золотих шахтах. Шахтарі тут не отримують стандартну зарплату, зате можуть претендувати на все золото, яке знайдуть в останній день місяця.\nЗолоті запаси добувалися в Андах століттями, ще з часів поселення інків. Щодня робочі витрачають півгодини на підйом до шахтам, де стикаються з жахливими умовами праці: кисню в шахтах недостатньо, а робочі дихають повітрям з підвищеним вмістом ртуті і ціаніду.\nЖінкам заборонено входити в шахти, тому вони трудяться зовні. Ця жінка робить металеві деталі, які служать каркасом для тунелів.\nЗасновники міста насправді створювали табір для шахтарів і зовсім не припускали, що число населення зросте до такого рівня. Саме тому інфраструктура селища зовсім не придатна для життя.\nПоруч з поселенням немає природних джерел води, що унеможливлює створення каналізаційної системи. Утилізація сміття також лежить на плечах городян.\nДеякі жителі спалюють сміття, інші просто виносять за кордон міста.\nА хтось викидає сміття на вулицю.\nАбсолютна відсутність нормальних санітарних умов означає, що земля в селищі містить величезний відсоток ртуті. Це призводить до захворювань у місцевих жителів: проблеми з нервовою системою, а також свербіж, печіння і знебарвлення шкірних покривів.\nУ вільний від роботи час місцеві задовольняються традиційними розвагами або зустрічаються в кафе, побудованих для шахтарів. На цій фотографії молодь грає в футбол на п'ятачку землі, розташованому недалеко від шахт.\nОзеро, яке видно на цій фотографії, сильно забруднено ртуттю і ціанідом, тому його води непридатні для пиття або використання в побуті.


У мережі показали найнезвичайніший двоповерховий автобус - Радіо Максимум\nПопри те, що кабріолети не дуже практичні, не можна заперечувати, що їзда на машині з відкритим верхом приносить масу задоволення. Відчуття вітру і блакитне небо над головою створюють особливий настрій. Тож американець побудував незвичайний двоповерховий автобус, керувати яким можна з даху.\nПроте у кабріолетів є й свої недоліки, наприклад, невеликий багажник або тісний салон. А що робити, якщо ви захочете взяти з собою в подорож всю свою сім'ю? Ренді Грабб з Орегона досить незвично підійшов до вирішення цієї проблеми і побудував двоповерховий кабріолет, точніше, автодім. Ідея такого автомобіля, який отримав назву Decoliner, навіяна фантастичними коміксами про Флеша Гордона. А дизайн машини виконаний в стилі ар-деко.\nІ ще: Легендарний Hot Wheels випустив іграшковий Cybertruck на радіокеруванні: фото\nАле найбільш незвичайна особливість Decoliner полягає не в його дизайні, а в оригінальній конструкції рульового управління. Вести Decoliner можна як звичним способом з салону, так і забравшись на його дах.\nПроєкт обійшовся Ренді Граббу у 100 тисяч доларів і 18 місяців копіткої праці. Основою для створення машини послужив кемпер GMC 1973 року. Унікальна конструкція викликала великий інтерес і принесла її творцю хороший дохід. Decoliner відправився до свого нового власника за пів мільйона доларів.


Сирне печиво | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n00:37, 23 Січня, 2017\nГоловнаНовиниКамʼянець-ПодільськийОголошенняНаркорДовідник Блоги ГоловнаНовиниКамʼянець-ПодільськийОголошенняНаркорДовідникБлоги СуспільствоЕкономікаПолітикаКриміналСпортКультураАфішаДопомогаЗдоров'яТуризмІсторіяГурманОфіціозВибориЄвромайданСБУ: бруківка проти кульБлоги70 років Перемоги#маюціль Сирне печиво 10 Жовтня, 2015993ГурманСвітлана ЯСЬКОВА\nФото: автора Ці сирні конвертики знайомі багатьом ще з дитинства. Їх люблять усі, як дорослі, так і діти! Простий рецепт, легкість приготування і корисні інгредієнти подарують вам неймовірно смачну, і головне – корисну насолоду.\n200 г зернистого жирного сиру, 100 г вершкового масла, склянка борошна + борошно для розкачування, цукор, ванілін.\nПеретерти руками на крихту попередньо перемелений у блендері сир, холодне вершкове масло і борошно.\nДодати ванілін і вимісити з цієї маси тісто. Сформувати з нього кулю, за потреби використовуючи додаткове борошно.\nВідправити в холодильник на годину охолоджуватися (обов’язково, тісто має відпочити). На посипаній борошном робочій поверхні розкачати тісто (4 мм завтовшки). Вирізати кружальця діаметром 6-7 см.\nНасипати в мисочку цукор і вмочати в нього кружальця тіста (у мене простий цукор навпіл із коричневим). Потім скласти їх навпіл (цукром всередину). Ще раз скласти півколо навпіл і знову вмочити верхнім боком у цукор.\nВикласти печиво на застелене пекарським папером деко на відстані 2 см одне від одного. Випікати протягом 20 хвилин у заздалегідь розігрітій до 190-200ºС духовці до красивого золотавого кольору.\nОКРЕМИМ РЯДКОМ: смак печива можна змінювати, додавши до цукру корицю.\nТеги новини: солодка випічка, печиво, сир, рецепти нашого дитинства


Бразилія нових часів під проводом ветеранів. З чим Селесао підходять до Копа Амеріка ᐉ UA-Футбол\nКубок Америки 2019 13 июня 2019, четверг. 17:00\nБез Неймара, але з амбіціями і дисципліною\nВідомий коментатор та експерт з латиноамериканського футболу Роберто Моралес ділиться своїми думками з приводу того, в якому стану збірна Бразилії підходить до домашньої континентальної першості.\nДля Бразилії Копа Амеріка турнір традиційно важкий. П'ять разів Селесао вигравала Чемпіонати Світ, усі за межами рідної країни. Натомість на Копа Амеріка бразильці не в себе вдома перемагали лише чотири рази, хоча це турнір і легший за світову першість, і проводився набагато частіше за мундіалі. Але так вже склалося.\nТому нинішній турнір для команди Тіте критично важливо виграти, найкращий тренер-прагматик серед бразильців сучасності не має права на помилку, свій запас цього він використав рік тому в Росії. Йому пробачили програш Бельгії і запам’ятали це. Тим паче, що збірна нічого не виграє вже з десятиліття, останній серйозний успіх (якраз на Копа Амеріка) був ще 2007-го. Останні ж спогади про цей турнір надто болючі, 2016-го року команда Дунги не вийшла з підгрупи в якій були Перу, Еквадор та Гаїті.\nЦе все минуле, але й сьогодення насторожує. Останній домашній великий турнір команда провалила через травму лідера. На Чемпіонаті Світу 2014 колумбійці зламали Неймара і без нього команда геть розклеїлась. Тренер, тоді це був Сколарі, мав ідеальну впевненість у власних силах, проте у команди не було й десятої частини його віри. Зараз історія схожа - Неймар травмувався ще до старту змагань, Тіте ж гне свою лінію.\nТренер дає останній шанс цілій низці ветеранів, серед яких не усі виглядають переконливо. Дані Алвес беззаперечно заслуговує на свій шанс, адже провів суперовий сезон у ПСЖ і навіть зіграв на кількох позиціях. А от його візаві з протилежного флангу Феліпе Луїс сезон провалив, тож його виклик виглядає дуже дивно - старий, повільний, часом незграбний, невже його викликали лише за прекрасний діагональний пас, це надто дивно.\nТрохи складніша історія з викликом Фернандіньйо. За деякими версіями він у команді сезону АПЛ, проте це надто специфічна оцінка його гри. Ні, він не провалився, але й незамінним елементом машини Пепа Гвардьоли не був. У збірній ж виникають питання щодо його використання. У парі з Касеміро він грати не може, це вже перевірено часом. Теоретично ці два прекрасні хавбеки, що мають навички дії не лише в опорній зоні, мали б бути ідеальним дуетом. В реаліях все навпаки - вони категорично не хочуть підлаштовуватися під партнера і здоровань Касеміро банально йде на свою позицію, витісняючи Ферну, котрий потім лишається без місця.\nСтартовий склад Бразилії на товариський матч проти Гондурасу\nАле проблеми деяких гравців поки не виглядають критичними, адже є свіжа кров - Артур, Аллан, Рішарлісон мають дати новий поштовх цій збірній. Це Бразилія нових часів, попри увесь свій ветеранський корпус (Алвес, Тьяго Сілва, Міранда, Феліпе Луїс, Фернандіньйо).\nНу й про Неймаро-"заміника". Бразилія та команда, де без першої скрипки гра неможлива. Суто в позиції замість Неймара має грати Феліпе Коутіньо, проте він не лівий фланг за визначенням. Якщо Тіте й надалі буде давати йому свободу дій, то це може бути вирішальним фактором для перемог селесао. Біда ж Коутіньо в тому, що в Барселоні він грає не у своїй природній позиції, бо його місце це абсолютна 10-ка, те що зайняте Мессі до кінця його кар’єри.\nСуто лівого форварда-хава готовий зіграти й Вілліан, але це суто тренерський вибір. Тіте не любить гравців з Бразилії, яких не тренував, саме тому ігнорить того самого Дуду, екс-гравця Динамо, який зараз є мега-зіркою тамтешнього чемпіонату і має пропозиції на феноменальні гроші з Китаю.\nДля Бразилії критично важливо виграти цей турнір, бо поразка призведе, найвірогідніше, до відставки Тіте, а це, у свою чергу, призведе до хаосу. Бразильці категорично проти тренера-іноземця, зі своїми ж справи важкі. Саме зараз реально національну команду, окрім Тіте, може повести лише Ренато Гаушо, але через його скандальний характер, він не буде тренером селесао ніколи. Тож, у разі відставки Тіте буде поганий варіант розвитку подій.\nВ статье: Бразилия Неймар Тите


Шоколадний туррон з повітряним рисом | Смачні рецепти на Gotuemo.com\nШоколадний туррон з повітряним рисом\nЧорний шоколад:125-г; молочний шоколад:150-г; масло какао:15-г; соєвий лецитин:15-г; повітряний рис:75-г\nМабуть, це найбільш дитячий, хрусткий, шоколадний та радісний з турронів. Приготувати його можна дуже-дуже швидко і просто за наявності потрібних інгредієнтів.\nНа велику плитку туррон:\n15 г соєвого лецитину\n70-75 г повітряного рису (або сирий рис і олія без запаху)\nМасло какао і соєвий лецитин - продукти, які досить важко знайти. Масло какао варто шукати в магазинчиках для кондитерів, соєвий лецитин продається у будь-якому дієтичному магазині. Навіщо потрібен лецитин? Він дуже активно використовується в кондитерській справі. В принципі, можна обійтися без нього, але він додає шоколаду чудову легкість. Без нього туррон вийде щільнішим. Масло какао при необхідності можна замінити на звичайне вершкове або рослинний жир. Природно, всі ці маніпуляції з інгредієнтами приведуть до того, що смак і консистенція зміниться, але туррон в будь-якому разі залишиться смачним.\nОтже, далі все дуже просто.\nЗмішати обидва типи шоколаду. Додати масло какао і розтопити все разом на водяній бані. Зняти з вогню, додати соєвий лецитин. Для виготовлення туррону класичної форми - плитки користуються коробочками, але можна використовувати і будь-які зручні форми, в т.ч. для цукерок. Коли суміш охолоне до 30С, вмішати повітряний рис (не раніше! - Інакше він розмокне і не буде хрустіти). Викласти у форму. Дати застигнути при кімнатній температурі. Готовий туррон виймається з форми без проблем. При бажанні, можна полити його зверху глазур'ю з розтопленого шоколаду, дати застигнути і прикрасити. Він прекрасний своєю нерівністю і шорсткістю. Подають туррон, нарізаним на шматочки, разом з іншими турронами. Те ж саме можна зробити і з білим шоколадом.\nДля приготування повітряного рису потрібен рис та олія без запаху. Рис відварити у великій кількості води 20-25 хвилин. Завдання - щоб рис злегка переварився, але рисинки не злиплися. Відкинути на друшляк, дати воді стекти, просушити серветками. Розсипати рис в 1 шар на лист, застелений пекарським папером. Поставити в розігріту до 100С духовку, зменшити температуру до 80С, сушити 1,5-2 години. До повного зневоднення. Повинні вийти абсолютно висохлі рисинки. Це важливо. Коли рис висохне повністю, розігріти сковороду з маслом (1-1,5 см в сковороді, потрібно щоб рис плавав). Масло має бути гарячим, але не диміти. Маленькими порціями беремо рис, кидаємо в киплячу олію. Рисинки здуваються практично відразу. Виловлюємо їх шумівкою, викладаємо на паперові серветки, щоб стік жир. Виходить повітряний рис.\nРозділ: ДЕСЕРТИ > Оригінальні десерти 4653 Кількість переглядів:\nМасло какао часто можна зустріти в аптеках (бо є складовою лікарських кремів). Чи підійде таке масло для кулінарії? Пахне воно чудово! - шоколадом!


Готелі у м. Fort Mill - Search on KAYAK\nГотелі Fort Mill\nПорівняйте ціни на готелі Fort Mill на сотнях сайтів відразу\nКоли краще бронювати готель в Fort Mill\nПоради, як знайти ідеальний готель в Fort Mill за найкращою ціною\nЯкщо вас цікавить недороге житло в Fort Mill, поїздку варто планувати на "низький" сезон. Найвигідніші місяці, коли ціни на готелі в Fort Mill знижуються до мінімуму, — це квітень і вересень.\nВартість готельного номера в Fort Mill залежить від різних факторів, але якщо вас цікавить найбюджетніший день тижня, то зазвичай це понеділок. неділя – це, навпаки, найдорожчий день.\nЩоб заощадити на проживанні в Fort Mill, бронюйте номер у готелі більш ніж за 90 днів до дати заїзду.\nПоширені запитання про бронювання готелю в Fort Mill\nЧи безпечно зупинятися в готелях за напрямком Fort Mill під час пандемії коронавірусу (COVID-19)?\nЗагалом готелі не вважаються місцем підвищеного ризику за умови, що їхній персонал уживає належних санітарних заходів для профілактики коронавірусу (COVID-19). Тим не менше, ми рекомендуємо вам уточнити інформацію про такі заходи у готелях за напрямком Fort Mill в органах місцевої влади.\nСкільки коштує номер у готелі м. Fort Mill?\nСередня ціна двомісного номера у готелях Fort Mill становить ₴3 144 за ніч. Але користувачі KAYAK за останні 3 дні знайшли вигідніші пропозиції вже від ₴1 515.\nЯк знайти готель у центрі міста Fort Mill?\nПісля того, як ви здійсните пошук готелів на KAYAK, ви можете уточнити свої вподобання щодо району і вибрати, наприклад, лише центральну частину міста Fort Mill. Ви також можете задати запит на карті, щоб звузити область пошуку до центру міста Fort Mill.\nДе зупинитися в Fort Mill?\nНаша карта покаже точне місце розташування кожного готелю та допоможе вам вибрати чудовий номер в Fort Mill.\nНайкращі готелі Fort Mill\nГотелі Fort Mill, які рекомендують найчастіше\nComfort Inn At the Park - Fort Mill - Спальня\nCambria Hotel Fort Mill - Fort Mill - Будівля\nBest Western Carowinds - Fort Mill - Лаунж\nClarion Hotel Fort Mill Near Amusement Park - Fort Mill - Ресторан\nCourtyard by Marriott Charlotte Fort Mill, SC - Fort Mill - Патіо\nHoliday Inn Express & Suites Fort Mill - Fort Mill - Лоббі\nSleep Inn Fort Mill near Carowinds Blvd - Fort Mill - Спальня\nWoodspring Suites Fort Mill - Fort Mill - Спальня\nMotel 6-Fort Mill, Sc - Charlotte - Fort Mill - Басейн\nTru By Hilton Fort Mill, Sc - Fort Mill - Лоббі\nTownePlace Suites by Marriott Charlotte Fort Mill - Fort Mill - Лаунж\nHampton Inn & Suites Fort Mill, SC - Fort Mill - Будівля\nQuality Inn at the Park - Fort Mill - Лоббі\nHome2 Suites By Hilton Fort Mill, Sc - Fort Mill - Лаунж\navid hotel Fort Mill - Amusement Park, an IHG Hotel - Fort Mill - Вітальня\nTownePlace Suites by Marriott Fort Mill at Carowinds Blvd. - Fort Mill - Ресторан\nNew Designer Apt in Charming Fort Mill w/ Netflix - Fort Mill\nFort Mill — готелі\nFort Mill – пропозиції від готелів. Пошук готельних номерів у м. Fort Mill. Знаходьте дешеві готелі міста Fort Mill. KAYAK здійснює пошук на сотнях туристичних сайтів, щоб допомогти вам знайти бюджетні готелі і вигідно забронювати зручний номер.


Кращі флешки: огляд моделей і фірм, характеристики, ціни\nСьогоднішні технології розвиваються настільки стрімко, що куплені вчора пристрої виявляються вже застарілими і вимагають оновлення з апгрейдами. Процесори стають потужнішими, картинка на екрані монітора чіткіше, а фільми та ігри займають набагато більше місця, ніж два або три роки тому. Подібна гонка змусила виробників вінчестерів і інших накопичувачів створювати носії, що вміщають в себе більший обсяг інформації, ніж раніше. Звичайно, який-небудь фільм в блюрей-як на терабайтном жорсткому диску не так помітний, і 30-40 Гб некритично для такого обсягу. Але передати його на інше пристрій – справжній головний біль. На допомогу приходять старі добрі флешки. Але далеко не кожен накопичувач потягне такі великі файли. Тому багато користувачів задаються цілком закономірними питання: «Яка флешка краще і чому?», «На що звернути увагу під час покупки?» і т. п.\nВибір ускладнюється ще й тим, що велика кількість накопичувачів на ринку комп'ютерної техніки просто вражає: маленькі, великі, чіпована, 302.0 дорогі, дешеві і т. п. І визначити у всьому цьому різноманітті, яка флешка краще, ой як непросто. До того ж консультанти в магазинах, на жаль, не завжди компетентні в цих питаннях. Отже, спробуємо розібратися, як вибрати накопичувач, на які критичні моменти звернути увагу в першу чергу і як не помилитися з покупкою. В якості конкретних прикладів розглянемо найкращі флешки, спираючись на думку споживачів і експертів.\nВідразу варто попередити, що подібні накопичувачі не призначені для тривалого зберігання даних. Тобто навіть сама просунута флешка кращої фірми в силу своєї технічної особливості не зможе зберегти інформацію більше трьох, а в окремих випадках – п'яти років. Так що явно зайвим буде раз на рік копіювати дані на інший носій і перевіряти цілісність поточного.\nСтандартні флешки хорошої якості малопридатні для роботи з невеликими файлами. Чим менше байт даних, тим повільніше йде процес копіювання. Особливо це стосується малогабаритних SD-накопичувачів. Навіть найкращі мікро-флешки, зіткнувшись з крихітними файлами, працюють, як правило, від «погано» до «повний гальмо». В цьому випадку краще всього придивитися до просунутих в технічному плані моделям на основі SSD-технології. Також варто зауважити, що чим більше обсяг накопичувача, тим швидше на нього записується інформація. Причому зростання швидкості йде в більшості випадків сходами. Тобто якщо копіювання почалося з показника в 1 Мбіт/с, то може продовжитися де-небудь на 40 Мбіт через хвилину-іншу. Окремо варто звернути увагу на моделі з чіпами MLC. Виробники кращих USB-флешок намагаються прошивати їх такими чіпами. Подібна технологія дозволить в значній мірі збільшити робочий експлуатаційний ресурс гаджета. MLC-чіповка доведеться як не можна до речі тим, хто інтенсивно використовує флешку.\nВиробники флешок: яка фірма краще?\nВипуском флешок займаються багато виробників, але кістяк перевірених брендів сформувався досить давно, і новачків там не люблять. Вартість фірмових гаджетів помітно вище, ніж у виробів маловідомих компаній, але і гарантій якості явно побільше. Тому конкуренція тут дуже жорстка, і кожен маститий виробник розуміє, що невдоволення клієнта обіцяє серйозні фінансові втрати.\nЦе велика компанія з Північної Америки, яка змогла завоювати без малого третина цього ринку. Про найкращих USB-флешках бренду знають по всьому світу, в тому числі і в Росії. Звідси дуже непогані продажу, а також відмінну якість виробів.\nНа вітчизняному ринку можна зустріти безліч підробок «Сандиска», тому не варто спокушатися, побачивши модель від популярного бренду за низькою ціною. Акції компанія якщо і проводить, то тільки в офіційних точках розповсюдження. А останні з підробками, природно, не зв'язуються. Також варто зауважити, що продукція від «Сандиск» частенько отримує нагороди на спеціалізованих виставках, де вибирають кращі флешки року, ретельно оцінюючи всі достоїнства і недоліки учасників.\nДругий за популярністю бренд після «Сандиска». Тайванська компанія отримала репутацію виробника стабільних і кращих флешок, а також карт пам'яті. Продукція бренду користується завидною популярністю у вітчизняного споживача. Така затребуваність багато в чому обумовлена не тільки високою якістю виробів, але і більш ніж демократичною ціновою політикою компанії.\nНа третьому місці стоїть ще одна американська компанія, яка може похвалитися виробництвом не тільки кращих флешок, але і випуском якісних модулів пам'яті для стаціонарних і мобільних ПК. І перші, і другі користуються гарною популярністю у вітчизняного споживача.\nЯк і в попередньому випадку, компанія не гне ціни і проводить більш ніж адекватну цінову політику. Також варто зауважити, що бренд чимало уваги приділяє зовнішньому вигляду накопичувачів, де в асортименті можна підшукати флешку з оригінальним екстер'єром.\nКомпанія не виробляє накопичувачі як такі, а є найбільшим постачальником модулів пам'яті, флешок і вінчестерів для персональних комп'ютерів. Також бренд володіє відомим підрозділом HyperX, під початком якого на ринок надходять нехай і дорогі, але дуже якісні ігрові модулі ОЗП.\nНезважаючи на те що компанія сама не виробляє чіпи, вона проводить жорсткий відбір і подальшу адаптацію продукції. У підсумку на прилавках виявляються дійсно кращі флешки з дуже якісної складової і значним гарантійним строком. Вироби інших брендів також можна розглядати, особливо якщо сподобалася вартість накопичувача. Але тут потрібно врахувати, що у маловідомих або взагалі ноунейм-виробників далеко не кожна серія виходить вдалою. Так що перед покупкою явно зайвим буде почитати відгуки, причому не в самому магазині, а не спеціалізований форумах або хоча б на «Яндекс.Маркеті».\nДалі розглянемо кращі флешки, які відзначилися безпроблемною роботою, збалансованої вартістю, а також великою кількістю позитивних відгуків від користувачів.\nTranscend JetFlash 78016 Gb\nЦе порівняно недорогий, але перевірений часом накопичувач типу 3.0. Одне з головних переваг флешки – це MLC-чіповка, в той час як практично всі вироби даної цінової категорії побудовані на хисткій архітектурі TLC. Так що користувачам, які планують активне використання накопичувача, цей недорогий варіант доведеться як не можна до речі.\nФлешка отримала класичний зовнішній вигляд з текстурованим малюнком. Останній не дозволяє накопичувачу вислизнути з рук, хоча і збирає з них бруд. Виробник вказує швидкість запису до 40 Мбіт/с, а читання – до 140. Реальні характеристики, природно, будуть скромніші, але і цього цілком достатньо для вирішення звичайних завдань. Переваги моделі:\nхороша швидкість для невеликого обсягу;\nділовий і практичний екстер'єр;\nстабільна робота навіть на максимальному навантаженні;\nнагрівається при запису файлів невеликого обсягу;\nрозміри завеликі для любителів прилаштувати флешку на брелок, ланцюжок тощо\nОрієнтовна вартість моделі – близько 1100 рублів.\nCorsair Flash Voyager GT USB 3032GB\nНа відміну від минулого респондента, цей виглядає куди привабливіше і модніше. Любителі стильних і помітних накопичувачів напевно не пройдуть повз хорошої флешки 3.0 від Corsair. Також варто зауважити, що модель отримала обрезиненный корпус, що додає їй практичності поряд із захисними якостями.\nДо речі, цього накопичувача не страшна ні пральна машинка, ні падіння на асфальт з пристойної висоти (без фанатизму). За всіма перевагами дизайну криється один, для деяких критичний недолік – це сусідство з іншими USB-інтерфейсами. Конструкція вийшла, так би мовити, пухкою, тому в сусідні порти увіткнути іншу периферію досить проблематично. Звичайно, можна зняти гумовий чохол або зовсім витратитися на хаб, але це, знову-таки, зайві труднощі і головний біль. Що стосується швидкісних показників, то тут вони на цілком прийнятному рівні: 35 Мбіт/с на запис і 135 – на читання. Природно, що зазначені характеристики розкриються тільки з USB-портом 3.0. Плюси моделі:\nхороші захисні характеристики;\nнепогана швидкість читання і запису;\nбезпроблемна синергія з усіма популярними платформами.\nневеликий гарантійний термін.\nОрієнтовна ціна моделі – близько 2000 рублів.\nTranscend JetFlash 75064Gb\nДана модель особливо припала до душі тим, хто частенько використовує в своїй роботі файлову систему FAT32. Більше 64 Гб остання не потягне, так що придбання більш ємною флешки тут просто нераціонально.\nОкремо варто відзначити наявність MLC-чіпування, що для бюджетних моделей велика рідкість. Порадували також і швидкісні характеристики, де флешка дуже непогано справляється з файлами як малого, так і великого розміру. Гаджет отримав пластиковий корпус і класичний дизайн. До збірки ніяких питань немає: нічого не скрипить, щілин і люфтів немає, а захисний ковпачок міцно сидить на місці. Флешка знайшла своє застосування в руках системних адміністраторів і сервісних майстрів. Але і пересічні споживачі, знаючи якість бренду, частенько купують дану модель. Переваги моделі:\nвідмінна швидкість читання;\nневисокі показники швидкості під час запису даних;\nкорпус, як пилосос збирає відбитки пальців з пилом.\nОрієнтовна вартість моделі – близько 2700 рублів.\nБільшість рядових користувачів вважають, що це краща флешка USB 3.0 від підрозділу бренду «Кінгстон». Вона орієнтована в першу чергу на перенесення об'ємних файлів. Виробник обіцяє стабільну швидкість в 250 Мбіт/с на запис та 350 на читання, але в реальності цифри відрізняються від зазначених і залежать головним чином від характеристик копійованих даних і особливостей місцевого USB-протоколу.\nНезважаючи на заявлені цифри і високі усереднені показники швидкості, флешку можна назвати швидкою. Під час копіювання крихітних файлів весь запал гаджета тане на очах. Так що для роботи з такими даними пристрій мало підходить, але з фотографіями, музикою і фільмами справи йдуть набагато краще. Також варто відзначити досить якісний корпус і складання в цілому. Оригінальний дизайн доповнено матовим софт-тач-покриттям без натяку на люфт, щілини та інші проблеми. Порадувала і захист: гаджет можна упускати з пристойної висоти і навіть споліскувати водою при необхідності, але без купання. Плюси моделі:\nвідмінні швидкісні характеристики (за винятком самих дрібних файлів);\nзахист від фізичного впливу і вологи;\nкорпус товстуватий і можуть виникнути проблеми з «сусідами» по USB-портів.\nОрієнтовна ціна моделі – близько 5700 рублів.\nЦе найбільш містка флешка, яку можна знайти на прилавках вітчизняних магазинів. Є ще модель на 2 Тб, але в Росії вона поки не продається. Відразу варто відзначити, що гаджет компактним ніяк не назвеш - він спокійно перекриває доступ до парі сусідніх USB-інтерфейсів. Крім того, пристойний вага здатний дати крен середньостатистичному ультрабуку.\nВ якості панацеї від таких габаритів виступає подовжувач. Благо виробник про це подбав і поклав до комплекту невеликий хаб. Останній володіє досить скромними розмірами і не завдасть жодного клопоту сусідам по портах. Також варто зауважити, що модель отримала дуже міцну конструкцію на основі цинкового сплаву. Їй не страшні падіння навіть з пристойної висоти, так само як і невелика миття. Гаджет порадував і своїми швидкісними характеристиками. Фірмовий і дуже продуктивний контролер Phison PS2308 творить просто чудеса, яким позаздрять SSD-накопичувачі.\nЄдине, з чим посередньо справляється флешка, так це з дуже дрібними файлами. Але і тут ми маємо помітно бо?більшу швидкість в порівнянні з вищезгаданими моделями. До того ж ніхто не заважає всю цю «дрібницю» заархівувати і скопіювати в одну мить. Природно, пристрій має MLC-чіповку, тому про збереження файлів турбуватися не доводиться. Незважаючи на масивні габарити, девайс виглядає дуже стильно, свіжо і технологічно. Створюється відчуття, що в руках у вас якийсь гаджет з майбутнього, а не проста флешка. Користувачі залишають про моделі суцільно позитивні відгуки. Для тих, хто працює з великими об'ємами даних, які необхідно постійно тримати при собі, це просто знахідка. Єдиний мінус, на який нарікають користувачі, – це вартість флешки. За цю ціну цілком можна зібрати середній комп'ютер, так що для рядових користувачів така покупка просто непрактично. Гаджет знайшов своє застосування в руках професіоналів начебто системних адміністраторів і сервісних майстрів. Одним словом, це найкраще, що може запропонувати цей сегмент, але і коштує таке задоволення недешево. Переваги моделі:\nзавидна ємність на 1 Тб;\nвідмінна швидкість читання і запису файлів середнього та великого обсягу;\nнадійна конструкція з гарним захистом від фізичного впливу;\nстильний і приємний оку зовнішній вигляд;\nнаявність в комплекті подовжувача (хаба);\nмаксимальна гарантія для подібних гаджетів від виробника.\nцінник явно не розрахований на середньостатистичного споживача.\nОрієнтовна вартість моделі – близько 55000 рублів.\nЯкий максимальний обсяг флешки?


Від експорту аграрної продукції Україна отримує 37% валютних надходжень\nЗа даними ДФС, протягом січня-вересня 2018 р. Україна експортувала аграрної продукції на 13 млрд $, що відповідає минулорічним показникам.\nЗа оцінками експертів «Інституту агроекономіки», частка продукції АПК у вказаному періоді перевищувала 37% загальної експортної виручки.\nМайже 80% загального експорту вітчизняної сільгосппродукції традиційно приходиться на наступні товарні групи:\nзернові культури – 4,79 млрд $,\nнасіння олійних культур – 1,34 млрд $,\nжмихи - 594 млн $,\nм’ясопродукти, переважно з м’яса птахів – 479 млн $.\nПроте експерти зафіксували у 2018 році різке збільшення в натуральному виразі обсягів експорту окремих харчових продуктів.\nТак, в січні-вересні 2018 року в порівнянні з відповідним періодом минулого року Україна різко збільшила експорт:\nяєць – на 28% з 64 до 82 тис т,\nяблук та груш – втричі, з 9 до 29 тис т,\nріпакової олії – з 53 до 101 тис т,\nвина – з 33 до 48 тис т.\nВартість вказаних позицій в загальній структурі експорту вітчизняної агропродукції також суттєво виросла.\nКрім того, за 9 місяців 2018 року завдяки підвищенню цін збільшилася сума експорту\nпташиного м’яса - з 295 до 381 млн $,\nволоських горіхів - з 39 до 69 млн $.\nКоментар до новини: Від експорту аграрної продукції Україна отримує 37% валютних надходжень


Порівняння GeForce RTX 3050 у режимі PCIe 3.0 та PCIe 4.0 проти RTX 3060, RTX 2060, GTX 1660 Ti та RX 6600 GECID.com.\n::>Відеокарти >2022 > Порівняння GeForce RTX 3050 у режимі PCIe 3.0 та PCIe 4.0 проти RTX 3060, RTX 2060, GTX 1660 Ti та RX 6600\nСьогодні порівнюємо наймолодшу відеокарту NVIDIA лінійки Ampere – GeForce RTX 3050 з близькими конкурентами. Давно хотіли це провернути, але через війну склалося ось тільки зараз. По суті, це два порівняння в одному, де буде одразу три режими роботи RTX 3050 та ще чотири відеокарти-опонента. Давайте розкладемо все по поличках.\nПерш за все, нагадаємо, що являє собою відеокарта RTX 3050. В її основі лежить 8-нанометровий чіп GPU GA106, у якого є 2560 ядер CUDA, 20 RТ-ядер другого покоління і 80 тензорних ядер третього. Звичайно, відеокарта RTX 3050 здатна на трасування променів. Це ми також протестуємо.\nВідеопам'ять об'ємом 8 ГБ стандарту GDDR6 завантажується по 128-бітній шині. При цьому підтримується лише 8 ліній PCIe 4.0. Тому буде цікаво з'ясувати, наскільки зміниться продуктивність відеокарти при встановленні її до слоту PCIE версії 3.0.\nОтже, на першому етапі у нас буде коротке порівняння RTX 3050 проти старшої RTX 3060, щоб зрозуміти відставання всередині лінійки, та карти позаминулого покоління - GTX 1660 Ti. Остання коштує приблизно тих же грошей, залежно від версії та магазину.\nГоловна героїня тестування представлена моделлю Palit GeForce RTX 3050 Dual OC. Серед її плюсів скромне LED-підсвічування, пластина жорсткості та відмінна система охолодження. Навіть з 13%-м розгоном вентилятори тримали 65°C на GPU лише при 60% швидкості кулерів і цілком нормальному шумі. Докладніше про це можете почитати у великому огляді. Ця відеокарта буде працювати в трьох режимах - в інтерфейсі PCIe 3.0, новішому 4-му PCIe і ще один варіант, потенційно, найсильніший для неї - PCIe 4.0 + увімкнена технологія Resizable BAR. Остання обіцяє до 10% приросту швидкості в іграх за допомогою покращення роботи з відеопам'яттю. Перевіримо.\nРоль старшого брата ... або сестри імовірніше, взяла на себе також карта від PALIT - GeForce RTX 3060 DUAL OC 12G. У неї такий самий дизайн, як у молодшої і ті ж плюси. А ось по ТТХ усе помітно краще. У RTX 3060 12 ГБ швидшої пам'яті, більше 1000 ядер CUDA та інших структурних блоків. Усе це обіцяє значний відрив і можливо місце в лінійці для якої-небудь десктопної RTX 3050 Ti.\nА можливості позаминулого покоління гідно покаже карта GIGABYTE GeForce GTX 1660 Ti OC 6G. У неї навпаки, CUDA -ядер на 1000 менше, зате трохи швидше пам'ять і більше растрових та текстурних блоків. Цікаво як таке поєднання проявить себе. Тут же відзначимо, що у продажі є і GTX 1660 SUPER, яка має майже таку ж продуктивність як Ti, тому ми вирішили, що достатньо тесту буде лише старшої.\nТепер давайте подивимося на тестовий стенд, щоб краще розуміти, за яких умов знаходилися відеокарти.\nЗа основу взяли 6-ядерний 12-потоковий Intel Core i5-12400 із частотною формулою 2,5–4,4 ГГц. Тепловиділення не перевищує за 117 Вт. За процесор подякуємо магазину Brain та маркетплейсу IT-Box. Якщо хтось не в курсі це майданчики з величезним асортиментом - від комп'ютерної техніки та комплектуючих до побутової техніки та будівельних інструментів.\nМатеринська плата ASUS PRIME B660M-A WIFI D4 формату microATX використовує посилений слот PCIe 4.0 x16 для встановлення відеокарт. З моделями минулих поколінь він перейде до режиму 3.0.\nУсі питання щодо охолодження процесора закрила водянка ASUS TUF GAMING LC 240 ARGB.\nЩоб не грати з розгоном, одразу взяли 16 ГБ оперативної пам'яті DDR4-3600 PATRIOT Viper Steel. Це одноранговий комплект на базі чіпів SK hynix із підтримкою XMP-профілю.\nОпераційну систему, бенчмарки та ігрові клієнти встановили на M.2 SSD PATRIOT P300 об'ємом 512 ГБ. Для ігор взяли аналогічну, але ємнішу 2-терабайтну модель. Обидві створені у форматі M.2 2280 з інтерфейсом PCIe 3.0 x4. Вони не гарячі, тож і власних радіаторів немає.\nСтабільне живлення забезпечило «золоте» джерело живлення Seasonic G12 GC-650. Він володіє базовим списком захисту, ефективною схемотехнікою, зручними укладанням шлейфами, тихим вентилятором і порадує 5-річною гарантією.\nБез проблем всі компоненти містив у собі корпус Lian Li PC-O11 Air. Фронтальна, верхня, тильна і навіть одна з боковин усіяна вентиляційними отворами. За ними можна встановити до 14 вентиляторів.\nДля виведення зображення використовували монітор Philips Brilliance 329P9H. Із записом геймплеїв допомогла зовнішня система AVerMedia Live Gamer 4K, тобто без втрати продуктивності.\nОтже, переходимо до експрес-порівняння RTX 3050 з RTX 3060 та GTX 1660 Ti.\nУ LuxMark 4.0 бачимо відсутність різниці між режимами роботи RTX 3050 та використовуваних версій PCIe. У всіх трьох випадках вона приблизно посередині між GTX 1660 Ti та RTX 3060.\nВ оновленому Blender версії 3.0 вибрали бенчмарк Junkshop. Тут 3050 теж філігранно опинилася посередині між балами конкурентів. Здавалося б, ось і виявилися мінус 1000 ядер CUDA у 1660 Ti, вона й надалі помітно відставатиме.\nАле ні, запускаємо бенчмарк 3DMark Time Spy та 1660 Ti як той відстаючий скакун, якому надавали по дупі нагайкою, наздоганяє RTX 3050. Ось це вже стає цікаво. Це такий дзвіночок, що в іграх буде приблизно така картина. До них і переходимо.\nІ відразу важка артилерія - Cyberpunk 2077 з ультра графікою та вимкненими променями у DХ12. Теорія підтверджується практикою - GTX 1660 Ti можна сказати йде на рівних з RTX 3050. В абсолютних величинах відставання більш старої карти за показником 0.1% становить 10%, але насправді це всього 3 FPS, що не особливо впливає на загальну картину. У свою чергу RTX 3060 - закономірний лідер з відривом близько 30% від пари, що відстає.\nБенчмарк Far Cry 6 також запустили з ультра графікою. Тут цікаво, що найсильніший сценарій роботи RTX 3050 - тобто інтерфейс PCIe 4.0 + технологія Resizable BAR просів навіть нижче за GTX 1660 Ti. А по середньому fps у карток паритет. Очевидний лідер відривається на 21-26%.\nЩе один прогін бенчмарку Far Cry 6, але тепер уже з ввімкненим трасуванням променів. Такий сценарій GTX 1660 Ti не тягне, у цьому її основний недолік. З іншого боку, саме при таких налаштуваннях пропускна здатність інтерфейсу RTX 3050 уже впливає на продуктивність - коли картка встановлена до слоту PCIe 3.0 просідання стають на 13% сильнішими. Не можна сказати, що ця різниця катастрофічна, тому навіть у старій материнській платі Far Cry 6 можна грати на Ultra налаштуваннях графіку з променями.\nІ завершуємо короткий, можна сказати, розминковий етап порівняння у Forza Horizon 5 при дуже високих налаштуваннях. При таких умовах знову бачимо незначне відставання режиму з PCIe 3.0 та гідний виступ GTX 1660 Ti. Лідерство RTX 3060 становить 24%.\nЩо ж, уже зараз можна зробити кілька важливих висновків.\nПо-перше, RTX 3050 не сильно залежить від версії інтерфейсу, тому з радістю прокачає стару систему з PCIe 3.0.\nПо-друге, хоча в сухій синтетиці GeForce GTX 1660 Ti помітно програє RTX 3050, але в живих іграх показує себе нічим не гірше, хоча і не підтримує трасування. Так що якщо у вас вже є така карта або близька до можливостей до GTX 1660 SUPER, то міняти її на RTX 3050 особливого сенсу немає. При покупці нової картки все буде залежати від наявності і ціни, звичайно ж. У будь-якому разі, якщо в пріоритеті карта новіша, та ще за допомогою трасування променів - краще цілитися в RTX 3050.\nНу і третій висновок – різниця в ціні між RTX 3060 та 3050 виправдовується порівняним відривом у продуктивності – у діапазоні 20-25%.\nЩо ж, коротка частина порівняння закінчилася, переходимо до головної. Тепер міняємо опонентів RTX 3050 та робимо повний набір синтетики та ігор.\nЗа великим рахунком, RTX 3050 прийшла на зміну RTX 2060 - це буде головний внутрішній опонент минулого покоління. Коштують ці карти приблизно однаково, якщо ми говоримо про 6 ГБ версію попередниці.\nЗагалом у порівнянні бере участь Palit GeForce RTX 2060 GamingPro OC. Уже за вихідними даними видно, що RTX 2060 буде сильнішим конкурентом, ніж GTX 1660 Ti. Пам'ять у RTX 2060 ще швидше, та й деяких структурних блоків на 50% більше, ніж у RTX 3050.\nНа роль зовнішнього суперника вибрали MSI Radeon RX 6600 MECH 2X. Так, вона рідко трапляється в магазинах, але якщо це відбувається, то її ставлять приблизно в одну цінову нішу з RTX 3050.\nДо речі, пропускна спроможність пам'яті у Radeon ідентична, плюс підтримка технології Resizable BAR, яка у AMD називається Smart Access Memory або скорочено SAM. Її увімкнули за замовчуванням для всіх бенчмарків.\nЩодо тестового стенду, то компоненти не змінилися, такі ж, як і на першому етапі, тому переходимо відразу до тестування.\nСинтетика починається з LuxMark і приблизно знайомого сценарію – RTX 2060 відстає на 27%, а Radeon RX 6600 з технологією SAM – усього на 6%.\nУ Blender різка перестановка – тепер RTX 2060 у лідерах з відривом 8%. На рахунок RX 6600 не лякайтеся - тут, схоже, розробники в новій версії бенчмарку використовували фірмовий метод рендерингу, який краще себе показує на відеокартах NVIDIA і не особливо товаришує з AMD.\nВідповідь від Radeon не забарилася. У 3DMark Time Spy RX 6600 в середньому на 21% обійшла RTX 3050 і на 8% RTX 2060. До речі, як бачите, внутрішній конкурент зелених знову розкрився в 3DMark.\nВідрив опонентів від героїні відео зберігається і в 3DMark Wild Life. RTX 2060 краще на 14%, а RХ 6600 оминає її на 13%.\nТретій за рахунком бенчмарк групи 3DMark Port Royal не відібрав лідерство у RTX 2060 та RX 6600 - у них 15% та 8% переваги відповідно.\nЗакриваємо блок синтетики тестом АIDA64 GPGPU. Тут не можна сказати, що дані особливо репрезентативні. Наприклад, найсильнішим режимом RTX 3050 виявився варіант її встановлення до слоту PCIe 3.0 та відключення допоміжної технології RBar. А найслабше виступила RTX 2060. Загалом, від бездушної синтетики переходимо до ігрових бенчмарків, що нас цікавлять.\nВідьмак 3 заявляє, що йому немає жодної справи до версії використовуваного інтерфейсу PCIe та новомодних технологій роботи з відеопам'яттю. Він хлопець не вибагливий - випиває пару зіллів і погнав. Ну і подивіться, як його бустить червоне зілля - середній fps на 26% краще, ніж у RTX 3050 і на 9% обходить RTX 2060.\nЯк проявляє себе RTX 3050 у Кіберпанку ми вже бачили, непогано, але конкуренти все одно краще. Причому RTX 2060 та RX 6600 йдуть на рівних. Обходять героїню відео на 20-21% за всіма показниками.\nОчікуваний бій від RX 6600 відбувається в DOOM Eternal при ультра графіку та вимкнених променях. Зелені досить струнко порівнялися, а Radeon обходить їх на 24% за просіданнями і майже на 30% за середньою частотою кадрів.\nRTX 3050 значно покращує свої позиції в DOOM Eternal після додавання трасування променів. RX 6600 просаджується майже вдвічі за всіма показниками, а зелені втрачають не так сильно. Ось тут дуже добре проявила себе зв'язка сучасного інтерфейсу PCIe 4.0 та технології Resizable BAR. У порівнянні з версією PCIe 3.0 просідання на 18% менше, а середній fps - на 9% краще. Сукупність цих показників робить RTX 3050 найсильнішою відеокартою в цьому сценарії з відривом 29% за просіданням від RTX 2060.\nRainbow Six Siege з ультра графікою та 100% масштабом рендеру майже порівняв RTX 2060 та Radeon RX 6600. Ця пара в середньому на 12-15% краща, ніж RTX 3050.\nЧергове побиття немовлят Radeon влаштував Assassins Creed Valhalla з дуже високими налаштуваннями графіки при DirectX 12. Якщо відштовхуватися від показника 0,1% Low, то на останньому місці виявилося тріо режимів RTX 3050. На другому місці, з 13% відривом RTX 3 з 22% відривом від головного аутсайдера – Radeon RX 6600. Ну а середній fps червоною відлітає від RTX 3050 взагалі на 30%.\nFar Cry 6 з ультра графікою і без променів зробив нібито найкращому режиму RTX 3050 ще болючіше. По просіданням Radeon обходить її на 38%, а по середній частоті - на 30. У свою чергу RTX 2060 обганяє цей режим на 13-17%.\nЩо цікаво, навіть додавання трасування променів не допомогло RTX 3050 здобути впевнену перемогу, як це було раніше. Головне досягнення - вона зрівнялася з RX 6600 по просіданнях, але відстала на 18% за середньою частотою.\nForza Horizon 5 прогнали з дуже високою графікою DX12. На останньому місці знову тріо режимів RTX 3050 з відставанням 7% від RTX 2060 та аж 31% від RX 6600, за показником 0,1% Low. Radeon буквально на голову вище за зелені картки.\nА ось у God of War при високих налаштуваннях несподівано відзначилася карта минулого покоління – RTX 2060. По просіданнях і 1% вона між суперницями, а ось по середньому FPS – однозначний лідер. На 33% випередила RTX 3050 і на 17% обійшла Radeon RX 6600.\nІ завершуємо тестування в Dying Light 2 за середньої графіки та вимкнених променів. Гра така сувора, що RTX 3050 навіть із такими налаштуваннями трохи не дотягнула до 60 FPS у середньому. Зате це вдалося конкурентам – RTX 2060 показала на 15% вище частоту кадрів, а RX 6600 – на 29%.\nОтже час висновків. Перш за все, знову закріпимо, що GeForce RTX 3050 не сильно залежить від версії інтерфейсу, тому можете сміливо розглядати її в старі або поточні системи з PCIe 3.0.\nТакий варіант в середньому виявиться на 4-5% гіршим, ніж PCIe 4.0 з ввімкненою технологією Resizable BAR. Єдиний сценарій, при якому можуть бути суттєві просідання до 15-18% - це ввімкнення трасування променів, яке даній карті частіше потрібне в ознайомлювальних цілях.\nДо речі, Ray Tracing допоміг RTX 3050 в одній грі перемогти RTX 2060 – це був Doom Eternal. У решті всіх ігор RTX 3050 програє своїй попередниці в середньому на 15-20%, що з променями, що без. Тож швидкість пам'яті у цьому разі перемогла об'єм. І якщо підвернеться RTX 2060 за прийнятною ціною - це все ще чудовий варіант.\nІ, нарешті, порівняння з Radeon RX 6600. У середньому RTX 3050 гірше за червону на 18% по просіданнях і на 22% за середньою частотою. Лише у DOOM Eternal зеленій вдалося якимсь дивом перемогти супротивника. Але це не применшує того факту, що RX 6600 – більш привабливий вибір, звичайно, за її наявності в магазинах та близькій ціні.\nОпубліковано : 02-06-2022


День народження Ганні Осипенко » Вісник Кіровоградщини\n29 грудня 2021, 12:03\n25 грудня 88-й день народження відзначила жителька смт Олександрівка Ганна Семенівна Осипенко.\nЗ поважною датою жінку привітали заступник голови Олександрівської селищної ради Василь Скляренко, помічник народного депутата України Олеся Довгого Катерина Бондаренко, голова ради ветеранів Олександрівки Олександра Геращенко. Вони вручили іменинниці квіти, подарунки, подяку Олександрівської селищної ради та ради ветеранів, вітальну листівку від Олеся Довгого і побажали жінці здоров’я та довгих років життя.\nГанна Осипенко народилась у місті Кам’янці-Подільському на Хмельниччині. Сорок років працювала в аптеці на Одещині. В 2017 році переїхала в Олександрівку. З поважною датою жінку у цей день вітали також два сини, чотири внуки та чотири правнуки.


Шон Пол — Вікіпедія\nШон Пол Раян Френсіс Енрікез\n9 січня 1973(1973-01-09) (48 років)\nWolmer's Schoolsd і University of Technologyd\nденсхол[en], регі, R&B\nШон Пол Ра́ян Фре́нсіс Енрі́кез (англ. Sean Paul Ryan Francis Henriques; нар. 9 січня 1973, Кінгстон, Ямайка), більш відомий як Шон Пол (англ. Sean Paul) — ямайський денсхол-виконавець. Володар музичної премії Греммі.\nШон Пол народився в Кінгстоні (Ямайка) 9 січня 1973 року в заможній родині. Його пращури жили на Ямайці протягом декількох століть: його дід по батькові мав сефардське (єврейське) походження з родини, яка емігрувала з Португалії, його бабця по батькові була афро-карибського походження. Мати — англійського та китайського походження. Багато з родичів Шона професійно займалися плаванням, тому він теж у підлітковому віці серйозно займався ним та водним поло, брав участь у багатьох національних та міжнародних змаганнях наприкінці 80-х — початку 90-х. Під час поїздок на ці змагання хлопець почав набувати навичок ді-джея завдяки відвідуванню дискотек і клубів, де він отримав можливість повчитися мистецтву ді-джейства.\nМати Шона була художницею, тому з малих років прищеплювала синові любов до мистецтва та музики, вона бажала, щоб він отримав класичну музичну освіту по класу фортепіано. Саме вона подарувала хлопчикові, коли йому виповнилося 13 років, його перший музичний інструмент — клавішні фірми Yamaha, які коштували тоді 30 американських доларів.\nБатько Шона багато років був знайомий з гітаристом місцевої регі-групи Кетом Куром, саме він і зробив синові невелику протекцію, давши послухати Куру демо-записи свого нащадка. Музикант, розгледівши в юнакові серйозний потенціал, запросив його до співпраці. Саме Кет Кур став для Шона Пола першим учителем, він навчив його тому, як писати пісні і які саме пісні треба писати, щоб стати популярним на Ямайці та в інших країнах. На його думку, Шон повинен був писати головним чином безтурботні пісеньки про дівчат, любов і секс. Так Шон Пол став учасником регі-команди Third World. Група спродюсувала кілька демо-записів Шона, однак справа йшла повільно, і лише через пару років молодий музикант уперше потрапив до звукозаписної студії разом зі своїм новим менеджером, для якого це був перший досвід роботи в такій якості.\nПершими синглами Шона були пісні Fat Eh Nah (1996 року) та Baby Girl (1999 року), яка стала великим хітом на Ямайці. Після цього Шон Пол почав працювати з продюсером Джеремі Гардінгом. Разом з ним молодий музикант записав композиції Infitrate та Excite me — сингли, які зробили Шона зіркою в багатьох країнах Карибського басейну. Наступна пісня — Deport them — очолила офіційний чарт Ямайки й відкрила молодому виконавцеві дорогу на американський ринок. Ця пісня звучала на радіостанціях Маямі та стала хітом у нью-йоркській хіп-хоп спільноті. Шон став першим регі-виконавцем, якого запросили виступити на Hot 97's Summer Jam — одному з найважливіших щорічних ритм-енд-блюз і хіп-хоп фестивалів. Там молодий музикант зміг познайомитися з такими артистами, як Алія, Snoop Dogg та іншими. Після такого успіху артист став більше експериментувати зі звуком і робити спроби з'єднання таких стилів, як dancehall reggae і хіп-хоп. 1999 року Шон Пол об'єднав зусилля з Mr. Vegas для запису пісні Hot Gal Today. Композиція увійшла до саундтреку фільму Shaft за участю Семюела Л. Джексона.\nУ березні 2000 року, коли пісня Hot Gal Today отримала популярність на Східному узбережжі США, вийшов дебютний альбом молодого артиста під назвою Stage One. Шон Пол став першим регі-виконавцем, чиї два сингли водночас були поставлені на ротацію популярними американськими радіостанціями. Завдяки підтримці радіо, пісня Hot Gal Today зайняла 6 місце в хіп-хоп чарті Billboard.\nОдночасно з цим Шон Пол об'єднав зусилля з Mr Vegas та DMX і записав пісню Top Shotter, що увійшла до стаундтреку фільму Belly. Цей хіт став для молодого артиста новим кроком на шляху до слави й успіху. За опитуванням журналу Billboard, проведеного за підсумками 2000 року, дебютний альбом Шона Пола зайняв 4 місце в списку найкращих альбомів у стилі регі, а сам Шон опинився на 3-й позиції рейтингу регі-виконавців.\n1999 року артист провів інтенсивне турне, виступивши в Європі, США та Японії й підготувавши плацдарм для своєї наступної роботи.\nНовий альбом Шон Пол записував разом із продюсерами Тоні Келлі та Джеремі Гардінгом. Альбому Dutty Rock, який вийшов 2002 року, як виявилося, судилося стати переворотом в регі та хіп-хоп музиці. Музикант і його продюсери знайшли ідеально збалансоване поєднання dancehall reggae і хіп-хопу, щоб зробити отриманий коктейль стилів рівноправною частиною мейнстриму. Того ж року перший сингл з альбому — пісня під назвою Gimme the light — пробився у п'ятірку найкращих американського чарту. Ще більший успіх очікував другий сингл Get busy, що очолив американський хіт-парад у травні 2003 року. Сам альбом потрапив у десятку найкращих у США, і його тираж швидко перетнув мільйонну позначку. Композиція Get busy, ставши хітом у більшості країн Європи, відкрила музиканту шлях і на європейський ринок. 2003 року Шон Пол став найпопулярнішим артистом тематичних радіостанцій по всьому світу. Журнал Billboard визнав музиканта «Найкращим регі-виконавцем року».\nНаприкінці 2003 року відразу кілька пісень, в записі яких взяв участь Шон Пол, опинилися на високих місцях у чартах по всьому світу. Йдеться про композицію Like Glue — третій сингл із альбому Dutty Rock, а також про спільні роботи Шона зі співачками Blu Cantrell (пісня Breathe) та Бейонсе (Baby Boy). Дует Пола з Бейонсе вісім тижнів поспіль очолював офіційний чарт синглів США.\n27 вересня 2005 року вийшов його третій альбом The Trinity, який мав велику кількість популярних синглів: We Be Burnin', Ever Blazin', Give It up to Me, Temperature та Never Gonna Be The Same.\n2008 року Шон Пол випустив кліп на пісню Hit Dem Up спільно з Farenheit та рідним братом Jigzagula.\n18 серпня 2009 року Шон Пол випустив свій четвертий альбом Imperial Blaze, синглами якого стали пісні So Fine та Press It Up.\n2013 року спільно з Арашем випустив нову пісню під назвою She Makes Me Go.\nУ жовтні 2016 року Clean Bandit випустили пісню «Rockabye» разом з Шоном і англійською співачкою Енн-Марі. Пісня пробула дев'ять тижнів поспіль під номером один, і отримала бажаний різдвяний номер один. 18 листопада 2016 року співак випустив сингл «No Lie» з його майбутнього сьомого студійного альбому за участю Дуа Ліпи.\n2001: Top Shotter — до фільму Belly\n2003: Get Busy — до фільму «Скейтбордисти»\n2004: Three Little Birds — до мультфільму «Підводна братва»\n2005: Give It Up To Me — до фільму «Крок уперед»\n2017: "No lie"; - до фільму "Рятувальники Малібу"\n↑ Sean Paul. Somethingjewish.co.uk. 13 лютого 2004. Процитовано 19 лютого 2016. (англ.)\n↑ Sean Paul. Top40.about.com. Архів оригіналу за 4 травень 2014. Процитовано 19 лютого 2016. (англ.)\nШон Пол на сайті IMDb (англ.)\nBNF: 14214396x · GND: 13522201X · ISNI: 0000 0000 7841 3658 · LCCN: no2003051516 · NKC: xx0017553 · NTA: 267965036 · SUDOC: 084335017 · VIAF: 95048487\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Шон_Пол&oldid=29799150\nМузиканти VP Records


У НРЦ Святого Миколая 4 грудня учні 5-6 класів переглянули ряд короткометражних відеострічок до Всесвітнього дня боротьби зі СНІДом, який відзначають 1 грудня. Вихователь Ціхоцька Галина Романівна у простій, доступній формі провела з учнями бесіду «СНІД: знати, щоб жити!»\nДіти разом з вихователем проаналізували соціальну рекламу "Чума ХХІ століття. Дерево здоров'я" — здорова крона дерева залежить від його коріння, отже майбутнє наше і наших дітей залежить тільки від нас самих. Більш яскравих прикладів не потрібно шукати, кожен учень зробив для себе правильні висновки - формувати бажання дотримуватися правил здорового способу життя. На шкільній дошці учні малювали червоні стрічки, які у всьому світі є символом боротьби зі страшною хворобою, а також символом нашого співчуття, підтримки і надії на майбутнє без СНІДу.\nВиховна година пройшла в рамках загальношкільного проекту “Будувати життя чи пристосовуватися до нього”, з метою ознайомлення дітей із проблемою захворюваності на ВІЛ/СНІД, шляхами передачі ВІЛ/СНІДу та заходів щодо його профілактики; формування адекватного розуміння проблеми існування хвороби СНІД, толерантного ставлення до ВІЛ-інфікованих людей.\nшкола-інтернат №104БрюховичіНРЦ Святого Миколая


Донецьк у шоколаді | Український тижневик Міст\nДонецьк у шоколаді\nУ Ленінському районі Донецька 9 квітня ц. р. городяни виявили просто посеред вулиці гори викинутих солодощів. Імовірно, цукерки потрапили туди зі складу кондитерської фабрики «АВК», розташованої саме в цьому районі.\nЖителі міста активно обговорюють дивне явище в соціальних мережах. «Ось такенну гору цукерок було знайдено в Донецьку, в Ленінському районі. Для чого і хто це зробив залишається загадкою», — пише один із користувачів.\n«У Ленінському — і «Конті», й «АВК». Ці цукерки прострочені, на них дата 2012 року», — зазначив інший житель міста. Люди також пишуть, що такі цукерки на місцевому ринку продають по 40 грн.


Я кохаю тебе, ти вийдеш за мене? Як банальне графіті на мосту стало культовим — Bird In Flight\nІра Грищенко 22 березня 2021\nДвадцять років тому на мосту між корпусами житлового комплексу в англійському Шеффілді Джейсон Лоу написав: «Клер Міддлтон, я кохаю тебе, ти вийдеш за мене?» Клер за нього так і не вийшла, але ця історія вже давно не тільки про них, але і про те, як сам напис став відомим, — його друкували на футболках, подушках і пивних етикетках, зробили неоновим і навіть показали на Венеційській бієнале. А зник він лише в лютому 2021-го, що особливо обурило музикантів, адже цьому графіті присвятили кілька пісень. Bird in Flight переповідає його історію.\nДжейсон боявся висоти, але дуже хотів вразити свою дівчину, тому піднявся на тринадцятий поверх житлового комплексу Парк-Хілл у Шеффілді, звісився з пішохідного мосту між корпусами і вивів фарбою її ім’я — «Клер Міддлтон». Вийшло досить криво, але хлопець не збирався відступати і вже впевненіше дописав: «Я кохаю тебе, ти вийдеш за мене». Охоронець розташованого поруч офісу помітив його, але Джейсон вчасно втік. Можливо, тому пропозиція так і залишилася без знаку питання, але це вже було неважливо.\nПубликация от emma (@_emmakitt)\nДжейсон покликав Клер до кінотеатру «Одеон» неподалік, але показувати збирався зовсім не фільм: звідти було добре видно Парк-Хілл і сам напис. Дівчина розчулилася і сказала «так» — усе це відбулося у квітні 2001 року. Забігаючи наперед — весілля так і не відбулося, через кілька місяців пара розсталася, а Клер у 2007-му померла від раку. Але напис залишився.\nГрафіті ніхто не прибирав, тому що комплекс Парк-Хілл хоч і був яскравим прикладом бруталістської забудови і охоронявся законом, проте на той момент уже давно стояв занедбаним і непридатним для проживання. Напис же згодом перетворився не тільки на звичну частину пейзажу, а й символ району.\nЦим вирішила скористатися компанія Urban Splash, яка займається реновацією якраз таких глухих будівель. Коли у 2006 році Urban Splash взялася за ремонт і повторне заселення цього комплексу на 995 квартир, то зробила графіті частиною рекламної кампанії. Слова Джейсона друкували на постерах, подушках, листівках і в брошурах. А локальний пивний бренд Thornbridge Brewery навіть випустив полуничний ель з написом на етикетці — кілька пляшечок дарували всім, хто купив квартиру в оновленому Парк-Хілл. Щоправда, ім’я Клер на цих матеріалах зазвичай упускали, залишивши універсальне «Я кохаю тебе, ти вийдеш за мене».\nПубликация от Urban Splash (@weareurbansplash)\nПубликация от @olutkirjasto\nУ тому ж 2006-му професор Джеремі Тілл із Шеффілдського університету показав копію «мосту кохання», як його незабаром стали називати, на архітектурній Венеційській бієнале. Група під керівництвом Тілла створила інтерактивну модель Шеффілда, яку відвідувачі могли перебудовувати, використовуючи важливі міські елементи в різних масштабах, а величезний Парк-Хілл вочевидь був важливим елементом з його вже іконічним графіті.\nУ 2011 році напис повторили поверх фарби неоном — знову без імені Клер: це був арт-проєкт художниці Трейсі Емін на замовлення Urban Splash. Тож через 10 років вандалізм перетворився на витвір мистецтва, а сам відчайдушний романтичний жест — на рекламу. Компанія виправдовувала нехтування адресатом послання тим, що була впевнена — ім’я Клер хтось додав уже після того, як з’явився оригінальний напис. Але, схоже, реальну історію замовник і не прагнув дізнатися.\nЧерез 10 років вандалізм перетворився на мистецтво, а сам відчайдушний романтичний жест — на рекламу.\nПубликация от @_____g_i_l_l_o_____\nА що це за Клер і де вона живе\nНезадовго до появи неонового напису журналістка Френсіс Бернс вирішила з’ясувати, хто ж автор графіті та яку відповідь він отримав. Разом з режисеркою Пенні Вулкок вони почали працювати над документалкою для BBC Radio 4. Дослідниці переривали архіви місцевих новин, вивчали навіть плітки. Так вони знайшли замітку про те, що якась Клер Міддлтон відповіла хлопцеві відмовою і він зістрибнув з того самого мосту, але історія не підтвердилася, хоча за минулі роки 26 осіб дійсно кинулися униз з «мосту кохання».\nРозпитувати намагалися навіть продавців наркотиків, які часто приторговували під ним. Здавалося, що написати зізнання на тринадцятому поверсі хтось міг якраз через скаламучену свідомість, але й наркодилери не допомогли.\nПоки герої залишалися невідомими, Френсіс записувала звуки на мосту для майбутньої радіопрограми: шум вітру, сирени («Там завжди чути сирени», — пізніше скаже Джейсон), голоси на дитячому майданчику — на ньому в дитинстві грала і Клер, що жила колись у цьому комплексі з родиною, як виявиться потім. Дізнатися це вдалося, коли прийомний батько на той момент уже покійної Міддлтон відповів на газетне оголошення журналістки про пошук автора послання.\nЗ’ясувалося, що Клер була стрункою темноволосою дівчиною з карими очима, що так полонили Джейсона. У неї на спині була витатуйована пантера з гострими кігтями, що ніби впиваються у шкіру, а на руці — імена її двох дітей. Клер любила танцювати і проводити час у нічних клубах. Деяких зубів у неї бракувало, ймовірно через зловживання амфетамінами.\nУ Клер на спині була витатуйована пантера з гострими кігтями, що ніби впиваються у шкіру, а на руці — імена її двох дітей.\n«Це було найкраще, що хтось коли-небудь робив для неї!» — розповідала про реакцію на пропозицію заміжжя її зведена сестра Джекі. Але, за словами рідних, обставини так і не дозволили парі бути разом. «Я любила її, але мені не подобалося багато речей, які вона робила, — пояснювала Джекі. — Секс і кохання були потрібні їй, щоб довести самій собі, що вона чогось варта. Їй завжди подобалися погані хлопці».\nДжейсон Лоу виріс у дитячому будинку, де зазнав сексуального і психічного насильства, а його власні діти перебували під опікою, тому що він не міг дбати про них належним чином. Через таку непросту біографію соціальні служби застерігали Міддлтон від спілкування з Джейсоном, оскільки у дівчини і так були проблеми з вихованням синів. За словами сестри Клер, через побоювання, що й у неї заберуть дітей, та вирішила розстатися з неблагонадійним хлопцем. У 30 років вона померла від раку.\nПубликация от Journal of Cement (@journalofcmnt)\nЄ повісті сумніші\nУ 2014-му Джейсон, який ніяк не міг знайти стабільну роботу, ледве зводив кінці з кінцями і вже не міг платити за оренду, відправив лист Urban Splash: «Ви заробляєте купу грошей на моєму графіті, а мені ніде жити. Може, хоч дасте мені квартиру?» Але йому так і не відповіли. У 2016 році Лоу повторив свій запит, коли про цю історію готували велику статтю для The Guardian. Але піар-відділ житлового комплексу не знайшов для чоловіка навіть пари пляшечок елю з його ж словами на етикетці.\n«Ви заробляєте купу грошей на моєму графіті, а мені ніде жити. Може, хоч дасте мені квартиру?»\nУ матеріалі розповідалося, що Джейсон був практично зломлений. Його синові дали довічне за вбивство, та й він сам мав судимість за домагання, тому не міг влаштуватися на роботу. При цьому в Urban Splash так прокоментували той факт, що використаний ними з метою реклами напис виявився частиною трагічної історії: «Як тільки первинна мета мистецтва досягнута, воно може набути інших значень».\nАле про те, що він зробив цей напис, Джейсон ніколи не шкодував. «Я знаю, Клер було важко висловлювати кохання, але вона робила це достатньо, щоб я вважав її своїм благословенням. Просто сказати їй це все в очі було б замало», — говорив Лоу. А ще він був у захваті від того, що соліст Arctic Monkeys одягнув футболку із зображенням його графіті.\nОднак Arctic Monkeys були не єдиними музикантами, які проявляли інтерес до цієї історії. У 2012-му шеффілдський гурт The Crookes написав пісню The I Love You Bridge з рядками про 26 нещасних, яким не вистачило всього лише поцілунку, щоб не зістрибнути з мосту.\nУ 2017 році британський музикант Домінік Харрісон, відомий як Yungblud, теж присвятив композицію цій історії, так і назвавши її — I Love You, Will You Marry Me. Крім того, Парк-Хілл згадувався в пісні Sheffield Sex City гурту Pulp, а його зображення з’явилося на обкладинці дебютного альбому колективу Eagulls.\nТому коли в лютому 2021-го під час ремонту комплексу неоновий знак прибрали, а напис зафарбували, серед обурених виявилося чимало музикантів. Зокрема, співак Річард Гоулі заявив, що він дуже злий, і закликав відновити символ його рідного міста. Пару років тому Гоулі навіть створив музику для мюзиклу про Парк-Хілл, навіяну цією історією. Барабанщик гурту Pulp Нік Бенкс і Yungblud також писали в соцмережах, що новина розбила їм серце.\nUrban Splash пообіцяла повернути графіті, але, мабуть, ім’я Клер зникло з цього мосту назавжди. Що, нехай і несправедливо, але скоріше на краще. «Для мене цей напис — не романтичний жест, а постійне нагадування про неї, — говорила сестра Міддлтон. — Неможливо це все пережити, коли її ім’я надряпано у громадському місці».\nТим часом компанія Thornbridge Brewery оголосила, що «у світлі сумних новин про зникнення напису» вона знову випустить свій полуничний ель з етикеткою, на якій вказано I Love You Will U Marry Me.\nЧитайте також: У вас на сукні моє графіті: Які права є у вуличних художників\nArctic Monkeys Urban Splash велика британія графіті музика