На Сумщині Національною службою здоров'я фінансуватиметься єдина лікарня - приватна — UA:СУМИ\nНа Сумщині Національною службою здоров’я фінансуватиметься єдина лікарня – приватна\n6 Липень, 2018 Ніколаєва Юлія медицина, На часі, Новини, Охорона здоров'я, Сумщина, Суспiльство\nПерший і єдиний договір про надання первинної медичної допомоги на Сумщині підписаний із приватним центром сімейної медицини. Він обслуговує пацієнтів за мед реформою із 1 липня у місті Кролевець.\nАнгеліна – мама однорічного Матвія підписала декларацію з педіатром.\nАнгеліна Соломаха, пацієнт, сказала:\n«Навіть кошти, які ми приносили до реформи з нашими мінімальними зарплатами, можливо, це і било інколи по кишені, але ми з чоловіком, наша думка, що краще віддати суму і знати, що на нашу дитину звернуть більше уваги».\nТаких, як Ангеліна у Кролевці близько 2 тисяч. Стільки декларацій підписали у місті з лікарями цієї клініки. Останніх тут двоє – педіатр і терапевт.\nОксана Неділько, лікар-терапевт Центру сімейної медицини, сказала:\n«У телефонному форматі, фактично прив’язаний до пацієнтів тут нічого не зробиш. Район, фактично такий він більше до сільської місцевості. Люди не всі мають змогу там в той час під’їхати, не під’їхати чи як там і коли призначаєш якесь лікування, коли людина до тебе звертається в телефонному режимі – ця такий плюс, я вважаю, цієї реформи, що ти маєш право і вони можуть тобі зателефонувати, поцікавитись, запитати».\nЗа кожного пацієнта лікарі отримуватимуть визначену суму. Фінансує заклади – Національна служба здоров’я:\nСкільки коштів отримають лікарі за обслуговування пацієнтів:\nза дітей від 0 до 5 років – 1489 гривень;\nза дітей віком від 6 до 17 років – 814 гривень;\nза людей віком від 18 до 39 років – 370 гривень;\nза людей віком від 40 до 64 років – 444 гривень;\nза осіб віком 65 років та старше – 740 гривень.\nОлена Пінчук, педіатр, головний лікар Центру сімейної медицини, сказала:\n«Ті послуги, які прописані в 504 наказі нашого Міністерства, послуги, які повинні надаватися лікарями первинної ланки ті послуги ми й будемо надавати. У нас є режим роботи та згідно з цим режимом роботи ми, я як – педіатрі терапевт, ми працюємо”.\nНа лабораторні дослідження відправлятимуть пацієнтів до колег-приватників і Кролевецької центральної районної лікарні. Остання з Національною службою здоров’я поки не працює.\nСергій Побивайло, головний лікар Кролевецької центральної районної лікарні, сказав:\n«Національна служба здоров’я підписує договори сьогодні тільки з комунальними підприємствами, тобто з тими організаціями, які перейшли в статус неприбуткових комунальних підприємств. В нас на сьогодні питання на сесії не розглядалось, розглядалося на комісіях депутатських і погоджено так, що це питання буде винесено на наступну сесію. На листопад місяць плануємо, що це питання буде до кінця завершене і ми до першого 01. 2019 року все-таки встигнемо укласти договір із Національною службою здоров’я».\nНадавати послуги у комунальному закладі будуть 17 лікарів первинної ланки: 4 педіатри, 4 сімейні лікарі та 9 терапевтів, говорить головний лікар. Наразі уклали понад 8 тисяч декларацій – це 5-та частина населення району.\nЗа інформацією ресурсу ehealth, яким опікується Міністерство охорони здоров’я – це його платформа, станом на 4 липня в електронній системі зареєстровано майже 500 лікарів і підписано близько 150 тисяч декларацій (це 13,6%) від всього населення Сумської області. Рейтинг районів, за кількістю укладених угод, такий:\nКількість укладених договорів у районах:\nБуринський район – 50,8%\nЛиповодолинський район – 42, 9%\nЯмпільський район – 25, 6%\nКраснопільський – 24,2%\nСумський район – 24,0%\nКількість укладених договорів у містах:\nм. Охтирка – 20,5%\nм. Глухов – 13,7%\nм. Лебедин – 10,5%\nм. Шостка – 4,6%\nм. Суми – 3,9%\nм. Конотоп – 0,1%\nм. Ромни – 0.\nАндрій Букін, волонтер і юрист, повідомив:\n«Для того, щоб відбулась реформа первинної ланки в медицині відповідні рішення мають прийняти відповідні ради: це міські ради, районні ради, ради ОТГ відповідно. І в більшості області, власне такі рішення не прийняті. З 54 медичних закладів рішення переформування прийнято 36, із цих 36, у половини не має терміну, коли власне буде проходить процес. Тобто вони де-юре прийняли рішення про реформування, а де-факто воно не має навіть дати, якого числа вони почнуть реформування. Яка роль в цій ситуації адміністрації обласної адміністрації, вона як арбітр, вона мала б збирати всіх представників громади і доносити позицію необхідності реформування, стимулювати їх там залученням додаткових коштів і власне просвітницькою роботою в цій галузі. Там де розпочався процес реформування первинної ланки й у них є стратегія власне по реформуванню, то можна вже сьогодні сказати, що до кінця року вони встигнуть зареєструвати і медична реформа не буде провалена. На жаль, на сьогодні не так багато таких власне громад, там де мед реформа буде втілена в Сумській області».\nНадія Лисенко, заступник начальника управління охорони здоров’я Сумської облдержадміністрації, повідомила:\n«Зараз по підсумках роботи по реформуванню, по активності нашої роботи ми на останньому місці та в два рази менше декларацій підписано у Сумській області ніж в державі, але вплинути ми – медичні працівники. Медичні працівники не саботують виконання закону, як інколи звучить. Ми прекрасно розуміємо, що ми працюємо в бюджетних установах і забезпечувати створення умов ми повинні у відповідності до чинної законодавчої бази, а в нас це визначено в стратегії дій уряду. Без органів місцевого самоврядування медики й управління охорони здоров’я ми не можемо поміняти форму власності та перевести на автономну».\nНа 2 липня, коли розпочалось фінансування закладів первинної ланки з Національної служби здоров’я, всього в Україні підписали договори з нею 149 закладів у 21-й області. Наступні будуть ті, хто встигне укласти угоди до 15 серпня, щоб отримати гроші з 1 жовтня. Третю хвилю планують у грудні. Ті, заклади, хто не встигне, з 1 січня не матимуть права на державну субвенцію.\nВодій, який спричинив аварію на Кролевеччині, перебуває у лікарні\n27 Серпень, 2018 Сахно Маргарита На часі, Новини, Сумщина, Суспiльство\nСудово-медична експертиза – нині триває по факту смерті 30-ти річної жінки. Мова йде про аварію на Кролевеччині у селі Спаське, у яку вона та ще […]\nМедреформа на Сумщині. Майже 14 відсотків населення області уклали декларації з лікарями. Це 150 тисяч громадян. Понад мільйон мешканців області обирають з майже 500 лікарів […]\nУ Кролевці зменшили суму єдиного податку для підприємців\n30 Січень, 2017 Єрмак Маргарита Економiка, На часі, Новини, Полiтика, Сумщина, Суспiльство\nЗбільшили мінімальну зарплату – зменшили ставку єдиного податку. Кролевецька міська рада зменшила суму єдиного податку для підприємців 2 групи, тобто для тих, хто платить податок […]


На Січеславщині кожен бажаючий може обміняти паспорт-книжку на ID-картку. Суспільство ДНІПРОГРАД\nГоловна / Суспільство / На Січеславщині кожен бажаючий може обміняти паспорт-книжку на ID-картку\nВідтепер жителі Січеславщини та всієї України не будуть отримувати паперові паспорти – їх повністю замінять ID-картки. Кожен бажаючий може обміняти паспорт-книжку на сучасну пластикову картку. Про це сьогодні, одинадцятого жовтня, розповіла представник ГУ ДМС у Дніпропетровській області Олена Лимарь, передає Дніпроград.\nЗа її словами, п’ятого жовтня Кабінетом Міністрів України змінено порядок оформлення паспортів громадянина України у формі карток. Відтепер кожна особа, яка хоче замінити паспорт у формі книжки на ID-картку, може звернутися до територіального підрозділу міграційної служби з відповідною заявою. Також картки можуть видавати ЦНАПи та паспортні сервіси.\nЯкщо особа досягла віку 25 або 45 років та має бажання вклеїти фотокартку у паспорт старого зразку, вона повинна протягом місяця з набуття даного віку звернутися із заявою до міграційної служби. В іншому випадку громадянину має бути виданий паспорт у формі картки.\nПаспорт у зв’язку з обміном видається у регламентному порядку за 279 гривень протягом 20 робочих діб, у терміновому – за 366 гривень за десять робочих діб. Першу ID-картку громадянина України, у 14 років, отримуватимуть безкоштовно за місцем проживання.\nЗ початку видачі паспортів у формі картки, з 2016-го року, на сьогоднішній день областю вже видано 183 тисячі карток, протягом останніх місяців видано 74 тисячі.


Позики онлайн в Ужгороді\nЯкщо необхідно отримати кредит в Ужгороді, то банки обов'язково схвалять заявки тим, хто надасть гарантії платоспроможності. Особи, оформлені згідно з трудовим законодавством, можуть надати довідку про доходи.\nКредит онлайн в Черкасах\nСкладно знайти людину, яка не відчувала фінансових проблем. Непросто в сьогоднішніх реаліях знайти таку роботу, що б забезпечувала гідний рівень доходу. Понад те, поступово зростають запити в людини.\nКредити онлайн у Полтаві\nУ Полтаві рівень заробітної плати нижчий від середнього по країні. Тисячі місцевих мешканців уже стали справжніми друзями фінансових компаній. Вони звертаються до МФО на регулярній основі, оформляючи кредити у Полтаві.\nКредити у Хмельницькому\nЯкщо цікавить терміновий кредит готівкою у Хмельницькому, то люди поспіхом часто приймають неправильні рішення. Вони погоджуються на будь-які пропозиції, лише як би швидше вирішити фінансові труднощі, що виникли.\nПозики в Білій Церкві\nФінансове становище може змінитися буквально за мить. ДТП, раптова хвороба, поломка побутової техніки та інші причини змушують терміново шукати гроші. Хтось має зайві кошти на «чорний день».\nКредити в Кременчуці\nФінансове становище може суттєво змінитися в один день через певні форс-мажорні ситуації. Часто буває так, що треба гроші в борг (Кременчук) отримати якнайшвидше.\nКредити в Івано-Франківську\nОстанні кілька років громадяни все частіше звертають увагу на мікрофінансові організації. Вони демонструють, що не обов’язково брати кредит готівкою без довідки про доходи в Івано-Франківську.\nКредити в Рівному\nКожному знайома ситуація, коли потрібно терміново знайти кілька сотень чи тисяч гривень. Причини можуть бути різними. Є можливість взяти кредит готівкою без довідки про доходи у Рівному, звернувшись до МФО.\nПозика на картку в Сумах\nРівень закредитованості населення сьогодні досить високий. Люди беруть гроші в борг у Сумах на різні цілі. Особливий інтерес до нецільових кредитів.\nПозики на карту в Тернополі\nКредити у Тернополі видаються багатьма організаціями. Це великий плюс для тих, хто збирається взяти гроші у борг. Якщо є можливість вибору, людина обов'язково визначить собі оптимальний варіант.\nПозики в Кривому Розі\nСтуденти, пенсіонери, інваліди стикаються із тим, що їм відмовляють у видачі кредитів. У банку справді досить складно отримати гроші в борг у Кривому Розі\nПозика онлайн в Чернівцях\nКоли терміново необхідні гроші в Чернівцях, багато хто починає панікувати. Люди часто погоджуються на дуже невигідні умови. Наприклад, частина громадян звертаються до банків


Важливо! Підготовка фінальних звітів проєктів CBHE (4.11.2020 р.) — Національний Еразмус+ офіс в Україні\nШановні партнери проєктів з розвитку потенціалу вищої освіти CBHE 2016 та 2017 рр.!\nЧастина проєктів вже завершилась або скоро завершується. Дякуємо за Ваш внесок в розбудову потенціалу закладів вищої освіти задля впровадження реформ в Україні! Ви достойно витримали виклики та якісно завершили виконання проєктів! Наші вітання командам та побажання всім здоров'я! Сподіваємось, найближчим часом, поширювати Ваші історії успіху та результати для університетів України, то ж запрошуємо ділитись досвідом з колегами.\nРозуміємо, що у Вас зараз відповідальний період підготовки фінальних звітів!\nІнформуємо, що 4 листопада 2020 р., ЕАСЕА проводить вебінар для координаторів Ваших проєктів щодо підготовки фінальних звітів. Запрошуємо Вас обов’язково повідомити Ваших координаторів та нас про запитання, які важливо поставити до ЕАСЕА під час вебінару. Сесії будуть відбуватись у вигляді запитань та відповідей, особлива увага буде приділятись проблемам під час виконання проєків, які були спричинені пандемією COVID-19.\nДо Вашої уваги корисні матеріали щодо підготовки звітів:\nInstructions on the beneficiary space here at the link (REPORTING TAB)\nRecording of the web session organized last year - here at the link ; information provided in this video is still valid and on Wednesday we will be available to clarify your doubts (if any).\nМи також будемо брати участь у вебінарі, то ж зможемо озвучити Ваші запитання.\nНагадуємо про важливість спільної командної роботи над підготовкою звіту, особливо що стосується підтверджувальних документів та матеріалів про проведену діяльність та відкритість і доступність результатів.\nЦі та більше матеріалів для виконавців на сайті НЕО в Україні - за посиланням.\nЯкщо виникають запитання, запрошуємо завжди звертатись до нашої команди!


Грудне вигодовування під час лікування рецидиву розсіяного склерозу у матері після пологів - Розсіяний склероз\nХоча ці результати свідчать про те, що жінки можуть безпечно годувати грудьми свою дитину під час та незабаром після введення метилпреднізолону, дослідники рекомендують молодим матерям почекати дві-чотири години після введення препарату, щоб додатково обмежити його вплив на дитину.\nДослідження «Концентрації метилпреднізолону в грудному молоці та сироватці крові пацієнток з розсіяним склерозом, які отримували внутрішньовенну пульс-терапію метилпреднізолоном» було нещодавно опубліковане в журналі Clinical Neurology and Neurosurgery.\nЖінки з РС мають підвищений ризик рецидиву після народження дитини (у післяпологовий період). Внутрішньовенне введення метилпреднізолону застосовують як метод першої лінії терапії при гострих рецидивах РС, але дані про його безпеку під час годування груддю залишаються обмеженими.\nПопереднє дослідження турецьких вчених за участі 16 жінок з РС визначило, що перехід метилпреднізолону в грудне молоко був дуже низьким, що призводило до відносної дози для немовлят (ВДН) 0,71%. Це є значно нижчим загальноприйнятого значення відносної дози для немовлят менше 10%. Відносна доза для немовлят (ВДН) оцінює вплив на немовля ліків, які воно може отримати через грудне молоко.\nУ ході нового дослідження його автори провели подальший аналіз зв'язку між рівнями метилпреднізолону в крові та грудному молоці жінок з РС під час та після лікування.\nЦе дослідження включало 12 жінок, що страждали на РС, які годували грудним молоком (середній вік 28,03 років). Учасниці проходили лікування рецидиву РС після пологів за допомогою введення (1000 мг) метилпреднізолону (уведення протягом однієї години) протягом трьох або п’яти днів поспіль.\nЦі жінки мали середню тривалість захворювання 3,59 року та мінімальну втрату працездатності, про що свідчить середній бал 1,5 за розширеною шкалою статусу інвалідизації (EDSS – метод кількісної оцінки втрати працездатності при РС, причому більш високі показники вказують на більшу інвалідність).\nЗразки материнської крові та грудного молока були отримані в перший день лікування. Дослідники збирали зразки перед інфузійною терапією, потім через 30 хвилин після неї, а також в кінці інфузії та через одну, дві, чотири, вісім, 12 та 24 години (безпосередньо перед введенням наступного дня).\nНемовлят годували грудьми не раніше ніж через дві години після терапії метилпреднізолоном. Чотири жінки повністю годували дітей грудьми, а вісім учасниць поєднували грудне годування із штучним вигодовуванням.\nЗдоров’я та психосоматичне благополуччя немовлят (сім хлопчиків та п’ять дівчаток) середнього віку 8 місяців оцінювали шляхом опитування матері та аналізу оцінки розвитку та медичної документації педіатра або загального лікаря кожної дитини.\nВчені виявили безперечний зв’язок між рівнями метилпреднізолону в крові та у грудному молоці; така тенденція спостерігалась у всі часові моменти. Найвищі рівні метилпреднізолону в крові (6,09 мкг/мл) та грудному молоці (2,09 мкг/мл) були виявлені наприкінці інфузії, після чого рівні препарату знижувались поступово.\nЧерез 30 хвилин після закінчення інфузії концентрація препарату в крові та грудному молоці складала лише половину найвищого значення і опускалася нижче 1 мкг/мл у грудному молоці через чотири години після лікування та через вісім годин у крові.\nМетилпреднізолон не був виявлений у грудному молоці через 12 та 24 години після введення або перед наступним введенням.\nНа підставі цих даних вчені підрахували, що доза метилпреднізолону для немовлят становила 0,0695 мг/кг/добу, що було «значно нижче рекомендованої дози 0,25-30 мг/кг/добу, визначеної для новонароджених, які потребують терапії метилпреднізолоном», як наголошують дослідники.\nЗгідно з їх оцінками відносна доза для немовляти також була у 20 разів нижчою за прийнятий рівень занепокоєння в 10%, при значенні 0,50%.\nНадалі, протягом 6-24 місяців спостереження у немовлят не спостерігалося жодних побічних явищ. Вони мали нормальну вагу та зріст і в очікуваний час досягали відповідних етапів розвитку рухових вмінь і навичок.\nЦі результати свідчать про те, що метилпреднізолон переноситься у грудне молоко в незначній кількості, причому низькі рівні препарату виявляються як під час введення, так і після нього, а в результаті дози для немовлят є нижчими рівнів, які можуть завдати дітям шкоди.\nВодночас дослідники рекомендують, щоб «матері мали змогу зачекати 2-4 години після введення.\nВчені також зазначають, що у майбутньому для підтвердження цих висновків та кращого розуміння безпеки внутрішньовенного введення метилпреднізолону при лікуванні рецидивів РС у жінок, які годують груддю, потрібні більш масштабні дослідження.


Олександр Ярославський - імовірно, бізнесмен був за кермом - нові дані про смертельну ДТП на трасі Чугуїв – Мартове\nЗ великою ймовірністю – Ярославський: нові дані про смертельну ДТП на трасі Чугуїв – Мартове\nБізнесмен Олександр Ярославський, найімовірніше, перебував за кермом автомобіля, що скоїв смертельну ДТП уночі 9 лютого на трасі Чугуїв – Мартове. Компанія DCH, президентом якої є Ярославський, також визнала причетність до аварії.\nПро це OBOZREVATEL повідомили джерела у правоохоронних органах. За словами співрозмовників, за кермом у момент наїзду на пішохода, 50-річного чоловіка, був сам Ярославський. Окрім того, джерела повідомили, що бізнесмен часто їздив за кермом сам, а у день інциденту вживав алкогольні напої. Пізніше міністр внутрішніх справ Денис Монастирський вирішив звільнити начальника поліції Харківської області та заявив про спробу фальшування розслідування.\nХто міг бути за кермом\nУ компанії DCH зазначили, що за кермом машини з номерними знаками, виявленими на місці інциденту, був водій, який працює в одній із їхніх допоміжних служб.\nОднак наші джерела повідомили, що мобільний трафік Ярославського було зафіксовано на місці аварії, а мобільний трафік водія – ні. За словами співрозмовників, водія на місці ДТП взагалі не було.\nБлогер Назар Приходько з посиланням на джерела повідомив, що на момент аварії водій нібито перебував у місті Дергачі (понад 80 км від Мартового), а сам бізнесмен у цей час "намотував кола" неподалік від місця аварії.\n"Водій на момент аварії перебував не за кермом, а у Дергачах, що розташовані так само у Харківській області, але до місця аварії автівкою 1,49 години. А найбільший прикол у тому, що Ярославський весь цей час на іншій автівці "кола намотував" неподалік, чекаючи на водія. Він був там, про що свідчать дані пеленгації", – написав він на своєму каналі у Telegram.\nЩойно стала відома інформація про аварію – Ярославський вилетів за кордон. У пресслужбі DCH повідомили: "Ярославський відповідно до сформованого на початку поточного тижня робочого графіка відлетів до Лондона для зустрічі із сім'єю".\nЗа даними ЗМІ, чартер із Польщі прилетів до Харкова о 12:50 та о 13:50 вилетів із міста. На його борту нібито перебували Ярославський та його тесть Сергій Свентицький.\nЗа інформацією Flightradar, літак приземлився в аеропорту Фарнборо в Лондоні.\nЗазначимо, що сам Ярославський заявив, що в той час, коли сталася ДТП, він нібито був удома і спав, а про подію дізнався лише вранці. Бізнесмен відмовився дати своє припущення, чому у ЗМІ з'явилася інформація про нібито причетність до аварії його кортежу.\nЯк розповів OBOZREVATEL керівник однієї охоронної компанії: поширена практика, коли водій або охоронець бере на себе провину свого роботодавця.\n"Це стосується безпосередньо скоєння ДТП. У цьому випадку VIP одразу ж виплачує велику суму, а також бере на себе оплату адвокатів та утримання сім'ї співробітника, який у перспективі може опинитися за ґратами – якщо внаслідок аварії загинула людина", – розповів він. За словами керівника компанії, можливість такої "послуги" часто одразу обговорюють ще перед початком роботи.\nЗі свого боку, МВС України повідомило, що поліція Харківської області викличе на допит можливого учасника ДТП Олександра Ярославського.\nКиївський районний суд Харкова не розглянув клопотання прокуратури про обрання запобіжного заходу водію, підозрюваному у ДТП. Засідання відклали до 11 лютого 15:00 на прохання захисника підозрюваного.\nЗгодом голова МВС Монастирський вирішив звільнити начальника поліції Харківської області Станіслава Перліна.\nВін додав, що буде розслідувано спробу фальшування справи про ДТП з кортежем Олександра Ярославського.\n"Причиною моїх дій стало те, що слідчі харківської поліції подали до прокуратури підозру, складену на людину, яка заявила, що вона була за кермом. Натомість вже сьогодні стало відомо, що ця людина перебувала під час ДТП в іншому місці", – пояснив міністр.\nПресслужба Головного управління Національної поліції України в Харківській області повідомляє, що 9 лютого близько 22:55 у районі 534 км автодороги Київ – Харків – Довжанський невстановлений автомобіль, що рухався з боку міста Чугуєва в напрямку Харкова, скоїв наїзд на пішохода – чоловіка на вигляд близько 50 років. Тіло померлого спрямоване в морг.\nЗа словами джерел OBOZREVATEL, чоловіка переїхали двічі. Наїзд скоїли дві машини з кортежу.\nПро небезпеку стилю водіння Ярославського попереджали ще у 2012 році\nЗазначимо, що 2012 року в мережі з'явилося інтерв'ю Ярославського польським журналістам. На кадрах із назвою "Ярославський – король Харкова" показано, що бізнесмен на автомобілі Mercedes разом із машиною супроводу рухається по дорогах населених пунктів зі швидкістю 120 км/год. При цьому він порушує правила обгону і зустрічного роз’їзду, а швидкість автівки перевищує допустиму на понад 50 км/год.\n– Бачу, що ви любите швидку їзду.\n– Ми їдемо 120 км/год, не можу сказати, що це якась надприродна швидкість.\n– Я думаю, що ДАІшники знають, хто їде?\n– Не питав їх про це.\n– А зупиняють вас іноді?\nТоді глава редакційної ради OBOZREVATEL Михайло Бродський звертався до міністра внутрішніх справ України з вимогою забрати у Ярославського водійське посвідчення на певний строк та зобов’язати заплатити штраф згідно з чинним законодавством.\n"Прошу звернути увагу на зазначену публікацію та належно відреагувати на неї, адже ми маємо показати українцям, що у нашій державі всі рівні перед законом. Наразі це відео демонструє, що в Україні достатньо бути дуже багатою людиною, щоб мати право порушувати правила. Це суперечить Конституції й усім нормам моралі та честі", – писав Бродський у Facebook.\nЗв'язки Ярославського з російськими олігархами\nЯрославський не приховує своєї дружби з російськими олігархами Романом Абрамовичем та Олегом Дерипаскою. Він часто буває в Лондоні на стадіоні, коли грає клуб "Челсі", який належить Абрамовичу. Знайомі бізнесмени вже близько 30-ти років.\nІз Дерипаскою, у якого купив Харківський тракторний завод, Ярославський познайомився у 1991 році.\n"Тоді всі займалися нафтою: і домогосподарки, і зубні техніки, і вчителі, і професори. Розвалився Радянський Союз і все це лежало на поверхні. І кожен кинувся ставати "рокфеллерами", – згадував він.\nЗа деякими даними, Ярославський та Дерипаска навіть стали кумами.\nЗвертаємося до правоохоронних органів із закликом перевірити мобільний білінг телефонів Олександра Ярославського і його водія, що дасть відповідь на запитання про те, хто ж саме скоїв смертельний злочин, і унеможливить фальсифікацію справи з метою уникнення кримінальної відповідальності причетних до злочину.\nНагадаємо: 2017 року автомобіль відомого львівського бізнесмена Петра Димінського потрапив у аварію в селі Ямельня Львівської області, внаслідок чого загинула 31-річна жінка. Ймовірно, за кермом Mercedes S 65 AMG, який зіткнувся з Opel, був сам Димінський, проте провину взяв на себе 43-річний охоронець бізнесмена.\nПізніше слідство встановило, що Андрій Борщ, заарештований за підозрою в скоєнні ДТП, не був за кермом автомобіля. За версією слідства, охоронці Димінського достеменно знали, що саме він вчинив смертельну ДТП. Однак вони штучно створили докази на його захист.\nЧерез три дні після аварії Димінський виїхав за кордон і з того часу не повертався в Україну. У грудні 2017 року його оголосили у розшук та заочно обрали запобіжний захід у вигляді утримання під вартою.\nУкраїнаХарківДТП в УкраїніДТП із кортежем Олександра ЯрославськогоОлександр Ярославський


11 липня 2018, 18:35\n(Продовження, попередні частини: перша, друга, третя, четверта, п’ята, шоста, сьома, восьма, дев’ята, десята, одинадцята, дванадцята, тринадцята, чотирнадцята, п’ятнадцята, шістнадцята, сімнадцята, вісімнадцята, дев’ятнадцята, двадцята, двадцять перша, двадцять друга, двадцять третя, двадцять четверта, двадцять п’ята)\nНашу попередню розмову ми закінчили на вторгненні до Криму російських військ у 1771 році, причому ви звернули увагу на той факт, що певна частина кримської верхівки сприймала росіян як союзників і сподівалася ‒ дуже недалекоглядно, звичайно, сподівалася, ‒ що союз із Росією допоможе Криму вирішити проблеми, що накопичилися в його відносинах із Туреччиною. У той же час інша частина кримського суспільства була категорично проти будь-якої співпраці з Петербургом. Але російські війська вже були у Криму й іти геть не збиралися. Як жилося Кримському ханству в умовах цієї фактичної окупації?\nТак, і останній епізод, на якому ми завершили нашу минулу розмову, був той, що кримська верхівка в умовах російської окупації стала готувати вибори нового хана. Нагадаю, колишній хан Селім III Герай намагався чинити спротив російському вторгненню, але частина кримської аристократії вважала росіян своїми союзниками, встала на їхній бік, тому уникнути навали 1771 року ханові не вдалося. А коли російська армія на чолі з Василем Долгоруковим майже безкровно, так би мовити, «ввічливо» зайняла півострів, то росіяни надіслали ханові люб’язну пропозицію, щоб і він добровільно перейшов під заступництво російської імператриці. Але Селім III зрозумів, що це лише виверт, щоб розправитися з ним, і спішно залишив Крим.\nТому терміново був потрібний доброволець із-поміж ханського роду, який погодився б стати російським васалом, і такий доброволець знайшовся: ним став Сахіб II Герай. Він і був обраний новим ханом, а калгою при ньому став його молодший брат Шахін Герай. Треба сказати, що обидва брати від самого початку подій перебували у проросійському таборі, в 1771 році полегшили російським військам прохід до Криму, і тому Росія вважала, що на них ‒ на відміну від Селіма III ‒ можна покластися. Відповідно, російська імператриця відразу визнала та гаряче вітала це обрання нового хана.\nСахіба II Росія називала своїм васалом, я маю на увазі, звичайно ж, його фактичний, а не формальний статус. Адже якщо говорити про формальний статус хана, то номінально Сахіб II зовсім не вважався російським підданим. Він вважався абсолютно самостійним, вільним і ‒ вперше з XV століття ‒ ні від кого не залежним правителем Криму. Однак у реальності, звичайно, все було зовсім інакше.\nКомандувач російських військ у Криму Долгоруков наполіг, щоб між Російською імперією та незалежним Кримським ханством був укладений договір про мир і союз, і цей договір, підписаний у 1772 році, отримав назву Карасубазарського трактату. У цьому трактаті Крим декларувався повністю самостійною державою, незалежною ні від Туреччини, ні від Росії. Однак далі уточнювалося, що як до закінчення поточної російсько-турецької війни російські війська залишаться на півострові, так і після закінчення війни вони не підуть звідси, а поставлять свої гарнізони у фортецях Керч та Єні-Кале, які відтепер переходять у володіння Росії. Мета постійної російської військової присутності у Криму пояснювалася необхідністю захисту союзного Росії Кримського ханства від турецьких зазіхань на його новонабуту незалежність.\nСахіб II, схоже, на якийсь момент і сам повірив у те, що він вільний і незалежний правитель\nСахіб II, схоже, на якийсь момент і сам повірив у те, що він вільний і незалежний правитель, і навіть намагався сперечатися з росіянами, протестувати проти їхньої подальшої військової присутності та наміру заволодіти кримськими фортецями. У відповідь нові покровителі дохідливо пояснили ханові в тому сенсі, що нехай, мовляв, він іще скаже спасибі за те, що імператриця зі своєї великої милості дозволила Кримові зберегти незалежність, а не безпосередньо завоювала його; а якщо хан озирається на Туреччину, то для Туреччини, по суті, тепер уже не має значення: чи залишиться Крим незалежним, чи стане російським, – тому що, в будь-якому разі, Крим Туреччина втратила безповоротно й назавжди. Сахібу II, звичайно, дуже не подобалося таке поводження, але сперечатися з господарями становища йому було важко.\nА що стосувалося Туреччини ‒ то так, дійсно, Крим вона відтоді втратила назавжди. Навіть більше: поразки у війні з росіянами на інших причорноморських фронтах змусили турків через два роки офіційно визнати номінальну незалежність Кримського ханства. Ця капітуляція Стамбула була зафіксована в Кучук-Кайнарджійському мирному договорі, який Росія та Туреччина уклали між собою в 1774 році.\nЄдина поступка, якої османському двору вдалося домогтися в кримському питанні, була та, що за падишахом зберегли привілей посилати символічне благословення кожному новообраному ханові ‒ оскільки йому все ж вдалося залишити за собою статус халіфа, тобто верховного авторитета в релігійних справах кримських мусульман. Однак при цьому право втручатися в сам процес виборів або підбору кандидатур султан втратив.\nА в Криму тривало життя в нових умовах так званої «незалежності». Російські війська і надалі перебували в країні. І хоча російське командування наказувало своїм солдатам не дратувати без потреби місцеве населення, коли така потреба все ж виникала, то це ж саме командування давало своїм офіцерам згоду на проведення точкових, дозованих каральних акцій. І не дивно, що дуже скоро від сусідства з такими союзниками застогнали навіть ті, хто в 1771 році зустрічав російські війська якщо не з квітами, то, в будь-якому разі, з надією на зміни на краще.\nНезадоволені представники кримської аристократії та духовенства таємно від хана їздили до Стамбула, де просили султана розірвати договір про незалежність ханства, відновити колишній порядок призначення ханів і надіслати до Криму османські війська їм на допомогу, і Сахіб II знав про це. З огляду на дедалі більше невдоволення в суспільстві, хан досить скоро помітно охолов до своїх російських покровителів і навіть наважився на недружні акції щодо них, на зразок арешту російського посла при своєму дворі.\nАле виправити свій імідж він уже не встиг, адже місце на чолі дедалі сильнішого антиросійського тренду вже зайняв інший лідер: Девлет IV Герай, який разом зі своїми прихильниками переправився з Кубані до Криму й ‒ навесні 1775 року ‒ зайняв Бахчисарай. А Сахібові II довелося ховатися від нього, втекти на кораблі в Стамбул. Переворот Девлета IV став сюрпризом для всіх: як для росіян, які вже вивели з Криму значну частину своїх військ, так і для турків, які зовсім не розраховували на такий крок та його успіх.\nЩо стосується, зокрема, турків, то султанський уряд просто-таки потопав у проблемах, будучи вимушеним збирати останні сили, щоб бути готовим до війни одночасно на два фронти: і з Росією, і з Персією. І зрозуміло, що на цьому тлі проблема Криму просто поблякла й пішла далеко назад у списку пріоритетів ‒ на кону тепер стояло вже не звільнення Криму з-під російської окупації, а виживання самої Османської держави. Як потайки признавався один з османських чиновників, Стамбулові було б значно легше, якби проблема Криму взагалі зникла з порядку денного, нехай навіть ціною остаточного його захоплення росіянами. У Стамбулі було, звичайно, безліч і консервативних діячів, які вимагали негайної допомоги Кримові, проте при дворі вели перед не вони, а реформатори, які категорично не бажали воювати з Росією.\nАле забути про кримську проблему столичним чиновникам не давали кримськотатарські емігранти, які з 1771 року тисячами переселялися до Стамбула й там голосно та завзято вимагали негайно організувати похід для звільнення Криму з-під російської влади. У чималої частини османського уряду ці люди викликали лише роздратування. Тому що, по-перше, їхні гучні заклики не дозволяли реформаторам повернути кримську проблему в непам’ять і загрожували Туреччині новими конфліктами з Росією. А по-друге, тому що, звісно ж, передбачалося, що виснажена османська скарбниця має за власний кошт забезпечити безліч усіх цих знатних переселенців маєтками, будинками у Стамбулі та довічним грошовим утриманням згідно з тим статусом, який вони колись мали у Криму. Тому, розраховуючи, що імітація бурхливої діяльності допоможе вгамувати цих настирливих дисидентів, османи дозволили Девлетові IV з групою активних однодумців вирушити на Кубань, щоб вони там, на далекій периферії кримських володінь, будували плани, як проникнути в ці володіння та пробитися на батьківщину.\nІ несподіванкою для Стамбула стало саме те, що Девлетові IV ці плани вдалося не тільки укласти, але й блискуче реалізувати. Деякі чиновники в Стамбулі від страху перед непередбачуваними ускладненнями з Росією навіть кинулися було писати Девлетові IV листи, щоб він негайно повернувся з Криму до Стамбула. Але було вже пізно.\nОпинившись на троні в Бахчисараї, Девлет IV сповістив про своє воцаріння і османського падишаха, і російську імператрицю ‒ як і належало згідно з договором про незалежність ханства. Однак відразу слідом за цим він став робити кроки, щоб цей договір анулювати. І важливим символічним кроком на цьому шляху стало прохання хана до султана, щоб той затвердив його на кримському троні не просто духовним халіфським благословенням, а за повним традиційним протоколом призначення ханів, що мало на увазі не тільки релігійне, а й відновлене політичне верховенство Стамбула над Бахчисараєм.\nІ таке затвердження він отримав, разом із обіцянкою підтримати його ‒ яка, додам, не була виконана. Слід зауважити, що у Стамбулі до Девлета IV поставилися напрочуд прохолодно: його там не вважали підхожим кандидатом на престол, і якби султан мав можливість сам призначати ханів у Криму, то призначив би зовсім іншого кандидата. Однак факт залишався фактом: Девлет IV опанував Крим і ясно висловлював бажання повернути країну під османський контроль. Тому якщо цього хана й можна назвати проосманським, то лише в тому сенсі, що він сам хотів так називатися, але Стамбул його своїм ставлеником не вважав і, більше того, боявся, що Девлета IV вважатиме турецьким ставлеником Росія. І Росія дійсно вважала його таким.\nРосіяни відразу зрозуміли, чим їм загрожує воцаріння хана, орієнтованого на Стамбул. Тому проти Девлета IV стали терміново збирати сили ‒ зокрема, згадали про давно вже обіцяне «кубанське ханство» для союзних Росії перекопських ногайців. Правителем над цим адміністративним утворенням поставили Шахіна Герая ‒ молодшого брата поваленого Сахіба II. На відміну від Сахіба II, який служив росіянам ухильно і ніби знехотя, Шахін Герай був гарячим і, як то кажуть, ідейним прихильником Росії.\nМожливо, цьому чимало посприяла його недавня поїздка до Петербурга для ратифікації кримсько-російського трактату 1772 року, де Катерина II абсолютно втратила розум від 27-річного кримського принца, купала його в грошах і безмежній милості, захоплено писала про це своєму новому другові Вольтеру. І немає сумнівів, що ця зустріч справила незабутнє враження також і на самого Шахіна Герая.\nДевлет IV очікував, що османи надішлють йому військову допомогу, щоб відбити цю навалу, але султанський уряд, як і раніше, знову злякався війни з Росією і ніякої допомоги в Крим не прислав. А власних сил, щоб відбити вторгнення Шахіна Герая, хан зібрати не зміг, тому що ще на самому початку свого правління дуже недалекоглядно посварився з аристократами двох наймогутніших кримських родів: Ширін та Мансур.\nДевлет IV вважав їх винними в безпринципній підтримці російського ставленика Сахіба II і, звичайно, багато в чому мав рацію, – проте сваритися з беями йому все-таки не варто було, адже практично все кримське військо перебувало в прямому підпорядкуванні саме цих беїв, а не хана. І коли настав вирішальний момент, аристократи просто відмовилися надавати йому свої загони. Це означало провал, і Девлет IV, остаточно переконавшись, що беї та мірзи не зрушать з місця, щоб захистити його, поплив до Стамбула.\nА в Бахчисараї тим часом зайняв трон черговий і останній правитель Кримського ханства: Шахін Герай ‒ цілком зобов’язаний своїм приходом до влади російській військовій підтримці.


14 лютого – яке сьогодні свято та що не можна робити в цей день - Lifestyle 24\n14 лютого – яке сьогодні свято та що не можна робити в цей день\n08:30, 14 лютого 1491 Читать новость на русском\nЩо можна і не можна робити 14 лютого / unsplash.com\n14 лютого 2019 року вшановується пам'ять Святого Трифона, який вважається покровителем подружжя та сім'ї. Зазвичай, цього дня молодята влаштовують весілля та гуляння, адже незабаром настане Великий піст. Також 14 лютого закохані пари відзначають День Святого Валентина.\nДень Закоханих приурочений романтиці, коханню та ніжності люблячих одне одного людей. У католицькій церкві Святий Валентин є широко відомим, він також, як і Трифон є покровителем любові та злагоди.\nЩо відомо про Святого Валентина?\nЗа легендою, римський імператор Клавдій видав указ про заборону легіонерам одружуватися. Головним його бажанням було те, щоб воїнів не відволікали від справ сім'я, дружина та діти. Однак священик Валентин, всупереч закону, вінчав всіх бажаючих. Відтак, Клавдій розпорядився кинути непослушного священика до в'язниці.\nЗгодом Валентин закохався в дочку наглядача в'язниці і напередодні страти залишив їй записку зі словами любові "Твій Валентин". Лист став початком традиції писати своїм половинкам "валентинки" – листівки з освідченням у коханні.\nІменини сьогодні святкують: Василь, Давид, Микола, Петро, Тимофій.\n– Небо в зірках – весна настане нескоро.\n– Пішов сніг – навесні часто йтимуть дощі.\n– Якщо знайти пару птахів, то можна подивитися, якою буде ваша друга половинка. Синички – суджений буде молодим, веселим і добрим. Ворони – людина у зрілому віці і дуже строга. Сороки – суджений буде легковажним та балакучим.\n– Зірки падають – весна буде теплою.\n– Погода на Трифона показує, якою буде весна. Якщо тепло – найближчий місяць також буде теплим.\n– Зоряне і ясне небо – весна буде пізньою.\n– Одруження в цей день – до щасливого шлюбу.\n1. Якщо заміжня жінка кине букет квітів у водойму, на якій немає льоду, і помолиться небу, то незабаром зможе завагітніти.\n1. З будинку не можна виносити сміття, щоб не винести щастя.\nТеги: Новини культури LifeStyle Традиції День Валентина\nАльона Захарова 1437\nНаталя Боднар 1805


Що таке комерційний лінолеум | Основні переваги і види ☎ (067) 656 3911\nГоловнаВідповіді на ваші запитанняЩо таке комерційний лінолеум?\nКомерційний лінолеум – це особливе покриття для підлоги, головне призначення якого полягає у використанні в громадських приміщеннях. Також допускається застосування такого покриття в об'єктах легкої промисловості і навіть транспорті (автобусах, тролейбусах, трамваях і маршрутних таксі). В даний час існують як гомогенні, так і гетерогенні види таких матеріалів. Це дозволяє кожному підібрати для себе саме той варіант, який для нього є найбільш оптимальним.\nСучасний лінолеум для комерційних приміщень може бути одношаровим або ж багатошаровим. До того ж відміною гомогенного від гетерогенного лінолеуму являє компонентний склад. Чим більше в ньому крейди та вапна, тим дешевшим буде конкретне покриття. Вартість залежить від цілого ряду чинників, серед яких, в першу чергу, варто виділити наступні:\nкомпонентний склад матеріалу;\nнаявність одного або ж кількох шарів;\nНа нашому сайті можна знайти велику кількість різних типів лінолеуму, що відрізняються своїм оформленням, технічними характеристиками і функціональними можливостями. Ви можете придбати комерційний лінолеум оптом або обрати невелику кількість матеріалу для невеликого приміщення.\nПереваги гомогенного і гетерогенного лінолеуму\nПерш ніж придбати комерційний лінолеум в Україні, необхідно звернути увагу на те, чим відрізняється гомогенний лінолеум від гетерогенного, головні переваги та основні різновиди матеріалів. Це дозволить в результаті зробити більш зважений та інформативний вибір.\nСеред основних переваг гомогенного лінолеуму потрібно відзначити такі:\nОптимальна товщина захисного шару комерційного лінолеуму.\nМожливість багато разів здійснювати відновлення поверхні після будь-яких пошкоджень. Для цього на покриття наноситься зверху відповідна мастика.\nНаявність періодичного догляду, який потрібно проводити один раз на деякий час. Це безпосередньо залежить від рекомендацій виробника.\nНеобмежені можливості дизайнерського оформлення. Покупці можуть поєднувати покриття самих різних колекцій і кольорів. Таким чином, можна створювати дійсно гарні візерунки на підлозі.\nВажливо відзначити, що на гетерогенний лінолеум ціна є вельми доступною для більшості наших клієнтів. До головних переваг матеріалу наші покупці відносять такі фактори:\nДійсно тривале збереження первинного зовнішнього вигляду за допомогою захисного шару, який виконаний з висококлассного поліуретану.\nТрадиційне здійснення догляду за матеріалом. Для цього достатньо всього лише використовувати нейтральні миючі засоби, які можна придбати практично в будь-якому магазині.\nРізноманітність дизайнерських рішень. Такий матеріал здатний без проблем імітувати камінь, деревину, текстиль та ряд інших поверхонь. У деяких випадках для оформлення використовується абстракція.\nВ даний час можна придбати як комерційний, так і напівкомерційний лінолеум гетерогенний. Вони відрізняються насамперед своїми технічними характеристиками, що впливають на властивості матеріалу.\nГромадські та промислові приміщення являють собою зони, які відрізняються високою прохідністю. Саме тому підлогове покриття в них повинно бути міцним і стійким до пошкоджень. Чим більше навантаження, тим більше варто приділяти уваги саме цим характеристикам.\nСеред основних факторів, які варто враховувати перед тим, як купити гетерогенний лінолеум в Києві чи замовити в інше місто України, виділяємо наступні:\nвикористовувані при виробництві речовини (ПВХ, поліуретан, пластифікатори);\nкількість додаткових речовин (крейда, вапно);\nкількість шарів і товщина кожного з них;\nтривалість гарантійного використання;\nспіввідношення ваги і загальної товщини;\nвідповідність міжнародним та національним стандартам;\nрівень можливого навантаження на поверхню;\nжорсткість матеріалу, обумовлена його структурою;\nзовнішній вигляд захисного шару і можливість його відтворення.\nПеред тим, як купити вінілові підлоги у Одесі за доступною ціною проведіть повністю безкоштовну консультацію з нашими фахівцями, та дізнайтеся все про відмінності цього покриття, переваги й інші важливі нюанси.\nДля того щоб замовити матеріал на нашому сайті, варто оформити зворотний дзвінок і очікувати зв'язку з оператором. Також ви маєте можливість зв'язатися з менеджером по продажу одним із таких способів:\nЯкщо ви хочете придбати Tarkett Epic, у нас це можна зробити за найбільш доступними на ринку цінами з гарантією якості і надійності.\nУвага! Згідно з проектною політикою виробників, якщо ми заздалегідь реєструємо Ваш об'єкт в їх базі, ми можемо отримати додаткову проектну знижку. Реєструйте Ваші проекти у нас та Ви отримаєте мінімально можливу ціну в Україні!


Анатомія "Чорних орлів" - клубу, з яким "Динамо" зіграє в середу в Лізі чемпіонів - Новини футболу - Від кігтів до крил: ми розібрали турецький "Бешикташ", з яким у середу в Стамбулі "Динамо" зіграє другий матч ЛЧ | СЬОГОДНІ\n26 вересня 2016, 10:39 Переглядів:\nУ середу "Динамо" на виїзді зіграє з "Бешикташем". фото instagram.\nПраве крило. Рікарду Куарежма\nПеред фіналом Євро-2016 Куарежма виголив собі на голові оливкову гілку – один із елементів герба Португалії. Але з боку ця гілочка більше була схожа на пташине перо, яке виявилося для Рікарду і його збірної фартовим. Незважаючи на травму Роналду, вони обіграли французів і злетіли на вищий щабель п'єдесталу. Власне, цього вихідця з циганської родини вважали талантом не меншим, що Кришти. Але проблеми з дисципліною не дозволили йому досягти висот свого друга. Куарежма не Куарежма – якщо не залетів на поле. 12 жовтих і 2 червоні картки – його пасив за минулий сезон. Результативних дій була на одну менше – 5 голів плюс 8 асистів. Ось саме таким суперечливим РК-7 був в матчі "Бешикташа" з "Динамо" в Стамбулі на початку 2011-го, програному 1:4. Спершу вразив ворота Шовковського, потім, діставши два "гірчичника", пішов.\nЛіве крило. Олджан Сахан\nЛівий вінгер "Бешикташа" – перелітний птах. Народився в Дюссельдорфі і кар'єру в збірних починав з німецької U17. Однак пізніше перейшов під прапори турецької національної команди. У минулому клубному сезоні у нього було всього по п'ять – 5 голів, 5 асистів і стільки ж "гірчичників".\nОрлине око. Андерсон Таліска\nФішка штрафних "Бешикташа" в тому, що до м'яча підходять двоє – правоногій Куарежма і лівша Таліска. І піди вгадай, хто ж з них проб'є. У Таліскі спочатку було прізвисько Яя (за схожий стиль з Туре), але потім його дедалі частіше стали називати другим Рівалдо, тому що теж зі стандартів немов рукою кладе м'ячі в "дев'ятки". За останній час і "Баварії" так забив, і два тижні тому "Бенфіці", у якій і був орендований "орлами".\nНад дзобом. Венсан Абубакар\nЗ тих пір, як місяць тому "Бешикташ" за 2,5 млн євро орендував Абубакара у "Порту", камерунець не забив ще жодного м'яча. Але досить згадати поєдинок річної давності на "Олімпійському" (2:2), коли він своїм дублем ледь не зіпсував тренерський дебют Сергія Реброва в ЛЧ, щоб назвати Венсана самим небажаним гравцем в основі стамбульців для "Динамо". З його-то умінням грати на другому поверсі, з якого, нагадаємо, в ворота СаШо прилетіли обидва голи від "Наполі".\nПід дзьобом. Дженк Тосун\nДинамівці Циганков, Мораес або Федорчук не похвалитися тим, чим може козирнути Тосун. Він грав в одній команді з Мілевським! Було це в "Газіантепспором", звідки на правах вільного птаха Дженк і полетів в "Бешикташ". На відміну від свого партнера по атаці Абубакара, козир якого – гра головою, Тосун всі свої п'ять голів в цьому сезоні забив ногами. Завдяки його результативності "орли" не помітили втрати навіть такого бійця, як Маріо Гомес, який з 26 голами став кращим снайпером попереднього чемпіонату Туреччини і в цьому статусі перебрався в "Вольфсбург". За контрактом, в сезоні 2016/2017 Дженк отримує 1,5 млн євро, в наступному покладається на 100 тисяч більше – як було у Мілевського, перед відходом з "Динамо".\nТил "Бешикташа". Толга vs Фабрі\nХто буде відповідати за ворота "Бешикташа" в грі з "Динамо", велике питання. У коуча "орлів" Шенола Гюнеша, в минулому воротаря, немає першого і другого номерів. І капітан Толга Зенгін (на фото), конкуренцію якому в минулому чемпіонаті програв наш Бойко, і Фабрі в нинішньому сезоні зіграли по три матчі. Трохи надійніше іспанець – три пропущені м'ячі проти чотирьох у колеги. На ЧС-2002, де очолювана Гюнеш збірна Туреччини здобула "бронзу", було інакше. Там Шенол безроздільно довіряв Рюшту Рекберу.\nКігтями виривають по очку\nУ "Бешикташа" кігті гострі. Інакше не видряпали б нічию у "Бенфіки" (1:1), а в суботньому матчі – і у Снайдеровского "Галатасарая" (2:2). Поступаючись 0:2, "орли" відігралися завдяки голам захисника Марсело і форварда Тосун.\nВи зараз переглядаєте новину "\tАнатомія "Чорних орлів" – клубу, з яким "Динамо" зіграє в середу в Лізі чемпіонів". Інші Новини футболу дивіться в блоці "Останні новини"


1.4.3. Перехід до демократії. Умови переходу - Політологія: Підручник\nПерехід до демократії здійснюється в процесі демократизації. Демократизація — процес, в результаті якого відбувається перехід від недемократичних режимів до демократії. Даний процес відбувається нерівномірно — з припливами і відпливами. Така нерівномірна хвильова пульсація демократизації у світовій практиці дала поштовх розвиткові концепції "хвиль демократизації", яка була викладена в роботі американського політолога С. Гантінгтона "Третя хвиля: Демократизація наприкінці XX сторіччя" (1991 p.). В цій праці підкреслюється хвилеподібний і глобальний характер демократичних змін, а хвилю демократизації визначено як сукупність переходів від недемократичних до демократичних режимів, що відбуваються протягом певного проміжку часу, за умови, що число таких переходів значно перевищує число здійсненних за той же час переходів у протилежному напрямку. На основі аналізу історичного минулого людства він виділяє три хвилі демократизації і дві хвилі відкату.\nТретя хвиля демократизації (розпочалася у 1975 р. і триває дотепер) ознаменувалася падінням авторитарних режимів у Греції, Португалії, Іспанії (відповідно 1974, 1975, 1977 рр.). Потім вона охопила Латинську Америку та низку країн Азії. Тут на шлях демократії стали Домініканська Республіка, Гондурас, Перу, Туреччина, Філіппіни, Південна Корея. Нарешті черга дійшла до країн радянського блоку. Комуністичні режими зазнали краху спочатку в Південній та Центрально-Східній Європі, а потім в республіках Радянського Союзу. І хоч деякі дослідники висловлюють думку про настання спаду третьої хвилі демократизації, у більшості країн, котрі покінчили з недемократичним розвитком після 1974 p., демократія все ж таки досягла значних успіхів. У цей період існувало приблизно 40 демократій, а 4—5 країн відійшли від неї.


Буковинки зіграли у першому турі Всеукраїнської баскетбольної ліги\n20:42, 26 Октябрь 2015\nУ Вінниці відбувся перший тур Всеукраїнської юнацької баскетбольної ліги серед команд дівчат 2001 року народження. У цих змаганнях виступають буковинські команди «ДЮСШ – 1 – Спартак» (Чернівці, старший тренер – Інна Прохніцька, тренер – Андрій Прохніцький) та БК «Кобри» (Мамаївці, тренер – Юрій Нікіточкін).\nПредставниці Чернівців перемогли команди «Переяслав» — 55:52 та МСДЮСШОР (Вінниця) – 66:34. А ось колективу «Рівненщина» (Рівне), який тренує досвідчений фахівець Валерій Жартун, підопічні Інни та Андрія Прохніцьких поступилися двома очками – 53:55.\nКолектив Юрія Нікіточкіна БК «Кобри» переміг представниць МСДЮСШОР із Вінниці – 56:54, а також поступилася «Переяславу» — 54:55 та «Рівненщині» — 33:106.\nРезультати матчів (Вінниця):\n«ДЮСШ-1-СПАРТАК» (ЧЕРНІВЦІ) – «ПЕРЕЯСЛАВ» — 55:52\n«КОБРИ» (МАМАЇВЦІ) – МСДЮСШОР (ВІННИЦЯ) — 56:54\nІВАНО-ФРАНКІВСЬКА ОБЛАСТЬ – «РІВНЕНЩИНА» (РІВНЕ) — 35:78\n«КОБРИ» (МАМАЇВЦІ) – «ПЕРЕЯСЛАВ» — 54:55\nІВАНО-ФРАНКІВСЬКА ОБЛАСТЬ – МСДЮСШОР (ВІННИЦЯ) — 47:48\n«ДЮСШ-1-СПАРТАК» (ЧЕРНІВЦІ) – «РІВНЕНЩИНА» (РІВНЕ) — 53:55\n«КОБРИ» (МАМАЇВЦІ) – «РІВНЕНЩИНА» (РІВНЕ) — 33:106\nІВАНО-ФРАНКІВСЬКА ОБЛАСТЬ – «ПЕРЕЯСЛАВ» — 37:46\n«ДЮСШ-1-СПАРТАК» (ЧЕРНІВЦІ) – МСДЮСШОР (ВІННИЦЯ) — 66:34\n«Рівненщина» (Рівне) – 6 очок (3 матчі)\n«ДЮСШ – 1 – Спартак» (Чернівці) – 5 (3)\n«Переяслав» (Переяслав – Хмельницький) – 5 (3)\n«Кобри» (Мамаївці) – 4 (3)\nМСДЮСШОР (Вінниця) – 4 (3)\nСДЮСШОР – 5 (Дніпропетровськ) – 4 (2)\nКСЛІ (Київ) – 3 (1)\nІвано – Франківська область – 3 (3)\n«КДЮСШ – Чемпіон» (Київ) – 2 (2)


Цуцики дратхаара (ФОТО+ВІДЕО) – Крамниця мисливця\nГоловна / Мисливські собаки / Німецький дратхаар / Цуцики дратхаара (ФОТО+ВІДЕО)\nЦуцики дратхаара (ФОТО+ВІДЕО)\nПродам цуценят породи дратхаар (німецького жорсткошерстого лягавого)\nКатегорії: Мисливські собаки, Німецький дратхаар Позначки: дратхаар купить, дратхаар купить украина, дратхаар фото, дратхаар. родословная\nШикарні цуцики дратхаара шукають собі родину. Дуже бажано родину мисливця, бо полювання – це наше все. Є дві дівчинки і 7 хлопчиків, з яких троє чорненькі, решта коричневі. З документами, планова в’язка. Дата народження – 26.06.2017.\nНімецький жорсткошерстий лягавий собака (анг. German wire-haired pointing dog) — мисливський собака, популярний і як домашній улюбленець. Друга, неофіційна назва цієї породи Німецький дратхар (нім. Deutsch drathaar), або скорочено дратхар. Відмітна особливість цієї породи — надзвичайно жорстка, навіть щетиниста шерсть. «Дратхар» перекладається з німецької як «дротяна шерсть». Саме ця груба, але практична шуба зробила дратхарів незамінними помічниками і досить поширеними мисливськими собаками. Дратхаар може працювати в будь-яку негоду, так як він чудово захищений від вологи щільним підшерстям, а головне, жорстка шерсть дозволяє йому уникати травм від колючого чагарнику і гілок.\nЦей собака відрізняється жорсткою і грубою, досить щільно прилеглою шерстю, а борода, вуса і брови роблять його дещо схожим на дідуся. М’язи добре розвинені і ніколи не приховані шерстю. Голова помірно довга. Довжина корпусу ледве перевищує висоту в загривку, спина пряма, груди глибокі і об’ємні. Висота в загривку 61—66 см, вага 27-32 кг Забарвлення суцільне, червонувато-коричневе або у поєднанні з білим, буває також чорний з білим або трибарвний (хоча Американський клуб собаківництва відносить їх до недоліків).\nІсторія. Порода визнана в Німеччині в 1870, тому її слід відносити до молодих. Європейським мисливцям завжди хотілося мати собаку, що поєднує якості лягавою і ретривера. Створення німецьких лягавих проходило в умовах жорсткої конкуренції. Вони виведені, по суті, з одного вихідного поголів’я, але завдяки зусиллям заводчиків придбали лише їм властиві індивідуальні якості. У ряді предків дратхара — англійський пойнтер, пудель і фоксгаунди. Мисливські таланти, гострий розум, розважливий характер і багато інших позитивних рис знайшли вдале поєднання в цьому прекрасному собаці.\nГруба жорстка шерсть додає дратхару індивідуальності, його господарі в захваті від цього. Це дуже активний собака, йому необхідні великі фізичні навантаження. Його мисливські якості відмінні. Він, поза сумнівом, підкорить ваше серце своєю відвагою і відданістю.\nБудьте першим, хто залишив відгук “Цуцики дратхаара (ФОТО+ВІДЕО)” Скасувати відповідь\nНазва магазину tsutsyky dratkhaara\nПродавець: Довгань Оксана\nПродам двох щенков немецкого дратхаара\n5,000.00 грн До кошика\nПродаются щенки Дратхаара (2018)\n0.00 грн До кошика\nФутболка з мисливською породою собак “Дратхаар”\nКапелюх баварський 1,350.00 грн\nКепка "Епаньйол бретон" оливкова 500.00 грн\nКепка для мисливця "German wirehaired pointer" 500.00 грн


1 червня - Міжнародний день захисту дітей » Бершадь » Привітання » Новини : У перший літній день в Україні, як і у всьому світі, відзначають добре і радісне свято - День захисту дітей. Дитинство «веселка», «колосок», «Мрія», «світанок», музичні, музичній, освіти\nБершадь / Новини / Привітання / 1 червня - Міжнародний день захисту дітей\n2 Червня 2009 р\nУ перший літній день в Україні, як і у всьому світі, відзначають добре і радісне свято - День захисту дітей. Дитинство - це чудова пора сподівань на прекрасне життя та здійснення мрій. В цей день кожен повинен задуматися і подивитися на дітей, які поруч. Кожен повинен зробити для своєї дитини свято. Це свято потрібне, щоби люди звернули увагу, подивилися, що поруч є діти з їхніми проблемами і потребами. Адже ми робимо свято, щоби послухати дітей та інколи в них повчитися.\n1 червня 2009 року з нагоди Міжнародного Дня захисту дітей у Бершадській музичній школі відділом освіти райдержадміністрації та працівниками методичного кабінету проведено щорічний фестиваль «Перші промені», у якому взяли участь: начальник відділу освіти райдержадміністрації Почвірна Л. Т., 17 ДНЗ району, батьки та громадськість міста, представники ЗМІ.\nСвято вдалося на славу, адже були тут і клоуни, і пірати, і казкові герої, і подорожі, і життя на безлюдному острові. Саме казкові герої залучали до ігор, загадували загадки, цікаві головоломки. Музичними керівниками ДНЗ району було продемонстровано високу майстерність у підготовці номерів художньої самодіяльності, інсценізацій та хореографічних композицій. Наймолодші учасники свята разом із своєю вихователькою дитячого садочка с. Війтівки «Світлячок» продемонстрували свої вміння, інсценівкою «Курчата». Оригінальними також були номери: «Чорний кіт» (с. Війтівка д.с. «Мрія»), «Пісня про дощик» (м. Бершадь д.с. «Малятко»), «Фарби кольорові» (с. Бирлівка, д.с. «Веснянка»), «Сім гномиків» (с. В. Киріївка , д. с. «Світанок»), «Пісня про калину» (с.Джулинка, д.с. «Веселка»). Про своє рідне село, його красу, співали вихованці д.с. «Світанок» та ансамбль «Барвінчата»(с. Устя).\nЕлементи хореографії, акробатики та художньої гімнастики поєдналися у цирково – хореографічній композиції «Цирк», яку виконали вихованці д.с. «Колосок» с. Флорино. А випускники д.с. «Сонечко» поділилися своїми дитячими мріями та поглядами на майбутнє. Також виконали на народних інструментах пісню «Черевички». Свято завершилося виконанням всіма учасникмаи пісні «Дитинство – це ти і я!», соло якої виконала музичний керівник д.с. «Малятко» Грозенко С.М. Всі учасники були нагороджені подарунками та призами, які забезпечив відділ освіти райдержадміністрації та сільські голови.\nЗ нагоди Міжнародного дня захисту дітей 1 червня 2009 року відділом у справах дітей райдержадміністрації для 30 дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування району, організовано екскурсію до м. Умані – дендропарк «Софіївку» із забезпеченням харчуванням та солодощами. Завдяки піклуванню влади, діти змогли відчути, що свято їх теж не минуло. Від уваги дорослих, любові, виховання залежить доля дітей. І якщо ми будемо ростити їх у добрі, змалечку оточимо їх любов'ю та милосердям, вони змінять наше життя на краще!\n«веселка» «колосок» «Мрія» «світанок» музичні музичній освіти\n1 червня - Міжнародний день захисту дітей - Привітання для Бершадців - www.bershad.ua\n27.10.2021 22:07:38 Цей сайт - про Бершадь та бершадський район. Новини, довідники, безкоштовні оголошення, фотогалереї району. Розділ "Новини" підготовлено редакцією газети «Бершадський край». Всі права на матеріали належать авторам статтей. Передрук інформації, що розміщена на сайті Бершаді, без згоди адміністрації суворо заборонено. Адміністрація сайту Бершадь може не поділяти думку авторів публікацій і не несе відповідальності за авторські матеріали.


Грибовський Володимир Григорович\n22 червня 1927–22 березня 2002 |\nМісце народження: с. Владикінка, Казахстан |\nпедагог, краєзнавець, громадський діяч\nУ другій половині 1960-х – 1990-х роках Володимир Григорович Грибовський був помітною постаттю нікопольського краєзнавства, його ім’я залишилося в пам’яті людей, а результати його діяльності і сьогодні виховують краян у любові до рідної землі.\nВолодимир Грибовський народився 22 червня 1927 року в селі Владикінка Федорівського району Кустанайського краю в Казахстані. За батьківською лінією його родовід має польське коріння. Сім’ю його діда, Федора Грибовського, як стверджує родинний переказ, було заслано царським урядом до казахстанських степів за участь у польському національно-визвольному русі. Під час громадянської війни один із синів Федора, Григорій (батько Володимира Григоровича), став червоним партизаном, тоді як його рідний брат служив у колчаківській армії. Мати Володимира Грибовського, Мотря Юхимівна Сливна, походила з села Левадного (колишній поміщицький маєток Гейдіне), яке на той час перебувало в складі Катеринославської губернії, тепер – Олександрівського району Донецької області. Під час столипінської реформи вона, так само як і багато її земляків, виїхала з родиною на поселення до безлюдних кустанайських степів. Село Владикінка стало забудовуватися у 1909 році. Тут, як згадувала Мотря Юхимівна, доводилося щоразу робити нові землянки, бо їх постійно руйнували казахи, вороже налаштовані до переселенців. Узимку ж, коли землянки замітало снігом по верхній краєчок вікна, траплялося, приходили зі степу голодні вовки та шкреблися об шибку, за якою ледь жеврів каганець життя.\nМати скоро стала єдиною годувальницею своїх чотирьох дітей: Григорія, Віри, Олександра та Володимира. Поранений батько, інвалід громадянської війни без обох ніг, мав єдиний спосіб рухатися – їздив верхи на коні, котрий і становив усе багатство сім’ї; його Григорій Федорович із гіркою іронією називав: «Мої ноги». Однак, коли почалася колективізація, того коника хотів було забрати до колгоспу дільничний міліціонер. Та Григорій Федорович, колишній червоний партизан і – дарма, що інвалід, – людина, не обділена фізичною силою, вдарив представника влади і виставив його геть за двері. Від стресу та гіркого усвідомлення несправедливості влади, за яку боровся, Григорій Федорович незабаром помер. У 1929 році Володимир залишився без батька.\nНа початку 1930-х років Мотря Юхимівна з чотирма дітьми повернулася до рідного Левадного. І знову лихо: страшний голод 1932–1933 років. Дивом вижили, перебивалися на лободі й «калачиках». Почалися шкільні роки. З вдячністю Володимир Григорович згадував свого вчителя Михайла Абрамовича Пакіна, до якого він, підліток, позбавлений батьківської опіки, прив’язався. Свої чотирнадцять років Володимир Грибовський відзначив у день, коли почалася війна. У перші місяці війни в боях під Смоленськом загинув його старший брат Григорій.\nНа початку 1942 року Червона Армія розгорнула Харківську наступальну операцію, тимчасово витіснивши німців із окремих районів східної України та звільнивши й села Олександрівського району тодішньої Сталінської області. 17 травня за дорученням своєї школи Володимир Грибовський виїхав на кінній підводі до сусіднього села по якесь навчальне приладдя. Та коли він повертався, лінія фронту вже пролягала між цими селами. Підводу забрали червоноармійці для перевезення поранених. То ж йому, підлітку, разом із пораненими солдатами довелося відступати з донецьких степів через Ростов-на-Дону аж до П’ятигорська. З вдячністю відгукувався Володимир Григорович про солдата Магро, котрий піклувався про нього. П’ятнадцятирічному «синові полку» хотілося мати таку ж військову форму, якою так хизувалися його сімнадцятирічні друзі (адже саме з такого віку записували добровольцями). Мрія здійснилася у лютому 1943 р., коли його ввели до складу 12-го окремого мінометного батальйону телефоністом. Прикметно, що перед тим його записали до польського військового підрозділу – Армії Людової, вірогідно зваживши на прізвище і свідчення про те, що його батько – поляк.\nУ П’ятигорську починалася солдатська служба Володимира Грибовського. Далі була Кубань, виходили на місця розриву телефонного дроту, які прострілювалися німецькими снайперами. Старші «товариші» вважаючи, що снайпер зглянеться над підлітком, посилали замість дорослих солдат саме його. Снайпер дійсно «зглядався» – прострілював то капелюха, то термос із гарячим борщем у наплічнику – грався. Далі був наступ, прорив німецької оборони на Кубані («Блакитної лінії»), втрати бойових друзів, поранення, малярія, контузія. У лютому 1944 році його, сімнадцятирічного, комісували за станом здоров’я. Він повернувся до рідного Левадного, нещодавно звільненого від німецької окупації. Влаштувався військовим керівником до Знаменівської початкової школи в Олександрівському районі – це був його перший педагогічний досвід. У травні 1944 року В.Г. Грибовського на загальних підставах призвали до діючої армії. Військова служба для нього закінчилася у квітні 1948 року, коли він перебував у складі 86-ї аерофотозйомочної авіаескадрильї, розташованої в Чернівцях.\nПісля демобілізації Володимир Григорович кілька місяців працював вихователем у Корубенському дитячому будинку в Чернівецькій області. Тоді для юнака, котрий встиг закінчити всього 7 класів, гостро постало питання про здобуття освіти; зважмо, що навчання у старших класах тоді було платним! Він переїхав до села Великодолинського Одеської області, де оселився його брат Олександр, і, заручившись рекомендаціями від військової частини з місця останнього відбування служби, спробував вступити до Одеського електротехнічного інституту інженерів зв’язку. Проте без успіху. Друзі порадили йому написати листа до С.А. Ковпака, котрий на той час був заступником голови Президії Верховної Ради УРСР і славився своїми неординарними рішеннями, якими часто допомагав демобілізованим, заведеним у безвихідь чиновницьким бюрократизмом. Володимир Грибовський повернувся до матері на Донеччину і одного щасливого дня отримав документ із резолюцією самого Сидора Артемовича, написаною червоним олівцем: «Зарахувати як виняток». І його зарахували до Костянтинівського педагогічного училища Сталінської області. Двома роками пізніше він закінчив Сталінський учительський інститут.\nУ 1953 році Володимира Грибовського відрядили на педагогічну роботу до Приамур’я, де він працював директором семирічної школи Озерянського радгоспу Амурської залізниці. У 1956 році він закінчив Благовіщенський педінститут за спеціальністю «вчитель російської мови та літератури». Про Амурський край Володимир Григорович лишив найкращі спогади: багатюще полювання, спілкування з військовополоненими японцями (один лікар-японець вилікував йому застарілу екзему – пам’ять по фронт), невтомними трудівниками-китайцями, а ще – з українцями Зеленого Клину та росіянами-старообрядцями, до поселень яких його відряджало товариство «Знання» з лекціями про науковий атеїзм. Етнографічні враження збуджували інтерес до історії, котрий розкрився пізніше, а досвід війни спонукав до поетичної творчості. Та все ж його тягнуло в Україну, до краю, «де родять яблуні й абрикоси», – як він пояснював двом своїм донькам, які там, у Приамур’ї, знали про таке диво тільки з розповідей батьків. То ж у серпні 1956 року В.Г. Грибовський із родиною повернувся на Донеччину, працював директором школи-інтернату в Макіївці. Тут він відвідував місцеві літературні об’єднання і вперше опублікував свої вірші в газеті «Макеевский рабочий» та в журналі «Донбасс».\nУ поетичних творах Володимира Грибовського того часу переважала тема Другої світової війни, до розкриття якої спонукав власний досвід фронтового життя. Хоч він і був переконаним атеїстом, однак релігійно-містичні мотиви іноді досить промовисто впліталися в поетичні рядки, як у вірші «Матери», присвяченому Мотрі Юхимівні, що був написаний на початку 1960-х, але виданий тільки у 2002 році.\nНочами часто просыпалась –\nВсе видишь ты плохие сны.\nчто не приду уже с войны.\nА поутру бежишь к гадалке\nеще не тронутой тропой.\nОтдать ей ничего не жалко,\nуслышать только бы «Живой», –\n«Живой сынок твой, невредимый», –\nда отведи ты всякий страх…»\nхотя бывал в аду огня.\nЯ потому, наверно, выжил,\nчто ты молилась за меня.\nУ 1965 році він переїхав до Нікополя, вчителював у Новоіванівській і Покровській середніх школах Нікопольського району. У 1976 році відбув стажування у Чернівецькому університеті, отримавши кваліфікацію викладача суспільних наук. З 1969 по 1980 роки викладав суспільні дисципліни у Нікопольському технікумі гідромеліорації та механізації сільського господарства, крім того – очолював районне товариство охорони пам’яток історії та культури. Саме в цей період стався яскравий сплеск його громадської діяльності та творчості на ниві історичного краєзнавства. У 1967 році він брав участь в організації перепоховання кошового отамана Івана Сірка, омріював плани створення музею просто неба біля нової могили Сірка (на кшталт Переяслав-Хмельницького музею-заповідника, з директором якого Михайлом Сікорським він був знайомий), готував кандидатську дисертацію за темою: «Економічні та культурні зв’язки запорозького козацтва з містами України та Росії». А ще було знайомство зі знаними дослідниками історії козацтва – Федором Шевченком і Володимиром Голобуцьким, археологом Борисом Мозолевським, письменником Павлом Загребельним, відомими запорозькими краєзнавцями Миколою Кіценком і Віктором Фоменком. Була також і участь у розкопках Товстої Могили, і одна з перших світлин знаменитої скіфської пекторалі – у його руках, так само як і перша публікація про цю знахідку в місцевій пресі була підготовлена власне ним.\nПродовжувалась і поетична творчість, в якій на перший план вийшли теми історії та сучасності нікопольського краю.\nРядом море плещется Каховское,\nПоступь далеко отозвалась,\nТо к высотам сторона днепровская\nБогатырским ростом поднялась.\nТа добігала кінця «шелестівська відлига», за якої стрімко розвивалося українське краєзнавство; на початку 70-х ідеологічна «чистка» відбулася в Інституті історії України Академії наук УРСР. Якось Володимир Григорович завітав до відділу історії доби феодалізму, очолюваному Ф.П. Шевченком: кабінети були порожні, на долівці – безладно розкидані папери, теки, перев’язані грубим шнуром. Схоже він бачив тільки під час війни, коли евакуювалися адміністративні установи. Тоді багато істориків і краєзнавців зазнали репресій, зокрема й Микола Кіценко та Віктор Фоменко. Не уникнув переслідувань і Володимир Грибовський. Якось його викликали на нараду до Дніпропетровського обкому, де обговорювалося питання про створення козацького меморіалу біля могили Сірка, котрий у світлі нових ідеологічних віянь став, м’яко кажучи, небажаним. Перший секретар обкому на апаратній нараді гнівно збив зі столу макет меморіалу, розроблений у Дніпропетровському будівельному інституті групою під керівництвом І.Б. Мігая, і вигукнув: «Я вам покажу… такую мать, как ставить столбы, где начиналась Украина!» Як приклад «недосмотра» партії у боротьбі з «буржуазним націоналізмом», показав присутнім книжечку Володимира Грибовського «Біля моря Каховського» й пояснив, що зображені на її обкладинці вітрила несуть заразу націоналізму.\nНаслідки були промовисті: виключення з партії, тимчасова заборона викладацької роботи та загроза звільнення, закриття теми дисертації, кінець сподіванням на створення музею козацтва в Капулівці. Дослідницькі пошуки зупинилися. Вдруге Володимир Грибовський впав у немилість всевладців наприкінці 1970-х. І автор цих рядків, хоча був у вельми юному віці, пам’ятає, як одного разу батько покликав: «Ходімо, розведемо вогнище». Пішли, розклали багаття і вкинули до нього поштові картки і конверти з листами, машинописні аркуші. Рукописи, виявляється, горять, як і душа може спопеліти…\nХоча від горіння певна дещиця вбереглася. Все ж, вдалося видати історико-краєзнавчий нарис «Біля моря Каховського», хоч і доволі обскубаний цензурою; гранки не були знищені тому, що заступник голови Нікопольського райвиконкому Михайло Кікоть, добрий товариш Володимира Грибовського, погодився стати співавтором книжки і тим порятував її, як, власне, й партквиток її автора. Незважаючи на свій невеликий обсяг, «Біля моря Каховського» була фактично першою окремою публікацією з історії Нікопольщини, яка з’явилася після майже сорокарічної перерви (з часу видання праці Г. Шапошникова «Як виникло місто Нікополь»). Володимир Грибовський ще встиг до того часу, як справа зі створенням козацького меморіалу біля могили Івана Сірка була наглухо закрита, спільно зі студентами Нікопольського сільськогосподарського технікуму перенести вітряк із села Улянівки Нікопольського району до могили Івана Сірка, в надії, що колись на Нікопольщині з’явиться музей просто неба. Цей вітряк ще «дожив» до того знаменного дня 1990 року, коли на могилі Сірка відзначалося 500-річчя українського козацтва; це була одна з тих яскравих подій, які мали своїм прямим наслідком проголошення незалежності України. Однак через кілька років цей вітряк був по-варварському спалений невідомими особами, причому безкарно і без жодних наслідків для винуватців – виявилося, що його навіть не внесли до реєстру пам’яток історії та культури Нікопольського району.\nІ ось пенсійний вік, час, коли здається, що найголовніше в житті – вже позаду. Однак творча натура Володимира Грибовського знову брала своє. У 1980 році він започаткував музей колгоспу імені Крейсера «Аврора» (с. Придніпровське), котрий очолював до 1993 року. За короткий час було зібрано величезну кількість експонатів і створено одну з кращих серед сільських музеїв області експозицію; зав’язалися контакти з керівництвом і командою музеєфікованого крейсера «Аврора», завдяки чому сільський музей отримав унікальні експонати з «крейсера революції». Завдяки активному пошуку встановлювалися імена тих, хто брав участь і загинув під час боїв за Нікопольщину. Власне, ця справа, зрушена здебільшого завдяки опрацюванню маси документів центральних архівів, копіткому листуванню чи не з сотнями приватних осіб і представниками різних відомств, відтіснила «високу науку» на другий план. Хоча були спроби продовжити роботу над дисертацією за новою темою, котра нічого спільного не мала з історією козацтва і, напевне, вже мало надихала на успішне завершення («Политическое воспитание рабочих Екатеринославщины в годы первой русской революции»).\nНаприкінці 1980-х процеси пробудження української національної самосвідомості сформували величезний суспільний інтерес до історії запорозького козацтва. Володимир Грибовський був одним із небагатьох нікопольських краєзнавців (слід також назвати Павла Михайловича Богуша, Мирослава Петровича Жуковського), котрі на той час виявилися готовими відносно фахово висвітлювати козацьку тему в нікопольській періодиці. В районній газеті «Південна зоря» вийшла серія коротких нарисів В.Г. Грибовського про козаччину, в яких були синтезовані колишні напрацювання. Відкрилося друге дихання і в поетичній творчості: протягом 1990-х вийшло шість збірок поезій\nВолодимира Григоровича. У збірці «З криниці пам’яті» (1996) було зібрано вірші, написані протягом останнього періоду творчості, а також п’єса «Вони не скорились» про діяльність радянських партизанів у дніпровських плавнях біля с. Покровського, створена здебільшого за наративами. Основна частина цієї п’єси була написана наприкінці 1960-х, однак тоді офіційно не було визнано «покровських партизанів», тому й п’єсу не рекомендували до друку й постановки. Поема «Козак Мамай та калга Мураз» подала іншу спробу освоєння історичного матеріалу – поетичними засобами, розкриваючи тему козацько-татарського зближення після ліквідації Січі й спільності історичної долі українського та кримськотатарського народів. А збірка «Відлуння душі» побачила світ уже після того, як не стало її автора... 22 березня 2002 року Володимир Григорович Грибовський помер від ішемічної хвороби серця.\nДостоту всього життя жодна біографія не охопить, тим більше життя такої багатогранної та імпульсивної людини як Володимир Грибовський. Та навіть побіжного погляду на його нікопольський період життя та діяльності достатньо, аби переконатися, що він посідав вагоме місце у краєзнавстві та культурному житті Нікопольського краю з другої половини 60-х до кінця 90-х. Невтомний шукач, людина з надзвичайною енергією, фронтовик, позбавлений почуття ніяковіння перед «високим начальством», він сприймався з однаковою цікавістю і в колі вчених мужів, і серед школярів, і між колгоспниками, – скрізь викликав жвавий інтерес до історії ріднокраю, змушував поважати те, що наповнювало його життя змістом. Звісно, імпульсивність його непосидющої вдачі спричиняла до спонтанної організації наукової, краєзнавчої та літературної праці й перешкодила концентрації різнобічних інтересів в один продуктивний струмінь. Але оте розмаїття різнобарвних промінчиків його творчості засвідчує своєрідну єдність часу, місця та дії.\nГрибовский В. Солдатский котелок // Донбасс: литературно-художественный и общественно-политический двухмесячник. Вып. 3.– Донецк: Донбасс, 1965.– С. 4.\nМатери // Грибовський В. Відлуння душі: Вірші.– Дніпропетровськ: Пороги, 2002.– С. 54.\nГрибовский В. Посвящение болгарскому Никополю // Корнієнко О.С., Палкін М.А. Нікополь – Нікопол: нарис про міста-тезки Нікополь Української РСР, Нікопол Народної Республіки Болгарія.– Дніпропетровськ: Промінь, 1971.– С. 30.\nГрибовський В., Кікоть М. Біля моря Каховського.– Дніпропетровськ: Промінь, 1973.– 56 с.\nЦей музей відображений у публікаціях: «Силами общественников. Из практики пропагандистской работы историко-краеведческого музея колхоза имени крейсера «Аврора».– Днепропетровск: Облполиграфиздат, 1986. (буклет).» «Грибовський В.Г. До 70-річчя колгоспу імені крейсера «Аврора».– Нікополь, 1992.– 48 с. з іл.\nГрибовський В. З криниці пам’яті: Вірші. П’єса.– Дніпропетровськ: Пороги, 1996.– 104 с.\nГрибовський В. Козак Мамай і калга Мураз.– Нікополь: Колорит, 1997.– 62 с.\nГрибовський В. Відлуння душі: Вірші.– Дніпропетровськ: Пороги, 2002.– 132 с.\nГрибовський В. Творчество, оправданное жизнью: Отец оставил мне в наследство порядочность и глубокий интерес к истории: [Влад. Грибовский об отце В.Г. Грибовском] // Репортер.– 2007.– 12 июля.– С. 3.\nОвчаренко А. Зерна любви к родному краю: [В Никопол. гос. краеведч. музее прошли литературные чтения, посвящ. творческому наследию Вл. Грибовского] // Проспект Трубников.– 2007.– 19 июля.– С. 9.\nБіля моря Каховського [титул]\nВ украинской истории слишком много субъективизма: (круглый стол «Пересмотр датировки основания городов Украины: политический заказ или выяснение исторической истины?»\nГрибовський Владислав. Містечко Микитине і Микитин перевіз:козацька передісторія міста Нікополя\nГрибовський Владислав. Історичний нарис [міста Нікополь]\nМикитин Ріг – Нікополь: з чого починалось місто\nЩербина Л.Ф. Перші поселення на Нікопольщині


Звернення міського голови Василя Антонюка з нагоди Дня пам’яті героїв-воїнів - «кіборгів»\n16.01.2022 08:00 давність новини: 123 дн.\n16 січня в Україні відзначається День пам'яті кіборгів - українських воїнів, які захищали Донецький аеропорт. Героїв, котрі стали символом мужності та відданості ідеалам вільної та незалежної України. За стійкість, безстрашність і непереможність захисників ДАПу назвали «кіборгами».\nГероїчна оборона Донецького аеропорту тривала 242 дні: з 26 травня 2014 року до 22 січня 2015 року і закінчилися після повного руйнування обох терміналів і диспетчерської вежі аеропорту.\nСаме в ці зимові дні 2015 року в Донецькому аеропорту йшли важкі кровопролитні бої. Українські військові, добровольці, медики та волонтери протистояли навалі російських окупаційних військ та проросійським бойовикам.\nНе витримував бетон, плавився метал, але українські захисники, серед яких були і дубенчани, тримали оборону. Ними захоплювався увесь світ, за них молилася вся Україна. Захищаючи Донецьке летовище, полягли понад 200 воїнів.\nУ боротьбі за Донецький аеропорт свого сина втратила й Дубенська земля - Петро Полицяк разом з 56-ма побратимами до останнього захищав новий термінал ДАПу і загинув у віці 22 років внаслідок підриву, вчиненого бойовиками 20-го січня 2015-го року.\nСхилімо голови перед подвигом українських воїнів, перед подвигом нашого земляка Петра Полицяка, котрому присвоєно звання Героя України посмертно.\n«Кіборги» стали символом України, яку неможливо перемогти. Дякую усім, хто повернувся і хто навіки лишиться в терміналі. Тим, хто сьогодні продовжує боронити мир та спокій українців.\nУ Дубні відбудеться благодійний ярмарок на підтримку...\nДо уваги громадян, які постраждали внаслідок...\nНАЦІОНАЛЬНИЙ ПРЕЗИДЕНТСЬКИЙ ОРКЕСТР У ДУБНІ!


Thomson Reuters продає свій аналітичний бізнес у сфері охорони здоров'я за 1,25 млрд дол - | РБК Украина\nThomson Reuters продає свій аналітичний бізнес у сфері охорони здоров'я за 1,25 млрд дол\nПонеділок 23 квітня 2012 17:22 Новость на русском\nКомпанія Thomson Reuters, яка спеціалізується на наданні інформаційно-аналітичних послуг для ЗМІ та бізнесу, продає свій аналітичний бізнес у сфері охорони здоров'я за 1,25 млрд дол. Покупцем виступила інвестиційна компанія Veritas Capital, говориться в офіційному повідомленні Thomson Reuters.\nДаний підрозділ займається наданням аналітичних даних для лікарень та державних установ з метою допомогти їм зміцнити свою фінансову позицію. Операція буде завершена після схвалення регулюючих органів, очікується, що це відбудеться протягом декількох місяців.\nКоментуючи висновок домовленості, глава Thomson Reuters Джим Сміт зазначив: "Після завершення продажу Thomson Reuters ще сильніше зосередиться на своїх основних підрозділах".\nКомпанія Thomson Reuters була утворена в 2008 р. в результаті злиття британської Reuters і канадської Thomson Financial. Штаб-квартира компанії знаходиться в Нью-Йорку, акції торгуються на Нью-Йоркській фондовій біржі і на біржі Торонто. Thomson Reuters займається наданням ділової інформації і володіє одним з найбільших в світі інформаційних агентств. Компанія надає тексти, фото- і відеоматеріали для різних медіа. Крім того, Thomson Reuters є провідним постачальником інформаційних терміналів для трейдерів. Thomson Reuters домінує на ринку фінансових даних з ринковою часткою близько 35%.


«Наше завдання – зробити покупки в «Фокстрот» ще комфортніше і збільшити кількість лояльних бренду покупців, а партнерство з Приват24 сприяє його вирішенню, – коментує виконавчий директор «Фокстрот» В’ячеслав Поврознік. – Сервісні продукти, розроблені спільно з Приват24, підвищують ефективність комунікації з клієнтами, зміцнюють їх прихильність. В майбутньому це дозволить мільйонам клієнтів банку отримувати привілеї від «Фокстрот», не виходячи з онлайн-банку».\nДовідка. Мережа побутової техніки та електроніки «Фокстрот» була заснована в 1994 році і на сьогоднішній день є одним із лідерів українського ринку з роздрібного продажу аудіо-, відео-, побутової техніки, електроніки в свойому сегменті. Станом на жовтень 2018 компанія налічує 161 магазин. «Фокстрот» представлений в 90 обласних і районних центрах України, загальна торгова площа об'єктів складає 151 тис кв. м. Компанія Фокстрот є абсолютним лідером в категорії магазинів побутової техніки за рівнем впізнаваності бренду, відвідування і покупок (81,2% за даними TNS Ukraine, MMI 2018/1. ЦА: Все 20-55 дох.ср. +). За даними similarweb.com інтернет-магазин foxtrot.ua відвідують щомісяця 5,3 млн користувачів інтернету. Кількість учасників програми лояльності «Фокс клуб» станом на середину 2018 перевищила 8 млн чоловік.


Указ Путіна про видачу паспортів РФ в ДНР та ЛНР: що означає і які наслідки\nКвітень, 25 в 19:12\n24 квітня Володимир Путін підписав указ про спрощену процедуру видачі паспортів жителям так званих ЛДНР. Факти ICTV зібрали найголовніше – що це означає, чому стало можливим, як реагують сторони, які це матиме наслідки та які сценарії можливі у майбутньому.\nЩо передбачає указ Путіна?\nЖителі окупованих територій, які мають паспорти самопроголошених республік, можуть звернутись до уповноважених органів для отримання громадянства.\nЦим займаються МВС Росії, МЗС, ФСБ, а також Російська гвардія.\n– Встановити, що особи, які постійно проживають на територіях окремих районів Донецької та Луганської областей України, мають право звернутися із заявами для отримання громадянства Російської Федерації у спрощеному порядку, – йдеться у документі.\nСтроки виготовлення документів – до трьох місяців. За стандартною процедурою для отримання громадянства треба прожити на території країни щонайменше п’ять років, а також скласти іспит зі знання мови.\nДля отримання громадянства треба мати паспорт “ЛДНР” або український, але з пропискою на окупованих територіях.\nВони мають відмовитись від громадянства України?\nНі. В МВД Росії вже заявили, що відмовлятись від українського громадянства не обов’язково.\nНагадаємо, в Україні заборонене подвійне громадянство.\nЧим Росія аргументувала таке рішення?\n– У нас немає бажання створювати проблеми новій українській владі. Але терпіти ситуацію, за якої люди взагалі позбавлені цивільних прав, – це переходить усі межі з точки зору прав людини, – заявив президент Росії.\nЗокрема, мета ухвалення указу звучить як “захист прав і свобод людини і громадянина” в гуманітарних цілях.\nПомічник Путіна Владислав Сурков заявив, що вони вимушені були ухвалити це рішення, бо “Україна відмовляється визнавати жителів окупованих територій своїми громадянами, вводячи економічну блокаду, не допускаючи їх на вибори, застосовуючи проти них військову силу”:\n– Це обов’язок Росії перед людьми, які говорять і думають російською мовою, які зараз опинилися в дуже складній ситуації через репресивні дій київського режиму.\nПавло Клімкін заявив про новий етап “паспортної” окупації Росією та закликав українців на окупованих територіях не оформлювати документи.\n– Рішення РФ щодо видачі паспортів на окупованих українських територіях – це продовження агресії і втручання у наші внутрішні справи, – зазначив голова МЗС.\nТим часом українські дипломати за дорученням президента Петра Порошенка вже звернулись до Ради Безпеки ООН з проханням скликати позачергове засідання. Екстрене засідання призначене на 25 квітня.\n– Це чергове безпрецедентне втручання РФ у внутрішні справи незалежної держави, брутальне порушення суверенітету, територіальної цілісності та незалежності України та повне попрання своїх зобов’язань у рамках Мінських домовленостей, – заявив президент.\nУ Державному департаменті США назвали дії Росії провокацією, додавши, що таким чином РФ посилює тиск на суверенітет і територіальну цілісність України.\nТам нагадали, що Володимир Зеленський, який незабаром стане президентом, вже заявив про готовність виконувати Мінські домовленості:\n– Тепер справа за Росією – вона повинна вирішити, чи хоче продовжувати ескалацію напруженості або виконувати свої зобов’язання.\nСтурбованість діями Росії висловили також Посольство США в Україні, спецпредставник США Курт Волкер та посол Франції Ізабель Дюмон.\nОдну з версій озвучив голова Ради безпеки та оборони України Олександр Турчинов. Він зазначив, що таким чином Росія займається “свідомою ескалацією агресії проти нашої держави і тиском на керівництво України”.\n– Путін створює правові умови для офіційного застосування Збройних сил РФ проти України. Це пов’язано з тим, що російське законодавство дозволяє використовувати збройні сили для захисту громадян РФ за межами російської території.\nПолітолог Олег Саакян називає дві причини, які змусили Росію піти на такий крок. По-перше, її небажання вести прямі переговори щодо конфлікту на Донбасі.\n– Відмовка стосовно зустрічі в Нормандському форматі щодо питань українсько-російської війни у вигляді “почекаємо, поки зміниться влада ” вже не діє. Тому паспортизація – ультиматум на перемовний процес.\nПо-друге, лояльність жителів окупованих території до Зеленського може конвертуватись у лояльність до української держави на тлі розчарування у Росії, каже експерт:\n– Зеленський має серйозний рівень впізнаваності як на окупованих територіях, так і в Росії. В умовах тотальної розчарованості тим, що вони не приєднались до РФ, більша частина населення може відчувати себе обманутою.\nА в “ЛДНР” є свої паспорти?\nТак. Навесні 2016 року на території самопроголошених республік почали видавати паспорти. Отримувати їх зобов’язали дітей 16 років, які оформлювати документи вперше, а також тих, хто потрапив у бази СБУ України, тобто чиновників, військових, депутатів, які вели діяльність на окупованих територіях.\nНаявність українського паспорта значно ускладнювала в’їзд і виїзд за межі окупованих територій, а маючи паспорт “республік”, можна було без проблем переміщуватись територією Росії та отримувати соціальне забезпечення.\nВ чому проблема паспортів “ЛДНР”?\nПаспорти самопроголошених республік не визнаються іншими країнами. Фактично, ці люди не можуть виїхати за кордон.\nВизнають такі документи з 2017 року лише в Росії, Абхазії, Південній Осетії, Придністров’ї та Сербській Республіці.\nЯк було в Грузії, Південній Осетії та Абхазії?\nПодібні сценарії Росія вже реалізовувала раніше.\nВ Грузії російські паспорти почали видавати у 2002 році. А вже у 2008 тодішній президент Дмитро Медведєв заявив, що вони мають захищати жителів територій з російськими паспортами, і тоді російські війська вторглись у Грузію.\nАбхазія та Південна Осетія – незалежні країни. Це визнає навіть Росія. Втім, більшість жителів цих територій мають російські паспорти, отож військових та економіку цих територій фактично контролює РФ.\nЯк відреагували жителі окупованих територій?\nДумки розділились. Хтось задоволений таким рішенням Росії. Інші ж не бачать у цьому сенсу – навіщо мати російське громадянство і жити при цьому на території “ЛДНР”.\nПолітолог Олег Саакян пояснює, що паспортизація – спосіб роз’єднати українців.\n– Це відрізання себе від України – коли людина отримує російський паспорт, вона перестає відчувати себе частинною українського простору.\nОкрім того, додає експерт, що це можливість створити місточок з шансом приєднатись хоча б не територією, а персонально до Російської Федерації – отримати їх рівень життя, стандарти тощо.\nЯк Україні діяти далі?\nОлег Саакян зазначає, що до вирішення ситуації треба підходити комплексно.\nПотрібні чіткі заяви та меседжі до населення окупованих територій від новообраного президента. Він має тримати оборону і виступати символічно – відеозвернення, продукування мемів, робота через соцмережі з позитивною емоцією.\nКритично важливо виробити конкретні інструменти щодо політики реінгергації і деокупації прифронтових територій, щоб продемонструвати власну спроможність. Тобто працювати на кредит лояльності від жителів окупованих територій.\nПаралельно необхідно працювати на міжнародних майданчиках, що і робить українська влада, щодо можливого посилення санкцій.\nЧинна влада має убезпечити від найгіршого розвитку – щоб Росія не могла використати це як інструмент легітимізації загарбницьких амбіцій, щоб санкційний зашморг на РФ затягувався сильніше і щоб погіршити російську репутацію на Заході.\nТеги: Володимир Путін, ДНР, ЛДНР, ЛНР, ОРДЛО\nА в "ЛДНР" є свої паспорти?\nВ чому проблема паспортів "ЛДНР"?


Притча про те, як побачити Бога - НародUA\nПритча про те, як побачити Бога\nНародUA публікує притчу Бруно Ферреро "Бачити Бога". Головне - це сила бажання і відкрите серце.\nОдного разу могутній король скликав усіх чаклунів, мудреців та жерців свого королівства, жадаючи, аби вони показали йому Бога. їм загрожувала найстрашніша кара, якщо не потрафлять цього зробити. Бідолахи у відчаї рвали на голові волосся, не знаючи, що діяти. Тоді з’явився один пастух, який пустив вістку, що може дати собі раду з цим завданням.\n- Сонце - це лише малесенька частинка Творця, - відповів йому пастух, - ба навіть не одна іскра Його сяєва... Як же можеш сподіватися, що твої очі уздрять Його самого?\nІ щоденно отримував від свого учителя ту саму таємничу відповідь:\n-Ти повинен цього хотіти.\nЯкось учитель разом із учнем купалися в ріці. Раптом учитель вхопив хлопця за голову, занурив його цілого у воду і досить довго не відпускав. Бідолаха у цей час тільки розпачливо борсався, намагаючись вивільнитися.\n- От коли тобі буде дарована благодать так само відчувати потребу у Господеві - неодмінно знайдеш Його.\nДжерело - Бруно Ферреро "365 коротких історій для душі", Фото - rabbisacks.org\nГалина Хома-Маняскова: "Щастя – це навчитися любити цей світ"\nПритча про ціну й цінність


Правоохоронці оперативно розкрили крадіжку телефону жительки Ізи » Новини Закарпаття\nКримінал 1 353 Переглядів 1 Рейтинг\nУ ході з‘ясування обставин злочину, оперативники встановили і розшукали особу підозрюваної, вилучили речовий доказ за даним фактом слідчий Хустського відділення поліції відкрив кримінальне провадження\nЗлочин розкрили за гарячими слідами. Прибувши на місце події, дільничні офіцери встановили особу, яка підозрюється у крадіжці.\nЖінку - розшукали, речовий доказ - вилучили. Нею виявилася 47-річна сусідка заявниці. Як з'ясувалось, жінка зайшла до потерпілої набрати з криниці води і побачила мобільний телефон, який в подальшому привласнила.\nНа Ужгородщині жінка видурила в дитини телефон\nЗакарпатець прийшов у гості до своєї знайомої й викрав з хати її мобільний телефон\nПрацівники поліції розкрили крадіжку телефону з ужгородського магазину


Арт-алея, яку включили в Книгу рекордів України | Запорозька Січ\nАрт-алея, яку включили в Книгу рекордів України\nУ Запоріжжі в рамках масштабної реконструкції парку Трудової Слави відбулося урочисте відкриття алеї кованих інсталяцій “Запоріжжя – місто, яке надихає”. У заході взяли участь голова Запорізької обласної державної адміністрації Олександр Пеклушенко, секретар Запорізької міської ради Роман Таран, начальник Запорізького відділення “Київстар” В’ячеслав Вітулев, представники Книги рекордів України, запоріжці й гості міста.\nАрт-алея створена в рамках масштабного проекту компанії “Київстар” “Поділіться любов’ю до України”. Тепер у парку Трудової Слави встановлено п’ять картин, кожна розміром 1,8 м на 2,4 м, виконаних у технології художньої ковки. Вони відображають значущі для городян історичні події, символи, які є гордістю Запоріжжя. Це – легендарний “Запорозький дуб”, сталевар як данина поваги праці людей в місті металургів, ноти і слова до пісні з кінофільму “Весна на Зарічній вулиці”, автомобіль “Запорожець” – символ цілої епохи і карта України, що демонструє єдність всієї країни і любов до рідного краю. Картини можуть використовуватися у вигляді інтерактивної фоторамки, що дозволяє запоріжцям і гостям міста зробити пам’ятне фото в будь-якій з них.\n“Запоріжжя має стати містом-парком. Це можливо тільки тоді, коли люди і влада разом. Я впевнений, що цей проект буде розвиватися і до нього додасться ще багато цікавих об’єктів. Місто Запоріжжя – це не тільки місто, яке надихає, але й місто, яке окриляє”, – зазначив голова обласної державної адміністрації Олександр Пеклушенко.\nВітаючи запоріжців з відкриттям алеї кованих інсталяцій “Запоріжжя – місто, яке надихає”, секретар Запорізької міськради Роман Таран сказав:\n– Сьогодні всі ми є учасниками історичної події – в Запоріжжі з’явилася ще одна визначна пам’ятка. Нова алея стане не тільки найулюбленішим місцем відпочинку городян, вона відобразить знакові історичні події, якими ми всі пишаємося, які принесли славу і популярність нашому місту.\nТакож секретар міської ради зазначив, що в Запоріжжі стартувала реалізація комплексної програми розвитку паркових зон. В її рамках у парку Трудової Слави завершується перший етап масштабної реконструкції.\n“Оновлення пішохідної алеї, реконструкція зовнішнього освітлення, установка дитячого містечка, благоустрій території – це лише початок масштабних перетворень, які розраховані на три роки”, – підкреслив Роман Таран.\nСвоїми враженнями про наше місто поділився представник Національного проекту “Книга рекордів України” Ігор Підчебій: “Я дуже люблю Запоріжжя, часто тут буваю. Запоріжжя – це прекрасне місто”.\nУ ході урочистого заходу алея кованих інсталяцій “Запоріжжя – місто, яке надихає” була зареєстрована в Книзі рекордів України в категорії “Соціальні проекти”.\nНаступний запис Готуємось до зими усією громадою\nПопередній запис У протидії незаконному обігу наркотиків – постійна підтримка населення


Відставка уряду Азарова і скасування законів від 16 січня – це перший крок до перемоги | Максимов Віталій Вікторович\nВідставка уряду Азарова і скасування законів від 16 січня – це перший крок до перемоги\n28 січня Верховна Рада України скасувала “диктаторські” закони від 16 січня, а Азаров подав у відставку. Це перший і дуже важливий крок на шляху до перемоги Майдану, але необхідно пам’ятати, що лише перший, але далеко не останній. Серед найважливіших питань на сьогодні стоїть звільнення всіх затриманих демонстрантів та припинення політичних переслідувань.\nВсі проблеми в країні не вирішити лише відставкою Азарова, а потрібно міняти систему. Потрібно перезавантажити систему влади. Люди очікують набагато більшого, ніж відставка уряду. Люди очікують реальних змін в Державі, а не лише зміни облич в уряді.\nМільйони людей вийшли на майдани задля перемоги демократії, європейського курсу розвитку, реальної боротьби з корупцією, справедливого правосуддя, припинення політичних переслідувань та тиску. І я впевнений, що український народ досягне своєї мети. Проте зараз потрібно не розслаблятися і надалі відстоювати свої громадянські права і свободи.\n« Чим пояснити «беркутівську» лють?\nВіталій Максимов: «Не по-офіцерськи це та й узагалі не по-чоловічому» »


Видано посібник по вирішенню проблем роздержавлення українських газет\nУ Тернополі відбулася презентація практичного посібника з питань реформування державних та комунальних ЗМІ.\nЙого видано в рамках проекту Тернопільського прес-клубу «Комплексна підтримка друкованих ЗМІ різних регіонів України в процесі роздержавлення та налагодження їх самостійної діяльності» при підтримці “Українського медійного проекту” (У-Медіа), що реалізується Інтерньюз в Україні та фінансується Агентством США з міжнародного розвитку (USAID). А також відбувся тренінг для редакторів районних газет Тернопільської, Львівської, Волинської та Закарпатської областей на теми «Стратегічне планування в медіа організації або як потрапити в майбутнє» та «Газетний дизайн і верстка». Тож вони мають можливість відразу ознайомитись з новим виданням та обговорити його зміст.\nЦінність даного практичного посібника полягає передусім в тому, що в ньому зібрано відповіді-консультації медіа-юристів на запитання, з якими телефоном чи письмово зверталися керівники та працівники редакцій з різних областей України. Тобто розглянуто і згруповано за відповідними розділами конкретні проблемні ситуації, з якими люди зіткнулися в ході роздержавлення своїх газет. Видання буде розповсюджено в усіх 11-ти регіонах України, охоплених діяльністю названого проекту, де його отримають в кожній редакції.\nДо слова, це вже третій практичний посібник, підготований Тернопільським прес-клубом в рамках проектів на підтримку українських газет в процесі їх роздержавлення. Перший – «Районки стають незалежними» – побачив світ в серпні 2016 року і являв собою збірник проектів документів, необхідних в процесі реформування ЗМІ.\nОстаннє редагуванняСереда, 21 лютого 2018 07:30


Турійчани мають знати: що робити, якщо пошкодили товар у магазині - Район Турійськ\nЯкщо покупець випадково наніс шкоду товарам у магазині, не придбавши ще його, то не повинен за нього платити.\nПотрібно знати права споживачів. Про це інформує юстиція Волині.\n«Напевно, багатьом доводилося стикатись із цією неприємною ситуацією у своєму житті. Тож, якщо у магазині вас зобов’язують оплатити пошкоджений товар, то це є грубим порушенням прав», – зазначають в юстиції.\nПокупці натомість мають право вимагати скласти акт про нанесення шкоди та надати факти, які підтвердять цю провину. Тільки суд встановлює вину покупця та обов’язок оплатити пошкоджений товар.\nАле, якщо все ж таки вимагають оплати пошкоджений товар, хоч на це згоди не дали, а також відмовляються скласти акт, потрібно викликати поліцію.\nВажливо знати, допоки товар не придбали, ризик його пошкодження лежить на власнику магазину.\n«У будь-якому випадку, якщо вважаєте, що ваші права порушили у магазині чи супермаркеті, то маєте право звернутися до територіальних органів Держпродспоживслужби України або ж до суду», – наголосили в юстиції Волині.\nЧитайте також: Турійчани можуть звернутися за допомогою до сімейних радників\nТеги: #Турійський район, #Юстиція Волині, #Товари, #Права споживачів