Облрада попросить з державного бюджету більше 7 мільйонів на форум регіонів | Вголос.zt\nОблрада попросить з державного бюджету більше 7 мільйонів на форум регіонів\nНа нього має приїхати Лукашенко.\nДепутати Житомирської обласної ради на найближчій сесії 1 серпня звернуться до Кабміну та Президента з проханням виділити 7,3 млн грн на проведення Другого форуму регіонів України та Республіки Білорусь. Захід має відбутися у жовтні цього року. Проект звернення оприлюднили на сайті облради.\n«Ми, депутати обласної ради, стурбовані питанням забезпечення фінансування заходів, пов’язаних з процесом підготовки до проведення Другого форуму регіонів України та Республіки Білорусь в м. Житомирі 3-4 жовтня поточного року», – йдеться у документі.\nЗа словами авторів звернення, в обласному бюджеті на забезпечення заходу кошти не передбачені. Минулорічний форум відбувався у Гомелі. Витрати на його проведення, за підрахунками депутатів, склали приблизно 7,3 млн грн. Тож саме таку суму вони просять передбачити у державному бюджеті.\nНагадаємо, що за попередньою інформацією, на Другий форум регіонів України та Республіки Білорусь на запрошення Президента України має прибути Олександр Лукашенко. Обласна рада попросила Кабмін додатково виділити 200 млн грн на ремонт траси Київ-Чоп.\nTagged: БілорусьбюджетВголос.ZtЖитомирЖитомирська обласна державна адміністраціяЖитомирська обласна радазвернення до ПрезидентаКабмінОлександр Лукашенкофорум регіонів


Новини за тегом Поліна Яриняк - свіжі новини від 20хвилин\nНовини за тегом Поліна Яриняк\nМама Полінки Яриняк сподівається на допомогу\nПівторарічній дівчинці терміново потрібна пересадка кісткового мозку. Раніше рідні Полінки шукали 150 000 доларів на лікування у Білорусі. А зараз допомогу їм пропонують у Туреччині. Там лікування коштує 120 000 доларів.\nТернополянка створила аукціон, щоб зібрати кошти на операцію Полінки Яриняк\nНа лікування півторарічної Полінки потрібно 150 000 доларів. Допомогти зібрати кошти вирішила тернополянка Оксана Бучковська. Жінка створила аукціон, на якому продає власні малюнки.


Найкращі подарунки онукові на 1-3 роки — Классный подарок\nІграшка-гойдалка. Така іграшка одна з найбільш улюблених у діток, їх є декілька видів: дерев’яні, плюшеві, надувні. Як правило, малюки воліють іграшки з м’яких матеріалів.\nНадувний басейн з м’ячиками. Фахівці вважають, що така іграшка добре впливає на фізичний розвиток малюка. Дитина активно розважається м’ячиками і за межами надувного басейну.\nЛанцюжок з хрестиком, срібна ложка. Такий подарунок буде дуже пам’ятним на водохреща, особливо якщо зробити гравіювання з ім’ям малюка.\nЗ гойдалки подарунок машинка на пульті управління\nКубики. Подаруйте онукові великі м’які кубики, а ще краще з літерами, він зможе коментувати зображення і будувати вежі. При цьому такі кубики не зможуть його травмувати.\nМ’яч. Така іграшка потрібна всім діткам, дитина зможе не тільки тренувати координацію, але і навчитися спілкуванню з однолітками.\nКоник-гойдалка. Така іграшка дуже улюблена малюками, вона дозволить зміцнити м’язи і поліпшити вестибулярний апарат.\nЗалізниця Набір фломастерів стінгазета\nВ цьому віці дитина вже запам’ятовує все, що відбувається навколо. У цей час дитині цікаві іграшки, схожі на предмети, якими користуються дорослі.\nВелосипед. Дитина буде із задоволенням їздити на ньому, імітуючи дорослих. Така розвага допомагає зміцненню нервової, дихальної та серцево-судинної систем, зміцнює м’язи ніг.\nКубики велосипед Дитячий торт\nВідео інструкція як зв’язати шарф гачком


ГоловнаЗахворюванняГінекологіяЛікування міоми матки прополісом\nГормональні зміни? основна причина появи фіброміоми. На тлі гормонального збою можуть спостерігатися такі симптоми, які говорять про появи міоми матки:\nБолі в спині, попереку і нижній частині живота.\nЄ випадки, коли після закінчення менструації міома матки зупинялася в зростанні, а іноді і зовсім розсмоктувалася. Але все ж це більше випадки виключення. Тому не варто чекати дива, що міома сама собою пройде.\nУ наш час існують 2 варіанти лікування фіброміоми: гормонотерапія і операція.\nМінус гормонального лікування полягає в тому, що гормонами не можна лікуватися довго. Адже вони пригнічують вироблення жіночого гормону естрогену, що може спровокувати розвиток штучного клімаксу. По закінченні гормонального лікування і відновлення вироблення естрогену міома матки може з'явитися знову.\nОперація при міомі і зовсім небезпечна, адже, по суті, це хірургічне втручання, яке може призвести до видалення всієї матки.\nНародна медицина добре зарекомендувала себе в лікуванні даного захворювання. Тому багато жінок, почувши діагноз міома матки, починають шукати народні рецепти лікування від цієї недуги.\nПрополіс дає хороші результати в лікуванні міоми матки. А все це пояснюється тим, що цей продукт бджільництва має виражену протизапальну і протипухлинною дією. Це сильний антиоксидант.\nЛікування міоми матки прополісом відбувається таким чином: на ніч у піхву закладається маленька кулька з прополісу. Курс такого лікування 10 днів, потім потрібно зробити 5-ти денний перерву і потім знову повторити процедуру лікування.\nЩоб прискорити одужання, в щоденне меню необхідно додати сухофрукти.\nТакож лікування міоми матки прополісом зводиться до приготування відвару з прополісу.\nРецепт: натираємо 50 гр. прополісу на дрібній тертці. Попередньо покладіть на 25 хвилин прополіс в морозилку, так його буде легше подрібнити. Подрібнений прополіс заливаємо склянкою води і відправляємо на водяну баню. Нагрівати відвар потрібно близько 7 хвилин, постійно помішуючи. Даємо відвару охолонути, переливаємо його в ємність з темного скла.\nЩоб лікування міоми матки прополісом було максимально ефективним, необхідно відвар з прополісу поєднувати з кульками.


При послїднім слові я завважав, що тато якось таємничо подивились на мене, відтак на маму, що сидїли мовчки коло мене і гладили мене по голові, і той особливий татів погляд менї справдї не подобав ся. Я прочув, що заміряють зробити зі мною щось незвичайного і, як здаєсь, на ту відомість упав-єм дуже на дусї, бо тато стали мене потїшати і додавати заохоти.\nСе помогло. Ми з Михасем жили в великій дружбі, тож коли я довідав ся, що ми оба з ним будемо ходити до професора на науку по-за шкільними годинами, тогдї мене се потїшило і я з легким серцем пійшов спати. "І чого він буде нас учити той професор?" питав я ceбe, перевертаючись в постели, "певно десь по нїмецки..."\nЧас минав скоро і ми вже були на окінченю четвертої кляси. Наш учитель був з нас задоволений, а ще більше мої тато, коли почули раз, що жид сказав до мене щось по жидівски, а я зрозумів і відповів єму по нїмецки. — А що, жидюго? Вміє мій хлопець по нїмецки? — спитали онн, подививши ся з-горда на жида.\n— Ай вай! — підлещував ся жид — oнo вміє лучше від мене... з него буде велике пан.\n— Але пан! — любив говорити до мене Лейбка, — ти мов-би уродив ся на пана... так тобі до Лиця та паньска одїж... правдивий "пурец"...\nНо нїчо не помогло, я мусїв ити; тато тримали за руку. Идем ми улицею, на плотах сидять горобцї, цвірінькають, а менї здаєсь, що они з мене сміють ся... "Панич, панич, панич... ади якій!" — так і чую виразнїсїнько, як з мене глумлять ся горобцї...\nКоли я з-далека заздрів білі стїни і блискучі вікна приходского дому, мене перейшло морозом. "Що то буде, що то буде! — по думав я собі, — і до чого тоє всьо здало ся?" ... Ми ишли широким оболонєм помежи гусьми, що цїлими чередами пасли ся на зеленій мураві. Малі дїти, що тут і там бавились і весело жебонїли, при нашім зближеню нагло замовкали і оглядали нас з цїкавостію.\nЦїлу ніч я спав як забитий, а коли рано зі сну пробудив ся, зараз менї прийшло до голови, що се послїдний день менї дома попасати. Мама зі смутним лицем дали менї дуже смачне снїданє, но оно не йшло менї до губи. Сестри, мов їй ластівочки, щебетали до мене, припрошували їсти.\n— Не жури ся, Грицю, якось оно буде... Ти будеш до нас листи писати, а ми до тебе; і на свята до нас приїдеш, привезеш нові коляди...\nСя их бесїда мене добивала. Я не міг всидїти в хатї, я вийшов на двір. На дворі смутно, глухо, анї вітрець не дихне... Дерева в садочку позвішували долї галузє, тихо стоять. Десь у груші цвірінькає горобець, одинокій горобець, та як сумно! аж за серце хапає... я перед тим ще нїколи не чув, щоб горобець міг так сумно цвірінькати... Я пійшов до хлїва, де стояв річник-бичок, мій любимець. Дивлю ся: в яслах лежить зелене сїно, а бичок не їсть, сумно звісив голову, о чімсь думає, чимсь журить ся... "Знаю я, о чім ти думаєш, любчику, Чепелику... Не буде вже кому тебе погладити, посоленого хлїбця дати..." Я почав єго гладити та до нього промовляти: "бицю, бицю", а він: "му-у-у" заричав, та так жалібно, що менї аж сльози пустили ся з очей. Я довгенько поплакав коло бичка і тут у хлїві я набрав нової сили, нового постановленя. Що! аби я так лишив мого бичка, мого Чепелика, що вже тепер тужить за мною, не хоче зеленого сїна їсти? Нї за що в світї!... Но що тут робити, що почати? Я постановив утїчи з батьківского дому...\nНе кажучи нїкому слова, я взяв шапку і вийшов на улицю... Куди? — перейшла менї думка по голові — куди менї йти? Га! куди очи понесуть, всьо менї одно... Я вийшов за село. За селом тягнув ся лїс. Я йшов дорогою просто до лїса і невдовзї окружили мене віковічні, грубезні сосни, що сумно шуміли менї над головою. Я йшов дорогою все на перед. По сонци, що стояло менї десь над головою, мож було пізнати, що вже полудень. Я втомив ся дорогою і протягнув ся відпочити край дороги під сосною. Я дивив ся прямо в гору. Крізь галузє, що мов дах висїло наді мною, продирали ся декуди сонїшні промінї; крізь галявку, яку творив лїс над дорогою, видно було, як по небі пересувались біли хмарки; десь неоддалїк від мене дятель довбав деревину... Менї було любо, солодко. "Ось тут би й жити в лїсї — подумав я собі, — та нїчим не журити ся"... Я собі пригадав, що десь глубоко в лїсї жиють у будах ґонтолупи і базькарі; менї так і прийшла охота до них дібрати ся, з ними подружити ся... Оттак думаючи я й не счув ся, коли заснув.\nЯ спав досить довго... Коли пробудив ся, було вже під вечір. Сонця не було видно, тілько гладкі пнї сосон купали ся в косих coнїшниx промінях і як жар червонїли. Коло мене щось затріщало і я по хвили побачив чоловіка з довгими чорними вусами, з наїженими бровами, в короткім кабатї, в соломянім ширококрасім капелюсї з сойчиник пером і з рушницею через плече. Се був підлїсничій; я зараз єго пізнав.\n— Що ти тут робиш, хлопче? — запитав він мене остро.\nЯ сказав, чий я.\n— Ага, то ти завтра маєш їхати до школи... Чого-ж ти бродиш по лїсї?\n— Я не поїду до школи! — сказав я з притиском.\n— Ага, вже знаю, що та робиш... Ти утїк з дому, но я тебе запроваджу назад, чупасом... На перед мааарррш! — закомендирував підлїсничій.\nЯ нe мав охоти вертати до дому, но коли м глянув на грізне лице підлїсничого та на рушницю, що виглядала єму з-за плечей, послухав-єм єго слів і пустив ся в дорогу поперед него.\n— Ти дурню оден! — говорив підлїсничій до мене дорогою, — ти повинен свого батька в руки і ноги цїлувати, коли він тебе хочe зробити чоловіком... і я був колись такій самий дурак, як ти, а за те мушу тепер як той пес ганяти по жидівских лїсax... Але що тобі о тім говорити, коли ти дурак... Не лети так скоро, а то може й менї колись подякуєш за прислугу, яку тобі нинї pоблю...\nТато мама не могли надякувати ся підлїсничому за те, що мене як блудне ягня пpивiв до дому. Підлїсничій, що взагалї відзначав ся палкою вдачею, радив дати менї кілька "відливаних", но тато не слухали єго, тілько махнули рукою.\n— Е, — кажуть, — коби но менї єго з дому, то він там вже набере ся розуму...\nНо підлїсничій не уступив з хати, поки я на єго розказ не впав татови до ніг і не поцїлував в обі руки тата і маму на знак перепрошеня.\n— Памятай же! — говорив до мене підлїсничій при відходї, вимахуючи рукою, — май розум і не будь дурнем, бо і я колись... ну, але що о тім говорити!...\nЯ вже знав, що він хотїв сказати та не докінчив бідний підлїсничій.\nПоява підлїсничого справдї мала на мене якійсь вплив. Я перестав бути упертим і цїлком піддав ся батьківскій воли. Я зїв зі смаком вечерю і мимо того, що більшу часть дня спав у лїсї під сосною, заснув на цїлу ніч твердим сном.\nРаненько, коли я збудив ся, yвидїв-єм, що конї були вже запряжені і нетерпеливо копали землю копитами. Зібрані до подорожи тато давали домовим різні розпорядженя.\nЯ з поспіхом умив лице зимною водою і в одну мить був вже зібраний до дороги. На столї стояло для мене снїданє, та я не мав найменшої до него охоти.\n— Ну, як не хочеш їсти, то попоїси в дорозї, — сказали тато, — а тепер перехрести ся до образів. попращай ся з матерію, з сестричками, та й з Богом в дорогу, бо десь там наші вже мусять на нас чекати.\nПрощати ся з матерію і з сестрами — се було для мене в тій хвили найтруднїйшою річею. Я бояв ся стратити рівновагу, я уникав плачу; но cе мусїло наступити. Коли мама обняли мене і благословили на дорогу, я не міг того видержати, я вирвав ся від них силоміць і вибіг з хати та припав обома раменами до ступи, що стояла в сїнях, і зайшов ся від плачу. Якось відорвали мене від тої ступи, котра трохи пізнїйше по иншій причинї далась менї добре в тямку, якось мене висадили на фіру і ми рушили в дорогу. Конї бігли скоро на перед, а я був мов приголомшений. Хати, поле, лїс — всьо мчало ся по-при мої очи і мов наполохане втїкало кудись геть в неозначену даль... В думцї менї все була рідна хата, мама, сестри, Чепелик... з острахом відвертав я свої мисли від того, що мене чекало в будучности... На стації зелїзної дороги ми зійшли ся всї разом. Незадовго пpиїxaв Михась Гринишин зі своїм батьком і з священиком на одній фірі. Потім прийшла їзда зелїзницею. Пригадую собі, що Михась був дуже цїкавий і все дер ся до вікна, но для мене всьо було байдуже, я чув велику втому та сонливість і спав мало-що не цїлу дорогу.\nУ Львові помістили нас на кватирі у якоїсь сторожихи. Записали нас до ґімназії, покупили нам книжки, і батьки поїхали до дому, а ми лишили ся. Пригадую собі, як мої тато прощаючись зі мною, давали менї науку. "Памятай — кажуть, — Грицю, учи ся добре, пильнуй ся, щоб я не мав за тебе встиду перед людьми..." Пригадую собі, як нинї, мого тата з піднесеним до гори пальцем, з урочистим виразом лиця і зі сльозою в оцї... Бідні тато! Що в их душі тогдї дїяло ся? і надїя, і гордість, і батьківска любов...\nЯ був цїлий місяць у Львові, цїлий місяць ходив до ґімназії. Та нїчо менї в тім містї не подобало ся, почавши від сторожихи, що мала заступити менї місце матери. І їда менї з початку не смакувала, а коли я привик до неї, то завсїгди було для мене за мало. І я нераз з плачем роздумував: "Гей, гей, милий Боже! там дома їдять пиріжки з самим сиром, ще і в масло мачають, а я тут мушу голодувати..." Наука менї також не лїзла до голови. Як перед тим мав єм охоту до книжки і всьо легко понимав, так противно тепер я не міг нїчого зрозуміти, анї в зуб... Чи бувало читаю що, чи вчу ся латиньскі слова на память, чи сиджу в школї, — все менї на думцї батько-мати, сестри, рідне село, Чепелик... Професори з початку лагідно мене упоминали, потім уже острійше, а вкінци махнули рукою. З тебе, кажуть, нїчого доброго не буде!...\nЯ роздумував нераз нишком, як би то утїчи до дому. Вкінци одна обставина склонила мене до того.\nРаз сидимо ми в клясї, професор пише на таблицї якісь рахунки, а я думаю про Чепелика, коли втім чую: на улицї заричало теля, точ-в-точ таким голосом, як мій Чепелик... Я, не надумуючись довго, вискочив з лавки та метнув ся до вікна. Дивлюсь, а там жиди везуть серединою улицї на возї телята. "Чепелик! — подумав я собі — Чепелик!..." Я вилетїв стрілою з кляси на коридор, на сходи, на улицю, но тут за жидами і за телятами і слїд застиг... В глубокім смутку я пійшов на кватиру і вже більше не вертав до школи. Таки того самого дня я обрахував всї свої гроші, які я мав від тата і від мами на мої особисті потреби а від сестер на коляди, та й дернув на залїзницю, допитуючись на кождій улици, куди на двірець дорога.\nНа двірци здибав єм якогось чоловіка, що був одягнений в такій самий сїрак, як у нас ходять, і їxaв в тім самім напрямі, що я, і віддав єм ся єму в опіку. Він менї купив білєт до моєї стації, ще й звернув кілька крейцарів. Ми їхали в ночи і я прибув на стацію досвіта. Тут висїли жиди, що їхали до близького місточка, від котрого я вже знав дорогу до дому. Я им дав всї гроші, які менї ще остались в кишени, присїв до них і на полудне був дома.\nВласне, коли я вступив до хати, сидїли всї коло стола і полуднали.\n— Гриць, Гриць! закликали сестри.\n— Гриць! — закликали мама.\n— Дух святий! А то що? а ти за чим? — закликали здивовані тато.\nЛише наймит cидїв цїлком спокійно коло миски і добродушно усміхав ся до мене.\n— Я втїк — кажу — до дому... Там біда, голод... Я не буду ходити до школи, менї кучно за домом, за вами...\nСестри стали мене розпитувати, що я там видїв в далекім світї, а мама спитали, чи не болить мене що...\nТато цїлком спокійно докінчили полуденок, потім вийшли на двір, а по хвилї прийшли до хати зі здоровою березовою паровиною в руцї.\n— То ти такій!? — закликали они в найбільшім унесеню, — то ти так менї дякуєш за мою працю, за мої труди, що я тепер не буду міг на світ показати ся? Ходи сюди, за мною до сїней!... Федьку, сюди!\nНаймит скочив до мене і взяв мене за руку.\n— Лягай на ступу! — комендирують тато — Тримай єго, Федьку!\nФедько вчепив ся мене пазурами за крижи.\n— Ррраз! — крикнули тато, а я закричав з болю що сили, — два, три, штири... десять!..\nЗа кождим разом березина впивалась мов гадина в моє тїло і викликала страшенний біль... Я з початку кричав, но потім затиснув зуби і обоятно чекав кінця... Не знаю, як довго був-бим лежав на ступі, бо тато були дуже розгнївали ся, але мама й сестри вибігли до сїней, обступили тата і стали по свому лебедїти та вкінци розброїли єго.\n— До комори з ним, під ключ!.. нїчого їсти не дати... за кару... най знає, по чому локоть! — кричали тато. Но мама не допустили до того. Мене розібрали і положили в звичайну мою постїль, де я невдовзї заснув.\nНа другій день вже цїле село знало, що я втїк зі школи, і люде нї про що більше не говорили, як тілько про мене.\nТато якось мужно перенесли той встид а я собі нїчо з того не робив. В кілька день опісля взяли мене до роботи і я працював разом з наймитом: поганяв воли в плузї і сам вчив ся ходити за плугом, молотив, віяв, возив на поле гній і взагалї робив всю роботу і всьо легко понимав. Невдовзї став я для тата правою рукою при господарстві і чув се з немалою гордостію, що я в тій невеличкій машинї господарскій є конче потрібною складовою частію...\nАле я не тілько зробив ся необходимо потрібний при господарстві, а особливо з тої пори, коли тато стали занепадати на здоровлю; я ще виробив собі з часом цїлком почестне місце в церкві. Співаючи що недїлї з Дяком в крилосї і на хорах, я скоро поняв не легку впрочім дяківску штуку. Присвоїв собі гласи, вивчив ся Єрмолея, Типика, і для небіщика старого дяка Тихона був-єм правою рукою; а коли він в глубокій старости розстав ся з сим світом, то я заняв єго місце і до нинї співаю в церкві на хвалу Божу... Ос і кінець мого oпoвідaня, добродїю...\nНо ви питаєте мене, чи не жаль менї за тим, що я не кінчив шкіл і не доборов ся якогось лекшого кусника хлїба?... Га, що-ж менї на те відповісти? Вже менї, як то кажуть, либонь судило ся бути хлїборобом і дяком. Но я нї за чим не жалую і я задоволений своєю долею. А знаєте, добродїю, длячого? [Я знав і міг о не знать що заложити ся, що єго бесїда возьме тепер патріотичний напрям, і так справдї стало ся.] Знаєте, длячого? По перше — що не всї ті наші сурдутові панове, що вийшли з народу і добороли ся легшого хлїба, тримають з тим народом, не всї беруть живу участь в житю, в руху, у відродженю того народу, а многі навіть явно цурають ся своєї матери... і коли я собі погадаю, що може-б і я при лекшім хлїбі став таким бездушним трупом, тогдї благословлю свій чорний хлїб і свій хлопскій сїрак... А по друге — наш народний рух під теперішну пору, коли ми мусимо о найменшу дрібницю бороти ся, єсть в моїх очах подібний до воєнної кампанії і, як в такій кампанії потрібні не лише капітани і ґенерали, но також капралї, то я тїшу ся, що-м виробив собі становище капраля, як то мене прозвали на однім вічу; а що добрий капраль може також положити великі заслуги і багато зробити в наших обставинах, то чей ви, добродїю, самі того не заперечите...\nСкінчивши свое оповіданє, він став до мене вдоволено усміхати ся, а я взяв єго за жилаву руку і сильно єї потиснув.


ЗНО-2022 та його особливості - Накипіло\nЗНО-2022 та його особливості\nЦьогоріч пробне ЗНО з української мови та літератури проведуть 19 березня, а з усіх інших предметів — 26 березня. Охочих перевірити власні знання в області виявилося понад 12,5 тисячі осіб. А у місті — майже 10 тисяч людей.\nУсі, хто прагне скласти пробне ЗНО на Харківщині мають сплатити за нього 213 гривень. У Регіональному центрі оцінювання якості освіти зазначають, що це — найнижча ціна в Україні.\n68 закладів міста проводитимуть пробне ЗНО, ще 17 — в області, залучать до цього кілька тисяч робітників.\nЩоби зареєструватися на справжнє ЗНО, треба встигнути визначитися із переліком предметів і подати заявку до 1 березня. Безкоштовно можна скласти п'ять предметів. За інші доведеться платити. Наприклад, за англійську, німецьку, іспанську або французьку потрібно сплатити 789 гривень, вартість складання інших дисциплін становитиме 354 гривні. Цю послугу можна замовити з 4 до 12 березня на інформаційній сторінці учасника ЗНО.\nЗНО розпочнеться 23 травня тестуванням з фізики, також у травні випускники шкіл складуть тести з хімії та української мови, української мови та літератури. ЗНО з інших предметів відбудеться з 1 до 17 червня.\nДля реєстрації потрібно підготувати:\nкопію паспорта (лицьовий бік ID-картки, перша сторінка паспорта у вигляді книжечки: сторінки з фотокарткою, прізвищем, ім’ям та по батькові);\nодну фотокартку для документів розміром 3×4 см із зображенням, що відповідає досягнутому віку (фотокартка має бути виготовлена на білому або кольоровому фотопапері);\nреєстраційну картку, яку необхідно сформувати, скориставшися спеціальним сервісом «Зареєструватися», розміщеним на вебсайті Українського центру оцінювання якості освіти;\nкопію документа про повну загальну середню освіту (для осіб, які здобули повну загальну середню освіту, без додатка з оцінками).\nЦьогоріч українська мова та література залишаються обов'язковим предметом, а математика стає обов'язковою для всіх. Третій предмет на вибір — іноземна мова або історія України. Для вступу до вишу необхідно надати результати лише з трьох предметів.\nТест профільного рівня з математики тепер міститиме 32 завдання замість 34-х. Також буде скорочено час на роботу над тестом з 210 до 180 хвилин.\nНезначні зміни зазнала структура тесту з хімії, що складатиметься з 50 завдань замість 52-х. Крім того, запроваджено норму: якщо розгорнута відповідь з української мови написана нерозбірливо, робота оцінюється у 0 балів.\nДля осіб з особливими освітніми потребами Харківський центр оцінювання якості освіти створює понад 20 додаткових умов. Аби скористатися цією послугою, учасник має зазначити це під час реєстрації.\nВсім охочим скласти ЗНО, які вже закінчили школу, слід звернутися до пункту реєстрації Харківського національного університету міського господарства ім. О. М. Бекетова. Або простіше — зареєструватися на сайті Українського центру оцінювання якості освіти в розділі «Реєстрація».\nвно в украине UKзно 2022 UKзно в украине UKзно україна UKчто нового в сдаче зно UK


Як розпізнати автомобіль-потопельник: названі 5 простих ознак – Твоя МАШИНА\nЯк розпізнати автомобіль-потопельник: названі 5 простих ознак\nАвтор Kosar Denys\t опубліковано 5 Сер, 2020\nФахівці радять звернути увагу на ціну, запах у салоні і фари\nПовені, паводки й інші природні катаклізми в середніх широтах, до яких відноситься і Україна, не рідкість. Особливо навесні, коли тануть сніги, розливаються ріки і природа бунтує. Від цього страждають не тільки люди, а й транспортні засоби. Випадків, коли паводок у буквальному сенсі «топив» автомобілі і приводив їх у непридатність, досить багато.\nДуже часто «втоплені» машини відновлюються умілими перекупами, і відправляються на продаж.\nЯк уберегтися від подібного неліквіду і що має насторожити?\nОдна з головних ознак автомобіля, що «затонув» – ціна, що на 15-20% нижче, ніж на аналогічні авто в інших продавців. Це відразу викликає сумніви, чому транспортний засіб продається дешевше за своїх побратимів такого ж віку, пробігу та технічного стану? А якщо власник при цьому неохоче надає документи, намагаючись приховати родовід авто, підозри повинні тільки посилитися.\nНаслідки «плавання» автомобіля найсильніше позначаються на його салоні. Волога, що просочує сидіння водія і пасажирів, псує оббивку і обшивку, просочується в усі щілини. Тому навіть після ретельної просушки позбавитися від конденсату, підгнилої тканини, здутого пластику і, найголовніше, від гнилистого запаху дуже складно. Тому якщо з відкритих дверей салону авто вдаряє різкий запах пахощів, потрібно насторожитися.\nІржу не приховаєш\nВода – це неминуча корозія металевих елементів. Особливо в тих місцях, де кузов контактувати з вологою не повинен. Головним чином у салоні, під обшивкою, пластиковими накладками, гумовими заглушками. Якщо там видно іржу – є привід задуматися. До речі, коли автомобіль побував у солоній воді, крім слідів корозії може бути видно білий наліт (найлегше його виявити під капотом на алюмінієвих деталях). Він вже точно говорить про те, що контакт з вологою був.\nЯк виглядають фари та габаритні ліхтарі у старих автомобілях? Вони пітніють через порушення герметичності. Те ж саме відбувається з оптикою автомобіля-потопельника, вона покривається вологою саме зсередини. Причому, ліквідувати її немає можливості. Іноді у фарах навіть застоюються цілі калюжі. Так, найбільш спритні шахраї просто проводять заміну оптики. Але тоді виникає резонне питання: навіщо не зовсім новому автомобілю невинно чисті фари і габарити, і чому їх замінили саме перед продажем?\nЇде лише після довгих маніпуляцій\nНебажання заводитися з першого разу, гудіння генератора, сигнали «чека» на табло приладів, проблеми в роботі кондиціонера, навігатора, мультимедійної системи, «глюки» бортового комп’ютера – все це наштовхує на думки, що автомобіль відчуває себе не дуже добре, і в майбутньому проблем з ним не оберешся. Звичайно, продавець буде з піною біля рота доводити, мовляв, машина-то вже з пробігом, тому дрібні несправності для неї явище цілком нормальне. Але досвід підказує, що таким умовлянням краще не вірити, а знайти для покупки інший варіант.


У Гонконзі зірвалася операція з продажу найдорожчої квартири в Азії - Korrespondent.net\nУ Гонконзі зірвалася операція з продажу найдорожчої квартири в Азії\n22 червня 2010, 14:02\nПокупець найдорожчої квартири в Азії, вартість якої становить $ 57 млн, відмовився від угоди, втративши перший внесок в розмірі $ 2,85 млн.\nДоговір про придбання дворівневої квартири з п'ятьма спальнями було укладено у жовтні минулого року. Ціна склала майже $ 100 тисяч за кв. м. Ім'я покупця не розголошується, передає Real Estate Channel.\nЗгідно з повідомленням, представники компанії-продавця Henderson Land повідомили про те, що покупець з невідомих причин відмовився від угоди. "Аналогічно вчинили ті, хто уклали договори на придбання 20 інших квартир у цьому ж будинку. При цьому потенційні покупці позбулися початкового вкладу в розмірі 5%", - зазначає видання.\nЕксперти вважають, що подібна тенденція свідчить про охолодження гонконгського ринку елітного житла.\nНагадаємо, що Гонконг є одним зі світових лідерів за темпами збільшення цін на житлову нерухомість. У I кварталі зростання цього показника склало 30,6% щодо того ж періоду минулого року.\nЯк повідомлялося раніше, в 2008 році у Гонконгу було продано найдорожчу квартиру в Азії, якщо вважати за сумою, виплаченою за квадратний метр.\nЗа матеріалами: Prian.ru - Недвижимость за рубежом


ЧОМУ “ОБ’ЄКТИВНА” ЖУРНАЛІСТИКА — ЦЕ ОМАНЛИВА І ШКІДЛИВА ІЛЮЗІЯ? – Стрий.net\nОб’єктивності не існує, але навіть якби вона була, то журналісти мали б зробити все можливе, щоб позбутись її. Це тому, що слово «об’єктивність» зазвичай розглядають з точки зору його морального виміру. Очікується, що журналісти не даватимуть моральних оцінок. Вони не мають права казати те, що вони думають.\nАле журналістика ніколи не була аморальним бізнесом. Навпаки, вона є моральною, оскільки ми, як суспільство, вважаємо щось важливим.\nКрім того, вся журналістика починається і закінчується ідеями про добро і зло. Глобальне потепління – це не новина, адже це – факт. Водночас глобальне потепління присутнє у новинах, тому що це погано.\nЯкщо ви запропонуєте журналістам перевірити їхні моральні судження, то трапиться одне з двох. Або журналіст повернеться додому без історії, або дозволить іншим розповісти про них замість себе. На практиці для журналіста це спосіб стати рупором і заявити, що є добре, а що – погане, що варте уваги, а що – нісенітниця.\nТаким чином, об’єктивна журналістика з часом перетворилася на свого антипода. Без своїх точок зору журналісти всього лише передають точку зору впливових людей. Наділяючи правом мати власну позицію лише публіку, ми стаємо лише поширювачами офіційних прес-релізів.\nТаким чином, ми не можемо виконувати наше найголовніше завдання. Це призводить до того, що В УМОВАХ МАСОВИХ ФЕЙКОВИХ НОВИН І БРЕХУНІВ У ПОЛІТИЦІ ПРИНЦИП “ОБ’ЄКТИВНОСТІ” – ПРЯМА ЗАГРОЗА ДЕМОКРАТІЇ.\nголова Асоціації незалежних журналістів\nшеф-редактор газети «Право на правду»\nПозначки:демократія, журналістика, ЗМІ, об'єктивність, служіння, СТРИЙ, Стрий нет, Україна


Ви можете брати участь в нашій партнерській програмі і заробляти гроші, просто залучаючи у наш сервіс нових клієнтів. SMS-сервіси, подібні до нашого, затребувані багатьма компаніями, інтернет-сайтами і звичайними користувачами, тому багато клієнтів можуть приносити постійний прибуток як нам, так і партнеру, по чиїй рекомендації або посиланню вони зареєструвалися.\nНаш сервіс досить конкурентоспроможний — зручний, надійний і доступний за цінами. Багато користувачі, зацікавлені в SMS-розсилки, потрапляючи на наш сайт, стають постійними клієнтами. Таким чином, залучати клієнтів і заробляти буде не так складно.\nМи ділимося з нашими партнерами в середньому 20 відсотками від прибутку. Комісії розраховуються і нараховуються при кожній відправці SMS-повідомлення залученими вами клієнтом і залежать від встановленого для цього клієнта тарифу і від країни отримувача повідомлення.\nКожен залучений клієнт буде приносити вам дохід протягом усього часу використання нашого сервісу. Таким чином, загальна ваш прибуток буде постійно збільшуватися — чим більше ваших клієнтів, тим більше прибуток.\nСпробуйте залучити до використання сервісу компанію, в якій ви працюєте, і крім додаткового прибутку отримаєте ще подяку від керівництва за рекомендацію до використання нашого стабільного сервісу :)\nСМС ЧЕРЕЗ API СМС З КАБІНЕТУ ММС HLR ЛИСТИ ДЗВІНКИ VIBER\nМіжнародні sms 0.027 ₴ 0.025 ₴ 0.023 ₴ 0.020 ₴ 0.018 ₴ 0.016 ₴ 0.014 ₴ 0.011 ₴ 0.009 ₴\nМТС 2 Платні імена відправників 0.002 ₴ — 0.004 ₴\n+ сервісний збір 0.017 ₴ 0.016 ₴ 0.014 ₴ 0.012 ₴ 0.012 ₴ 0.010 ₴ 0.009 ₴ 0.009 ₴ 0.007 ₴\nБезкоштовні імена 0.031 ₴ 0.030 ₴ 0.028 ₴ 0.026 ₴ 0.024 ₴ 0.023 ₴ 0.021 ₴ 0.020 ₴ 0.018 ₴\nМОТІВ 0.038 ₴ 0.036 ₴ 0.034 ₴ 0.032 ₴ 0.029 ₴ 0.028 ₴ 0.027 ₴ 0.026 ₴ 0.025 ₴\nK'cell міжнародні sms 0.195 ₴ 0.178 ₴ 0.162 ₴ 0.153 ₴ 0.144 ₴ 0.136 ₴ 0.127 ₴ 0.119 ₴ 0.110 ₴\nБілайн міжнародні sms 0.111 ₴ 0.094 ₴ 0.077 ₴ 0.068 ₴ 0.059 ₴ 0.051 ₴ 0.042 ₴ 0.034 ₴ 0.025 ₴\nБілорусь Національні sms 0.034 ₴ 0.032 ₴ 0.030 ₴ 0.027 ₴ 0.026 ₴ 0.023 ₴ 0.023 ₴ 0.022 ₴ 0.021 ₴\n0.136 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴\nКомісії за розсилки, надіслані через "особистий кабінет":\nМіжнародні sms 0.025 ₴ 0.023 ₴ 0.020 ₴ 0.018 ₴ 0.016 ₴ 0.014 ₴ 0.011 ₴ 0.009 ₴ 0.007 ₴\n+ сервісний збір 0.016 ₴ 0.015 ₴ 0.012 ₴ 0.012 ₴ 0.011 ₴ 0.009 ₴ 0.009 ₴ 0.008 ₴ 0.006 ₴\nБезкоштовні імена 0.028 ₴ 0.026 ₴ 0.025 ₴ 0.024 ₴ 0.023 ₴ 0.021 ₴ 0.020 ₴ 0.018 ₴ 0.017 ₴\nМОТІВ 0.034 ₴ 0.032 ₴ 0.029 ₴ 0.028 ₴ 0.028 ₴ 0.027 ₴ 0.026 ₴ 0.025 ₴ 0.025 ₴\nK'cell міжнародні sms 0.186 ₴ 0.170 ₴ 0.153 ₴ 0.144 ₴ 0.136 ₴ 0.127 ₴ 0.119 ₴ 0.110 ₴ 0.102 ₴\nБілайн міжнародні sms 0.102 ₴ 0.085 ₴ 0.068 ₴ 0.059 ₴ 0.051 ₴ 0.042 ₴ 0.034 ₴ 0.025 ₴ 0.017 ₴\nІнші 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴\nБілорусь Національні sms 0.030 ₴ 0.027 ₴ 0.026 ₴ 0.025 ₴ 0.023 ₴ 0.023 ₴ 0.022 ₴ 0.021 ₴ 0.020 ₴\n0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴\nКомісії: 0.025 ₴ 0.023 ₴ 0.020 ₴ 0.018 ₴ 0.016 ₴ 0.015 ₴ 0.012 ₴ 0.009 ₴ 0.008 ₴\nКомісії: 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴ 0.000 ₴\nУкраїна рекламні sms 0.045 ₴ 0.043 ₴ 0.040 ₴ 0.038 ₴ 0.031 ₴ 0.029 ₴ 0.027 ₴ 0.023 ₴ 0.020 ₴\nРосія рекламні sms 0.061 ₴ 0.057 ₴ 0.054 ₴ 0.052 ₴ 0.050 ₴ 0.048 ₴ 0.045 ₴ 0.043 ₴ 0.041 ₴\nсервісні sms 0.056 ₴ 0.052 ₴ 0.049 ₴ 0.047 ₴ 0.045 ₴ 0.043 ₴ 0.040 ₴ 0.038 ₴ 0.036 ₴\n1) Росія: При забороні в налаштуваннях "прямих маршрутів" SMS відправляються від номера телефону та тарифікуються інші оператори. Доставка в цьому режимі не гарантована, так як використовуються канали регіональних операторів.\n3) СМАРТС, Ростелеком, Йота, Газпром, ТМТ, МТТ, Волна Мобайл, Сім Телеком, СевМобайл, Вайнах, WIN Mobile, ТрансТелеКом, V-Tell, Danycom, Sprint, Крымтелеком, Тінькофф Мобайл, Ощадбанк-Телеком, Таттелеком, ВТБ Мобайл, Virgin Connect, Easy4, MCN Telecom, Astran, Miatel. Для здійснення розсилок необхідно зареєструвати імена відправників за правилами оператора Мегафон.\nКомісії можуть корегуватися при зміні тарифів на відправку SMS-повідомлень.


Луцький медцентр заробив 700 тисяч гривень\n1 Жовтня 2014 14:04\nЦентр з надання медичних послуг, створений при Центрі первинної медико-санітарної допомоги дає можливість закрити бюджетні «дірки», які часто виникають в закладі.\nПро це стало відомо під час засідання міськвиконкому сьогодні, 1 жовтня.\nЧлени міськвиконкому заслухали звіт про роботу Центру первинної медико-санітарної допомоги. Головний лікар закладу Ігор Гнетньов розповів про те, як ЦПМСД готується до зими та як вирішують проблему з нестачею фінансування.\nЗ його слів, заклад обслуговує більше 60 тисяч громадян. На обліку перебуває 4,9 тисячі пільговиків – чорнобильці, інваліди, учасники бойових дій, люди, хворі на епілепсію.\nКошторис загального фонду закладу за 8 місяців цього року складав 5,8 мільйона. Але разом з тим в Центрі змушені шукати додаткові кошти. З бюджету фінансування на медобслуговування одного відвідувача становить 1,2 гривні. Але цю суму вдалося збільшити за рахунок спонсорських коштів до 3 гривень. Однак, додає він, навіть цієї суми недостатньо.\nКрім того, в закладі створений небюджетний Центр з надання медичних послуг, де є 34,5 посади лікарів та молодшого медперсоналу. Зі слів Ігоря Гнетньова, Центр заробив 707 тисяч гривень, ще 191 тисяча гривень надійшла як благодійні внески, а 250 тисяч – як палат за оренду. Півмільйона гривень з цієї суми витратили на заробітну плату працівникам, а решту недофінансування заклад має можливість перекрити по загальному фонду Центру первинної медико-санітарної допомоги. Зокрема, ці гроші витрачалися на поточні ремонти, розрахунок за пальне, покривалася нестача ліків, закуповувалися канцтовари, офісна техніка. До слова, 90% робочих місць закладу – комп’ютеризовані.\nЩе одна проблема – обладнання. Зокрема, йдеться про рентгенапарат, який хоч і випущений у 90-х роках, та вже потребує ремонту.\nТакож ЦПМСД в своїй структурі має амбулаторію сімейної медицини на вулиці Привокзальній, де необхідно завершити ремонт другого поверху, аби вона запрацювала в повну силу. Ще в закладі очікують відкриття амбулаторії на Дубнівській. Крім того, відкрита амбулаторія на базі ПП «Несвіч», а ще працівники Центру обслуговують завод «Кромберг енд Шуберт», хоч він перебуває й за межами міста.\nзнаючий Показати IP 1 Жовтня 2014 20:54\nсама гірша поліклінніка міста де працюють самі тупі лікарі(хабарники)\nточно знаю Показати IP 2 Жовтня 2014 11:57\nШо гобидився бо за 50 гри лівий больнічний не дали? А 100 зажав


Що таке печінкові проби: розшифровка, аналіз і норма печінкових проб, біохімічний аналіз крові - Медичний портал\nПечінка — той незамінний орган людського тіла, без якого немислима його повноцінна життєдіяльність. Багато людей не бережуть печінку, зловживаючи неправильної жирною їжею, алкогольними напоями, кавою. І часто згадують про неї, тільки коли вона сама дає про себе знати вагою і хворобливими відчуттями.\nЩоб не довести до біди своєї безтурботністю, варто знати, як працює печінка і чи все з нею гаразд. Навряд чи в організмі знайдеться ще орган, який буде виконувати подібні функції:\nвідповідає за створення жовчі;\nзнижує токсичність багатьох чужорідних речовин;\nє конвертером глюкози;\nконтролює обмін вуглеводів і ліпідів;\nє сховищем великої кількості крові, яку викидає в судинну систему при екстрених ситуаціях;\nсинтезує гормони з ферментами, які беруть участь в процесі травлення в різних відділах кишечника.\nКоли направляють на біохімічний аналіз крові?\nЄ певні насторожуючі показники, за якими вас можуть направити на біохімічний аналіз крові, де в комплекс входять печінкові проби:\nТривало вживання спиртних напоїв;\nВикористання не стерильної голки при ін'єкції;\nВміст заліза, перевищує норму;\nПідозра на гепатит будь-якого підвиду;\nВидозмінена форма печінки на ультразвуковому дослідженні;\nПроведений аналіз досить складний і вимагає дотримання певних умов перед проведенням:\nЗа кілька днів до аналізу варто переглянути свій раціон і прибрати з нього їжу підвищеної жирності і напої, що містять алкоголь.\nПо можливості уникайте стресових ситуацій і сильних фізичних навантажень.\nЗабудьте про куріння хоча б безпосередньо в день аналізу.\nЦей аналіз проводиться натщесерце.\nПечінкові проби — це непростий комплексний медичний аналіз. За знаходяться в крові людини речовин, можна виявити захворювання, що вразили печінку або жовчовивідні шляхи.\nПечінкова проба і що вона собою являє?\nНайчастіше печінкові проби в комплексі визначають концентрацію таких речовин:\nГГТП — гаммаглутамінтранспептідаза;\nальбумін, так званий білок сироватки крові та ін .;\nАЛТ — аланінамінотрансфераза.\nРозшифрувавши проведений біохімічний аналіз, можна виявити наявність або в кращому випадку відсутність печінкових патологій. Оцінити в цілому роботу печінки по дезінтоксикації шкідливих речовин і виведення їх з організму, поліпшенню метаболізму, вироблення жовчі та ін.\nРозшифровка печінкових проб\nУтворюється в крові при розпаді гемоглобіну. Коли перевищує свою норму, то шкіра людини набуває жовтого відтінку. Білірубін буває загальний, прямий і не прямий. Кожна з цих фракцій дає повну картину про процеси. які відбуваються в печінці. Оцінивши ці показники, досвідчений лікар може визначити, де саме стався збій — безпосередньо в печінці, жовчних шляхах або в підшлунковій залозі.\nЄ певні норми міститься в крові білірубіну: прямий — 0 — 3,4, не прямий — близько 2/3 загальної кількості (2,5-13,5 мкмоль / л), загальний — 3,5 — 18 мкмоль / л.\nФермент аспартатамінотрансфераза (АСТ)\nНорма в межах 0,18-0,45 нмоль / слітр. Цей показник читається в комплексі, так як може міститися не тільки в печінці. але і в серцевому м'язі. Найчастіше саме печінкова патологія характеризується зниженими показниками.\nАЛТ — фермент ланінамінотрансфераза\nПевна частина цього ферменту є в крові. Це не є відхилення. Межі для жінок — 35 од. / Л, для чоловіків — 50 од. / Л. Підвищений вміст ланінамінотрансферази (50 разів і більше) вказує на критичний стан органу. таке як цироз печінки, алкогольний печінковий синдром, токсичні гепатити.\nЦе створюваний печінкою транспортний білок. Він відноситься до особливої групи — до білкових фракцій, які на відміну від звичайних білків, можуть дати лікарю більш точну і чітку інформацію. Нормальні показники знаходяться в межах 35-50 г / л.\nВизначення кількості альбуміну в крові допомагає діагностувати захворювання стосуються печінки і нирок, онкологічні або ревматичні захворювання.\nАльбумін показує підвищені показники при втраті рідини організмом.\nЗнижений рівень буває у жінок, провідних грудне вигодовування або завзятих курців.\nОсобливо низькі показники можуть сигналізувати про пухлину, цирозі, гепатиті печінки, про злоякісні пухлини, можливо, про серцевої недостатності, захворюваннях кишечника. Прийом гормональних протизаплідних засобів, естрогенів, стероїдів, голодування з відсутністю білка в їжі також відобразить знижений альбумін.\nФермент гаммаглутамінтранспептідаза ГГТП\nОдин з дуже чутливих ферментів. Реагує швидше інших і може почати бити на сполох. поки інші показники знаходяться в нормі.\nПідвищення норми ГГТП може інформувати про гострий токсичний гепатит, цукровому діабеті, алкогольному гепатиті, про ураження печінки метастазами, патологіях шлунково-кишкового тракту та ін.\nПротизаплідні гормональні препарати також можуть вплинути на рівень гаммаглутамінтранспептідази.\nНорми ферменту ГТТП для жінок — 4 — 38 од. / Л, для чоловіків — 2 — 55 од. / Л.\nЩе один фермент, який відповідає за нормальну роботу організму. він безпосередньо впливає на кісткову тканину. бере участь в обміні таких мікроелементів, як фосфор і кальцій. Але чимало його міститься і в молочних залозах, слизовій кишечника і безпосередньо в тканинах печінки. Розшифровуючи цей показник, потрібно враховувати вік пацієнта. Значення лужноїфосфатази, яка знаходиться в нормі — 32-92 МО / л для людей у віці до 30 років, після 30 років показники від 39 до 117 МО / л.\nПідвищення цієї норми може озвучувати проблему фосфорного обміну, який спостерігається при цирозі печінки, гострих алкогольних отруєннях, порушеннях в жовчних шляхах з відтоком жовчі.\nЗниження цього ферменту аналіз зазвичай не показує.\nТимолова проба також є однією зі складових печінкових проб.\nЩоб провести цей тест суміш буферного розчину і кров'яної сироватки з'єднують з концентрованим розчином тимолу. Після 30 хвилин оцінюють ступінь каламутності розчину. Показники в межах 0-5 од. кажуть про норму. Підвищення каламутності може свідчити про цироз печінки, гепатитах і захворюваннях сполучної тканини.\nтимолового тест досить швидкий і при виявленні порушень дозволяє оперативно почати лікування.\nЯкщо інші показники ферментів дають чітку картину, то тимолового тест часто без потреби. В основному його можуть провести для оцінки здібностей печінки синтезувати білок.\nБагато хто вважає, що отримавши розшифровку аналізу на руки і порівнявши свої показники з нормою, можуть самостійно поставити собі діагноз. Але це невірно.\nТільки висококваліфікований лікар, який спеціалізується на проблемах печінки, зуміє зіставити результати аналізів з віком людини, певними скаргами на стан здоров'я та індивідуальними особливостями організму. Після врахування всіх показників, можна поставити діагноз і розпочати подальшого лікування. Головне, що ви своєчасно зробили аналіз і виявили наявність проблеми.\nPrevious Post: ЧИЩЕННЯ МАТКИ ВІДЕО\nNext Post: Алергія на мило: симптоми і лікування


«Що залишу майбутньому дневі, чим ділитися буду з ним?» (За творчістю Симоненка) | Симоненко В\nHome ⇒ 📁Симоненко В ⇒ «Що залишу майбутньому дневі, чим ділитися буду з ним?» (За творчістю Симоненка)\nСеред «шістдесятників», чиї твори були заборонені або й зовсім не друкувалися, яскравою зіркою сяє ім’я Василя Симоненка. Ця велична постать символізує найсвятішу традицію української класичної літератури – бути захисницею інтересів простого народу.\nТліть помаленьку – це\nне кредо поета.\nЩоб довести це, Василь Симоненко стає духовним мечем свого покоління. З гнівом і сарказмом звертається поет до тих, хто десятиліттями катував народ. «Де зараз ви, кати мого народу?» Але автор вірить у свій народ, у його майбутнє: «Народ мій завжди буде».\nПоет став виразником народної совісті, правди, сподівань на те, що прийде справжня демократія. А з нею відродиться духовне житія українського народу. Вірші Василя Симоненка актуальні і сьогодні. Своєю творчістю поет виковує в нас любов до Батьківщини, до матері, до праці, до землі.\nПопередній Попередній запис: Музика в моєму житті\nНаступний Наступний запис: Опис собаки: Мужній Баррі


«Золота осінь 2017» - чемпіонат Лубенського району з легкої атлетики, присвячений Дню захисника України - 3 Жовтня 2017 - Відділ освіти Лубенської РДА\nГоловна » 2017 » Жовтень » 3 » «Золота осінь 2017» - чемпіонат Лубенського району з легкої атлетики, присвячений Дню захисника України\n«Золота осінь 2017» - чемпіонат Лубенського району з легкої атлетики, присвячений Дню захисника України\n30 вересня 2017 року в місті Лубни на стадіоні «Центральний» відбувся чемпіонат Лубенського району з легкої атлетики, присвячений Дню захисника України «Золота осінь 2017». Захід організований Лубенською районною організацією ВФСТ «Колос» АПКУ за підтримки відділу освіти, сім’ї, молоді та спорту Лубенської РДА та відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Засульської сільської ради. На відкритті змагань учасників привітали: голова ЛРОВФСТ «Колос» АПКУ Бортнік С.Ю., начальник відділу освіти, сім’ї, молоді та спорту Лубенської РДА Білокінь Ю.М., спеціаліст відділу освіти, молоді та спорту Засульської сільської ради Федорченко М.А. та головний суддя змагань Маслак О.Д., який ознайомив спортсменів з програмою змагань та провів інструктаж з техніки безпеки.\nПрограма змагань складалась із таких видів: біг на 100 та 1000 м, штовхання ядра, стрибок з місця та естафетний біг 4х100м. Учасниками змагань були: дівчата та юнаки 2003 р.н. та молодші, дівчата та юнаки 2000, 2001, 2002 р.н., дівчата та юнаки 2000 р.н. та старші.\nБоротьбу за нагороди вели спортсмени восьми команд сформованих з колективів фізичної культури, які представляли такі села Лубенщини: Засулля, Вищий та Нижчий Булатець, Новооріхівка, Тарандинці, Снітин, Духове та Войнихівське ПТУ-53.\nІ місце - команда сіл Вищий та Нижчий Булатець (158 оч.);\nІІ місце - команда села Новооріхівка (142 оч.);\nІІІ місце - команда села Тарандинці (138 оч.);\nІV місце - команда села Засулля (102 оч.);\nVмісце - команда села Снітин – (38 оч.);\nVІ місце - команда села Духове – (20 оч.);\nVІІ місце - команда Войнихівського ПТУ 53 – (14оч.).\nПереможці змагань у індивідуальних видах нагороджені медалями, команди, які посіли І-ІІІ місця отримали кубки та грамоти. Результати, які продемонстрували спортсмени в окремих видах програми, дають надію на успішні виступи збірної команди Лубенського району в обласних та Всеукраїнських змаганнях.\nОрганізатори та учасники заходу, який відбувся вперше, виражають вдячність усім, хто долучився до його проведення, та дирекції стадіону «Центральний» за надання спортивної споруди та теплих роздягалень.


Вміти прощати: 7 способів, як відновити втрачені стосунки – Психологія\nВміти прощати: 7 способів, як відновити втрачені стосунки\nУ житті буває різне, і не секрет, що дуже боляче нам роблять якраз найдорожчі та близькі люди. Іноді здається, що стосунки після сварки вже ніколи не будуть колишніми. В принципі так воно і є. Можна зробити їх лише гіршими чи кращими.\nЩоб пережити кризу, є кілька рекомендацій сімейних психологів, узагальнених спеціально для вас:\n1. Будьте уважними, говоріть одне з одним. Мовчання зараз – найгірше, що можна вигадати. Необов’язково весь час «по кісточках» розбирати те, що сталося, набагато корисніше згадати те приємне і незабутнє, що пов’язало вас міцними путами кохання – першу зустріч, перше побачення, перший поцілунок…\n2. Намагайтеся прийняти те, що сталося. Повернутися в минуле і змінити все у вас не вийде, тому залишається тільки примиритися з тим, що є зараз. Все має причини. І недоліки будь-якої людини – лише наслідок її переваг.\n3. Усміхайтеся, намагайтеся разом робити те, що приносить радість. Це дозволить заглушити неприємні емоції, а на їхнє місце прийдуть нові враження.\n4. Не посвячуйте у подію знайомих і друзів (особливо цим грішать представниці прекрасної статі), інакше весь час вимушено повертатиметеся до проблем, що виникли. Більше того, це дасть привід для пліток і пересудів, а це зовсім не те, що потрібне для відновлення відносин.\n5. Будьте терплячі та доброзичливі. Покажіть, що ви забули сварку і все між вами, як і раніше. Навіть якщо щось нагадує про те, що сталося. Минулого не повертаєш, потрібно вибудовувати стосунки наново.\n6. Більше обіймайтеся. Тактильний контакт дає почуття впевненості та заспокоєння. Прості обійми здатні зблизити не менше, ніж пристрасна ніч кохання.\n7. Живіть теперішнім і майбутнім, а не минулим. Складіть план найближчим часом – те, що ви хотіли давно зробити, але ніяк не виходило. Вирушайте в подорож, сходіть у ресторан, стрибніть з парашутом, сплавтеся по річці — та чи мало що? Нові події збагатять ваше життя, і почати знову буде простіше.\nІ ще, пам’ятайте, що не можна увійти в ту саму річку двічі. Але можна стати ближчим. І поки ви не опустили руки і хочете зберегти стосунки – нічого не втрачено.


Як зупинити вірус АЧС за межами свинарника - AgroTimes\nТваринництво 12 лютого 2020, 17:16\nЯк зупинити вірус АЧС за межами свинарника\nВірус АЧС може залишатися у навколишньому середовищі навіть після того, як усі внутрішні інструменти та поверхні свинарника очищено та продезінфіковано, – у різноманітних джерелах поза межами будівель.\nЦе є ризиком повторного потрапляння вірусу на свиноферму. Щоб запобігти цьому, необхідно вдатися до таких дій:\n– покрити всю територію ферми порошковим дезінфекційним засобом;\n– перемішати гній у відстійнику з сухим дезінфекційним засобом;\n– зняти верхній шар закритих ям – він має бути похований у нову яму;\n– видалити будь-які залишки корму навколо корит для годівлі свиней і поховати в ямах;\n– продезінфікувати корита для годівлі свиней за допомогою обприскувачів;\n– повністю загородити всю ділянку ями, щоб запобігти доступу людей і тварин;\n– спалити одяг, який був на працівниках під час цієї фази;\n– опечатати територію ферми й заборонити доступ до зняття карантину.


Сходження на гору Кармель | ДРАГОМАНІЯ\nУ цьому трактаті мовиться про те, як налаштувати душу так, щоб вона за короткий час дійшла до злуки з Богом. Тут подано вказівки і викладено науку, вельми корисну як для початківців, так і для тих, хто вже сягнув певного поступу, щоб допомогти їм відмовитися від усього земного, уникати духовних перепон і жити у повній наготі та свободі духу, які конче потрібні для злуки з Богом. Написав цей трактат отець Йоан від Хреста з босих кармелітів.\nУся наука, яку я маю намір викласти в цій книзі під назвою «Сходження на гору Кармель», вміщається у кількох наведених нижче строфах. В них описано шлях, що веде до вершини гори, тобто до того високого стану досконалості, який називаємо злукою душі з Богом. Оскільки саме на цих строфах я й опиратиму свою науку, хочу подати їх тут усі разом, щоб читач мав змогу побачити й осягнути всю суть того, про що піде мова далі. Втім, пояснюючи ці строфи нижче, я по черзі цитуватиму кожну з них, а якщо буде потреба, то подаватиму й окремі вірші.\nв яких душа оспівує радість, що охопила її після того, як вона, спізнавши наготу й очищення, пройшла через темну ніч віри до злуки зі своїм Любим.\n1. У темну ніч довгождану,\nОхоплена палким вогнем любові,\nО щастя! Щастю – осанна!\nЯ крадькома втікала в ніч, на волю,\nЯк спав мій дім в обіймах супокою.\n2. Безпечна в тьмі, невпізнанна,\nПрибігла до драбини потайної,\nТам в темряві ховалась самотою,\n3. У ніч ту, щастям розквітлу,\nУ тьмі тій – мовби осліпла,\n4. Мене провадив той пломінь\nпевніше, ніж полуденне світило –\nтуди, де відшукати нас несила.\n5. О ноче! Звіднице-ноче!\nПрекрасніша стократ за всі світання!\nТи поєднала уроче\nМилóго й Милу силою кохання,\nТепер вони одне – о ніч єднання!\n6. На перса мої розквітлі,\nякі я берегла лише для нього,\nвін стиха голову хилить,\nу пестощі солодкі до знемоги…\nВід кедра лине подих прохолоди.\n7. Від вежі – вітру потоки,\nмилóго пасма – мов пісок крізь пальці,\nжагучий, жаданий дотик –\nрука його вкруг шиї обвилася\nтак тісно, аж зомліла я від щастя.\n8. І так в забутті застигла,\nсхиливши личко милому на груди.\nТурботи, смутки – все зникло,\nвсього зреклась я – що було, що буде –\nтам, серед лілій, що цвіли повсюди*.\n* Переклад Наталі Трохим\n1. Щоб пояснити і допомогти збагнути темну ніч, через яку душа мандрує до божественного світла досконалої злуки в любові з Богом, наскільки це можливо в цьому житті, потрібні глибші знання й більший досвід, ніж є у мене. Адже присмерки і випробування – як духовні, так і дочасні, – що їх зазвичай має пройти удатна душа, аби сягнути того високого стану досконалості, такі численні та складні, що не вистачить ані людських знань, щоб належним чином їх зрозуміти, ані досвіду, щоб витлумачити. Тільки той, хто сам через них пройде, зможе їх розпізнати, та все одно не зуміє як слід описати.\n2. Отже, пишучи про цю темну ніч, я не покладатимусь виключно на досвід чи знання, адже вони можуть підвести нас і обдурити. Хоч і не відкидатиму їх та по змозі використовуватиму, все ж спиратимусь у тому, про що з Божої ласки говоритиму, в основному на Святе Письмо – особливо тоді, коли треба буде пояснити речі найважливіші чи надто вже складні для розуміння. Беручи собі за проводиря Святе Письмо, ми не помилимося, адже через нього до нас промовляє сам Святий Дух. Якщо ж десь і схиблю, не розібравшись добре у тому, що почерпну з Писання чи й деінде, то відразу хочу зазначити, що не маю жодного наміру ані на півкроку відступати від здорової мислі та науки нашої святої Матері, Католицької Церкви; у такому випадку цілковито скоряюся Церкві, а чи навіть кожному, хто знається на цьому краще за мене.\n3. Я беруся до цієї непростої справи не через упевненість у своїх можливостях, а через тверду надію на те, що Господь допоможе мені як слід розтлумачити все, що я маю сказати, адже дуже багато душ відчувають у цьому неабияку потребу. Деякі з них ступили вже на шлях чесноти, та коли Господь хоче провести їх через темну ніч, вони не чинять поступу, позаяк не бажають увійти чи дозволити ввести себе в ту ніч, або самі себе не розуміють, або не можуть знайти належних та вправних провідників, які показали б їм дорогу до самої вершини. Бог багатьом душам дарує здатність чинити поступ та відповідну ласку, і якби вони захотіли, то, доклавши зусиль, могли б сягнути того високого стану. Сумно бачити, як ці душі залишаються на низькому рівні сопричастя з Богом через брак чи то бажання, чи вміння сягнути поступу, або й через те, що ніхто не підкаже їм, як позбутися старих, підхожих хіба для початківців методів. А якщо Господь наш урешті-решт і виявить їм ласку та допоможе вчинити поступ без жодної із зазначених передумов, то вони все одно дійдуть до вершини значно пізніше, витратять більше зусиль і здобудуть менше заслуги, адже не схотіли з власної волі пристосуватися до Божого промислу, завдяки якому могли б уже давно вийти на пряму й надійну дорогу, що веде до злуки. Хоч Бог і так їх провадить – Йому ж бо не конче потрібна для цього співпраця з їхнього боку, – вони відмовляються прийняти Його провід; чинячи опір Богові, йдуть поволі і втрачають у заслузі, адже не віддають Йому своєї волі і через це більше страждають. Трапляються душі, які, замість того, щоб повністю покластися на Бога і з Ним співпрацювати, лиш перешкоджають Йому своїм нерозважливим поводженням чи спротивом. Цим нагадують дітей, які починають плакати, впиратися і брикатися, коли мати хоче взяти їх на руки, бо хочуть іти самі, хоч по тій дорозі далеко не зайдуть, а якщо й просуватимуться вперед, то тільки дитячим кроком.\n4. Отже, тут ми з Божою поміччю викладемо науку і поради як для початківців, так і для тих, хто вже в дорозі, щоб вони могли зрозуміти себе або принаймні знали, як дозволити Богові вести себе, коли Він схоче провадити їх вище.\nДеякі духовні отці, що самі ані не сягнули на цьому шляху просвітлення, ані не здобули досвіду, зазвичай таким душам радше перешкоджають, ніж допомагають. Вони схожі на будівників Вавилонської вежі (див. Бут. 11, 1-9), які не могли порозумітися між собою, а тому приносили чи подавали одне, коли їх просили зовсім інше, і так нічого й не побудували. Коли душа переживає у своєму духовному житті такі-от важкі моменти і сама себе не розуміє, а поруч немає нікого, хто міг би її зрозуміти, їй доводиться дуже й дуже нелегко.\nКоли Бог провадить душу найвищим шляхом темного споглядання та сухості, і душі тій починає вже здаватися, наче вона заблукала серед усіх тих випробувань, сутичок та спокус і сповнилася темрявою, їй, буває, стрінеться людина, яка, ніби беручи приклад із тих, хто потішав Йова (див. Йов 16, 2), скаже, що то все наслідки меланхолії, хвилювання чи вродженого темпераменту, а може, навіть плід якогось прихованого гріха, через який Бог її і покинув. Звичайний за описаних обставин присуд зводиться до того, що душа та, либонь, дуже недосконала, якщо зазнає таких страждань.\n5. Можуть знайтися і такі, котрі скажуть їй, що вона йде назад, бо ж не знаходить більше в Божих речах задоволення й утіхи, які знаходила раніше. Ці слова тільки подвоюють муки, що їх зазнає бідна душа, адже буває, що найважчим випробуванням для неї стає якраз усвідомлення лиха, яке її спіткало. Ясніше, ніж у білий день, вона бачить, що сповнена злом і гріхами; ясніше – бо це світло прозріння посилає їй у ніч споглядання сам Господь Бог; про це ми ще поговоримо далі. Тож коли така душа зустрічає когось, хто погоджується з нею (мовляв, так, справді, вона сама винна в усіх своїх стражданнях), її муки та розпач зростають без міри і врешті-решт стають гіршими за саму смерть. Проте сповідники на цьому не зупиняються: переконані, що ці страждання – то наслідки гріха, вони наказують душам пригадувати своє життя і здійснювати чимало загальних сповідей, знову їх таким чином розпинаючи. Не розуміють, що обрали зовсім не відповідний для цього час, бо у таких випадках потрібно зоставити душу в тому чистилищі, яке влаштував для неї Бог, і тільки втішати її та підбадьорювати, щоб вона сама запрагла терпіти стільки, скільки зволить Господь, адже все одно зарадити тут годі, хай що робить та душа чи говорить сповідник.\n6. Далі ми з Божою поміччю говоритимемо про те, як поводитися душі за таких обставин, як має нею керувати сповідник і за якими ознаками можна пересвідчитися, що це й справді те очищення душі, яке називаємо тут темною ніччю, а якщо це так, то як збагнути, про очищення чуттів ідеться чи про очищення духу, і як переконатися, що це не просто меланхолія чи якась інша вада, пов’язана з чуттями або духом.\nАдже бувають душі, які, потрапивши у зазначене становище, гадатимуть – а разом із ними цієї думки додержуватимуться і їхні сповідники, – що Бог провадить їх шляхом такої-от темної ночі духовного очищення, хоч це, цілком можливо, зовсім не так, а натомість провина за їхні страждання лежить власне на згаданих вадах. Трапляється також, що якась душа переконана, наче не може молитися, а насправді сягає у молитві найвищих вершин; і навпаки, є душі, котрі вважають, що багато чого досягли в молитві, хоч у дійсності зробили тільки перші кроки.\n7. Деякі душі – бачити їх достоту сумно, – хоч дуже стараються і багато, аж до повного виснаження, працюють, усе ж ідуть назад – бо намагаються будувати свій поступ не на тому, що допомагає, а на тому, що шкодить. У той же час інші сягають значного успіху у мирі і спокої. Існують, втім, і душі, для яких навіть дари та ласки, що їх Бог посилає їм для того, аби вони рухалися вперед, стають таким тягарем і становлять таку перешкоду, що вони просто не можуть сягнути на своєму шляху бодай найменшого поступу.\nГоворитимемо також про багато інших речей, які трапляються тим, хто здійснює цю мандрівку: про радощі й прикрощі, надії і печалі; дещо з цього походить від духу досконалості, а дещо – від духу недосконалості. Про все це постараємося з ласки Божої щось сказати, щоб кожна душа, читаючи ці слова, могла зрозуміти, яким шляхом іде і яким має йти, якщо хоче дістатися до вершини гори.\n8. Наука ця про темну ніч, через яку має пройти душа, що прямує до Бога, тож нехай читачі не дивуються, якщо вона так само видасться їм трохи темною. Гадаю, незрозумілими спочатку будуть перші глави цієї книжки, але далі, в міру просування вперед, вони робитимуться щораз яснішими, бо в подальших главах пояснюється багато що з того, про що мовилося в перших. Якщо ж прочитати книжку вдруге, то зміст її стане зрозумілішим, та й сама наука здаватиметься правильнішою і розсудливішою.\nЯкщо ж і після другого прочитання викладена тут наука буде для когось незрозумілою, то провина за це лежатиме тільки на моїх обмежених знаннях та недолугому письмі, адже сама по собі наука ця добра і вельми корисна. Втім, гадаю, навіть якби я зумів бездоганно описати її красним та вишуканим словом, то все одно мало хто мав би з неї пожиток, адже тут говоритиметься не про питання моралі та теми, які до вподоби тим духовним людям, котрим хочеться дійти до Бога дорогою солодкою та приємною. Натомість у цій книжці мова піде радше про істотні та ґрунтовні вказівки для тих, хто прагне сягнути тієї наготи духу, про яку вже йшлося.\n9. Мушу також зазначити, що звертаюся тут не до всіх, а тільки до декого з тих, хто належить до нашого святого чину первісного уставу з гори Кармель, як до братів, так і до сестер, яких Бог зі своєї ласки привів на стежку, що нею можна дістатися до вершини цієї гори, позаяк саме на їхнє прохання я й узявся писати цю книжку. Оскільки вони вже великою мірою відмовилися від дочасних речей цього світу, їм буде легше зрозуміти науку про наготу духу.\nДеякі зауваги стосовно двох різних ночей, через які, відповідно до своєї природи, проходять обидві частини духовної людини – і нижча, і вища. Коментар до першої строфи.\nУ темну ніч довгождану,\n1. У цій першій строфі душа оспівує радість і щастя, що охопили її після того, як їй вдалося визволитися з тенет зовнішніх речей, жадань, пристрастей та недосконалостей, котрими повниться чуттєва частина людської істоти внаслідок безладу, що панує у розумі. Щоб це зрозуміти, треба знати, що перед тим, як сягнути стану досконалості, душа має зазвичай пройти спочатку через два основні різновиди ночі, які люди духовні називають очищеннями душі. Називаємо їх тут ночами, бо як у першому, так і в другому випадку душа йде через них у темряві, начеб уночі.\n2. Перша ніч, чи то пак очищення, про яке йдеться у наведеній вище строфі і піде мова у першій частині цієї книги, стосується чуттєвої частини душі. Друга ніч, про яку говориться у другій строфі, пов’язана з духовною частиною. Про неї як про активне очищення душі ми поведемо мову в другій і третій частинах книги, четверту ж частину присвятимо очищенню пасивному.\n3. Ця перша ніч – то уділ початківців у той час, коли Бог береться вводити їх у стан споглядання. Долучається до цієї ночі і їхній дух – про це ще піде мова далі. Друга ніч, або очищення, стосується тих, хто вже вчинив певний поступ, і починається тоді, коли Бог хоче впровадити їх у стан злуки зі Собою. Ця друга ніч значно темніша й похмуріша за попередню, а очищення – набагато страшніше; до неї ми ще повернемося згодом.\nКоментар до строфи\n4. У цій строфі душа проголошує, що, охоплена вогнем Божої любові, тільки заради цієї любові й вийшла у темну ніч, під якою мається на думці визволення й очищення від усіх помітних жадань, звернених до зовнішніх речей цього світу, плотських утіх та уподоб волі. Усе це відбувається власне під час очищення чуттів. Тому й говорить, що вийшла, коли її дім спав в обіймах супокою, коли жадання чуттєвої частини в ній затихли і поснули, а вона заснула в них. Адже годі звільнитися від страждань та мук, спричинених жаданнями, які нас достоту ув’язнюють, доки не втихомириш їх і не приспиш. Якраз тому душа й підносить далі осанну щастю, бо ж це достеменне щастя – вийти непомітно, так, що ні жодне тілесне жадання, ні будь-що інше не змогло їй завадити. Також їй пощастило вийти серед ночі, себто Бог звільнив її від усього цього і це звільнення стало для неї ніччю.\n5. Тож те, що Бог увів душу в ніч, яка несе в собі стільки добра, для неї – справжнє щастя. Сама вона не зуміла б туди ввійти, бо не спроможна самотужки звільнитися від усіх жадань, аби дійти до Бога.\n6. Так можна у загальних рисах витлумачити цю строфу; на подальших строфах ми детально зупинятимемось у належний час і пояснюватимемо все, що стосується нашої теми, дотримуючись плану, про який вже мовилося у пролозі, тобто спочатку я наводитиму цілу строфу, тлумачитиму її, а далі говоритиму про окремі вірші.\nЙдеться про природу темної ночі, через яку душа мандрує до злуки з Богом.\nУ темну ніч…\n1. Є три причини, з огляду на які шлях, що ним душа прямує до злуки з\nБогом, можна назвати ніччю.\nПо-перше, йдеться тут про певний вихідний пункт: душа мусить звільнитися від жадання посідати речі цього світу. Для всіх чуттів таке звільнення стає схожим на справжню ніч.\nДруга причина пов’язана зі шляхом чи то пак із засобами, якими послуговується душа, щоб дійти до злуки з Богом. Тут цим шляхом є віра, а для розуму віра – то так само достоту темна ніч.\nТретя причина стосується кінцевого пункту мандрівки, тобто Бога, який у цьому житті також є для душі темною ніччю. Ось такі три ночі й мають пройти через душу чи, радше, душа має пройти через них, щоб сягнути злуки з Богом.\n2. Про ці ночі йдеться у книзі Товита (див. Тов. 6, 18-22), де читаємо, що ангел наказав молодому Товії зачекати три ночі перед тим, як з’єднатися зі своєю нареченою.\nПершої ночі звелів йому «спалити у вогні риб’яче серце» – символ людського серця, прив’язаного до речей цього світу. Щоб зважитися на мандрівку до Бога, треба спалити серце у вогні Божої любові й очистити його від усього створіння. Таке очищення змушує диявола до втечі, адже він опановує людей власне через їхню прив’язаність до речей дочасних і тілесних.\n3. Другої ночі Товія, за словами ангела, мав бути «допущений до спільноти святих патріархів», тобто отців віри. Подібно й душа, пройшовши через першу ніч, себто через відмову від усіх речей, пов’язаних із чуттями, відразу входить у другу ніч, де живе самою лиш вірою, яка виключає не тільки любов, але й будь-яке розумове пізнання, оскільки віра, як ми далі пояснимо, чуттям не підвладна.\n4. Третьої ночі ангел сказав, що Товія «посяде благословення», тобто самого Бога. Через віру – другу ніч – Бог уділяє душі самого себе так таємно і, сказати б, внутрішньо, що душа знову сприймає це як ніч, настільки ж темнішу за попередні, наскільки більше в ній Бога; ми ще повернемось до цього далі. Після того, як ця третя ніч, коли Бог уділяє себе духові, минає – а це зазвичай відбувається серед великих потемків душі, – настає злука з нареченою, тобто з Божою мудрістю. Ще ангел сказав Товії, що по тому, як третя ніч добіжить кінця, він у страхові Господньому з’єднається зі своєю нареченою; тепер же, коли страх цей сягнув досконалості, досконалою стала і любов, а це означає, що відбулося преображення душі у Бозі через любов.\n5. Насправді ті три ночі становлять тільки одну ніч, що її, як і кожну ніч, можна розділити на три частини. Першу, ніч чуттів, можемо порівняти з вечором, коли всі предмети навколо поступово зникають з очей, розчиняючись у дедалі густішому присмерку. Друга, ніч віри, – це північ, коли все огортає непроглядний морок. Третя ж, уділення Бога, подібна до ночі перед самісіньким світанком. Щоб краще все це зрозуміти, розглянемо кожну з цих частин окремо.\nМова про першу причину цієї ночі, тобто про звільнення від жадання володіти речами цього світу, а також про підстави для того, щоб називати це «ніччю».\n1. «Ніччю» називаємо тут звільнення від потреби задовольняти жадання посідати різні речі. Якщо ніч – це не що інше, як відсутність світла, а відтак і всього того, що можемо завдяки цьому світлу бачити, тобто темрява і порожнеча для зору, то умертвлення жадань можна назвати ніччю для душі. Адже позбуваючись потреби задовольняти жадання посідати різні речі, душа начеб опиняється у темряві й порожнечі. Як око живиться і насичується предметами за посередництвом світла, а якщо світла немає – не бачить нічого, так і люди через свої жадання живляться та насичуються речами цього світу, які можуть відчувати і сприймати за посередництвом чуттів. Коли ж ці жадання у собі притлумити чи, висловлюючись точніше, умертвити, душа перестає насичуватися задоволенням від цих речей і з погляду цих жадань опиняється у темряві й порожнечі.\n2. Наведемо по прикладу для кожного з чуттів. Позбувшись жадань, звернених до насолод, що їх дарує слух, душа потрапляє в цьому сенсі у порожнечу й темряву. Так само, відмовившись від задоволення бачити різні предмети, вона живе в темряві й убогості стосовно зору. Відкинувши насолоду, яку приносять приємні запахи, душа і щодо цього чуття поринає у морок і порожнечу. Відмовляючись від споживання всіх наїдків, які тішать своїм смаком піднебіння, душа стосовно смаку також залишається без нічого, у непроглядній темряві. Врешті-решт, умертвивши в собі всю втіху й задоволення, що їх можна здобути через дотик, вона досягає мороку та порожнечі й у цьому сенсі. Так душа, яка позбулася потреби задовольняти потяг до речей цього світу, умертвивши в собі спрямовані до них жадання, живе нібито вночі – у темряві, яка є просто позбавленою усіх згаданих речей внутрішньою порожнечею.\n3. Так відбувається через те, що, як пишуть філософи, коли Бог вдихає душу в тіло, вона схожа на чисту, гладку дошку, на якій нічого не написано. Без знань, здобутих за посередництвом чуттів, душа не знала б нічого, адже з інших джерел вона знань зазвичай не черпає. Тож перебування душі у тілі нагадує ув’язнення в темному, тісному приміщенні; в’язень знає тільки те, що йому щастить дізнатися через віконця своєї темниці, а якщо через них нічого не видно, то він нічого й не бачить. Так і душа: якби не отримувала якісь враження через чуття – вікна її в’язниці у тілі, – то жодним іншим шляхом не сягнула б пізнання.\n4. Отже, можна сміливо стверджувати, що відмовившись від того пізнання, яке здобувається зазвичай за допомогою чуттів, душа залишається у темряві й порожнечі, бо, як ми вже говорили, не здатна сприймати світло з жодних джерел, окрім уже вказаних вище. Правда, вона не може взяти і припинити чути, бачити, відчувати запах, смак і дотик, але якщо цілковито нехтуватиме цими чуттями, то почуватиметься так, наче їх і не має. Так той, хто постійно тримає очі заплющеними, нічого не бачить – достоту так само, як нічого не бачить сліпий. Давид говорить про це так: Pauper sum ego, et in laboribus a juventute mea («Я убогий, в трудах іще змолоду» – Пс. 88, 16*). Хоч усім відомо, що Давид був багатий, він називає себе убогим, бо не прикипів душею до своїх багатств, а тому й справді може називатися убогим. З іншого боку, якби хтось був достеменно бідним, але воля його цьому противилася б, то це була б несправжня бідність, бо властиві такій душі жадання відзначалися б багатством і повнотою.\nОтже, хоч і називаємо таку наготу ніччю для душі, про нестачу тих чи інших речей все ж не говоримо, бо така нестача не оголює душі, якщо та й далі цих речей прагне. Тут мова радше про відмову від притаманних душі жадань та бажань, бо саме така відмова й робить душу вільною і нагою, хоч би вона й багато чого посідала. Самі по собі речі цього світу не становлять для душі перепони і не завдають їй шкоди; зашкодити може хіба прагнення цих речей та спрямоване на них жадання, яке часом оселяється в душі всередині.\n5. Ця перша ніч стосується чуттєвої частини душі і є однією із згаданих вище двох ночей, які має пройти душа, щоб сягнути злуки з Богом. А зараз час розважити, наскільки корисно для душі вийти зі своєї оселі в цю темну ніч чуттів і так отримати можливість дійти до злуки з Богом.\nЙдеться про те, як важливо для душі пройти через темну ніч чуттів, тобто умертвлення жадань, щоб далі прямувати до злуки з Богом.\n1. Необхідність пройти через цю темну ніч, тобто умертвлення жадань і відмову від задоволення в усіх речах, щоб сягнути злуки з Богом, пояснюється тим, що в Божих очах уся прив’язаність людини до створіння є темрявою. Доки душа не визволиться від цієї прив’язаності, її не може осяяти й цілковито опанувати чисте і просте Боже світло. Адже між світлом і темрявою згоди бути не може; як каже св. Йоан, Tenebrae eam no comprehenderunt («Не пойняла його темрява» – Йо. 1, 5).\n2. Справді, як учить нас філософія, дві протилежності не можуть зійтися разом в одному й тому ж предметі. Темрява, тобто прив’язаність до створіння, і світло, тобто Бог, суперечать одне одному і зовсім не схожі між собою, як навчає нас св. Павло у своєму Посланні до Коринтян: Quae conventio lucis ad tenebras? («Що спільного між світлом і темрявою?» – 2 Кор. 6, 14). Тому світло злуки з Богом не може осяяти душу, доки та не викорінить своїх жадань.\n3. Щоб краще зрозуміти те, про що ведемо тут мову, треба пам’ятати, що прив’язаність до створіння робить людину подібною до того створіння і до нього прирівнює; що сильнішою є така прив’язаність, то більшою є подібність до створіння і рівність із ним. Любов же уподібнює нас до того, кого любимо. Тому-то Давид і сказав тим, хто схилявся перед ідолами: Similes illis fiant qui faciunt ea, et omnes qui confidunt in eis («Самі, як вони, стануть усі, що на них покладаються» – Пс. 115, 8). Тож кожен, хто любить створіння, стоїть так само низько, як і те створіння, ба навіть нижче, оскільки любов не лише зрівнює, але й підпорядковує того, хто любить, любому створінню.\nТому душа, яка любить те чи інше створіння, втрачає здатність до преображення і чистої злуки з Богом, адже прірва між створінням і Творцем набагато глибша, ніж прірва між мороком і світлом; усе створене на землі і на небі є нічим у порівнянні з Богом. Про це говорить Єремія: Aspexi terram, et ecce vacua erat et nihil; et caelos, et non erat lux in eis («Глянув я на землю, і ось вона пуста і пустошня; на небо – і не було на ньому світла» – Єр. 4, 23). Кажучи, що земля була пуста, пророк має на думці, що всі створіння на ній – то ніщо, та й сама вона теж ніщо. Кажучи ж, що дивився на небо, але не бачив світла, дає нам зрозуміти, що всі небесні світила – то непроглядний морок у порівнянні з Богом. Якщо розглядати всі створіння під таким кутом, то зрозуміло, що вони – ніщо, а прив’язаність душі до них – то ще гірше, ніж ніщо, бо така прив’язаність становить перешкоду і не дозволяє душі преобразитися у Бога; так темрява є нічим і навіть менше, ніж нічим, бо полягає просто у відсутності світла. Як той, хто перебуває у темряві, не може осягнути світла, так і той, хто відчуває прив’язаність до створіння, не може осягнути Бога. Доки душа не очиститься від такої прив’язаності, не зможе посідати Бога ні тут, на землі, через преображення у чистій любові, ні у прийдешньому житті за допомогою ясного небесного бачення. Щоб трохи прояснити все сказане, треба розглянути деякі подробиці.\n4. Все створіння порівняно з безконечним Божим буттям є нічим. Відтак і душа, що відчуває прив’язаність до створіння, є в очах Божих нічим і навіть менше, ніж нічим, адже любов, як ми вже зазначали, не тільки приносить рівність і схожість, але й ставить того, хто любить, нижче за того, кого люблять. Тож така людина жодним чином не спроможна сягнути злуки з безконечним буттям Божим, бо поєднати в одне ціле буття і небуття неможливо. Це можна підтвердити за допомогою кількох наведених нижче прикладів.\nПорівняно з безмежною Божою красою будь-яка краса створінь є найбільшою гидотою. Соломон у Приповідках говорить про це так: Fallax gratia et vana est pulchritudo («Краса – річ оманлива, врода – марна» – Прип. 31, 30). Тож душа, що прив’язалася до краси того чи іншого створіння, у Божих очах є надзвичайно огидною. Така огидна душа не здатна перетворитися у красу, якою є Бог, адже гидота не може поєднатися з красою.\nУся привабливість і витонченість створінь у порівнянні з Божою привабливістю – це найбільша грубість та неоковирність. Відтак душа, захоплена привабливістю та витонченістю того чи іншого створіння, повниться в Божих очах огидою і не може наблизитися до тієї безмежної приваби та краси, що властива Богові, позаяк між грубим та безконечно витонченим існує неподоланна відмінність.\nПорівняно з безмежною Божою благістю усю благість створінь цього світу можна назвати злісністю, оскільки благим є лише Бог (див. Лк. 18, 19). Ті, кому припали до серця блага цього світу, у Божих очах є найбільшим злом; тож через те, що злісність не може поєднатися з благістю, такій душі не сягнути злуки з Богом, який є найвищою благістю.\nУся мудрість світу й усі людські здібності порівняно з найвищою Божою мудрістю є сущою глупотою. Про це пише у своєму Посланні до Коринтян св. Павло: Sapientia huius mundi stultitia est apud Deum («Мудрість цього світу – глупота в Бога» – 1 Кор. 3, 19).\n5. Отже, ті, хто розраховує на шляху до злуки з Божою мудрістю скористатися своїми знаннями та здібностями, виглядають перед Ним сущими невігласами і далеко цим шляхом не пройдуть. Адже глупота не може поєднатися з мудрістю. Тим-то й говорить св. Павло у Посланні до Римлян, що така людська мудрість – то для Бога лишень дурість, а ті, хто вважає себе мудрим, у Його очах виявляються зовсім нетямущими: Dicentes enim se esse sapientes, stulti facti sunt («Заявляючи, що вони мудрі, стали дурними» – Рим. 1, 22).\nТільки той, хто відкине все, що знає, і стане служити Богові, немов мале дитя, яке нічого ще не навчилося, зуміє-таки спізнати Божу мудрість – ту мудрість, про яку св. Павло розповідає коринтянам: Si quis videtur inter vos sapiens esse in hoc saeculo, stultus fiat ut sit sapiens. Sapientia enim huius mundis tultitia est apud Deum («Як комусь із вас здається, що він мудрий у цьому віці, хай дурним стане, щоб зробитися мудрим; бо мудрість цього світу – глупота в Бога» – 1 Кор. 3, 18-19). Тож прагнучи сягнути злуки з Божою мудрістю, душа має спиратися радше на незнання, ніж на знання.\n6. Усе панування і воля світу у порівнянні з волею і пануванням Божого духа є цілковитим невільництвом, мукою і полоном. Тож тих, хто прикипів серцем до сану чи якоїсь іншої подібної гідності і до свободи своїх жадань, Бог має не за дітей, а за упосліджених бранців і невільників, та відповідно до них і ставиться, адже вони не хочуть прийняти Його святу науку, де мовиться, що більший нехай буде як менший, а менший – як більший (див. Лк. 22, 26). Тому-то вони й не здатні сягнути царської свободи духу, властивої злуці з Богом, – неволі годі поєднатися з волею. Свобода не може запанувати у серці, уярмленому жаданнями, – серці раба; вона може оселитися тільки у вільному серці – серці дитини. Саме тому Сара попросила Авраама, свого чоловіка, прогнати невільницю та її сина, бо не хотіла, щоб син невільниці був спадкоємцем разом із сином вільної жінки (див. Бут. 21, 10).\n7. Всі втіхи та радощі, що їх воля знаходить у речах цього світу, – це найбільша мука, гіркота і гризота порівняно з тією втіхою, якою є Бог. Тож ті, хто віддає їм своє серце, й заслуговує у Божих очах лиш найбільшої муки, гіркоти і гризоти. Такі душі не спроможуться скуштувати втіхи, яку дарує злука з Богом, бо достойні тільки муки і гіркоти.\nПорівняно з багатством, яким є Бог, усе багатство і слава створіння є у Божих очах цілковитим убозтвом і нуждою. Душа, яка кохається у речах, що належать цьому світові, і їх посідає, перед Богом постає зовсім убогою і жалюгідною; вона не здатна посісти ті багатства і славу, які здобуває душа в преображенні у Господі, адже те убозтво й жалюгідність надзвичайно далекі від найвищого Божого багатства і слави.\n8. Божа мудрість, жаліючи душі, які через свою любов до земних речей стають потворними, підлими, нікчемними й убогими, вигукує у Приповідках: O viri, ad vos ciamito, et vox mea ad filios hominum. Intelligite parvuli astutiam, et insipientes animadvertite. Audite, quia de rebus magnis locutura sum. І далі: Mecum sunt divitiae et gloria, opes superbae et iustitia. Melior est fructus meus auro et lapide pretioso, et genimina mea argento electo. In viis iustitiae ambulo, in medio semitarum iudicii, ut ditem diligentes me, et thesauros eorum repleam. Це означає: «Я вас кличу, люди; до синів людських мій голос. О простодушні, обачності навчайтесь, і ви, безглузді, ума набирайтесь! Слухайте, бо я про важливе говоритиму, і з уст моїх вийдуть слова правдиві… Багатство й слава в мене, постійні блага й справедливість. Плоди мої ліпші від золота і коштовних каменів; прибуток мій, тобто те, що вкладу у ваші душі, – над срібло добірне. Я ходжу путями правди, стежками права, щоб дати блага тим, які мене люблять, щоб наповнились їхні скарбниці» (див. Прип. 8, 4-6; 18-21).\nБожа мудрість звертається тут до всіх тих, хто прив’язаний до речей цього світу. Називає їх малими, бо такими вони стають, люблячи мале. Тому й каже їм бути обачними й уважними, адже говорить про речі великі, а не малі, як-от вони; далі говорить, що слава і багатства незліченні, у які вони залюблені, з нею і в ній перебувають, а не там, де вони собі гадають; також у ній – і скарби правдиві, і справедливість. Хоч душам здається, що ці скарби містяться у речах, які належать цьому світові, Божа мудрість застерігає їх, що її багатства – коштовніші, а плоди, які вони приносять, – кращі за золото та коштовне каміння, і те, що вона породжує в душах, є ціннішим за срібло, яке ті душі так люблять; мова тут про розмаїті чуттєві схильності, властиві душі в цьому житті.\nДалі йдеться про те ж саме. Наведено уривки і звороти зі Святого Письма, які підтверджують, що душа мусить на шляху до Бога пройти через темну ніч – умертвлення жадань.\n1. Зі сказаного можна вже скласти собі деяке уявлення про те, яка відстань пролягає між тим, чим є у своїй сутності створіння, і тим, чим є у своїй сутності Бог, а також про те, що душі, які відчувають чуттєву прив’язаність до того чи іншого створіння, такі ж далекі від Бога, як і те створіння, оскільки любов породжує рівність і подібність. Добре усвідомлюючи цю відстань, св. Августин так звертався до Бога у своїх «Солілоквіях»: «Бідний я, бідний, хіба ж може моя злиденність та недосконалість бодай наблизитися до Твоєї праведності? Ти справді добрий, а я – злий; Ти – милосердний, а я – безжальний; Ти – святий, а я – нікчемний; Ти – справедливий, а я – несправедливий; Ти – світло, а я – сліпець; Ти – життя, а я – смерть; Ти – ліки, а я – недуга; Ти – найвища правда, а я – найбільша омана». Ось так говорив той святий.\n2. Отже, велике невігластво – вважати, що душа може сягнути того високого стану злуки з Богом, про який мовилося вище, не очистившись спершу від спрямованих до всіх природних і надприродних речей жадань, які можуть становити для неї перешкоду; про це ми ще поговоримо далі. Між такими речами і тим, що ми здобуваємо у зазначеному стані, себто, по суті, преображенням у Бога, віддаль просто величезна. Навчаючи нас іти цим шляхом, Господь наш у Євангелії від Луки говорить: Qui non renuntiat omnibus quae possidet, non potest meus esse discipulus («Хто не зречеться всього, що має, не може бути моїм учнем» – Лк. 14, 33). Це цілком зрозуміло, адже вчення, яке приніс нам Син Божий, полягає у зневазі до всього сущого, що дає нам змогу прийняти дар Божого Духа. Доки людям не вдається позбутися свого майна, вони не спроможні прийняти Божого духа у чистому преображенні.\n3. Саме про це йдеться у книзі Виходу, де читаємо, що Бог не давав синам Ізраїлю манни небесної, доки у них було принесене з Єгипту борошно (див. Вих. 16). Ці слова слід розуміти так: для того, щоб скуштувати того ангельського хліба, треба насамперед позбутися геть усього, бо піднебіння людини, яка шукає смаку в земній поживі, його смакувати не може. Душа, яка живиться іншими, чужими смаками, не тільки стає нездатною прийняти Божий дух, але й викликає у Божого Маєстату сильний гнів, бо, прагнучи духовної поживи, не вдовольняється лише Богом, а хоче долучити сюди ще й прагнення і прив’язаність до інших речей. Це так само очевидно завдяки тій же книзі Святого Письма, де мовиться, що люди, невдоволені тою простою їжею, просили, а часом і вимагали м’яса, і тоді Господь наш дуже розгнівався на них за те, що їм заманулося такий-от низький, грубий харч змішувати з поживою небесною, такою піднесеною і водночас простою (див. Вих. 16, 8-13); попри свою простоту, ця пожива містила в собі сутність і смак усіх наїдків на землі (див. Муд. 16, 20-21). Тож не встигли вони проковтнути ще тих шматків манни, що мали в роті, як, за словами Давида, Ira Dei descendit super eos, себто зійшов на них гнів Божий (див. Пс. 78, 31): спав з неба вогонь і спалив на попіл тисячі й тисячі людей (див. Чис. 11, 1). Адже Бог мав за велику образу для себе те, що вони забагли ще чогось іншого тоді, коли Він дав їм небесну поживу.\n4. Ех, якби ж то люди духовні знали, скільки благ і щедрот духа втрачають, навіть не намагаючись позбутися прив’язаності до різних дитинячих речей, якби тільки знали, що відмова від цих речей подарувала б їм смак усього сущого, який відкривається у тій простій духовній їжі! Та вони не відчувають смаку тої духовної поживи з тієї ж причини, через яку сини Ізраїлю так і не спізнали прихованого в манні смаку всіх наїдків, – адже не зосереджують усього свого бажання лише на ній. Ізраїльтяни не зуміли видобути з манни жаданий смак і силу не тому, що цього смаку і цієї сили там не було, а через те, що прагнули насититися чимось іншим. Так само й ті, хто любить Бога нарівні з якимсь створінням, безперечно, шанують Його недостатньо, бо кладуть на одну шальку терезів разом із Ним те, що, як ми вже зазначали, несказанно від Нього відрізняється.\n5. З досвіду добре відомо, що воля, відчуваючи схильність до якоїсь речі, цінує цю річ більше за все інше, навіть якщо поміж тим іншим є речі, які, можливо, не такі приємні для волі, але заслуговують на вищу оцінку. Якщо ж хтось воліє тішитися одночасно двома речами, то це неодмінно виглядатиме образливо для кращої з них, адже так вони обидві начеб опиняються на одному й тому ж щаблі. Оскільки ж із Богом не зрівняється жоднісінька річ, то душа, яка любить нарівні з Ним щось інше або ж відчуває до цього іншого неабияку прихильність, виявляє до Нього велику зневагу. Якщо це так, то якою ж буде ця зневага, коли любити щось більше за Бога?\n6. Про це мовиться й у Святому Письмі, де читаємо, що Бог звелів Мойсеєві піднятися на вершину гори, аби мати змогу з Ним поговорити. Мойсей не тільки мав піднятися на ту гору сам-один, залишивши синів Ізраїлю внизу, але й повинен був навіть заборонити пасти біля підніжжя тієї гори худобу: Nullus ascendat tecum, nec videat quispiam per totum montem, boves quoque et oves non pascant e contra («Ніхто щоб не виходив разом з тобою, і нікого щоб не було видно по всій горі; ба й вівці і товар щоб не паслись під цією горою» – Вих. 34, 3). Цим своїм велінням Бог ніби каже, що ті, хто сходить на таку-от гору досконалості, мають не тільки відмовитися від усіх речей і зоставити їх внизу, але й зректися всіх жадань і не дати їм, як тій худобині, зближатися до тієї гори, тобто тішитися тим, що не є Богом. Адже у Бозі чи то пак у стані досконалості всі жадання згасають.\nОтже, здіймаючись тим шляхом до Бога, обов’язково треба повсякчас умертвляти свої жадання і позбуватися їх, бо що більше й частіше душа так чинитиме, то ближчою ставатиме вершина. Доки душа не візьме верх над жаданнями, доти не сягне мети, хоч би й опанувала чимало чеснот, бо так і не зуміє здобути ту досконалу чесноту, що полягає у вмінні робити душу порожньою, нагою і очищеною від усіх без винятку жадань.\nНа яскравий образ цього натрапляємо у книзі Буття: вирушаючи до гори Бетел, щоб поставити там вівтар і скласти жертву Богові, патріарх Яків звелів своїм домочадцям зробити три речі: повикидати чужих божків, вичиститися та змінити одежу (див. Бут. 35, 2).\n7. Ті, хто прагне вибратися на вершину гори, щоб перетворитися на вівтар і принести Богові жертву чистої любові, хвали і шани, мають спершу бездоганно виконати три зазначені вище веління. По-перше, їм слід відкинути всіх чужих богів, себто всі чужі жадання та прив’язаності. По-друге, вони мають очиститися від усього бруду, що залишився на них від цих жадань, – це можна зробити, пройшовши через темну ніч чуттів. А по-третє, щоб дійти до вершини цієї високої гори, треба перевдягнутися – це завдання здійснюється через уже згадані перші дві дії. Адже тоді вже сам Бог зодягає душу в нове розуміння Бога у Бозі, відкидаючи старе розуміння, і в нову любов до Бога у Бозі. Очистивши волю від усіх давніх жадань і людських уподобань, Господь одягає душу в нове пізнання (див. Кол. 3, 9-10). Коли ж душа позбувається того способу мислення, яким послуговувалася раніше, і всіх своїх давніх уявлень та відкидає геть усе, що належало до старої людини, Бог зодягає її у нові надприродні здібності, що виявляються в усіх без винятку царинах. Таким чином, її діяльність з людської переходить у Божу. Досягнути цього можна у стані злуки, коли в душі живе тільки Бог, а сама вона служить вівтарем для поклоніння Богові у хвалі й любові.\nКолись Бог звелів, щоб вівтар, на якому мав лежати кивот завіту, був усередині порожній (див. Вих. 27, 8), ніби нагадуючи душі: якщо вона прагне бути гідним вівтарем для Його маєстату, то мусить спершу позбутися всього. Ще Бог наказав, щоб на тому вівтарі завжди горів вогонь, якому не можна погаснути, бо жоден інший вогонь на тому вівтарі горіти не може. Тож коли Надав і Авігу, сини первосвященика Арона, запалили на Господньому вівтарі звичайний вогонь, Бог дуже розгнівався і покарав їх на смерть тут-таки перед вівтарем (див. Лев. 10, 1-2). Завдяки цьому робимо висновок, що в душі не може забракнути любові до Бога і їй не слід змішувати цю любов з іншими різновидами любові, якщо тільки вона хоче бути достойним жертовним вівтарем для Господа.\n8. Бог не дозволяє, щоб поряд із Ним було ще щось. Відтак у Першій книзі Царів читаємо, що коли філістимляни поставили кивот завіту у своєму храмі, де стояв також якийсь їхній бовван, то щодня на світанку знаходили цього боввана перевернутого на землі перед кивотом, аж доки якось не побачили, що його розбито на друзки (див. 1 Сам. 5, 2-4). Єдине жадання, яке Бог дозволяє там, де перебуває, і яке заохочує, – це прагнення досконало додержуватися Його закону і нести Ісусів хрест. Святе Письмо свідчить, що Бог звелів, аби до кивоту завіту, де зберігалася вже манна, не клали нічого, крім книги Закону і Мойсеєвої палиці, яка символізує хрест (див. Втор. 31, 26). Тому душа, яка не має іншої мети, ніж досконало дотримуватися Божого закону і нести Ісусового хреста, перетворюється на кивот, де міститься справжня манна, себто Бог, якщо намагається берегти в собі винятково ту книгу Закону та Мойсеєву палицю.\n Як уже згадувалося у передмові, Святе Письмо Йоан цитував переважно за Вульґатою, іноді – за різними середньовічними компіляціями, а тоді довільно тлумачив іспанською, тому між його цитатами і звичним для українського читача текстом Святого Письма у перекладі Івана Хоменка чи Івана Огієнка можуть бути доволі значні відмінності. Що стосується цього видання, то там, де була така можливість, біблійні цитати подають за перекладом І. Хоменка. В інших місцях було здійснено дослівний переклад за Йоановим текстом; щоб не дезорієнтувати читача, такі цитати позначено зірочкою [*] (прим. перекладача).\n 1-ша, 2-га, 3-тя і 4-та книги Царів, на які покликається у своїх працях Йоан, – це, відповідно, 1-ша і 2-га книги Самуїла та 1-ша і 2-га книги Царів у звичному для українського читача Святому Письмі (прим. перекладача).\nБіографічний нарис про св. Йоана від Хреста


Карпати – Шахтар: прогноз і ставки на матч 02.11.2019\n18:11, 1 листопада 2019 320 Читать новость на русском\nКарпати – Шахтар прогноз букмекерів\nКарпати – Шахтар: прогноз\nПопереднім суперником і "Карпат", і "Шахтаря" було "Динамо". Обидва матчі відбулися в Києві, але закінчилися для обох команд по-різному. "Карпати" неочікувано зіграли внічию в чемпіонаті (а могли й виграти). А "Шахтар" хоч теж і зіграв внічию в основний час, в екстратаймі поступився киянам в матчі 1/8 фіналу Кубка України.\nДо слова: Карпати – Шахтар: де дивитися онлайн матч чемпіонату України\nПопри те, що матч "Шахтаря" був серед тижня, а "Карпати" в цей час готувалися до гри, саме "гірники" є фаворитами матчу. Коефіцієнт на їх перемогу коливається в районі 1,17. Натомість перемога "Карпат" в рідних стінах отримала коефіцієнт від 12,00 до 17,50.\nНагадаємо, матч "Карпати" – "Шахтар" відбудеться у суботу, 2 листопада. Початок матчу о 14:00. Онлайн-трансляція на сайті Спорт24.\nВарто додати, що "Шахтар" виграв дев'ять з десяти останніх матчів проти "Карпат". Востаннє "зелено-білі" відбирали очки в суперників ще 30 травня 2015 року, коли на виїзді зіграли внічию 2:2. Перемагали ж "Карпати" ще давніше – 13 вересня 2013 року вдома 3:2. До слова, в цих двох матчах за "Шахтар" зіграв Олександр Кучер, який тепер виступає за "Карпати".\nСаме вони дають найнижчий коефіцієнт на перемогу "Карпат" – 12.00. Перемога "Шахтаря" оцінена в 1,15. Нічия у матчі – 10,00.\nЧитайте також: Українські вболівальники не зможуть потрапити на матч Сербія – Україна у відборі на Євро-2020\nЩодо кількості голів, то експерти очікують близько трьох. Так, ставка на "тотал матчу більше 3,0" – 1,72. Натомість "тотал матчу менше 3,0" отримав аж 2,13. Однак щодо діапазону голів, то "кількість голів у матчі 2-3" оцінено коефіцієнтом 2,25, а "кількість голів у матчі 4-6" – лише 1,93.\nТа тут варто відзначити, що шанс забити мають більше "гірники". "Індивідуальний тотал більше 1,0 Шахтар" – лише 1,01. Для "Карпат" "індивідуальний тотал більше 1,0" – 4,8.\nЇх експерти оцінили перемогу "Карпат" коефіцієнтом 16. Перемога "Шахтаря" – 1,17. Нічия – 7,5.\nНа те, що глядачі побачать голи у ворота обох команд – 2,39. На те, що такого не станеться – 1,3. При цьому є ймовірність, що голи будуть забиті в обох таймах – 1,47 на це. Ставка на те, що такої події не станеться – 2,55.\nВони дають найвищий коефіцієнт на перемогу "Карпат" – 17,5. Перемога "Шахтаря" майже без змін – 1,16. Нічия – 7,60.\nЩодо переможця матчу і загальний тотал, то "перемога Карпат і тотал більше 2,5" – 24, а "перемога "Карпат і тотал менше 2,5" – 23. Натомість "перемога Шахтаря та тотал більше 2,5" – лише 1,59, а "перемога Шахтаря та тотал менше 2,5" – 3,70.\nТеги: Спорт Футбол ФК Карпати Новини Спорту Шахтар\nЛеонід Остальцев 3125\nІрина Кошанська 24964


Відразу три спалахи за ранок сталися на Сонці — SUNDRIES\nОпубліковано 22 Кві, 2021 175 0\nВідразу три спалахи відбулися на Сонці сьогодні вранці один за одним з коротким часовим інтервалом.\nТаке явище відбувається вкрай рідко, та ще й при мінімумі сонячної активності, що спостерігається зараз. Так що магнітних бур Землі не минути. Зазвичай вони відбуваються через два-три дні після спалаху.\nКрім впливу на здоров’я людини, навіть слабка буря може спровокувати збої в роботі енергосистем і змінювати шляху міграції птахів і тварин. Сильніші призводять до порушень роботи систем зв’язку і навігації.\nсонцеспалахиспалахи на сонці


Всі матеріали, позначені тегом: Наливайченко\n18 червня, 2015 Новини\nЛубківський услід за Наливайченком йде з СБУ\n«Я йду разом з ним з посади радника Голови СБУ», – заявив Лубківський.\n7 травня, 2015 Новини\nМенеджерів Ахметова допитують через фінансування «шахтарських страйків»\nЗа словами Наливайченка, так звані акції протесту проплачувалися з-за кордону.\n4 лютого, 2015 Новини\nСБУ запобігла диверсії під Радою, перехоплено зброю\nДиверсію хотіли вчинити у четвер.\n19 грудня, 2014 Новини\nНаливайченко обіцяє розсекретити всі матеріали по справі Гонгадзе\nТакож голова СБУ хоче публічного розгляду апеляції екс-генерала Олексія Пукача, якого засудили за вбивство журналіста.\nСБУ: Завершено розслідування по 82 чиновниках системи Януковича\nМатеріали передано до Генпрокуратури.\nНа Майдані затримали дві групи диверсантів\nПравоохоронці затримали дві диверсійні групи після сутичок на Майдані Незалежності зранку 7 серпня. Про це повідомив голова СБУ Валентин Наливайченко під час прес-конференції.\nСБУ: Росія планувала збити пасажирський літак, щоб ввести війська в Україну\nУ Росії розробляли плани збити літак "Аерофлоту", щоб виправдати вторгнення до України, але влучили у малайзійський Боїнг. Про це повідомив голова СБУ Валентин Наливайченко на прес-конференції.\nСБУ затримала двох росіян, підозрюваних у коригуванні вогню з установки "Бук"\nНа кордоні з Росією у Донецькій області затримали двох громадян РФ - коригувальників вогню із зенітно-ракетного комплекса «Бук». Про це 19 липня на прес-конференції повідомив голова СБУ Валентин Наливайченко.\nУ СБУ розповіли, що терористи викрадають дітей та примушують батьків до праці\nТерористи у Донецькій та Луганській областях викрадають дітей та примушують місцевих жителів до невільницької праці. Про це повідомив голова Служби безпеки Валентин Наливайченко під час прес-конференції.\nВ Одесі затримано підозрюваного у теракті біля військкомату\nВ Одесі правоохоронці затримали підозрюваного в організації вибуху поблизу одеського військкомату в ніч на 4 липня. Про це повідомив голова Служби безпеки Валентин Наливайченко під час брифінгу.\nСБУ розслідує причетність російського пропагандиста Кісєльова до фінансування тероризму на сході України\nСлужба безпеки України розслідує кримінальне провадження щодо російського журналіста Дмітрія Кісєльова за статтею Кримінального кодексу "фінансування тероризму". Про це 4 липня повідомив голова СБУ Валентин Наливайченко.\n24 лютого, 2011 Політика\nКраїна втілених жахів\nІнформагенції оприлюднили три жахливих повідомлення\nВалентин Наливайченко про повернення в Україну російських спецслужб, загрози територіальній цілісності країни та гуманітарні проекти СБУ\n13 березня, 2009 ut.net.ua\nУсе, що треба знати про СБУ\nПолітики вкотре намагаються використати СБУ для з’ясування стосунків між собою


АТО: бойовики застосовують міномети на всіх напрямках\nсереда, 20 березня 2019, 19:52\nСьогодні бойовики 28 разів відкривали вогонь по позиціях сил АТО.\n"Російсько-терористичні війська не припиняють вогневих провокацій проти сил АТО. З початку доби ворог 28 разів обстріляв опорні пункти Збройних Сил України", - йдеться у повідомленні.\nЯк зазначається, на Приморському напрямку, з мінометів калібру 120-мм та 82-мм, гранатометів та стрілецької зброї противник вів вогонь по позиціях поблизу Водяного. 82-міліметрові міномети та гранатомети ворог застосовував по опорних пунктах поруч Широкиного. З гранатометів різних систем та великокаліберних кулеметів противник відкривав вогонь по позиціях наших військ поблизу Мар’їнки. З протитанкових гранатометів ворог гатив по опорних пунктах сил АТО неподалік Гнутового, Павлополя та Красногорівки, а з кулеметів великих калібрів – під Новогригорівкою. Зі стрілецької зброї противник обстріляв морських піхотинців під Лебединським. Поруч Мар`їнки, Богданівки та Водяного діяли ворожі снайпери.\nЧитайте також: Доба в АТО: 54 обстріли, двоє загиблих\nНа Донецькому напрямку, вогнем мінометів калібру 82-мм противник накривав захисників Верхньоторецького, а з протитанкових гранатометів вів вогонь по оборонцях Зайцевого. З великокаліберних кулеметів ворог бив по опорних пунктах поблизу Авдіївки. Гранатомети різних систем та кулемети великих калібрів противник застосував по позиціях поруч Троїцького, а великокаліберні кулемети та стрілецьку зброю – поблизу Кам’янки.\nНа Луганському напрямку, зі 120-міліметрових мінометів противник гатив по опорних пунктах поруч Катеринівки. З гранатометів різних систем підрозділи російсько-окупаційних військ вели вогонь по позиціях поблизу Кримського, Попасної та Троїцького. Зі стрілецької зброї ворог обстрілював захисників Лобачевого.\n"В окремих випадках, коли виникала безпосередня загроза життю і здоров’ю військовослужбовців, командири приймали рішення на адекватне відкриття вогню у відповідь", - зазначили у прес-центрі АТО.\nУ штабі повідомили, що з початку доби один український воїн загинув, ще шестеро військовослужбовців отримали поранення.