заробітна плата Archives - Zrada Today\nРазумков: зарплатня депутата у 50 тисяч – недостатня\nСерпень 19, 2019 - 18:32 Серпень 19, 2019 - 15:38\nГолова партії “Слуга народу” Дмитро Разумков вважає зарплату нардепа, яка з доплатами сягає 50 тисяч гривень, хорошою, але недостатньою. Про це він розповів в інтерв’ю для “Нового Времени”.\n“Якщо чесно, то ні (не справедлива зарплата – ред.), вона могла би бути більшою. Хоча це гарна зарплата на тлі мінімальної, але недостатня”.\nТеми: Верховна Рада, депутат, заробітна плата, Разумков\nІлон Маск отримує рекордну суму зарплати в історії\nТравень 29, 2019 - 12:49 Травень 29, 2019 - 12:50\nВидання The New York Times опублікувало список найбільш високооплачуваних генеральних директорів в США. Відповідно до щорічного аналізу, винагороду у 2018 році вищим керівникам росло у 2 рази швидше, ніж зарплата робітників.\nУ 2018 році середній американський працівник приватного сектора отримав підвищення на 3,2%, або додаткові 84 центи на годину. Але це зовсім нічого в порівнянні з зарплатою топ-менеджменту.\nПерше місце в списку зайняв Ілон Маск. Він заробив $ 2,3 мільярда протягом року, і це найбільша сума в історії. Більш того, сума, зароблена Маском за 2018 рік, дорівнює сумі доходів, отриманих 65 керівниками разом, які стоять в списку після нього.\nНа другому місці опинився Девід М. Заслав, виконавчий директор розважальної компанії Discovery, з винагородою в $ 129,5 мільйонів.\nТретє місце отримав керівник компанії Palo Alto Networks, яка надає послуги кібербезпеки. Нікеш Арора заробив $ 125 мільйонів.\nВ цілому перша десятка виглядає наступним чином:\nІлон Маск (Tesla) – $ 2,284 мільярда\nДевід М. Заслав (Discovery) – $ 129 мільйонів\nНікеш Арора (Palo Alto Networks) – $ 125 мільйонів\nМарк В. Херд (Oracle) – $ 108 мільйонів\nСафра А. Катц (Oracle) – $ 108 мільйонів\nДжон Дж. Лежер (T-Mobile US) – $ 67 мільйонів\nРоберт А. Айгер (Walt Disney) – $ 66 мільйонів\nДжеймс Хеппельманн (PTC) – $ 50 мільйонів\nФабріціо Фреда (Estée Lauder) – $ 48 мільйонів\nВівек Шах (J2 Global) – $ 45 мільйонів\nГенеральний директор Uber Дара Хосровшахі, з доходом в розмірі $ 45,3 мільйона, зайняв би 10-е місце в списку. Але через те, що компанія не була публічною в минулому році, вона не була включена в рейтинг. Також в списку відсутні керівники приватних інвестиційних компаній і хедж-фондів, чия компенсація може обчислюватися сотнями мільйонів.\nТеми: Tesla, директор, заробітна плата, Ілон Маск\nКвітень 10, 2019 - 14:51 Квітень 10, 2019 - 14:52\nКабінет міністрів України встановив гарантії оплати праці особам, яких залучатимуть до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану. Про це повідомляє Zrada.today з посиланням на Урядовий портал.\nЧитайте також: Риторика Зеленського щодо війни на Донбасі змінилась\nТеми: волонтери, заробітна плата, оплата, парламент, робота\nМОЗ: зарплати зросли у медиків, які долучилися до реформи\nСерпень 3, 2018 - 15:19\nЗаробітна плата деяких медичних працівників автономізованих закладів первинної медичної допомоги за результатами першого місяця роботи за новим механізмом фінансування “гроші йдуть за пацієнтом” зросла в кілька разів\nЧитати далі “МОЗ: зарплати зросли у медиків, які долучилися до реформи”\nТеми: заробітна плата, лікарі, Медики, медсестри, МОЗ\nЗа рік середня зарплата українців зросла на 24,2%\nЛипень 30, 2018 - 10:49 Березень 21, 2019 - 09:50\nСередня заробітна плата в Україні за червень 2018 року зросла на 24,2% більше порівняно з аналогічним періодом минулого року.\n“Середня номінальна заробітна плата в Україні за червень 2018 року становила 9141 грн, а це у 2,5 рази більше за мінімалку і на 24,2% більше, як торік у червні”, – йдеться у повідомленні.\nНайбільше зростання демонструють Донецька область – 9774 грн, Київська область – 9481 грн, Дніпропетровська область – 9065 грн.\nЧитайте також: Ринок праці потребує випускників із професійно-технічною освітою, – МОН\nТеми: заробітна плата\nМінімальна зарплата: Економіка заперечує проти підвищення\nТравень 7, 2018 - 08:08 Березень 21, 2019 - 09:57\nМіністерство фінансів оприлюднило невтішні дані: за підсумками трьох місяців до держбюджету надійшло 193,6 млрд гривень, а це 96,9% від затвердженого показника на перший квартал 2018 року (розпис 199,7 млрд гривень). Тобто держбюджет недоотримав 6,1 млрд гривень. То про які підвищення можна говорити? Невже ці цифри були засекреченими для найвищих урядовців країни?\nЧитати далі “Мінімальна зарплата: Економіка заперечує проти підвищення”\nТеми: бюджет, видатки, видатковий тиск, Володимир Гройсман, заробітна плата, МВФ, Мінімальна заробітна плата\nНаразі український уряд не має можливості підвищити мінімалку до 4200 гривень\nТравень 2, 2018 - 14:55 Березень 21, 2019 - 09:57\nЧитати далі “Наразі український уряд не має можливості підвищити мінімалку до 4200 гривень”\nТеми: Гройсман, заробітна плата, Мінімальна заробітна плата, Уряд\nНе все так погано : реальна зарплата в порівнянні минулим роком помітно зросла\nБерезень 29, 2018 - 08:50 Березень 21, 2019 - 16:02\nВ Україні реальна заробітна плата в лютому 2018 року по порівнянні з лютим минулого року зросла на 10,5%.\n«Середня номінальна зарплата штатного працівника підприємств, установ та організацій в лютому 2018 року становила 7,828 тисяч гривень, що в 2,1 рази вище рівня” мінімалки “(3,723 тисяч гривень – дор.ред.)», – свідчать дані Державної служби статистики. Згідно з ними, в лютому 2018 року порівняно з попереднім місяцем реальна зарплата зросла на 0,6%.\n«У порівнянні з січнем розмір середньої номінальної зарплати збільшився на 1,5%, а за останні 12 місяців (в порівнянні з лютим 2017 року) – на 26,1%», – повідомляє відомство.\nЧитайте також: Середня заробітна плата по Україні може сягнути 10 тис. грн., – Розенко\nСередня заробітна плата по Україні може сягнути 10 тис. грн., – Розенко\nБерезень 21, 2018 - 12:02 Березень 21, 2019 - 10:01\nЗа інформацією Державної служби зайнятості, на сьогодні по Україні є значна кількість вакансій із заробітною платою понад 15 тисяч гривень. Про це в ефірі телеканалу «112 Україна» заявив Віце-прем’єр-міністр України Павло Розенко.\nЧитати далі “Середня заробітна плата по Україні може сягнути 10 тис. грн., – Розенко”\nТеми: заробітна плата, Розенко


В Одесі охорона академії накинулася на журналістів - відео - новини Одеси\n"Тебе розстріляють завтра": в Одесі охорона академії накинулася на журналістів. Відео\nВ Одесі охоронець державної академії будівництва та архітектури пообіцяв розстріляти журналістку, яка прийшла до навчального закладу перевірити пожежну безпеку.\nДівчина знайшла у 9-поверховому корпусі тільки два вогнегасники і не виявила жодного пожежного рукава. Про це повідомила Українська служба інформації (щоб подивитися відео, доскрольте сторінку до кінця).\nНа запитання журналістки, де шукати пожежні рукави, які мають бути в пожежному крані, вахтер викликала охоронця, який зірвав із журналістки посвідчення і не віддавав. Також він погрожував дівчині, сказавши, що її розстріляють.\nВона викликала поліцію, після приїзду якої охоронець повернув посвідчення. Журналістка написала заяву про перешкоджання професійній діяльності.\nІнтернет-видання Українська служба інформації проводить ревізію одеських навчальних закладів стосовно пожежної безпеки після трагедії в коледжі економіки права та готельно-ресторанного бізнесу. Там у вогні загинуло 16 осіб.\nПожежа в одеському коледжі почалася вранці 4 грудня 2019 року. Щойно у студентів почалися заняття, загорівся кабінет на третьому поверсі.\nУ старій будівлі, відомій в Одесі як будинок Асвадурова, крім коледжу розміщувалися Інститут біології південних морів, частина Фізико-хімічного інституту ім. Богацького, Археологічний інститут, БТІ та комерційні підприємства.


"Шоколадне золото" може стати валютою майбутнього - News One\nСьогодні: 06.05.2021 05:44\tПошук Пошук\n«Шоколадне золото» може стати валютою майбутнього\nЩо замінить гроші, якщо в майбутньому настане затяжна фінансова криза? На це питання вирішила відповісти швейцарська компанія «Валкамбі». Вона виробляє золото, схоже на шоколад. У важку хвилину від такої плитки завжди можна буде відламати шматочок. Це стане в нагоді, якщо гроші знеціняться.\n50-грамова золота плитка під назвою CombiBar легко ламається на маленькі шматочки по одному граму. Головні покупці «золотого шоколаду» — це приватні інвестори з Австрії, Німеччини та Швейцарії, які побоюються можливого фінансової кризи. Бізнесмени стурбовані тим, що скачки інфляції та інші потрясіння на світових ринків можуть за лічені дні перетворити їх заощадження в пил.\nТому вони вирішили вкласти гроші в крихке золото, яке, як відомо, завжди в ціні. З наступаючими святами продажу дорогоцінного «шоколаду» злетіли. Швейцарська компанія, раніше ориентировавшаяся насамперед на Західну Європу, вирішила розширювати сферу впливу і інтегруватися в американський та індійський ринки. Останній є найбільшим у світі споживачем золота. Довгий час дорогоцінний метал служив в Індії другою валютою.\nУ майбутньому році компанія «Валкамбі» планує виробляти CombiBar з паладію і платини — для японського ринку. За останні роки світові продажі золота значно підскочили. Так, за даними World Gold Council, в 2002 році ці цифри становили 3,5 мільярда доларів, а в 2011-му — 77 мільярдів доларів.


Головна » Статті останніх новин » Урядові новини » Генеральна Асамблея ЮНВТО в Мадриді в самому розпалі\nОстанні новини Європи • Останні міжнародні новини • Урядові новини • засідання • Новини • Люди • Останні новини Іспанії • туризм • Актуальні • Вина та спиртні напої\nІспанське вино, смачна іспанська їжа та король були веселою частиною першого дня.\nЗавтра розпочнеться серйозна частина цієї Генеральної Асамблеї.\nПісля гала-вечері, яку влаштував король Іспанії, понад 1000 делегатів із 135 країн, у тому числі 84 міністра та мудрих міністрів, перебувають у Мадриді для участі в Генеральній асамблеї Всесвітньої туристичної організації (UNWTO).\nСпочатку планувалося для Марокко, спроба бути переміщена до Кенії, а зараз триває в Іспанії, країні, що приймає ЮНВТО, до державного сектору приєднаються представники міжнародних організацій та з усього приватного сектора для першої справді глобальної туристичної зустрічі, яка відбудеться. з початку пандемії, з інноваціями, освітою, та інвестиції, які стоять на порядку денному.\nСереда є найважливішим днем, який формує майбутнє організації та, можливо, світового туризму, за підтвердженням або непідтвердженням Генерального секретаря ЮНВТО Зураба Пололікашвілі.\nВідповідно до відгуків, наданих до eTurboNews делегатами, занепокоєння, висловлені в цій публікації, Всесвітньою туристичною мережею, двома колишніми генеральними секретарями ЮНВТО, добре відомі та враховані.\nГенеральний секретар добре обслуговував Нігерію, як і деякі країни-члени виконавчої влади, з тих пір, як він став керувати.\nНа шляху до Міжнародного кодексу захисту туристів\nUNWTO відкрила Генеральну Асамблею вступною сесією до Міжнародного кодексу захисту туристів.\nЗапущений у відповідь на падіння довіри споживачів, викликане пандемією, знаковий правовий кодекс забезпечить мінімальні стандарти та права споживачів для туристів у надзвичайних ситуаціях.\nВін був розроблений у співпраці з 98 державами-членами та асоційованими членами, а також 5 міжнародними організаціями держав, які не є членами та провідними зацікавленими сторонами приватного сектору.\nПісля прийняття Генеральною Асамблеєю ЮНВТО Кодекс буде представлений Генеральній Асамблеї Організації Об’єднаних Націй у 2022 році з метою перетворення його в резолюцію.


флеш pro Заразу...цифри\n1. Найменший зареєстрований пеніс - 1см.\n2. Найбільший пеніс в стані ерекції - 35см.\n3. За останні десятиліття в середньому довжина пеніса стала менше на 3 см.\n4. Розмір дійсно має значення.\n5. Доктора можуть "вирощувати" шкіру на обпалених пенисах, використовуючи шкіру "обрізаних" немовлят. Одна крайня плоть може призвести 23 кв. м. непромокаючої тканини над будь-яким присадибною ділянкою.\n6. Збільшена простата може бути причиною імпотенції і передчасної еякуляції.\n7. Середній вік, в якому чоловік починає виробляти сперму, - 12,5 року.\n8. Чоловічий оргазм в середньому триває близько 6 секунд. Жіночий - 23 секунди. Цікаво, говорили б жінки про рівність, дізнавшись, що їх оргазм тривати в чотири рази довше, ніж чоловічий.\n9. За 1 еякуляцію виділяється від 1 до 2 чайних ложок насіння.\n10. Середнє число сперматозоїдів при еякуляції - 100 млн.\n11. Всього в середньому за життя чоловік еякуліруєт 7200 разів.\n12. Найстаріший відомий вид з членом - істота з панцирем, зване Colymbosathon ecplecticos. Це дивовижний грецький плавець з величезним членом.\n13. Обрізана крайня плоть може бути відновлена. Рухому шкіру члена відтягують до кінця і використовують різні пристосування (наприклад, кільця) для фіксації. Можуть пройти роки, щоб досягти бажаного результату.\n14. Тільки 1 людина з 400 може задовольнити себе орально самостійно.\n15. При мастурбації чоловік в середньому еякуліруєт 2000 разів.\n16. Найбільш частою причиною травм пеніса є активна мастурбація.\n17. Є два види пеніса. Перший вид при ерекції розширюється і подовжується ("GROWER") другий вид здається великим, але стає не набагато більше при ерекції ("shower").\n18. Міжнародний журнал "Men's Health" повідомив, що 79 відсотків чоловіків відносяться до першого виду і 21 - до другого.\n19. Німецькі дослідники встановили, що середній статевий акт триває 2 хвилин 50 секунд, проте жінкам здається, що статевий акт триває 5 хвилин 30 секунд.\n20. Більше 60% дівчат після сексу замість слів "Я тебе люблю", чують - "Ти мій красивий і товстий бурундук".\n21. 45 раз в році в середньому занимаються сексом в Японії - найрідше у світі\n22. Член Короля Тонго, що доставив задоволення величезній кількості жінок, позбавив цноти 37800 жінок в період з 1770 по 1784 року - близько сім дів на день.\n23. Чоловіки, які добре виглядають, мають здорову сперму. Іспанські дослідники показали жінкам фотографії чоловіків, які мають хорошу, середню і погану сперму, і попросили вибрати найкрасивіших чоловіків. Жінки вибирали, як правило, кращих "виробників" сперми.\n24. Головний мозок не потрібен для еякуляції. Цим займається спинний мозок.\n25. 13 відсотків чоловіків говорять, що в їхньому житті не було моменту, коли вони не думали б про секс.\n26. В середньому кожен сексуально активний чоловік на презервативи витрачає близько 100 доларів на рік.\nШо за хрінь я готував???\nКгто сказав шо блохі здохли.....\nваабще нета туретчінна\nНу хоть плюс поставлю, раз так старался.\nЧого мені ніхто не казав "ти мій красивий і товстий бурундук"\n317.09.21, 08:55Ответ на 2 от Акварель\nЧого мені ніхто не казав "ти мій красивий і товстий бурундук" ця замітка вмене валялась ше гот таму чо ана вилізла\n417.09.21, 09:01Ответ на 3 от НеЖриМоэСало5\nЧого мені ніхто не казав "ти мій красивий і товстий бурундук" ця замітка вмене валялась ше гот таму чо ана вилізла А ото нічого писати про те, "як цікаво почитати що там років п'ять тому писалося"\n517.09.21, 10:08Ответ на 4 от Акварель\nЧого мені ніхто не казав "ти мій красивий і товстий бурундук" ця замітка вмене валялась ше гот таму чо ана вилізла А ото нічого писати про те, "як цікаво почитати що там років п'ять тому писалося" ну...то мене і юа наказав, от сволочі\n617.09.21, 11:54Ответ на 1 от error 404\nНу хоть плюс поставлю, раз так старался. Я тоже поставила плюсик\nМля... 1 см счастья. Искренне сочувствую\n817.09.21, 12:03Ответ на 6 от Hagal\nНу хоть плюс поставлю, раз так старался. Я тоже поставила плюсик то стара замітка , рібята, чо воно вилізла я незнаю\n917.09.21, 12:03Ответ на 7 от Hagal\nМля... 1 см счастья. Искренне сочувствую з того времіні мальчік німнога падрос\n1017.09.21, 13:22Ответ на 6 от Hagal


Автор: Crypton Дата: 18.01.2012 Голосов: 0\nЯк тільки людина переступає поріг храму під час богослужіння - одне із перших, що її зустрічає, разом із молитвами та проповіддю, святими іконами, полум’яніючими вогниками свічок - це спів церковного хору, що лунає, розливаючись по всьому храму, заповнюючи собою кожний його куточок і кожне серце.\n16 січня церковні хори співали колядки та щедрівки, величальні пісні в районному будинку культури, де з благословення єпископа Житомирського і Новоград-Волинського Никодима проходив святковий концерт. Перед початком урочистостей з привітальним словом та найкращими побажаннями до присутніх у залі звернулися секретар Житомирської єпархії архімандрит Олексій (Овсянников), благочинний Андрушівського округу протоієрей отець Миколай Гаврилів, голова районної ради Мельник О. В. Колядками та щедрівками у виконанні хору районного будинку культури розпочався святковий концерт, у якому взяли участь церковні хори Свято-Різдва-Богородичного храму с. Іванків (настоятель священик Владислав Чижевський); Свято-Покровського храму с. Городківка (настоятель священик Димитрій Ільчук); Свято-Архістратига Михаїла с. Глинівці (настоятель священик Максим Баборикін); Свято-Покровського храму с. Гарапівка та Свято-Іоанно-Богословського храму (настоятель священик Павло Гуцалюк); Свято-Архістратига Михаїла храму с. Крилівка (настостель протоієрей Андрій Герасимович), Свято-Пантелеімоновського храму с. Бровки Перші (настоятель священик Назарій Палашовський); Свято-Казанського храму с. Нехворощ (настоятель священик Сергій Саванчук); Свято-Покровського храму с. Зарубинці (настоятель протоієрей Андрій Фатич); Свято-Різдва-Богородичного храму м. Андрушівка (настоятель протоієрей Миколай Климчук); Свято-Різдва-Богородичного-Трьохсвятительського храму м. Андрушівка (настоятель священик Іоанн Гнатюк); Свято-Покровського храму с. Гальчин (настоятель протоієрей Миколай Гаврилів). Всі були зачаровані співом зразкового дитячого фольклорного ансамблю «Зернятко» з Андрушівки (керівник Костюк І. В.), дитячого фольклорного ансамблю «Веретенце» з Червоного (керівник Виставкіна Н. І.). Присутні на святковому концерті долучилися до доброчинної діяльності - збору коштів для організації літнього оздоровлення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на Шацьких озерах. Всього зібрали 1374,5 грн. Серед присутніх у залі були голова районної державної адміністрації Мазур Б. В., голова районної ради Мельник О. В., працівники райдержадміністрації, районної бібліотеки та інших установ. На закінчення святкового дійства весь зал виконав українську народну колядку.


Ополченці: перестрілки з силовиками тривають в районі Широкіно |\nОполченці: перестрілки з силовиками тривають в районі Широкіно\nПерестрілки між ополченцями і силовиками в районі села Широкіно на півдні Донецької області тривають, повідомили РІА Новини в штабі ополчення Новоазовська.\n«Перестрілки тривають. Обидві сторони використовують стрілецьку зброю і міномети», — повідомили в штабі ополчення.\nУ той же час у Центральній районній лікарні Новоазовська РІА Новини повідомили, що нові потерпілі протягом двох останніх днів не надходили.\nРаніше представник штабу силовиків, прес-офіцер сектору «М» Дмитро Чалий заявив, що вночі й напередодні були обстріляні позиції силовиків у Широкіно, а також в сусідніх селищах Лебединське і Чермалик.\nНазад Предыдущая запись: Українські силовики заявляють про початок другого етапу відведення озброєнь\nДалее Следующая запись: Влади ДНР відклали пошук тіл силовиків в аеропорту Донецька


За підтримки BRDO запущено портал координації міжнародної технічної допомоги ProAID - Офіс ефективного регулювання\nГоловна » Новини » За підтримки BRDO запущено портал координації міжнародної технічної допомоги ProAID\nЗа підтримки BRDO запущено портал координації міжнародної технічної допомоги ProAID\n4 квітня Мінекономрозвитку запустило офіційний веб-портал координації міжнародної технічної допомоги (МТД) в Україні – ProAID. Ресурс містить повну актуальну інформацію про чинні проекти міжнародної допомоги Україні, їхні цілі, донорів та стан реалізації.\n«Міжнародна донорська допомога – це потужний інструмент, що може суттєво допомогти Україні трансформуватися в успішну розвинуту країну. Але тільки у випадку, якщо ці ресурси ефективно використовуються на правильні цілі – прозоро і відкрито, з можливістю громадського контролю. Саме тому відкриті дані – це дуже важливо і в цій сфері», – зазначив Голова BRDO Олексій Гончарук.\nПортал ProAID є інформаційною системою управління МТД, що є оновленою версією тестової моделі OpenAid. Сьогодні портал містить найбільшу актуалізовану базу даних проектів і програм міжнародної допомоги в Україні з повною деталізованою інформацією та проектною документацією щодо них. Портал дозволяє будь-якому користувачеві легко знайти інформацію про проекти МТД, використовуючи спеціальні фільтри: за типом допомоги і фінансування; регіонами; донорами, виконавцями, бенефіціарами та реципієнтами проектів МТД; строками дії проекту. Крім того, надає можливість ознайомитися з інтерактивною аналітикою міжнародної допомоги в Україні.\nОзнайомитись з можливостями порталу ProAID і скористатись його аналітичними інструментами можна за посиланням – http://proaid.gov.ua.


Культиватор бензиновий (повітря) FORTE - HSD1G-80 (7лс): продаж, ціна у Києві. Мотоблоки та культиватори від "WATTRA.COM.UA - справа техніки ..." - 515211593\nБензинові мотоблоки та культиватори\nКультиватор бензиновий (повітря) FORTE - HSD1G-80 (7лс)\nКод: 29330 - 40910\nКультиватор бензиновий (повітря) FORTE - HSD1G-80 (7лс)Очікується\nОпис Forte HSD1G-80 Культиватор\nУніверсальний культиватор Forte HSD1G-80, стане відмінним придбанням для ділянок площею 40 - 80 соток. Техніка являє собою посилений сільськогосподарський агрегат, призначений для культивування грунту за допомогою активних грунтофрез.\nЧотиритактний дизельний двигун 7 л. с.\nКультиватор обладнаний надійним бензиновим двигуном з ефективною системою повітряного охолодження потужністю 7 л. с. Процес запуску здійснюється ручним способом, за допомогою висмикування шнура стартера. Двигун демонструє хорошу витривалість при високих робочих навантаженнях і відмінну економічність.\nДля керування технікою не потрібно спеціальних знань і навичок. Відразу після запуску мотора, достатньо натиснути на важіль приводу, щоб привести робочі фрези в дію. Все що потрібно від користувача, - це дотримуватися правильної траєкторії руху триматися за обидві ручки перебуваючи позаду машини. Культиватор легко пересувається по робочій зоні і плавно повертається в усіх напрямках.\nРозбірна фреза 2+1, 24 ножа\nГрунтофрез мають шабельну конструкцію, завдяки чому леза легко проникають в землю навіть на сильно утрамбованої ґрунті. Виготовлені з високоякісної сталі, що забезпечує тривалу експлуатацію, без деформації та корозії. В разі необхідності кількість фрез можна змінювати.\nПо обидві сторони робочого механізму встановлені спеціальні круглі пластини (кромкорезы). Основне їх завдання полягає у створенні бар'єру між зростаючими зеленими насадженнями і обертовими почвофрезами.\nШирина і глибина культивування\nЗа один прохід техніка здатна обробити до 800 мм ґрунту, максимальна глибина занурення при цьому дорівнює 300 мм.\nРучки культиватора регулюються по висоті і куту нахилу. Така особливість дозволяє швидко адаптувати їх під свій ріст, а також вибрати найбільш зручне положення виходячи від виду виконуваних робіт.\nКількість передач назад 0.95\nРегулювання положення рукояток


Популярні види і сорти квасолі. Класифікація видів за будовою куща квасолі. Розподіл сортів і видів квасолі за кольором. Опис основних видів і сортів квасолі з фото.\nОстаннім часом мій інтерес до цієї рослини зріс із зрозумілих причин: адже вона може замінити м’ясо і включає до 40% білка. Вирішили повертатися з родиною до дієтичного здоровому харчуванню, і захотілося поцікавитися, скільки ж сортів і видів цієї рослини є.\nАдже їх можна використовувати в безлічі страв, а про корисні якості і говорити не доводиться. Тому різноманітність бобових на вашій грядці в особі квасолі принесе у ваше життя здорове харчування і різноманітність страв у раціоні.\nДілюся з вами описами різновидів, а також фото та відео для кращого ознайомлення.\nКоли тільки це рослина увійшло в культивування, використовували його в господарстві спочатку як декоративне, для краси і прикраси квітників і садових ділянок.\nВ даний час видів і сортів квасолі велику різноманітність, що дозволяє вибрати для себе найбільш цікаві і корисні. Легше розібратися, класифікуючи квасоля за кольором. Розглянемо детальніше.\nПочнемо з звичній і поширеною в наших краях, причому, як на городі, так і, природно, в їжі. Цей вид рекомендується людям з надмірною вагою, так як не містить, порівняно з іншими, надто багато протеїнів — всього 7 гр на 100 гр.\nТакож у білій квасолі багато заліза, що дуже корисно для роботи серця і стану судин, а також для загального самопочуття. Краще всього поєднуються боби з іншими овочами.\nРослина взагалі ділиться на декілька різновидів по будовою куща:\nКущова квасоля. Висота куща варіюється від 40 см до 60 см Рекомендується для вирощування у фермерських господарствах. Вид стійкий до морозів, дає великий урожай.\nКучерява (Плететься). Цей вид здатний витягуватися до п’яти метрів у висоту. Перевага його в тому, що не займає багато простору на ділянці. Але термін вегетації у нього довший, ніж у інших видів, тому розведення і вирощування такий квасолі в місцевості з важким кліматом може бути утруднено, і може не дати хорошого врожаю.\nПолувьющаяся. Це проміжна різновид, кущі якої досягають всього декількох метрів.\nВ залежності від того, який сорт ви вирощуєте, від правильного і грамотного догляду залежить і обсяг урожаю, який ви отримаєте.\nКращими сортами білої квасолі прийнято вважати наступні:\nБоби цього сорту зовсім невеликі, але верхній шар шкірки досить тонкий. Це дозволяє використовувати даний сорт у кулінарії без попереднього замочування. Таку назву рослина одержала через відмітини на кожному бобі у вигляді чорної цятки на білому тлі.\nЧитайте також: Томат Президент F1: характеристика та опис сорту, фото, відгуки\nСорт поширений в Туреччині, а переклад назви звучить як » кущ». Ця квасоля великого розміру і щільною твердої структури.\nВ основному, використовується для других страв, де потрібно не тільки відварювання, але можлива і обжарювання. Кальцій і калій зберігаються у квасолі навіть після термічної обробки.\nНазивають цей сорт квасолею з Бостона або американської, завдяки великій популярності в США. Цінується за м’який ароматний смак, універсальність, підходить для багатьох страв, салати, супи, соуси. Готується протягом 45 — 50 хвилин.\nЛімська квасоля (Ліма)\nсорт за формою нагадує місяць, його краї трохи зігнуті. Назву отримала ця квасоля в честь столиці Перу — Ліми. Має ще одне визначення — масляна квасоля завдяки специфічному вершкового смаку.\nЛіма багата жирами, білками, вітамінами і харчовими волокнами. Незамінна в приготуванні тушкованих і смажених страв.\nТакож відомі такі менш поширені сорти, як Білозерка, Біла пласка.\nСорти такого яскравого кольору останнім часом не менш популярні, ніж традиційна біла.\nПротеїнів у них трохи більше — 8 гр на 100 гр продукту. А за вмістом антиоксидантів, які виводять радіонукліди і зменшують процеси старіння в людському організмі, червона квасоля перевершує багато фруктів і овочі.\nВітаміни і клітковина, що також входять до складу цього корисного продукту, допоможуть при профілактиці онкологічних хвороб і нормалізують роботу шлунково — кишкового тракту.\nЧервону квасолю заборонено вживати в сирому вигляді, так як дуже токсична. Рекомендується перед термічною обробкою боби замочити на деякий час. А варити їх необхідно не менше півгодини.\nЧервоні сорти зустрічаються у таких різновидів, як звичайна і азіатська квасоля, а ще плететься і кущова.\nКолір цієї квасолі дозволяє її висаджувати навіть як декоративна рослина, тобто просто для краси.\nСорт великий, а відтінок варіюється від насиченого червоного до строкатого відтінків. Володіє багатьма корисними елементами, основними з яких є залізо і білок.\nКидни рекомендується використовувати для консервування та приготування гострих тушкованих страв. Бажано поєднувати з іншими овочами в рецептурі.\nНазва говорить сама за себе — урожай збирають вже через 2,5 — 3 місяці. Плоди подовжені і акуратною овальної форми. Відтінок червонувато — рожевий.\nСорт характеризується своєю декоративністю. У нього довгасті боби приємного вишнево — пурпурного відтінку.\nТакож даний вид представлений сортом Томатний, рекомендований для консервування і використання в національних стравах кухні Грузії. Квасоля має подовжену і трохи сплюснутий з боків форму, а за кольором коричнево — бордовий.\nСорт Ташкентський вирощується, в основному, в теплих південних регіонах. На півночі, заході може не витримати суворих зим.\nЗелена і жовта квасоля, основні сорти\nПлоди цього виду віднедавна стають все відомо і в довжину досягають від 6 см до 20 см. В одному стручку перебуває від трьох до восьми бобів. Відомі сорти з давніх часів: в їжу використовувалися ще в Китаї та Південній Америці. В Європі зелені сорти квасолі з’явилися тільки в 18 столітті.\nОсобливістю цього виду є те, що стручки вживають в їжу цілком, не виймаючи плоди. Форма зеленої квасолі представлена найрізноманітнішими видами, боби яких можуть відрізнятися за формою: від короткої і з плоскими боками (від 7 см до 13 см), до звичайної — по формі круглої.\nКольорова гама може змінюватись: від сірувато — зеленого, жовтуватого до яскравих зелених відтінків.\nЄ яскравим представником зелених видів квасолі. Характеризується круглими формі лопатками, не має грубих волокон.\nПопулярна завдяки високій урожайності і досить швидкому дозріванню. Стручкова квасоля немає необхідності замочувати у воді перед приготуванням. Швидко вариться, форма у цього сорту подовжена, з невеликим вигином. Смак у квасолі трохи солодкуватий, часто використовується в салатах.\nТака квасоля не включає в свій склад волокна. Виділяють такий сорт як Тендигрин, який за смаковими якостями і рівнем врожайності є одним з лідерів. Також його можна вирощувати в горщику. Ще відомі Вігна, Макарена, Метро Блек, Вігна, Східне диво.\nВідрізняється від інших різновидів цікавими відтінками. Боби можуть мати кремову і жовтувато — бежеву палітру. При термічній обробці відтінок не змінюється, що надає будь-якій страві оригінальний колір.\nВідноситься до циліндричним бобам. Має відмінні смакові якості.\nЧитайте також: Бліді або жовті листя перцю - чим підживити\nПопулярними є Борлотто — квасоля плоска з боків, зеленого кольору з червонуватими плямами. Сорт рекомендують для сушіння. Відомі ще Сафарі, Блю Лейк.\nПлоску квасолю теж відносять до цього виду. Відмінна особливість в тому, що якщо затягнути зі збором урожаю, то плоди стають дуже жорсткими. Кращими представниками є Принц і Хантер.\nДовжина стручків у цих сортів досягає приблизно 10 — 12 див. Зовні колір фіолетовий, але всередині боби зеленого, оливкового відтінку, тому що теплова обробка змінює колір плодів цього виду.\nБатьківщиною цього виду вважається Китай та Індія. В їжу використовуються і стручки молоді, і боби без стулок.\nФіолетову квасоля вживають в їжу в сирому вигляді, і у вареному.\nОдин з найбільш яскравих і популярних представників. У цього сорту фіолетового кольору стручки, але цвітіння і листя. Сорт пізньостиглий, термін від посадки до збору дозрілих плодів займає 90 — 110 днів. Тому в наших краях його краще вирощувати розсадним способом.\nЦвітіння починається його рано і триває до холодного періоду, тому на кожному кущі одночасно є і боби, і квітки.\nСтручки без волокон і пергаменту, довжиною до 22 — 23 см, форма широка. Самі боби мають маслянистий смак, за розміром великі, кремового відтінку.\nКущ виткий, витягується до трьох, а іноді і чотирьох метрів у висоту, потребує хорошої опори.\nСтає все більш популярною, тому що має не тільки незвичайний чорний колір, але і з успіхом замінює м’ясні продукти. Вміст білка (9 гр на 100 гр) вище, ніж у традиційних видів, тому любителі рослинної і здорової їжі успішно використовують такі сорти у своєму раціоні.\nСорти представлені як у вигляді куща, так і в’ються рослиною.\nВ основному, з успіхом використовуються кулінарами або в супах, або в якості гарнірів. Додають насичений і живильний смак будь-якої страви.\nСорт може здивувати цікавим відтінком — чорним зовні і бежевим всередині плоду. Але термічна обробка повинна бути досить тривала, варити їх доводиться близько трьох годин, а перед варінням ще й замочити слід.\nСмак у чорної квасолі даного сорту трохи ягідний, і використання принесе деяку родзинку в кожне блюдо.\nЯк виростити баклажани в теплиці з полікарбонату: посадка, догляд, підживлення


У Росії масове отруєння дітей хлором ⋆ infoscope.news\n03 Січня 11:08 / Published in Новини\nУ Росії масове отруєння дітей хлором\nДіти з отруєнням шпиталізовані до лікарні фото з відкритих джерел\nДіти потрапили до лікарні після відпочинку у спортивно-оздоровчому комплексі\nУ російському Омську дев’ятьох дітей госпіталізували до лікарні з підозрою на отруєння парами хлору. Про це повідомляється на сайті регіональної прокуратури, пише РБК.\n«Організовано перевірку за інформацією медичного закладу про госпіталізацію у нічний час дев’яти неповнолітніх із підозрою на отруєння парами хлору після відвідування 2 січня поточного року одного зі спортивно-оздоровчих центрів», – сказано у повідомленні.\nЯк уточнило джерело ТАСС в екстрених службах, кілька сімей відпочивали у спортивно-оздоровчому комплексі «Райська лагуна». Вранці наступного дня дітей госпіталізували з ознаками отруєння хлором, стан трьох оцінюється як середнього ступеня тяжкості.\nУ середині грудня кримінальну справу після отруєння парами хлору порушили в Татарстані. За даними регіонального СК, дев’ятеро людей, у тому числі троє неповнолітніх, отруїлися парами хлору після відвідування приватного басейну в селищі Кульсеїтове.\nТоді слідчі порушили кримінальну справу за ч. 1 ст. 238 КК (надання послуг, які не відповідають вимогам безпеки). Максимально можливе покарання нею передбачає до двох років позбавлення волі.\nЯк повідомлялося, в Чугуївському районі Харківської області отруїлося п’ятеро вихованців дитсадка.\nРаніше,у садочку Запорізької області масово отруїлися діти: четверо в лікарні.\nТакож у школі на Хмельниччині отруїлися діти.\nВ Одесі копи під час затримання поранили шахрая\nПід Києвом горить звалище\nСмолій спрогнозував динаміку облікової ставки


В Україні минулого року правозахисники зафіксували 226 порушень на ґрунті гомофобії та трансфобії\nПравозахисний ЛГБТ Центр "Наш світ" 2017 року задокументував 226 випадків порушення прав ЛГБТ в Україні на ґрунті гомофобії та трансфобії. Про це йдеться у звіті організації "На піднесенні. Становище ЛГБТ в Україні у 2017 році", дані якого є у розпорядженні Центру інформації про права людини.\nЗгідно зі звітом, у 20 кейсах йшлося про події, що відбулися у 2016 році, решта – 206 випадків – трапилися у 2017. Найчастішими проявами порушення прав ЛГБТ ставали образи, приниження людської гідності та погрози, фізичне насильство, гомофобія і трансфобія в сім’ї, розголошення конфіденційної інформації, вимагання та шантаж, а також грабіж, перешкоджання мирним акціям тощо.\nЕксперти організації зауважують, що минулорічна кількість зафіксованих порушень суттєво перевищує показники за попередні роки.\nВ Центрі також підкреслюють, що з 226 випадків 99 можна охарактеризувати як злочини на ґрунті ненависті, які мали б ефективно розслідуватися представниками правоохоронних органів.\n"Втім, і самі правоохоронці нерідко порушують права ЛГБТ – таких зафіксовано 26 інцидентів", – зазначили в організації.\nЗгідно зі звітом, основним порушенням з боку поліції залишається неналежне реагування на звернення за захистом з боку ЛГБТ. Тобто поліцейські відмовляються приймати заяви про правопорушення або вносити в них суттєво важливі свідчення потерпілих про гомофобний/трансфобний мотив порушників. Слідчі, у свою чергу, намагаються звести розслідування злочинів на ґрунті ненависті до зручного для них хуліганства або нанесення тілесних ушкоджень. А також затягують розслідування, оскільки нібито неможливо встановити особи правопорушників.\nТакож з боку слідчих часто траплялося зневажливе дискримінаційне ставлення. Втім з боку нової патрульної поліції, за даними моніторингу, така поведінка зустрічається значно рідше.\nДетальніше в цій категорії: « У Херсонській області розширять мережу центрів, де кримчани зможуть оформлювати документи На українських пунктах пропуску на адмінкордоні з Кримом немає туалетів і заборонено користуватися мобільними телефонами »


Коцюбинський “Фата моргана” Скорочено - Guru.net.ua\nFata Morgana (Марево про землю) — повість Михайла Коцюбинського, присвячена темі змін в українському селі на початку XX століття та революції 1905-1907.\n“Фата моргана” скорочено читати\nПроходячи біля зруйнованої сахарні, Андрій Волик згадує своє минуле життя. Він працював на фабриці та отримував за місяць 13 карбованців. Тепер сахарня стоїть пусткою, але Андрій сподівається, що скоро її відбудують. Він тоді знову почне працювати. Земля для Андрія не важить так багато, як робота на фабриці, бо він вважає непевним результат, отриманий від селянської праці. Андрій думає, що його дочку Гафійку непогано було б засватати за слюсаря. Адже ніхто з хазяйських синів не захоче брати убогої дівчини.\nЗ церкви повертається Маланка. Вона маленька та суха, зморена важкою працею і численними турботами. Ця сімя бідна, але чесна. Біля неї йде красуня Гафійка. Андрій милується своєю дочкою.\nДумає жінка про землю — мрію свого життя. Тільки до багатого та земля ласкава, а бідного “приймає лише в яму”.\n“Ідуть дощі. Холодні осінні тумани клубочуться вгорі і спускають на землю мокрі коси. Пливе у сірі безвісті нудьга, пливе безнадія, і стиха хлипає сум. Плачуть голі дерева, плачуть солом’яні стріхи, вмивається сльозами убога земля і не знає, коли осміхнеться. Сірі дні зміняють темнії ночі. Де небо? Де сонце? Міріади дрібних крапель, мов вмерлі надії, що знялись занадто високо, спадають додолу і пливуть, змішані з землею, брудними потоками. Нема простору, нема розваги. Чорні думи, горе серця, крутяться тут, над головою, висять хмарами, котяться туманом, і чуєш коло себе тихе ридання, немов над вмерлим…\nНемов так і треба…\nА дощ іде… Горбатими тінями у хатнім присмерку сидять старі, немов рішають загадане Ґудзем завдання: чи прийде коза до воза?\nА мабуть, прийде…”\nРанком у село вступили козаки…\n0 Коцюбинський Фата моргана\nГаврош “Неймовірні пригоди Івана Сили” Скорочено


E-book: таки книжка, хоча й електронна\n18 березня 2012, 11:00\nНіхто не заважає читати в метро компактний e-book, а вдома насолоджуватися паперовими фоліантами\nУсього кілька років тому я теж завзято повторював письменницький та й не тільки жарт: мовляв, безалкогольне пиво – перший крок до ґумової жінки, а від неї вже й до електронної книжки недалеко. Бо й справді – у світі залишилося настільки мало справжніх, правдивих речей, які приємно взяти до рук, розглядати, колекціонувати. Не так давно до цього розряду належали вінілові пластинки, зараз їх треба шукати днем з вогнем. Особисто я люблю рибальські поплавці (особливо ті, з дитинства – з гусячим пером!) і паперові книжки. Минулого тижня я купив собі e-book.\nПриблизно з квітня весна цілковито запанує навколо і можна буде віддатися приємності обідів на сонячних терасах і післяобіднього відпочинку на свіжому повітрі. Розвалитися в плетеному кріслі, коли сонце ще тільки голубить, а не обпікає, пити вино або чай, курити й читати книжку, – одне з моїх улюблених занять. Купуючи книжку, мені приємно вдихати запах свіжої фарби, у букіністичній крамниці так само приємно нюхати постарілий, запилений папір. Усім вищенаведеним я тільки хочу довести, що так само ціную, люблю, часом божеволію від деяких книжок, у мене теж вдома їх кілька тисяч.\nАле електронна книжка не змінює й не замінює мою любов до книжки звичайної; її функція, з якою вона чудово дає собі раду – втамувати жагу читання. Один із найкращих аргументів «за» e-book полягає в доступності такого читання. Скільки книжок я не прочитав у своєму житті, бо коли був ними зацікавлений, їх не виявлялося у книгарнях, у бібліотеках чи у друзів! Тепер, прочитавши рецензію чи згадавши про якийсь цікавий роман, уже за хвилину я можу почати його читати, завантаживши з інтернету. Для того, щоб піти в книгарню, вибрати книжку, купити її, потрібно кілька важливих факторів, серед яких головними є наявність вільного часу і наявність хорошої книгарні з чималим вибором (для України останнє є не проблемою, а катастрофою). Проблема виданих давно книжок, весь наклад яких встигли продати, також вирішується завдяки електронній книжці, для якої самого поняття «тираж» не існує. Нещодавно я шукав у книгарнях «Доктора Серафікуса» Віктора Домонтовича і не зміг знайти. Тепер цей роман є в пам’яті мого і-буку.\nГоловне – любити читати\nЛітом я літав в Італію лоу-кост авіалініями, де кількість багажу в ціні квитка дуже обмежена. Довелося довго вирішувати яку саме з багатьох цікавих книжок брати з собою (вибрав я, зрештою, одну з найтонших). Моя нова електронна книжка важить заледве 200 грамів і в ній я можу зберегти майже три тисячі книжок – цілу бібліотеку. Я читаю її в автобусі, поїзді чи очікуючи на зустріч у центрі міста – вона постійно зі мною в моєму наплічнику. Додайте до цього фактор збереження лісу (заощадження паперу) і нешкідливість екрану електронної книжки для очей.\nЯсна річ, електронна книжка має свої вади: від «електронності» на вигляд і дотик – до проблем із авторськими правами на тексти. Просто не варто протиставляти e-book паперовій книжці, ставити питання руба: або-або. Адже цей винахід дозволяє більше і часом навіть зручніше читати улюблені книжки. Зрештою, йдеться ж тільки про папір, самій же літературі від цього ані холодно, ані спекотно: її основою є текст, а не його видавниче втілення. Ніхто не заважає читати в метро компактний e-book, а вдома насолоджуватися паперовими фоліантами.\nІз винаходом телефону, а потім і його мобільної версії, життя не змінилося, людству й надалі хочеться не тільки говорити в слухавку, а й бачитися, тиснути руку, цілуватися. Так само й із електронною книжкою – головне любити читати. І електронна книжка для цього стане в нагоді.


У Чернігові представили фотовиставку "Сильні духом. Мами" - ДЕПАРТАМЕНТ ВІЙСЬКОВОГО КАПЕЛАНСТВА Патріаршої курії УГКЦ\nУ Чернігові представили фотовиставку “Сильні духом. Мами”\n6 листопада 2019 року фотовиставка «Сильні духом. Мами», організована Департаментом військового капеланства Патріаршої курії УГКЦ, запрацювала у бібліотеці імені Михайла Коцюбинського в Чернігові.\nСеред портретів є знімок Любові Жеребило з Мени, голови Менського відокремленого підрозділу ГО “Єдина родина Чернігівщини”. Її син, доброволець батальйону «Айдар», Вадим Жеребило загинув у січні 2015-го в місті Щастя Луганської області.\n«Сильні духом. Мами»: у Чернігові представили світлини жінок, чиї сини загинули на Сході України\nСвітлини 12-ти жінок, чиї сини загинули на Сході України, показали сьогодні у бібліотеці імені Коцюбинського в Чернігові. Проект «Сильні духом. Мами» започаткував департамент військового капеланства Української греко-католицької церкви. Презентували його цьогоріч у Києві до Дня матері. Серед портретів є знімок Любові Жеребило з Мени. Її син, доброволець батальйону «Айдар», Вадим Жеребило загинув у січні 2015-го в місті Щастя Луганської області. Бачила портрети і наша Наталія Гоман (Nataliia Homan).\nOpublikowany przez UA: Чернігів Środa, 6 listopada 2019\nНагадаємо, фотовиставка «Сильні духом. Мами» організована Департаментом військового капеланства УГКЦ у рамках проекту духовно-психологічної опіки, підтримки та реабілітації родин загиблих військовослужбовців. На експозиції представлено портрети дванадцяти мам з різних куточків України, які втратили синів на війні, але знайшли сили жити далі, стали підтримкою та прикладом для інших, займають активну громадянську позицію. Ініціатором та керівником даного проекту стала Наталія Дубчак, яка є працівницею Департаменту військового капеланства та матір’ю полеглого Героя Олександра Єрощенка.


» Проект «ІКТ — освітянам!» у Ніжині\nЯк оптимізувати роботу з документами? Про це знають педагоги Ніжинського району.\n4 березня 2015 року на базі Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 (директор Піменова С.П.) за ініціативи Цифрового видавництва МЦФЕР у межах Всеукраїнського соціального проекту «ІКТ — освітянам!» проведено майстер-класи для заступників директорів з навчально-виховної роботи міста, а також директорів та завучів шкіл Ніжинського району Чернігівської області.\nУ заході взяли участь начальник управління освіти Крапив’янський С.М., завідувач міським методичним кабінетом Левицька Т.М.\nМетою проекту є підвищення інформаційної та правової компетентностей керівників, заступників керівників дошкільних і загальноосвітніх навчальних закладів України.\nНа майстер-класах учасники вчилися оптимізації роботи з документами у навчальних закладах: розробляли та систематизували документи, працювали з шаблонами і прикладами їх оформлення. Також тренерами проекту було проведено практикуми з використання інформаційно-комунікаційних технологій, електронних продуктів і систем; надано інформаційну підтримку працівникам навчальних закладів щодо сприяння їх професійного розвитку для ефективної організації освітнього процесу та підвищення якості освіти в Україні.\nМайстер-класи провели Вікторія Третяк — головний редактор експертно-правових систем «Expertus: Школа», і журналу «Практика управління закладом освіти» та Катерина Алєксєєнко — головний редактор КОЗА-ДИСКу «Шаблони і розробки для завучів школи».


Див.: Частина 1; Частина 2.\n8. Досягнення і провали у формування української політичної нації\nНавіть і тепер далеко не всі розуміють, що у 2013 р. Україну слід було порівнювати не стільки з країнами Євросоюзу, скільки з Північною Кореєю. Зовнішньою ознакою того, що таке розуміння приходить, може служити так званий «ленінопад»: за рік було знесено понад півтисячі пам’ятників головному конструктору російського комунізму Володимиру Леніну. Проте й досі в Україні два великих міста носять ім’я організатора і керівника радянської служби державної безпеки Фелікса Дзержинського – Дніпродзержинськ і Дзержинськ. Того самого Дзержинського, який разом з Леніним організував геноцид донських і кубанських козаків (від 300 до 500 тис. осіб, знищених або депортованих в 1919-1920 рр. при загальній чисельності населення регіону в 3 млн. осіб)1 і вбивство близько 100 тис. втікачів з радянської Росії в Крим після поразки П.Врангеля у 1920 р.2\nВірус комунізму здатний уражати будь-яку країну, переформатовуючи під себе суспільство і позбавляючи людину якостей, здатних забезпечувати технічний, соціальний і духовний прогрес. Радянські люди, які у третьому поколінні вже втратили здатність до спротиву комуністичній диктатурі, були врятовані тільки тим, що індустріальна епоха в розвиткові цивілізації змінилася постіндустріальною. Комунізм був життєздатним тільки в епоху вугілля і сталі. Держави з директивною економікою в постіндустріальну епоху пристосовувалися до умов ринку або розвалювалися. Ленінсько-сталінська імперія в 1989 р. втратила зовнішній пояс держав-сателітів у Центрально-Східній Європі, а в 1991 р. стали незалежними союзні республіки.\nКомуністичний лад руйнує людину безвідносно до її етнічного походження і національної самосвідомості. Прірва між Північною і Південною Кореями – достатній тому доказ. Якщо його не вистачить, можна подивитися на Німеччину. Подолання економічних, культурних і ментальних залишків комуністичного минулого на сході обійшлося Німецькій Федеративній Республіці за період 1990-2010 рр. в 1,6 трильйона євро. І все-таки, як визнав колишній бургомістр Берліна Е.Діпген, «навіть після 23 років життя в об’єднаній Німеччині залишаються чіткі наслідки поділу на Схід і Захід»3. Тим часом народи Східної Європи були приречені долати в собі вірус комунізму власними зусиллями і без будь-яких трильйонів.\nДеякі з європейських країн – сателітів Радянського Союзу і навіть колишні радянські республіки Балтії давно стали членами Євросоюзу. Тим часом Україні, яка пройшла в «соціалістичному таборі» всі кола пекла включно з Голодомором, потрібно подолати надто велику відстань, щоб увійти в економічні і безпекові структури об’єднаної Європи. Напередодні чвертьвікового ювілею здобуття незалежності країна все ще перебуває у задушливих обіймах пострадянської Росії, в якій відбулася регенерація диктатури в іншій ідеологічній обгортці. Величезним досягнення останнього часу стало те, що обійми втратили вигляд братерських, і російська імперіалістична держава уперше показала всім і кожному свій звірячий вищир. Тільки тепер український народ усвідомив у своїй переважній масі єдино можливий для себе цивілізаційний вектор. Однак між усвідомленням мети та її реалізацією залишається велика відстань.\nЦей підрозділ доводиться починати не з досягнень, а з провалів у формуванні українського громадянського суспільства і відповідної йому політичної нації. Провали стали можливі внаслідок безпорадності суспільства, коли виявилося, що директивна економіка самознищилася. Переконаність в тому, що вільний ринок забезпечить той рівень матеріального добробуту, який мали країни Європи, швидко зникла. Компартійно-радянська номенклатура, яка не втратила важелів влади, негайно зайнялася процесом, названим в народі «прихватизацією». Замість господарства, заснованого на конкуренції, виникла олігархічна економіка, тісно пов’язана з корумпованими структурами влади. Олігархи різко обмежили можливості розвитку середнього класу, який мусить бути фундаментом громадянського суспільства.\nВчені Інституту соціології НАН України придумали красномовний тест на громадянськість і постійно використовували його в моніторингу громадської думки. Вони запитували своїх респондентів: «Ким Ви себе передусім вважаєте?» і наводили варіанти відповіді. Маємо таку динаміку за 21 рік (у відсотках):4\n1992 р. 2013 р.\n1. Громадянином України 45,6 50,6\n2. Мешканцем регіону, в якому живете 30,8 36,4\n3. Представником свого етносу, нації - 2,0\n4. Громадянином колишнього Радянського Союзу 12,7 6,6\n5. Громадянином Європи або світу 10,2 3,6\nВиходить, що громадянами України в першу чергу вважала себе тільки половина власників українського паспорту. Досягнутий за два десятиріччя прогрес в 5 пунктів – це дуже низький показник.\nПеред тим, як аналізувати причини цього провалу в державотворчому процесі, слід встановити, як на тест соціологів реагували три головні лінгвоетнічні громади українського населення. На жаль, учені Інституту соціології провели відповідне опитування тільки в 2004 р. Результат був таким (у відсотках):5\nУкраїномовні українці Російськомовні українці Росіяни\n1. Громадянином України 49,4 39,9 33,2\n2. Мешканцем регіону, в якому живете 40,1 31,8 36,5\n3. Представником свого етносу, нації 3,3 2,6 2,6\n4. Громадянином колишнього Радянського Союзу 5,3 16,6 22,4\n5. Громадянином Європи або світу 2,1 6,3 3,2\nНастрої українських громадян різної національності, які виявлялися у кризовій ситуації, свідчили про те, що формування політичної нації перебувало на початковій стадії. Одна з серйозних криз в українсько-російських відносинах, на яку по-різному реагували українці і українські росіяни, спалахнула восени 2003 р. Керівники Краснодарського краю тоді почали будувати в Керченській протоці дамбу в напрямі незаселеного маленького острівця, який належав Україні. З’єднуючись з островом, російська дамба мусила поглинути його. Територія залишалася реальною, але автоматично позбавлялася української юрисдикції, як всі чудово розуміли.\nПередовиця газети «Дзеркало тижня» від 17 жовтня 2003 р. так описувала поточні події: «Прикордонна служба позначає державний кордон України і демонструє готовність захищати його всіма наявними засобами. Влада Криму висловлює занепокоєння і намагається знайти порозуміння з керівництвом Краснодарського краю, але безуспішно. Президент Кучма довго мовчав, лише в п’ятницю обурився недоброзичливим характером дій сусідньої держави і відсутністю виразних відповідей з боку Росії. Російський президент усе ще багатозначно мовчить. Президенти Білорусі і Казахстану, з якими Кучма і Путін разом будують великий Євразійський простір, на будівництво маленької дамби не звертали уваги. Лідери держав, що обіцяли 1994 року гарантувати Україні її територіальну цілісність, демонструють мовчазне терпіння, чекаючи факту порушення кордону. А росіяни далі будують, робота відбувається прискореними темпами. До українського острова Тузла залишилося зовсім нічого».\nУ ті кризові дні соціологічна служба Центру ім. Олександра Разумкова провела телефонне експрес-опитування респондентів віком старше 18 років у чотирьох містах – Києві, Львові, Донецьку і Сімферополі. Серед інших було поставлене і таке запитання: «Чи хотіли б Ви жити у ліберальній імперії?» Тоді пам’ятали пущений в обіг Анатолієм Чубайсом вираз «ліберальна імперія», в якій, мовляв. Варто жити і користуватися російськими енергоносіями всім громадянам колишнього Радянського Союзу. А за кілька місяців до пов’язаних з Тузлою подій, 23 лютого 2003 р., в Москві відбулася неформальна зустріч В.Путіна, Л.Кучми, О.Лукашенка і Н.Назарбаєва, на якій чотири президенти підписали заяву «Про новий етап економічної інтеграції та про початок переговорного процесу щодо формування Єдиного економічного простору і створення єдиної регулюючої міждержавної комісії з торгівлі і тарифів».\nУ повсякденному житті з’явилася активно обговорювана засобами масової інформації абревіатура – ЄЕП. Президенти створили «групу високого рівня», з українського боку – на чолі з першим віце-прем’єр-міністром М.Азаровим, яка зайнялася організаційними справами, пов’язаними з утворенням Митного і Валютного союзів країн-учасниць. ЄЕП став офіційним синонімом чубайсівської «ліберальної імперії».\nВідповідь на поставлене соціологами запитання «Чи хотіли б Ви жити в ліберальній імперії?» звучала так (у відсотках):6\nКиїв 21,7 60,6 17,7\nЛьвів 12,6 67,2 2,2\nДонецьк 55,4 26,4 18,2\nСімферополь 78,8 7,2 14,0\nЩоб пояснити регіональні відмінності в позиції громадян з названих міст, В.Котигоренко співставив позитивну відповідь з питомою вагою росіян і осіб, для яких рідною була російська мова. Перепис 2001 р. надав досить красномовну інформацію для роздумів (у відсотках):7\nМісто Відповідь «Так» Питома вага росіян у населенні Частка російськомовних громадян у населенні\nКиїв 21,7 13,1 25,3\nЛьвів 12,6 8,9 9,9\nДонецьк 55,4 48,2 87,8\nСімферополь 78,8 66,8 85,6\nЦі показники узгоджуються з наведеними вище відповідями на запитання «Ким Ви себе передусім вважаєте?» Українські президенти і народні депутати не спромоглися виховати у громадян почуття відповідальності за долю держави через те, що були зайняті іншою справою – «прихватизацією» успадкованих від Радянського Союзу матеріальних ресурсів. Не можна твердити, що вони нічого не зробили для реального унезалежнення держави від північного сусіда. Л.Кучма навіть написав книгу «Україна – не Росія!» і перевидав її у Москві. Однак спроби керівників України захистити державний суверенітет викликалися у першу чергу прагненням відійти на певну відстань від Росії, щоб вона не заважала збагаченню вітчизняних можновладців. Керівники регіонального рівня нерідко не робили й цього, з їх відома і благословення російських капітал глибоко проник в економіку Донбасу.\nЗі свого боку, національно-патріотичні сили не вважали за потрібне рахуватися із специфічними умовами України. Вони навіть не усвідомлювали, що існує поняття політичної нації, яка мусить народитися в Україні. У перші роки після здобуття незалежності попередження про хибний напрям у здійсненні національної політики пролунало тільки з вуст людини, яка виховувалася у справді демократичному суспільстві. Професор Гарвардського університету Роман Шпорлюк опублікував в американському науковому журналі статтю «Роздуми про Україну після 1994 р.: дилеми націєтворення», в якій підкреслив: «Для українців надзвичайно важливо відстоювати принцип, згідно з яким українська нація насправді є багатоетнічною політичною, а не етнічно-мовною спільнотою». І далі він зробив висновок, який в наші дні звучить особливо актуально: «Відповідаючи на заклики до єдності країни, побудовані на етнічних аргументах, прибічникам української державності варто подбати про те, аби самим уникнути національної пастки. Їм варто пам’ятати, що новітня українська історія дає багато прикладів активної участі російськомовних українських патріотів у культурній та політичній діяльності. Сьогодення дає набагато більше таких прикладів. Загальновідомо, що особи російського походження обіймають найважливіші посади в українському уряді, академічних установах і засобах масової інформації. Той, хто зустрічався з дослідниками та студентами з України, які перебувають в американських університетах за програмами обмінів, знає, що етнічних українців серед них небагато, – але від цього вони не стають менш українцями. Отже, в усьому цьому немає нічого надзвичайного, та й не варто було б говорити про це, якби не постійні спроби спрямувати цю цілком нормальну ситуацію на югославський шлях»8.\nЮгославський шлях – так була визначена два десятиліття тому можлива перспектива для України. В ті часи українські політики постійно і з великим задоволенням повторювали, що Україна щасливо оминула міжнаціональні ускладнення після розвалу СРСР на зразок придніпровського або вірмено-азербайджанського конфліктів. Але тепер треба запитувати, хто підштовхував нас ставати на югославський шлях? Чому раптом почала ставати можливою така перспектива? Чому українські політики не замислювалися над тим, над чим замислився американський професор українського походження?\nУ 1994 р., коли Р.Шпорлюк публікував свою статтю, і навіть в 2000 р., коли вона увійшла в його книгу, опубліковану українською мовою в Києві, міжнаціональні суперечності в українському суспільстві у відкритій формі не проявлялися. Зрозуміло, що вони не могли не існувати. Немало постраждалих від радянської влади українців ставилися з підвищеною агресивністю до росіян в сусідній державі, переносячи свою антипатію з держави на суспільство. Немало українських росіян не могли позбутися комплексу загальносоюзної титульної нації, яка не вважала себе національною меншиною в будь-якій республіці, а тому гостро протестували проти дійсного чи уявного порушення їх національних прав. Домагаючись гарантованого здобуття депутатського мандату, немало українських політиків спрямовували невдоволення своїх виборців соціальною політикою держави в бік розпалювання національного протистояння. Такі політики цинічно нацьковували одних українських громадян проти інших у питаннях мови, державної символіки, історичної пам’яті тощо. Під час президентських виборів 2004 р. країна вперше поділилася на Захід і Центр проти Сходу і Півдня. Цей поділ зберігся і під час президентських виборів 2010 р.\nШтучно роздмухуване протистояння все-таки не загрожувало українському суспільству югославським варіантом розвитку подій. Події 2013-2014 рр. мали іншу природу. Це був соціальний вибух, який викликав катастрофічне ослаблення державних інститутів. Ослабленням скористалася зовнішня сила – путінська Росія.\nВ рамках поставленої проблеми російську агресію в Україні слід розглянути окремо. Завершуючи цей підрозділ, потрібно зупинитися на соціальних коренях Євромайдану. Наведені вище таблиці з результатами тесту на громадянськість (Ким Ви себе передусім вважаєте?) можна вивчати як в динаміці, так і в розрізі трьох лінгвоетнічних громад. У першому випадку тест засвідчує стан громадянського суспільства, а в другому – стан політичної нації. Оскільки маємо дані по лінгвоетнічних громадах тільки за 2004 р., співставимо їх з результатами загального тесту9. Отже, передусім громадянами України визнали себе (у відсотках до всіх варіантів відповіді):\n- загальний тест 44,2\n- україномовні українці 49,4\n- російськомовні українці 39,9\n- росіяни 33,2\nБачимо, що україномовні українці краще ставилися до своєї держави, ніж російськомовні, а тим більше – росіяни. Проте всі чотири лінгвоетнічні громади, відображені в загальному тесті (включаючи неукраїнців і неросіян) прореагували на варіанти відповіді більш-менш однаково: менше половини опитаних відчували себе передусім громадянами України. Це означає, що більшість громадян незалежно від їх національності не побажала визнати себе громадянами держави, в якій проживала. Якщо національний чинник не може пояснити цієї демонстрації відторгнення громадян від власної держави, то залишається шукати пояснення в соціальній сфері. Воно лежить на поверхні: соціологи провели цей тест за кілька місяців до Помаранчевої революції.\nРозглянемо динаміку показника громадянськості в наступні роки (у відсотках до всіх варіантів відповіді):10\n2004 р. 44,2 2010 р. 51,2\n2005 р. 54,6 2012 р. 48,4\n2006 р. 51,6 2013 р. 50,6\n2008 р. 51,7\nМаємо стрибок у 10 пунктів у 2005 р. як наслідок революції. Суспільство тоді починало вірити, що герої, які стояли на сцені київського Майдану Незалежності, зможуть змінити державу. Насправді підстав для того, щоб пишатися державою, ставало все менше. У колі тих, хто вважав себе передусім громадянином України, залишилися оптимісти, які оцінювали не поточний момент, а перспективу. Лише в 2013 р. показник громадянськості трохи підвищився. Чому це сталося, важко сказати. Щоправда, напрошується пояснення, пов’язане з геополітичним вибором. За 2010-2013 рр. кількість тих, хто скоріше позитивно ставився до вступу України в союз з Росією та Білоруссю, зменшилася з 61,4 до 48,9 %. Для багатьох громадян курс уряду В.Януковича на асоціацію з Євросоюзом ставав більш прийнятним. Разом з тим, за роки президентства Януковича частка тих, хто скоріше позитивно ставився до вступу в Євросоюз, теж зменшилася: з 45,5 до 41,6%11. Під впливом системної, послідовної і наполегливої пропаганди російських ЗМІ, які майже повністю опанували український інформаційний простір, населення України перебувало у стані невизначеності. На мешканців Заходу й Центру пропаганда мало впливала, бо вони бували в Європі й могли критично поставитися до «зомбоящика». Однак жителі Сходу частіше бували в Росії. Вони звикли думати, що їхні робочі місця пов’язані з російською економікою, і не помилялися. Залежність їх від роботодавців, помножену на залежність підприємств від російського споживача, залишала потужний Донецько-Придніпровський район у тому економіко-екологічному минулому, яке вже давно подолали схожі за господарським профілем регіони Німеччини, Великої Британії і навіть Польщі.\nКинуте Л.Кучмою гасло «Україна – не Росія!» цілком відповідало дійсності. Входження України і Росії в ринкову економіку відбувалося за схожими сценаріями. Приватизація економічного потенціалу радянської доби олігархами не позначилася позитивно ні на добробуті населення, ні на розвиткові середнього класу. Російські олігархи були з часом експропрійовані або лягли під політичний режим, сформований потужним кланом чиновників з віковими традиціями. Натомість українські олігархи пристосовувалися до демократичного ладу, створили власні кишенькові партії і тримали під контролем політичний процес, не допускаючи реального реформування економіки і соціально-політичних відносин. Держава в Україні тільки формувалася і не могла протистояти олігархам.\nНа відміну від радянської політичної олігархії, котра діяла як єдине ціле (за винятком періодів боротьби за владу), сучасний український олігархат складається з людей, кожний з яких діє у власних інтересах. Тому в Україні, на відміну від Росії, зберігся демократичний лад. Лише з приходом В.Януковича до влади у 2010 р. почалася розбудова вертикалі одноосібної влади за російським зразком. Новообраний президент за допомогою закуплених «тушок» змінив на свою користь співвідношення сил в парламенті, звільнив третину суддів Конституційного Суду, щоб домогтися його слухняності, надав великі повноваження суддям, що забезпечило масштабний переділ власності в інтересах сім’ї та найближчого оточення і, нарешті, перетворив Україну за допомогою Конституційного Суду з парламентсько-президентської на президентську республіку. На біду собі, Янукович не розумів, що не має ні інтелектуальних сил перетворитися на успішного диктатора, ні можливостей профінансувати владну вертикаль, яка коштувала дорого. У збиранні грошей він змушений був вдаватися до всіляких засобів, не виключаючи мафіозних. Внаслідок цього ситуація в Україні стрімко погіршувалася. Розглянемо результати моніторингу Інституту соціології, проведеного за кілька місяців до Євромайдану, у липні 2013 р. (можна було обирати одночасно кілька відповідей; у відсотках):12\nВаріанти відповіді Запитання: кому сьогодні служить…\nпрокуратура міліція СБУ суд\n4,3 4,1 4,8 4,0\nкерівникам органів влади 20,3 20,3 17,4 14,8\nнародним депутатам 12,0 9,7 10,2 9,1\nпрезиденту України 19,7 15,8 28,3 16,9\nбудь-кому, хто заплатить 42,5 49,1 26,7 55,5\nнікому, крім самих себе 14,0 15,4 13,4 12,1\nважко відповісти 9,1 7,6 17,1 8,5\nЦі показники настільки переконливі, що не потребують коментарів. Та суть справи полягала не тільки в амбіціях і діях Януковича. У 2001 р., коли той ще займав досить скромну посаду голови Донецької державної адміністрації, на Заході з’явилася книга американського професора Андерса Аслунда, в якій підбивалися підсумки його діяльності в якості радника в урядах Росії, України і Киргизії за 1991-2001 рр. Незабаром книга була перевидана українською мовою і здобула великий резонанс у наукових колах13. Аслунд переконливо довів, що квінтесенцією російського і українського пострадянського капіталізму була орієнтація не на прибуток конкурентного рівня, як при нормальному капіталізмі, а на ренту – надприбуток, який досягався завдяки монополії, корупції, необґрунтованому державному втручанню в підприємницьку діяльність.\nВидавець книги С.Москвін сподівався, що українські політики вивчать її і переконаються в необхідності реформ, щоб стати на рейки нормального капіталізму14. Проте вони залишилися глухими, а суспільство виявилося нездатним захистити свої інтереси. Впродовж двох десятиліть олігархічна Україна не могла розпочати реформи, спрямовані на подолання залишків радянського минулого в соціально-економічному і суспільно-політичному житті. Четвертий президент за кілька років спромігся довести ситуацію до точки кипіння.\nГромадяни зрозуміли, що у них відібрали конституційне право контролювати свою державу. В опитувальній мережі, створеній в Україні силами Інституту соціології і центром «Соціс», учені попросили респондентів відповісти на таке запитання: «Чи є у Вас можливість контролювати діяльність владних структур?» У липні 2013 р. респонденти обрали такі варіанти відповіді у порядку зменшення значень (можна було обирати кілька варіантів водночас; у відсотках)15:\nНі, не маю жодної можливості – 76,5\nТак, через засоби масової інформації – 12,7\nТак, через участь у виборах органів влади – 7,2\nТак, через референдуми – 5,2\nТак, через інтернет – 4,4\nТак, через громадські організації – 4,3\nТак, через політичні партії – 2,8\nТак, через міжнародні організації – 2,4\nТак, через суд і правоохоронні органи – 2,2\nВідсутність реформ гальмувала створення середнього класу – фундаменту громадянського суспільства. Разом з тим суспільно-політична криза, яка поглиблювалася внаслідок відсутності реформ, підштовхувала найширші верстви суспільства на боротьбу з режимом, який стрімко втрачав ознаки демократичності. Середнє покоління громадян, яке несе особливу відповідальність за стан справ в країні, а також молодше покоління, яке формувалося за відсутності радянської влади, не погодилося з тим, що стало неможливо впливати на державні інститути. Існуюча держава готувала їм та їхнім дітям погіршений (внаслідок відсутності в країні енергоносіїв) варіант спільного з Росією і Білоруссю майбутнього. Коли Янукович під тиском Росії відмовився від асоціації з Євросоюзом, відповіддю найбільш активної частини суспільства став Євромайдан, який переріс в Революцію гідності.\n9. Російський виклик\nЩоб зрозуміти причини розпаду, варто звернутися до конституційних засад утворення СРСР. Скориставшись дуалізмом радянської влади, В.Ленін побудував опановану більшовиками країну як співдружність незалежних, а з 1923 р. союзних республік з однаковими державними правами, аж до конституційно проголошуваного права виходу з федерації і утворення самостійної держави. По партійній лінії, яка не знайшла відбиття в конституціях, СРСР являв собою надцентралізовану монолітну державу. Диктатура, яка народилася в Росії, після утворення СРСР була виведена за її рамки в загальносоюзний центр. Щоб не допустити конкуренції, центр не дозволив Російської Федерації мати партійні і радянські органи влади, рівновеликі з органами влади інших союзних республік. Однак в роки «перебудови» дуалізм радянської влади був ліквідований конституційною реформою М.Горбачова. Вся влада в союзних республіках перейшла до радянських органів, внаслідок чого самоліквідувалася компартійна диктатура загальносоюзного центру. Радянський Союз уперше перетворився на справжню співдружність союзних республік з однаковими державними правами. У ситуації, що виникла, республіки Балтії зробили спробу вийти з федерації, але не змогли це зробити одразу, тому що механізм виходу не був прописаний в радянських конституціях. Одночасно почалося протистояння між очолюваним М.Горбачовим загальносоюзним центром і державним керівництвом Російської Федерації на чолі з Б.Єльциним. Результат був визначений наперед, оскільки загальносоюзний центр втратив диктаторську владу.\nПісля провалу серпневого путчу керівників загальносоюзного центру розпався спрямований проти М.Горбачова єдиний фронт союзних республік. Поглинаючи загальносоюзний центр, Російська Федерація зробила спробу привласнити його функції. Уже 26 серпня 1991 р. прес-секретар Б.Єльцина заявив, що Росія висуватиме територіальні претензії до України і Казахстану, якщо ці республіки домагатимуться повної незалежності. Перебуваючи під загрозою розпаду самої Росії, Єльцин не побажав загострювати ситуацію і дезавуював цю заяву.\nНадалі, однак, територіальні претензії до сусідніх пострадянських країн постійно висувалися найбільш авторитетними представниками російської інтелігенції. Зокрема, такі претензії багатократно озвучував Олександр Солженіцин. В інтерв’ю кореспонденту газети New Yorker в лютому 1994 р. він висловився за перегляд кордонів з Україною, оскільки «ці штучні кордони були встановлені Леніним і вони не збігаються з етнічними кордонами»16. Письменник і науковець Олег Платонов пішов у своїх твердженнях набагато далі: «Створення “держав” Україна і Білорусь має штучний і тимчасовий характер…Говорячи про Російську націю, я маю на увазі всі її географічні складники, включаючи українців та білорусів… Деякі мовні чи етнографічні відмінності між Україною та Білоруссю пояснюються особливими рисами їхнього історичного розвитку в умовах багатовікової польсько-литовської окупації. Твердження про те, що російський народ в Україні – це окрема нація, є наслідком підривної діяльності австро-німецької розвідки (а згодом – західних спецслужб загалом), спрямованої на розчленування та послаблення єдиного братерського організму Росії»17.\nНа початку 1970-х рр. в теоретичному арсеналі КПРС з’явилося поняття радянського народу як нової історичної спільноти. Г.Касьянов розглядає його як синонім політичної нації18. Насправді, однак, його слід вважати антонімом. Компартійні теоретики мусили надати суто політичному поняттю «радянський народ» внутрішній зміст. Не знаходячи відповідника серед існуючих термінів, вони оголосили всю сукупність населення Радянського Союзу, від чеченців до якутів, принципово іншою спільнотою, ніж попередні – рід-плем’я, союз племен, народність, нація. Разом з тим зберігалося поняття суто етнічної титульної нації. Оскільки Радянський Союз складався з союзних республік на чолі з титульними (етнічними, тобто недержавними) націями, компартійним ідеологам довелося відмовитись від конструкту єдиного російського народу, поділеного на великоросів, малоросів і білорусів. Новація прищеплювалася не відразу. Редагуючи шкільний підручник з історії у 1936 р., головний сталінський ідеолог А.Жданов замінив фразу «слов’яни - предки російського народу» на таку: «Пізніше слов’яни, які жили у Східній Європі, утворили три великих народи – росіян, українців і білорусів»19. Поступкою дореволюційним великодержавникам став концепт єдиного давньоруського народу, який нібито поділився пізніше на три споріднені між собою гілки.\nПроте після 1991 р. ця поступка перестала задовольняти великодержавників. Адже загравання з національним рухом призвело до розпаду Радянського Союзу по периметру кордонів радянських республік. Озброївшись концептом «Русского мира», вони повернулися до поглядів, які висловлювалися дореволюційними шовіністами. Ставлячи проблему з ніг на голову, вони твердять, що саме національна політика більшовиків послужила вирішальним чинником перетворення українців і білорусів з етнографічних гілок єдиного народу на самостійні нації. Характерним прикладом є критика цієї політики білоруським політологом В.Шимовим: «Термін “східні слов’яни”, який вживали в одному ряду із західними слов’янами, дещо лукавий. Цей термін був запроваджений в обіг у XX столітті як результат більшовицької національної політики, спрямованої на формування трьох самостійних націй – російської, білоруської й української. Саме у цьому контексті він витіснив поняття «русские», яке використовувалося до революції»20.\nПід заспокійливі розмови про співробітництво і дружбу народів-побратимів путінська Росія створювала в нашій країні потужну п’яту колону, а з лютого 2014 р. перейшла до відкритої агресії. За цих умов процес формування згуртованої політичної нації мусить бути прискорений. Тільки вона здатна протистояти зовнішній агресії і внутрішнім сепаратистським рухам. Особлива відповідальність лягає на україномовних українців, які мусять згуртовувати навколо себе всіх громадян.\nМожна зрозуміти, що поразка в українсько-російській війні загрожує не тільки втратою незалежності України, але й поглиненням українців «Русским миром» і повторним загарбанням їх історичного минулого. Не випадково газета «Экономические известия» 21 листопада 2014 р. поінформувала своїх читачів, що в 2015 р. на Воробйових горах в Москві буде встановлений 100-метровий монумент великого князя київського Володимира Святославича у зв’язку з 1000-літтям від дня його смерті. Зовсім не випадково спущена на воду в грудні 2014 р. атомна субмарина нового покоління (водотоннажність 24 тис. тонн, довжиною 170 метрів, з 16-ма міжконтинентальними ракетами «Булава-30») дістала назву «Володимир Мономах». На стапелях Северодвинська будуються підводні ракетоносці цієї серії під назвами «Князь Володимир» і «Князь Олег».\nАгресія Росії в Україні стала колосальним шоком для громадян обох країн. Слід визнати, що цей шок дав протилежні результати. Громадяни України рішуче взяли курс на демократію і висловилися за входження в Європу, а не в «Русский мир». Російські громадяни в масі своїй з ентузіазмом підтримали дії свого уряду, спрямовані на знищення «київської хунти». Можна зрозуміти, що схвалення агресії більшістю росіян є наслідком промивання мізків засобами ЗМІ. Проте фактом залишається те, що російська загроза українській державності йде не тільки від правлячого класу, який тримає свій народ в інформаційному рабстві, але й безпосередньо від населення. У листопаді 2014 р. соціологи московського Левада-центру запитали своїх респондентів, чи має Росія визнати незалежність ДНР і ЛНР? «Так» або «Швидше так» відповіли 63%, «Ні» або «Швидше ні» – тільки 12% опитаних21.\nЗа останній рік формування української політичної нації багатократно прискорилося. Могутнім прискорювачем стала агресія Росії. Безпосередній зв’язок між російською агресією в Криму і згуртуванням усіх лінгвоетнічних громад України помітив і в найбільш категоричній формі висловив один з блискучих публіцистів доби горбачовської «перебудови» Анатолій Стреляний: «И скажем главное. Национальное украинское дело из-за событий в Крыму, как бы они ни повернулись, не пострадает. Наоборот. Объяснять это – значит держать читателя совсем за дурака. Посягательство России на Крым только приблизит приход в Москву такого гостя как Русский Майдан. Объяснять это тоже излишне. Другое дело, что русская оккупация Крыма может многих убить и обездолить. Людей жалко, даже несмышленых»22.\nЧудово, що лише невелика частка громадян України вважають себе перш за все представниками своєї нації (3,3 % - україномовні українці, по 2,6 % - російськомовні українці і українські росіяни). Це означає, що все населення України, включно з громадянами неукраїнської і неросійської національностей, здатне згуртуватися в єдину політичну націю, яка спроможна чинити опір зовнішній агресії.\nУкраїнські росіяни нерідко ототожнюють себе з громадянами Росії цієї ж національності. Як правило, в такому ототожненні нема ознак, на підставі яких їх треба було б розглядати як п’яту колону у населенні України. Кінець кінцем, серед втікачів у сусідню державу від Революції гідності ми зустрічаємо немало етнічних українців. Лінія розламу йде за соціально-політичною, а не за національною ознакою. Симпатії до Росії з боку українських росіян зрозумілі: Україна і Росія впродовж століть знаходилися в одній імперії – чи царській, чи радянській. В умовах російсько-української війни треба визначатися за соціально-політичною, а не національною ознакою. Росія – найближча для України країна, але це тільки ускладнює міждержавні відносини. Адже російський правлячий клас прагне зробити Україну ще ближчою – аж до цілковитої втрати нею ознак державності – навіть таких, які існували в радянські часи. Чи варто російськомовним українцям і українським росіянам співчувати подібним намірам? Кремлівські можновладці по руках і ногах обплутали своїх громадян, то навіщо громадянам України лізти в ту петлю?\nОбрання Петра Порошенка президентом України в один тур, переконливі результати позачергових парламентських виборів, героїчні дії відродженої у найстисліші строки української армії, могутній волонтерський рух на її підтримку, беззастережна підтримка незалежності України вільним світом – все це служить запорукою успіху у боротьбі українського народу за свою свободу і незалежність.\n3. День. – 2013, 4-5 жовтня.\n5. Аза Л. Лінгвоетнічна неоднорідність у процесі національно-просторової ідентифікації // Українське суспільство 1994-2004. Моніторинг соціальних змін. – К., 2004. – С. 66. У графі «Україномовні українці» всі варіанти відповідей дають 100,2 %, що є помилкою.\n11. Там само. – С. 466, 467.\n12. Там само. – С. 453, 454.\n14. Там само. – С. 8.\n21. «День». – 2014, 28-29 листопада.


Змішувач для кухні Kludi Trendo (335749675) ціна, купити у Київі, Харкові, Дніпрі, Одесі, Запоріжжі, Львові. Змішувач для кухні Kludi Trendo (335749675): огляд, опис, продаж\nЗмішувач для кухні Kludi Trendo (335749675)\nВеликолепный смеситель для кухонной мойки.\nКод товару: 335749675\nСилует змішувачів KLUDI TRENDO свіжий та чудовий. Витончений перехід між цоколем змішувача та зливом відповідає за ергономію і функціональність, і одночасно є квінтесенцією цього змішувача. У кращій формі, як того вимагають новітні тренди.\nКухонний одноважільний змішувач DN 15\nСистема швидкого монтажу 3/8 ''\nЧасті питання про Змішувач для кухні Kludi Trendo (335749675)\nЩо таке Kludi 335749675 ?\nЗмішувач для кухні Kludi Trendo (335749675) - це високоякісний сантехнічний продукт, який доступний до продажу на українському ринку.


19 вересня 2019 16:53 Суспільство\nПрезентація чат-бота, за допомогою якого користувачі соціальної мережі «Telegram» зможуть блокувати інтернет-магазини, які продають наркотики, відбулася сьогодні 19 вересня, в Харківській міській раді.\nДекан факультету №4 (кіберполіції) Харківського національного університету внутрішніх справ В'ячеслав Марков зазначив, що ця програма розроблена фахівцями йогофакультету для мережі «Telegram», оскільки 90% продажів наркотичних речовин здійснюється саме через цей інтернет-канал, пояснюючи це тим, що він оснащений системою шифрування.\n«Розроблена програма, де прописані алгоритми, що дозволяють працювати з нарко-адресами, їх архівувати, систематизувати і аналізувати, що необхідно для роботи з ними правоохоронних органів», - повідомив В'ячеслав Марков.\n«Користувачі мережі можуть зареєструватися в цій програмі в якості активістів. Після чого бот надсилатиме йому нарко-адреси, на які вже поскаржилися інші користувачі, щоб ви також їх відзначили і допомогли таким чином заблокувати. Також в програмі є кнопка «Додати магазин», натиснувши яку можна поскаржитися на інший інтернет-ресурс, де поширюються наркотики», - пояснив Олексій Рвачов.\nТеги: інтернет, адреса, чат-бот, блокировака, Telegram, киберполиция


Орден Лазні - Howling Pixel\nВізантійські лазні Салоніків (грец. Βυζαντινό λουτρό Άνω Πόλης) — рідкісний зразок світської архітектури у місті Салоніки від доби Візантійської імперії.\nКупа́ння — очищення тіла в рідині, як правило, воді або водному розчині. Купання може бути здійснено для особистої гігієни, релігійного ритуалу, в терапевтичних цілях або як рекреаційна діяльність.\nКупання може мати місце скрізь, де є вода. Воно може бути в ванній чи в ду́ші, в річці, озері, басейні, морі — в будь-якій водоймі. Термін використовується для опису дії, що триває в часі.\nСандуно́вські лаз́ні, також Сандуни́ (рос. Сандуновские бани, Сандуны) — публічні лазні, розташовані в центрі Москви, Росія, на вулиці Неглинній. Пам'ятник архітектури. Найбільший і найвідоміший банний комплекс в Росії.\nЛазні діють з 1808 і досі.\nСауна (фін. sauna) — фінська назва лазні. В Україні (і не тільки) під сауною зазвичай розуміють кiмнату невиличкого розмiру з сухою парою, що неправильно. Фінам така сауна невідома. На практиці ж, сауна нічим не відрізняється від лазні — фіни так само піддають пару, так само користуються березовими віниками. Звичайно температуру підтримують в межах 70-110 °C, а вологість регулюється кількістю води, яка підливається з ковша на кам'янку (фін. kiuas).\nСауни чи бані, можуть опалюватись «по-чорному» і «по-білому». В сучасних квартирах зазвичай ставлять електричні каміни. Найбільше різноманіття саунних та лазневих комплексів знаходиться у столиці України місті Києві.\nТерми Варвари (нім. Barbarathermen) — давньоримські терми у місті Трір (лат. Augusta Treverorum), пам'ятка архітектури. Збудовані у другій половині 2-го ст. н. е. (149—201 роки).Найбільші давньоримські терми на північ від Альп. Є складовою частиною Світової спадщини ЮНЕСКО.\nТерми Тита (лат. Thermae Titi) — комплекс громадських купалень побудованих у Римі у 80 році імператором Титом.\nФригідарій лат. frigidarium — одне з приміщень в стародавніх римських термах, де був басейн з холодною водою. Використовувався після купання в басейні з гарячою водою.\nХама́м, хамма́м або ама́м (араб. حمّام) — назва громадських лазень у Туреччині і на Сході. Синонім — турецька лазня.


Учасників бойових дій та членів їх сімей запрошують на риболовецький релаксаційний виїзд | Вісник Кременчука\nУчасників бойових дій та членів їх сімей запрошують на риболовецький релаксаційний виїзд\nУ виїзді можуть взяти участь 4-5 сімей УБД, які раніше не були задіяні в подібних заходах, а також ті, хто записувався на минулу риболовлю, яка була відмінена через дощову погоду.\n28 червня в рамках соціально-психологічної адаптації учасників бойових дій «Центром реабілітації та адаптації УБД, членів їх сімей та ВПО» проводиться риболовецький релаксаційний виїзд на природу для УБД та членів їх сімей.\nЯк повідомляється на сторінці в «Фейсбук» в групі «АТО. Соціальний супровід. Кременчук», у виїзді можуть взяти участь 4-5 сімей УБД, які раніше не були задіяні в подібних заходах, а також ті, хто записувався на минулу риболовлю, яка була відмінена через дощову погоду.\nВ програмі виїзду:\n• Риболовецький фестиваль;\n• Тренінгові психологічні вправи для дружин;\n• Ігрові програми для дітей;\n• Ігровий квест для сімейних команд;\n• Приготування польової каші та юшки.\nВиїзд о 07:30 мікроавтобусом від приміщення територіального центру (просп. Свободи, 130), збір учасників – о 07:15 біля терцентру.\nБажаючим взяти участь – прохання телефонувати: 067-177-53-36.\nТакож наступних зустрічей чекають у Центрі реабілітації за адресою: просп. Свободи, 130.\nВсе по темі: Кременчук риболовецький релаксаційний виїзд учасники УБД


Січневий локдаун: що заборонять продавати у магазинах - «Слобідський край»\n05.01.2021 11:13 Суспільство\nЗ 8 по 24 січня в Україні діятиме зимовий локдаун. До обмежень роботи ресторанів, театрів і фітнес-залів додалася ще й заборона торгівлею непродовольчими товарами у приміщеннях магазинів.\nПісля новорічних та різдвяних свят, а саме з 00:00 8 січня до 00:00 25 січня в Україні діятимуть посилені карантинні обмеження. Вони викладені у Постанові Кабінету Міністрів № 1236, яка була прийнята 9 грудня 2020 року.\nУ ці 16 днів для українців діятимуть обмеження, схожі на жорсткий карантин 2020 року, проте будуть і деякі додаткові заборони.\nЗаклади освіти працювати не будуть, крім дитячих садків. Школи йдуть на канікули.\nКафе, бари, ресторани і всі заклади харчування будуть працювати тільки на винос і в режимі доставки.\nУ торгово-розважальних центрах працюватимуть тільки ті заклади, чия робота дозволяється.\nЗабороняються будь-які масові, розважальні, спортивні і соціальні заходи та концерти.\nНепродовольчі ринки і магазини будуть закриті.\nОкремий пункт постанови стосується торгівлі. Відповідно до документа, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів у цей період забороняється приймання відвідувачів у магазинах, крім тих закладів, у яких 60 % площі відведено під продукти харчування, лікарські засоби, вироби медичного призначення, засоби гігієни, засоби зв’язку, ветеринарні препарати й корми, насіння і засоби захисту рослин. Торгівля цими товарами в приміщеннях магазинів дозволена. Усі інші непродовольчі товари (в тому числі побутову хімію, одяг, пресу і т. д.) можна буде купити тільки за адресною доставкою. Утім, щодо цієї норми Кабмін може внести зміни сьогодні. Про це заявив міністр охорони здоров’я Максим Степанов.\n- прийом клієнтів у салонах краси та перукарнях за записом;\nТранспорт в Україні з 8 по 24 січня зупиняти не будуть. Усі міські, міжміські та міжобласні перевезення будь-яким видом транспорту працюватимуть у звичайному режимі.\nТранспорт буде перевозити людей тільки на сидячих місцях – "стоячих" пасажирів брати не будуть. Це обмеження не стосується роботи метро.