Симптоми псоріазу - відмітні особливості різних видів\nХарактерні видові ознаки псоріазу грають вирішальну роль в діагностиці і лікуванні.\nСтатистика проявів псориазаНаиболее поширеним видом хронічного дерматозу, за твердженням статистики є псоріаз. Це складне і багатолике захворювання полиэтиологического походження. За різноманіттям причин виділено і велика кількість різних видів, що мають свої характерні ознаки псоріазу. Необхідність в розмежуванні видів за симптомами виникла у зв’язку з неоднозначною реакцією шкіри на лікарські препарати та інші методи впливу.\nДо недавнього часу хвороба вважалася небезпечною для здоров’я й життя, поки не були зафіксовані випадки летального результату із-за неправильного виявлення причини, визначення виду і призначення лікування. Крім цього, людини може вражати одночасно декілька форм хвороби, симптоми яких необхідно враховувати при призначенні лікування.\nЗахворювання вражає людей незалежно від статі та вікової категорії. Перші симптоми псоріазу можуть з’явитися як у немовлят, так і у дорослої людини без всякої видимої на те причини. В залежності від виду відрізняється не тільки початок, але і розвиток хвороби, воно може бути стрімким або уповільненим, з поступовим наростанням симптомів.\nСвоєчасно помітити початкові симптоми і ознаки псоріазу є запорукою ефективності лікування, це дозволить:\nНе дозволити захворюванню заволодіти великими ділянками шкіри;\nШвидко усунути зовнішні симптоми хвороби і запобігти ураження внутрішніх органів;\nПрийняти своєчасні заходи щодо запобігання рецидиву та продовження спокійних періодів захворювання.\nТерміни «симптоми» і «ознаки», хоч і схожі за своїм значенням, але мають істотну відмінність. Симптоми є суб’єктивними відчуттями людини, які можуть підтверджуватись або спростовуватися даними обстеження.\nОзнаки, це об’єктивні дані огляду та обстеження, за допомогою яких лікар ставить діагноз.\nНаприклад, біль є виключно симптомом, а шкірні висипання ознакою.\nЦе важливо пам’ятати, оскільки, відчуваючи тільки симптоми можна поставити правильний діагноз, а ознаки псоріазу, конкретного його виду та форми може визначити тільки фахівець.\nПоява псориазаНезависимо від того з’явилася хвороба раптово, і стала стрімко розвиватися або початкові прояви мали поступовий характер, клініцисти вважають початком утворення на різних ділянках шкіри папул – невеликих шелушащихся вузликів темно-рожевого кольору, щільних на дотик і виступаючих над поверхнею.\nПерше, що може помітити у себе хворий, це освіта висипки в тих місцях, які більше за інших піддаються тертю, а шкіра на них найбільш суха, це:\nНа руках, ділянки в області долонь або на ліктях;\nПо боках попереку;\nНа шкірі голови під волоссям.\nМісця ураження безпосередньо залежать від форми захворювання. Вульгарний псоріаз вважає за краще з’являтися на ліктях, а каплевидний вид починає поширення з попереку, ділянок шкіри під грудьми і лопаток.\nПерші висипання на шкірі зазвичай ледь помітні, не утворюють скупчень, і не заподіюють жодного дискомфорту. Але якщо на цьому етапі не звернутися до фахівця, і залишити початок хвороби без уваги, поступово почнеться ураження нігтів на руках і ногах, позика хвороба перекинеться на слизові оболонки, а далі пошириться на суглоби.\nЗовнішній вигляд перших ознак псоріазу може відрізнятися залежно від віку чи статі. У немовлят псоріатична висип починається найчастіше з пахових складок, і нагадує ознаки пітниці. У дорослих початок може бути двох видів:\nОкруглі висипання різного розміру, насичено-рожевого або червоного кольору, на яких видно безліч білястих лусочок. Поступово, хоча і у кожного хворого по своєму, місця висипання товщають і помітно піднімають над поверхнею шкіри. Висипання утворюють псоріатичні бляшки, схожі на краплі від парафінової свічки.\nДрібні щільні папули утворюють невеликі скупчення на ліктях, в області долонь, іноді з колінним суглобам і гомілкостоп. Ці ознаки настільки незначні, що людина просто не звертає на них уваги, плутаючи з звичайним роздратуванням. Важливо прислухатися до себе, не з’явилися характерні симптоми псоріазу, такі як свербіж і болючість при торканні. Якщо упустити початкові симптоми псоріазу, то поодинокі папули швидко перетворюються в бляшки, позбутися яких дуже складно.\nДиференціювати псоріаз від інших шкірних захворювань можна за допомогою тріади характерних симптомів, це:\n«Ефект стеаринової плями». При зіскоблюванні поверхні бляшки, що легко відшаровуються прозорі, дрібні лусочки.\n«Ефект термінальної плівки». Якщо прибрати відшарувалися лусочки, на їх місці залишиться тонка блискуча поверхня шкіри, яскравого кольору.\n«Ефект кривавої роси». На місці зіскоблювання, через незначний проміжок часу з’являються мікроскопічні крапельки крові.\nВелике значення у визначенні захворювання має класифікація видових форм псоріазу. Однозначної системи поки що не розроблено, фахівці виділяють основні групи за характерними симптомами та ознаками.\nВиди псориазаОсновное поділ хвороби йде на дві великі групи за характером висипань на шкірі, це:\nНе пустульозні форми, для яких характерно поширення по всій поверхні шкіри, що включають такі види як:\nПростий (вульгарний) або звичайний псоріаз, що характеризується стабільним хронічним перебігом з розвитком бляшок. Вульгарний вид захворювання є найпоширенішим, він зустрічається в 85% випадків.\nПсоріатична еритродермія. Небезпечний вид, завжди протікає у важкій формі, що впливає на терморегуляційні і бар’єрні здатності шкіри. Досить часто епідермальним псоріаз закінчується піодермією або сепсисом.\nПустульозні форми, для яких характерно формування не папул, а пустул – бульбашки запаленої шкіри, наповнені серологічної рідиною. Ці форми захворювання за своїм перебігом можуть бути генералізованими (поширеними по всій поверхні шкіри) або локалізованими, в основному в області долонь і ступень.\nГенерализованний псоріаз фон Цумбуша;\nТип кільцевої еритеми;\nПальмоплантарний вид Барбера (хронічний пустульоз кінцівок);\nАннулярний вид пустульозного псоріазу;\nПерсистуючий акродермит (псоріаз підошов і долонь);\nПсоріатичне герпетиформное імпетиго.\nЦікаве за темою: Наскільки ефективна низка від прищів\nВ систему цієї класифікації поки що не ввійшли такі види захворювання як:\nЗворотний псоріаз поверхонь згинів і складок шкіри.\nХарактерні ознаки різних видів псоріазу\nЗагальні ознаки псоріазу повністю характеризують тільки вульгарний вид захворювання, який є найпоширенішим з усіх відомих форм хвороби. Характерною особливістю для бляшковидного псоріазу є місця появи перших висипань, це:\nЗгини на руках і ногах;\nМежа між лобом і волосяним покривом голови;\nВідмінною рисою цього виду захворювання є утворення поодиноких папул, формою нагадують краплю. Перші ознаки псоріазу каплевидної типу з’являються на стегнах, а потім поширюються по всій поверхні шкіри. У переважній більшості випадків каплевидний псоріаз розвивається на тлі інфекційних захворювань, збудниками яких є стрептококи.\nДля цієї форми характерна утворення перших проявів у не типових для псоріазу місцях, це:\nБічні поверхні тулуба,\nПустульозний (ексудативний) вид\nПочаток захворювання відрізняється появою на поверхні долонь, стоп або гомілок невеликих бульбашок (папул), наповнених серозною рідиною, неінфекційного характеру. Шкіра навколо папул завжди збуджена, а самі бульбашки дуже нестабільні, і є відкритими воротами для проникнення інфекції.\nУ більшості випадків ексудативний псоріаз розвивається у хворих, що страждають ендокринними захворюваннями, порушенням обміну речовин і ожиріння.\nПсоріаз поверхонь згинів\nВідмінними рисами цієї форми є зовнішній вигляд проявів на шкірі. Висипання виникають у вигляді великих червоних плям, не вкритих лусочками, і не виступають над поверхнею. Цей вид покриває ділянки з інтенсивно працюють потовими залозами, такі як:\nЗгини суглобів на руках і під колінами;\nПахвові западини і пахові складки;\nОбласть шкіри під грудьми у жінок.\nДосить часто ця форма ускладнюється приєднанням грибкової або стрептококовою інфекцією.\nОдна з найбільш підступних форм захворювання, для якої характерно тривалий прихований перебіг. Перші симптоми псоріазу хворий помічає, коли поразка суглобів набуло тотального характеру. Ознаки псоріазу цього виду виражаються в хворобливості і набряку суглобів, і подальшою їх деформацією.\nЛокалізація висипань цього виду концентрується спочатку на обличчі, перші ознаки з’являються в області носогубного трикутника, за вушними раковинами, по краю росту волосся. Далі розповсюдження йде по лопатках на спині і грудях. Висипання покриті лусочками жовтуватого відтінку, а межі зі здоровою шкірою змазані.\nОниходстрофия, псоріаз нігтів\nДаний вид майже не піддається лікуванню. Патологія зачіпає виключно нігтьові пластини, які міняють свій колір на темно-жовтий або сірий. Структура нігтів стоншується, а область кутикули запалюється без видимих причин.\nВажливо завжди пам’ятати, що псоріаз-це не лише шкірне захворювання, а ще дуже серйозне порушення внутрішніх систем організму. Ні в якому разі не можна займатися самолікуванням або звертатися до знахарів. Підбір ефективної схеми лікування може виконати тільки досвідчений фахівець, після уважного обстеження.


« Дачна побутівка — для чого вона ?\nНе завели свой автомобидь в сильный мороз? Что делать »\nНіздрюватий бетон широко використовується при зведенні стін, перемичок, плит перекриттів та сходових маршів. Щоб надати будинку презентабельний вигляд, можна зробити облицювання вініловим сайдингом або цеглою.\nПінобетонні блоки (вони ж блоки з ніздрюватого бетону) виготовляються у відповідності з наступною технологією: вода, пісок і цемент змішуються, одержаний розчин додається суміш — спеціальний піноутворювач, який забезпечує його спінювання. Розчин заливають у форми, через якийсь час він застигає і розпилюється на піноблоки необхідного розміру.\nБлоки з ніздрюватого бетону — пористого матеріалу — мають ряд значних переваг:\nзабезпечують відмінну теплоізоляцію, скорочуючи витрати на опалення на 30%. При цьому зникає необхідність витрачати кошти на дорогі утеплювачі;\nзменшують товщину кладки (достатньо одного ряду);\nстворюють в будинку сприятливий мікроклімат за рахунок того, що цей будівельний матеріал є екологічно чистим;\nмають рівень радіоактивності, що у 8 разів нижче в порівнянні з цеглою.\nТакож серед переваг піноблоків необхідно зазначити:\n1)високі звукоізоляційні характеристики (для стіни товщиною 1,25 м показник шумопоглинання — 46 дБ);\n2)простоту в обігу, завдяки чому будівництво такого будинку вимагає значно менших зусиль,\n3)невелику масу. Маса пінобетону в кілька разів менше, ніж у цегли або щільного бетону. Вага одного блоку — від 5,8 кг. За рахунок своїх габаритів один такий блок успішно замінює 20-30 цеглин. Це дозволяє не укладати стільки ж масивний і потужний фундамент, як при зведенні цегляного будинку;\n4)підвищену міцність і довговічність. Пінобетону не страшні примхи природи. Він витримує понад 35 циклів поперемінного розморожування і заморожування;\n5)здатність пропускати водяну пару. Завдяки даним перевагам матеріал виводить за межі приміщення вогкість, радон, різні домішки й шкідливі речовини;\n6)стійкість до хімічних речовин. Пінобетон володіє I ступенем вогнестійкості. Стіна матеріалу в 10 см витримує прямий контакт з вогнем протягом 2,5 годин.\nХотите себе приобрести новый спининг с катушкой — советую вам посетить profishing.com.ua/интернет магазин рыболовных снастей http://profishing.com.ua/.


1. Властивості ґрунтів\n1.1 Загальні фізичні властивості ґрунту\n2. Фізіко-механічні властивості ґрунту\n3. Водні властивості та водний режим ґрунту\n3.1 Стан і форми води в ґрунті\n3.2 Водні властивості ґрунту\n3.3 Водний баланс і типи водного режиму ґрунту\n4. Повітряні властивості ґрунту\n4.1 Склад ґрунтового повітря та його роль у ґрунтоутворенні\n4.2 Повітряні властивості і повітряний режим ґрунту\n5. Теплові властивості та тепловий режим ґрунту\nТема реферату "Властивості ґрунтів" з дисципліни "Ґрунтознавство".\nДо властивостей ґрунту належать загальні фізичні, фізико-механічні, водні, повітряні і теплові властивості. Фізичні властивості впливають на характер процесу ґрунтоутворення, родючість ґрунту та розвиток рослин.\nМета роботи - розглянути загальні фізичні властивості ґрунту, фізіко-механічні властивості ґрунту, водні властивості та водний режим ґрунту, повітряні властивості ґрунту, теплові властивості та тепловий режим ґрунту.\nЗагальними фізичними властивостями ґрунту є щільність твердої фази, щільність непорушеного ґрунту і його пористість.\nЩільність твердої фази - інтегрована щільність всіх компонентів твердої фази ґрунту (уламки гірських порід, новоутворені мінерали, органічні частки). Верхні горизонти ґрунту мають меншу щільність, ніж нижні тому, що щільність гумусу становить 1.4-1.8, а щільність мінеральних компонентів - 2.3-3.3.\nЩільність ґрунту - маса одиниці об'єму ґрунту в непорушеному і сухому стані. Завдяки наявності пор, виповнених повітрям, щільність ґрунту значно менша, ніж щільність його твердої фази. Так, щільність ґрунту верхніх горизонтів становить 0.8-1.2 г/см3 , а нижніх - 1.3-1.6 г/см3 , щільність твердої фази відповідно 2.4-2.6 і 2.6-2.7.\nПористість ґрунту - сумарний об'єм всіх пор між частками твердої фази одиниці об'єму. Цю величину розраховують за формулою\nде V - щільність ґрунту;\nD - щільність твердої фази ґрунту;\n- об'єм твердої фази ґрунту;\n- об'єм пор в одиниці об'єму.\nЗагальні фізичні властивості ґрунту залежать від мінерального, механічного і структурного складу. Так, гумусний горизонт структурного ґрунту (наприклад, чорнозему) має високу пористість (до 70%), а безструктурного глинистого ґрунту значно меншу (<50%).\nґрунт тепловий водний повітряний\nОсновними фізико-механічними властивостями ґрунту є липкість, пластичність, набухання і усадка. Всі вони залежать від вмісту в ґрунті глинистих мінералів.\nПластичність - це здатність ґрунту змінювати свою форму під впливом сили та зберігати її після усування цієї сили. Найбільшу пластичність мають ґрунти з великим вмістом глини, у песчаних ґрунтів пластичність відсутня. Пластичність залежить також від складу увібраних катіонів та вмісту гумусу. При значному вмісті увібраних катіонів натрію пластичність ґрунту зростає, а при насиченні кальцієм - зменшується. При збільшенні вмісту гумусу пластичність ґрунту зменшується.\nЛипкість - властивість ґрунту, яка корегує з пластичністю і теж залежить від вмісту глинистих часток та води. Липкість визначається силою, яка потрібна для відриву металевої пластинки від ґрунту, та виражається в г/см2 . Ґрунти підрозділяють на гранично в'язкі (більше 15 г/см2 ), сильно в’язкі (5-15 г/см2 ), середньо в’язкі (2-5 г/см2 ) та слабо в’язкі (менше 2 г/см2 ). З липкістю пов'язана фізична зрілість ґрунту, тобто стан, при якому грунт готовий до обробітку. Набухання - це збільшення об'єму ґрунту при зволожуванні. Найбільше набухання мають глинисті ґрунти з високим вмістом колоїдів. При значному набуханні руйнується структура ґрунту. Усадка - процес, протилежний набуханню. При сильній усадці розриваються корні рослин, збільшуються витрати вологи. Чим більше набухання ґрунту, тим сильніше його усадка. Для поліпшення фізичних та фізико-механічних властивостей ґрунту використовують комплекс засобів: внесення органічних добрив, обробіток багаторічних трав, вибір термінів та прийомів обробітку ґрунту в залежності від стану його зволоження, використання засобів, що знижують ущільнювання ґрунту транспортними засобами (мінімізація обробітку тощо).\nҐрунт як багатофазна система містить в собі воду. Вода надходить в ґрунти у вигляді атмосферних опадів, в процесі конденсації водяних парів з атмосфери, в результаті капілярного підняття ґрунтових вод та під час зрошення. Вода відіграє дуже важливу роль у ґрунтоутворенні. Від вмісту води в ґрунті залежить інтенсивність біологічних, хімічних і фізико-хімічних процесів. Вода забезпечує переміщення речовин в просторі, впливає на повітряний, поживний і тепловий режими ґрунту. Сезонна динаміка ґрунтоутворюючих процесів значною мірою відбувається під впливом ґрунтових вод. Продуктивність ґрунтів залежить від їх водного режиму.\nВчення про водні властивості і водний режим ґрунтів є окрема галузь ґрунтознавства - гідрологія ґрунтів. Над створенням цієї галузі працювало багато вітчизняних і зарубіжних вчених (О.О. Ізмаїльський, Г.М. Висоцький, О.Г. Дояренко, О.А. Роде, Б. Кін та ін.).\nВода в ґрунті перебуває в трьох станах: твердому, рідкому і газоподібному. За фізичним станом, рухомістю і доступністю для живих організмів ґрунтову воду поділяють на форми: пароподібну, хімічно зв’язану, сорбційно зв’язану і вільну.\nВ ґрунтовому повітрі завжди міститься водяна пара. Повітря нормально зволоженого ґрунту насичено водяною парою до 100%. Пароподібна вода є динамічною формою. Вона безперервно утворюється в ґрунті, переміщується з одного горизонту в інший, перетворюється на інші форми: вільну або сорбційну. Всі ці процеси зумовлені змінами температури ґрунту та атмосферного тиску. Разом з переміщенням водяної пари, особливо в процесі випаровування, відбувається переміщення по профілю ґрунту розчинених в ньому речовин.\nХімічно зв’язана вода.\nБагато мінералів ґрунту містять в своєму складі молекули води (Na2 SO4 ×10H2 O; CaSO4 ×2H2 O; MgCl2 ×6H2 O та ін.). Цю форму води називають кристалізаційною. Крім того виділяють конституційну воду, яка представлена в мінеральних, органічних і органо-мінеральних сполуках гідроксильною групою ОН. Ці форми води входять до складу твердої фази ґрунту, вони є нерухомі і недоступні для рослин.\nСорбційно зв’язана (або фізично зв’язана) вода. Молекули (диполі) води вбираються поверхнею негативно заряджених колоїдів ґрунту і орієнтуються по позитивним полюсом до ядра міцели. Залежно від міцності утримання води міцелою її поділяють на міцно зв’язану (гігроскопічну) і слабко зв’язану (плівчасту).\nГігроскопічна вода утворюється за рахунок сорбції молекул водяної пари на поверхні колоїдних часток, міцно утримується сорбційними силами (10000-20000 атм.) в тому є нерухомою. Густина її досягає 1.5-1.8 г/см3 , не розчиняє хімічні сполуки, не замерзає і не доступна для рослин. Кількість гігроскопічної води в ґрунті залежить від температури, насиченості ґрунтового повітря водяною парою, механічного і мінералогічного складу ґрунту та вміст в ньому гумусу. Найбільшу кількість води, яку може увібрати ґрунт з пароподібного стану (при вологості повітря 94-98%) називають максимальною гігроскопічністю ґрунту.\nСорбційні сили колоїдів ґрунту повністю не врівноважуються молекулами гігроскопічної води навіть при досягненні максимальної гігроскопічності. Залишкові сили здатні вбирати і утримувати (з силою 1-10атм) певну кількість рідкої води, яку називають плівчастою. За фізичним станом вона перебуває у в’язко-рідкій формі і здатна переміщуватися в різних напрямах від більш товстих до тонших. Ця форма води частково доступна для рослин. Вона розчиняє і переміщує з незначною швидкістю водорозчинні солі.\nВільна вода - вода ґрунту, яка не піддається дії сорбційних сил. Ця форма не має молекул, які орієнтовані до колоїдних часток ґрунту. В ґрунтах вона міститься у двох форма: капілярній і гравітаційній.\nКапілярна вода знаходиться у порах малого діаметра - капілярах. Утримується під дією капілярних або меніскових сил. Природу виникнення цих сил вивчають у курсі фізики. Згідно з законом Лапласа, меніскові сили будуть більші там, де вужчий капіляр, а це, в свою чергу, зумовлює висоту капілярного підняття. Крім того, меніскові сили посилюються силами змочування.\nПри позитивних температурах капілярна вода перебуває в рідкому стані і вільно випаровується з поверхні менісків, при мінусових - замерзає. Це основна форма води, яку засвоюють рослини. Вона дуже рухлива, розчиняє органічні і мінеральні сполуки, перерозподіляє по профілю солі колоїди, суспензії. Висхідний рух води по капілярах поповнює запаси вологи у верхньому горизонті ґрунту.\nВисота підняття капілярної води в реальних ґрунтах залежить від їх механічного і структурного складу. В глинистих ґрунтах (які мають тонкі капіляри) вона піднімається на висоту 2-6 м, в піщаних - 40-60 см. В структурних ґрунтах капілярна вода піднімається на незначну висоту і добре зберігається.\nЗалежно від джерела капілярну воду ґрунту поділяють на капілярно-підвішену, капілярно-підперту і капілярно-посаджену.\nКапілярно-підвішена вода заповнює пори зверху після дощу, танення снігу, підчас зрошення, тривалий час зберігається в ґрунті і доступна для рослин. Утримується в ґрунтах завдяки різниці тиску на поверхню верхнього і нижнього менісків. Нижче зволоженого шару залишається сухий шар ґрунту. Отже, вода вологого шару начебто “висить" над сухим. Інтенсивне випаровування цієї води призводить до засолення поверхневого шару ґрунту.\nКапілярно-підперта вода формується за рахунок підняття ґрунтових вод. Вона підперта водоносним горизонтом. Шар ґрунту, який містить капілярно-підперту воду над водоносним горизонтом, називають капілярною каймою. Потужність її залежить від водопідіймальної здатності ґрунту. Вміст води в каймі збільшується зверху донизу.\nКапілярно-посаджена (підперто-підвішена) вода акумулюється в шаруватих ґрунтах, в дрібнозернистих шарах, під якими залягають крупнозернисті. На межі тонко дисперсного і грубо дисперсного горизонтів, внаслідок різкої зміни розмірів капілярів, виникають додаткові нижні меніски, які утримують деяку кількість капілярної води. Дана вода начебто “ посаджена ” на ці меніски.\nГравітаційна вода - вода атмосферних опадів та поливна, яка заповнює широкі пори ґрунту і переміщується по профілю ґрунту під силою земного тяжіння. За нормальних умов вона перебуває в рідкому стані, розчиняє хімічні сполуки і переміщує їх вниз по профілю.\nГравітаційна вода витісняє повітря з ґрунту, створюючи несприятливі умови (анаеробні) для життя рослин та інших організмів. Зменшення кількості гравітаційної води в ґрунті здійснюють осушенням.\nОсновними водними властивостями ґрунту є водопроникність, водо утримуюча здатність (вологоємкість), водопідіймальна здатність, доступність води для рослин.\nВодопроникність ґрунтів - здатність ґрунтів пропускати через себе воду, яка надходить з поверхні. Залежить від механічного, структурного і хімічного складу ґрунтів, його щільності, пористості, вологості і тривалості зволоження. Глинисті ґрунти мають низьку водопроникність, піщані і структурні - високу. Набухання колоїдів ґрунту різко знижує водопроникність ґрунту.\nВологоємність ґрунту - здатність поглинати і утримувати певну кількість води. Виділяють такі види вологоємкості: максимальна гігроскопічна, максимальна молекулярна (плівчаста), капілярна, найменша (польова) і повна.\nНайменшою (польовою) вологоємкістю є кількість капілярно-підвішеної води, яку утримує ґрунт в даний момент при глибокому заляганні ґрунтових вод. В структурних ґрунтах вона становить 30-35, а в піщаних - 10-15%. За її величиною розраховують норми поливу. Різницю між найменшою вологоємкістю і фактичною вологістю ґрунту називають дефіцитом вологи.\nПовна вологоємкість - найбільша кількість вологи, яку може увібрати і утримати ґрунт. В цьому разі в ґрунті міститься максимальна кількість всіх форм води. Її величина залежить від механічного, структурного складу і пористості ґрунту. Повна вологоємкість більшості ґрунтів становить 40-50%. Цю величину також використовують для розрахунків норм поливу.\nВологість в’янення (коефіцієнт в’янення) - вологість ґрунту, за якої проявляються ознаки в’янення рослин. Ця величина залежить від властивостей ґрунту (механічний склад, засолення, наявність торфу тощо) і біологічних особливостей рослин. Вологість в’янення глинистих ґрунтів становить 20-30%, піщаних - 1-3%, торфових - 60-80%. Вологолюбні рослини починають в’янути при вищій, посухостійкі - при нижчій вологості ґрунту.\nПід водним режимом ґрунту розуміють сукупність всіх явищ надходження води в ґрунт, її переміщення, змін фізичного стану і витрати з ґрунту.\nКількісним вираженням водного режиму є водний баланс.\nВодний баланс - це співвідношення всіх статей прибутку і всіх статей видатку води з ґрунту за певний період.\nОсновними статтями надходження води в ґрунт є: сума опадів за весь період спостереження, волога, яка надійшла з ґрунтових вод, кількість конденсаційної вологи, вода поверхневого стоку, вода від бічного притоку ґрунтових вод.\nВитрачається вода на випаровування з поверхні ґрунту, на транспірацію (десукцію). На поповнення поверхневий стік, на бічний підґрунтовий стік.\nЗалежно від клімату і рельєфу в різних ґрунтово-кліматичних зонах водний баланс і відповідно водний режим ґрунтів будуть неоднакові. Водний режим зумовлюється співвідношенням суми статей прибутку і суми статей видатку вологи. Практично тип водного режиму визначають за коефіцієнтом зволоження (КЗ) (відношення річної суми опадів до річного випаровування), який в природних умовах коливається від 3 до 0.1.\nВчення про типи водного режиму розробили Г.М. Висоцький і О.А. Роде. В сучасному ґрунтознавстві виділяють всього 14 типів, основними серед яких є:\n1. Промивний тип (КЗ>1).\nХарактерний для зон, де сума річних опадів більше випаровування. Частина води атмосферних опадів промиває ґрунтовий профіль на всю глибину. Легкорозчинні сполуки вимиваються в нижні горизонти. В таких умовах формуються підзолисті ґрунти, червоноземи і жовтоземи вологих субтропіків.\n2. Непромивний тип (КЗ<1).\nУ цьому разі вода атмосферних опадів не досягає рівня ґрунтових вод. Такий тип є характерним для чорноземів і каштанових ґрунтів.\n3. Випітний тип (КЗ<1) властивий для ґрунтів напівпустинь і пустинь. Тут переважають висхідні токи води по капілярах від рівня ґрунтових вод, що призводить до засолення ґрунтів.\n4. Застійний тип водного режиму характерний для ґрунтів болотного типу, які формуються при високому заляганні ґрунтових вод.\n5. Іригаційний тип встановлюється при систематичному зрошенні ґрунту.\nЗалежно від режиму зрошення в ґрунтах періодично встановлюються промивний, не промивний або випітний режими.\n6. Мерзлотний тип водного режиму встановлюється в районах багаторічної мерзлоти.\nІнші типи водного режиму в основному є перехідними між раніше зазначеними або їх варіантами.\nҐрунтове повітря - це суміш газів і летких органічних сполук, які заповнюють пори ґрунту. Основними джерелами надходження повітря в ґрунт є приземкуватий шар атмосфери і гази, які утворюються в ґрунті. Воно потрібне для дихання коренів рослин, аеробних мікроорганізмів, тваринних організмів.\nҐрунтове повітря перебуває в ґрунті у трьох станах: вільному, адсорбованому і розчинному. Вільне повітря заповнює капілярні і некапілярні пори, легко переміщується в ґрунті і обмінюється з атмосферою. Його газовий склад значно відрізняється від складу атмосферного повітря. Лише вміст азоту залишається близьким до його вмісту в атмосфері.\nВміст СО2 в ґрунтовому повітрі може бути в десятки і сотні разів більший, ніж в атмосфері, а вміст О2 знижується від 20.9 до 10 % і нижче.\nВелике значення в ґрунтових процесах має кисень. У грунт з атмосфери він надходить дифузно. Витрачається на дихання коренів, мікроорганізмів. Оптимальні умови для дихання створюються при вмісті О2 в ґрунтовому повітрі близько 20 %. В разі нестачі кисню в ґрунті розвиваються анаеробні процеси, які негативно впливають на родючість грунту.\nВисокий вміст вуглекислого газу в ґрунтовому повітрі зумовлюється біологічними процесами. За високої концентрації СО2 (>2-3 %) спостерігається пригнічений розвиток рослин.\nДифузію СО2 з ґрунту в приземний шар атмосфери прийнято називати диханням ґрунту. Інтенсивність дихання ґрунту залежить від характеру рослинності, системи обробітку, гідротермічних умов тощо. Воно наростає з півночі на південь. Тундрові ґрунти протягом року виділяють в атмосферу 0,3 т/га, підзолисті - від 3,5 до 30, сірі лісові - від 20 до 60 і чорноземи - від 40 до 70 т/га СО2 . Підвищення концентрації СО2 в приземному шарі атмосфери підвищує інтенсивність фотосинтезу.\nСукупність фізичних властивостей ґрунтів, які визначають стан і переміщення ґрунтового повітря, називають повітряними властивостями ґрунту. Найважливішими з них є: повітроємкість, вміст повітря, повітропроникність і аерація.\nПовітроємність ґрунту - максимальна можлива кількість повітря (в %), яка міститься в повітряносухому непорушеному ґрунті. Ця величина залежить від гранулометричного складу і оструктуреності ґрунту. Піщані і структурні ґрунти мають високу повітроємкість.\nВміст повітря - величина, яка вказує, скільки повітря (в %) містить одна одиниця об’єму ґрунту в даний момент. Вона безперервно змінюється залежно від зміни вологості. Тому максимальний вміст повітря має сухий ґрунт.\nПовітропроникністю (газопроникністю) називають здатність ґрунту пропускати крізь себе повітря. Вона залежить від гранулометричного складу і оструктуреності ґрунту, тобто від об’єму і конфігурації пор. Найкращу газопроникність мають структурні розпушені ґрунти.\nАерація ґрунту - безперервний газообмін ґрунтового повітря з атмосферним. В процесі аерації ґрунтове повітря збагачується на кисень, потрібний для дихання живих організмів, а приземний шар повітря - вуглекислим газом, який використовують рослини в процесі фотосинтезу. Аерація ґрунту зумовлюється газовою дифузією внаслідок коливання температури, зміною атмосферного тиску, періодичним зволоженням і висиханням ґрунту та іншими факторами.\nСукупність всіх явищ надходження повітря в ґрунт, зміна його складу, виділення в атмосферу називають повітряним режимом ґрунту. Він постійно змінюється під впливом погодних умов, рослинності, обробітку ґрунту тощо. Найсприятливіший повітряний режим мають структурні ґрунти.\nРегулюють повітряний режим ґрунту агротехнічними та меліоративними заходами (розпушення ґрунту, осушення перезволожених земель, створення водо міцної структури тощо).\nШвидкість і характер хімічних, біологічних і фізико-хімічних процесів зумовлюються тепловим режимом ґрунту, який сформувався на даній території.\nТепловим режимом ґрунту називають суму явищ надходження, перенесення, акумуляції і віддачі тепла. Тепловий режим характеризує тепловий стан ґрунту. Основним його показником є температура ґрунту. На формування теплового режиму ґрунту впливають атмосферний клімат (приток сонячної радіації, умови зволоження, континентальність тощо), рельєф, рослинність, сніговий покрив і теплові властивості ґрунту.\nТепловими властивостями ґрунту називають сукупність властивостей, які зумовлюють здатність ґрунту поглинати і переміщувати в своїй масі теплову енергію. До них належать: теплопоглинання, теплоємкість і теплопровідність.\nТеплопоглинальна (відбивальна) здатність - здатність ґрунту поглинати (відбивати) променеву енергію Сонця. Вона виражається відношенням кількості відбитої енергії до кількості енергії, яка досягла поверхні ґрунту (альбедо, А, %). Чим менше альбедо, тим більше поглинає ґрунт сонячної радіації. Альбедо залежить від кольору, вологості, рослинного і снігового покриву, структурного стану і вирівняності поверхні ґрунту. Темні вологі ґрунти поглинають більше сонячної радіації, ніж світлі і сухі. Так, альбедо вологого чорнозему становить 8, а сухого сірозему - 25 - 30%.\nТеплоємність - кількість тепла, потрібного для нагрівання 1г ґрунту (питома теплоємкість) або 1см3 ґрунту (об'ємна теплоємність) на 1°С. Теплоємність залежить від мінералогічного і механічного складу ґрунту, вмісту речовин, вологості і пористості ґрунту. Найбільшу теплоємність мають вологі глинисті ґрунти, оскільки вода і глинисті мінерали мають найбільшу теплоємність серед інших компонентів ґрунту. Для нагрівання таких ґрунтів потрібно багато тепла. Швидко нагріваються сухі піщані ґрунти тому, що кварц і повітря мають низьку теплоємність.\nТеплопровідність - здатність ґрунтової маси проводити тепло. Вимірюється кількістю тепла, яке проходить за 1сек через 1 см3 ґрунту завдовжки 1см. найбільшу теплопровідність мають кварцовий пісок і вода, найменшу - повітря і органічні речовини. В середньому теплопровідність мінеральної частини в 100 разів більша теплопровідності повітря і в 28 разів теплопровідності води. Тому пухкі ґрунти мають малу теплопровідність, а вологі - велику.\nДля характеристики теплового режиму ґрунту використовують добовий і річний хід температури на певних глибинах, тепловий баланс і глибину промерзання даного ґрунту.\nЗалежно від середньорічної температури і характеру промерзання ґрунту В.М. Дімо (1972) виділила 4 типи температурного режиму ґрунтів: мерзлотний, тривало сезоннопромерзаючий, сезоннопромерзаючий і непромерзаючий. Мерзлотні ґрунти характерні для територій з багаторічною мерзлотою. Їх середньорічна температура є мінусовою. В тривало сезоннопромерзаючих ґрунтах переважають плюсові середньорічні температури. Тривалість їх промерзання 5 місяців і більше. Сезоннопромерзаючі ґрунти мають плюсову середньорічну температуру. Тривалість їх промерзання не більше 5 місяців. Непромерзаючі ґрунти мають плюсову середньорічну температуру профілю і не промерзають. Характерні для субтропічного і тропічного поясів та для теплової південноєвропейської фації помірного поясу.\nУ практиці землеробства широко застосовують прийоми регулювання теплового режиму ґрунтів. Так, приток сонячного тепла до поверхні ґрунту і його випромінювання регулюють шляхом затінення рослинністю, мульчуванням, розпушенням, влаштуванням утеплених грядок, гребенів, снігозатримання тощо.\n1. Ковриго В.П., Кауричев И.С. Почвоведение с основами геологии. - М.: Колос, 2000. - 416 с.\n2. Добровольский В.В. География почв с основами почвоведения. - М.: ВЛАДОС, 1999. - 384 с.\n3. Чорний І.Б. Географія грунтів з основами ґрунтознавства: Навч. посібник. - К.: Вища школа, 1995. - 240 с.\n4. Лозе Ж., Матье К. Толковый словарь по почвоведению: Пер. с франц. - М.: Мир, 1998. - 398 с.\n5. Атлас почв Украинской ССР / Под ред. Н.К. Крупского, Н.И. Полупана. К.: Урожай, 1979.\n6. Веденичев П.Ф. Земельные ресурсы Украинской ССР и их хозяйственное использование. - К.: Наукова думка 1979.\n7. Білявський Г.О., Падун М.М., Фурдуй Р.С. Основи загальної екології. - К.: Либідь, 1993. - 300 с.\n8. Білявський Г.О., Фурдуй Н.С. Практикум із загальної екології. - К.: Либідь, 1997.\n9. Сафранов Т.А. Екологічні основи природокористування. Львів: "Новий світ", 2003. - 248 с.\n10. Лабораторний та польовий практикум з екології / Під. ред.В.П. Замостяна, та Я.П. Дідуха. - Київ: Фітосоціоцентр, 2000. - 216 с.\n11. Перельман А.И. Геохимия биосферы. - М.: Наука, 1973. - 168 с.\n12. Якушова А.Ф., Хаин В.Е., Славин В.И. Общая геология. - М.: Изд. МГУ, 1988. - 448 с.\n● Природознавство - Грунти\n● дослідження грунту\n● Заняття 16 Коротка історія ґрунтів\n● Природознавство для дітей\n● Твердість грунту\n● Природознавство. 1 клас\n● Урок 21 Природознавство 1 клас. Що таке ґрунт?\n● ВИДЫ И СВОЙСТВА ФУНДАМЕНТОВ\n● Ґрунти захищають навколишнє середовище (Вересень)\n● Фильм Грунти\n● Растение вереск – посадка и уход, выращивание вереска из семян; виды и свойства вереска\n● Кислотність ґрунтів\n● Агрохімічна характеристика солонцевих грунтів\n● Механіка грунтів, основи та фундаменти\n● Географія головних типів ґрунтів. Ґрунти України\n● Дикорослі лікарські рослини\n● Наукові та прикладні основи охорони й управління родючістю солонцевих ґрунтів\n● Охорона грунтів від забруднення\n● Проблема захисту ґрунтів\n● Моніторинг якості ґрунтів на околицях м. Шепетівка


Відомі деталі жорстокої розправи над 9-річним хлопчиком у Києві | ВолиньPost\n9-річний Захар Черевко, якого вбив родич 22 червня у Києві в Дарницькому районі, мріяв бути поліцейським. Він був дуже товариською і відкритою дитиною. Зі злочинцем хлопчик дружив, вони проводили багато часу разом. Ймовірно, чоловік страждає на психічний розлад, а мотивом убивства стали сімейні образи.\nПро це та інші подробиці страшної ситуації OBOZREVATEL розповіла бабуся Захара Любов Анатоліївна, а також сусіди.\nЗаманив хлопчика на озеро\nВбивцею дитини виявився родич – брат нового чоловіка матері 30-річний Ярослав.\n«Захар із ним дружив, хоча тому 30 років. Він часто ходив до мами туди на вул. Бажана і там із Ярославом грав за комп’ютером. Вони дуже дружили, мало не обіймалися», – розповіла бабуся хлопчика.\nТого вечора Захар сказав бабусі, що йде проводити інтерв’ю з людьми на вулиці. Жінка здивувалася.\n«Кажу, у кого ти будеш питати. Відповідає, у перехожих. Убрався, одягнув білу сорочку в сіру смужку, брючки, туфельки, взяв блокнотик із ручкою і пішов. Мабуть, цей Ярослав так його і заманив на озеро, мовляв, будемо займатися розслідуваннями», – зі сльозами згадує жінка.\nВбивця повернувся в мокрому і брудному одязі\nОнука бабуся кинулася шукати вже о 9-й годині вечора. Жінка звернулася в поліцію.\n«Донька з новим чоловіком бачили, що Ярослав повернувся о 10-й вечора, одяг був мокрий і брудний. Донька запитує, мовляв, чому ти мокрий. Той каже, що помився, по смітниках якихось лазив. Потім побачили його взуття вже помите, запитують, чому воно мокре. Він там щось теж почав придумувати», – розповідає бабуся.\nНаступного дня рибалки знайшли в озері Вирлиця, що неподалік від будинку, де жив Захар, тіло хлопчика. Повідомили в поліцію. Разом зі знаряддям убивства – ніж і молоток – слідчі знайшли сорочку і блокнотик Захара.\nДопомагав сусідці й був дуже товариський\nЖителі двору, де жив Захар, шоковані. «Це був дуже хороший і товариський хлопчик. Я якось опинилася в одній черзі до лікаря із Захаром і його бабусею. Так скільки ми там сиділи, він постійно розмовляв. Щось розповідав, доводив їй. Дивовижна дитина», – каже одна із сусідок.\nІнша пенсіонерка згадує, що Захар увесь час намагався їй допомогти.\n«Я йду сходами, мені важко. Тут Захар спускається, каже, давайте я вам допоможу, і бере мене під руку. Відмовляюся, але він каже, ні, бабусю, я вам допоможу», – згадує пенсіонерка.\nТа й інші жителі, побачивши фото Захара, згадують, що це була дуже відкрита й усміхнена дитина.\n«Я особисто не знала його, але ось обличчя це пам’ятаю. Він завжди був такий радісний, посміхався, відкрита дитина. Дуже шкода», – розповіла одна з нянь, яка гуляла з малюком на майданчику.\n«Спочатку він хотів бути пожежним, а потім говорив, що хоче стати поліцейським. Йому завжди подобалися кримінальні розслідування, він дивився такі передачі як «Агенти справедливості», – розповіла нам Любов Анатоліївна.\nМіг страждати на психічний розлад?\nБабуся загиблого хлопчика каже, що 30-річний Ярослав міг страждати на психічний розлад.\n«Років 10 тому в нього начебто була травма голови, і після цього він лікувався в психіатричній лікарні. Мама його весь час оберігала, говорила, що йому не можна працювати, годувала його. Через це у них там і були конфлікти. Він здоровий такий, займався боротьбою, міг би й працювати, а не вдома сидіти. Того дня у них теж там стався конфлікт, і ось Ярослав так помстився. Але чому він обрав дитину?» – каже бабуся.\nЗа її словами, поліція вказала, що він бив його молотком по голові й ножем у спинку, а потім кинув у озеро.\n«Я пішла до водойми, подивитися те місце. Він його в такі хащі заманив, у кінець озера практично», – плаче бабуся.\nМотив убивства – сімейні конфлікти\nЯк повідомив глава поліції Києва Андрій Крищенко, мама Захара і її новий сівмешканець неодноразово потрапляли в поле зору поліції, а чоловік взагалі був декілька разів засуджений. Тому дитина жила з бабусею.\n«Мотивом убивства стали внутрішні сімейні образи», – сказав Крищенко.\nХоча бабуся каже, що донька жила окремо, тому що у них не досить хороші умови. Бабуся з онуком проживали в двокімнатній квартирі на вул. Вербицького, тут у Захара була своя кімната. А мати з чоловіком, братом чоловіка і їхньою матір’ю жили у трикімнатній квартирі на вул. Бажана.\nЗараз поліція відкрила кримінальне провадження за ч. 2 ст. 115 (умисне вбивство). Винному загрожує до 15 років в’язниці або довічне ув’язнення.\nТеги: вбивство дитини, Київ, жорстокість, кримінал, розправа, поліція, слідство\nТварини хочуть тиші: у Луцьку просять заборонити гучні заходи на іподромі\n24 червень, 2019, 19:24\nДе на Волині та у Луцьку не буде світла 25 червня\n24 червень, 2019, 19:00\nЧетверо однокласників з луцької школи склали ЗНО на 200 балів\n24 червень, 2019, 18:40


Лукашенко-тур: як відреагує ЄС на білоруський шантаж біженцями – Eurasia\nHome/Eurasia/Лукашенко-тур: як відреагує ЄС на білоруський шантаж біженцями\nГуманітарна допомога у вигляді колючого дроту виглядає досить дивно, проте саме так Україна планує підтримати Литву.\nІ ця допомога справді потрібна Вільнюсу, який потерпає від небаченої навали мігрантів.\nСтабільним постачальником мігрантів до Євросоюзу через кордон з Литвою стала Білорусь. Більш того, Литва напряму звинувачує самопроголошеного білоруського президента Александра Лукашенка в організації кризи з мігрантами – і має вагомі підстави так вважати.\nТаким чином Лукашенко намагається помститися за санкції ЄС проти його режиму та відповісти на підтримку Світлани Тихановської, офіс якої отримав у Литві офіційний статус.\nЧи вдасться ЄС найближчим часом розв’язати цю проблему? І які наслідки може мати криза з мігрантами для ЄС та для режиму Лукашенка?\nВід початку року литовські прикордонники затримали 3027 мігрантів. Це вже у 37 разів більше, ніж за весь минулий рік, коли Литва затримала 81 нелегального мігранта.\nПереважна більшість – це вихідці з Іраку, а ще Ірану, Сирії, Афганістану та інших країн.\nЛитовські прикордонники заявили, що “впізнають почерк Кремля”, і почали відкрито вести офіційну статистику нелегального перетину кордону з боку Білорусі.\n“Ми спостерігали подібний сценарій у Фінляндії та Норвегії в 2015-2016 роках, коли Росія намагалася дестабілізувати ЄС. Білорусь це повторює. Метод і принципи однакові”, – зазначає литовський міністр оборони Арвідас Анушаускас.\nПісля тиску Заходу через інцидент з літаком Ryanair Александр Лукашенко, виступаючи перед парламентом 26 травня, заявив: “Ми зупиняли наркотики і мігрантів – тепер будете самі їх їсти і ловити”. І вже до кінця червня в Литві нарахували 636 затриманих мігрантів, які прийшли через Білорусь.\n2 липня в черговому виступі Лукашенко знову заявив, звертаючись до ЄС: “Ми не будемо більше тримати тих, кого ви гнобили в Афганістані, Ірані, Іраку. У нас немає на це ні грошей, ні сил в результаті ваших санкцій”. Тоді ж він згадав і Україну, вкотре звинувативши в тому, що “величезна кількість зброї надходить з України в Білорусь”, і сказав про “перекриття” кордону, яке швидко спростували українська Держприкордонслужба та МЗС.\nДеякі мігранти через Білорусь йдуть і в Польщу. Місцеві прикордонники регулярно повідомляють про затримання афганців, іракців і чеченців, але основний потік йде до Литви.\nЦе вже створило чималі проблеми для Вільнюса. Зокрема, у Литві немає таборів для тимчасового розміщення мігрантів та достатньої кількості ресурсів.\nНаразі мігрантів тимчасово розміщують у будівлях органів самоврядування. Проте цього явно замало.\nА спроби організувати великі табори стикаються із протестами місцевих мешканців.\nБільш того, протести влаштовують і самі біженці, вимагаючи збільшення площі для прогулянок та покращення раціону.\nГоловна небезпека полягає ще й у тому, що у будь-який момент може бути спровокована сутичка на кордоні.\nВ Держприкордонкомітеті Білорусі вже заявили, що Литва силою і погрожуючи зброєю видворяє мігрантів назад в Білорусь, а Лукашенко пригрозив ЄС, що на кордоні можуть з’явитися озброєні мігранти. Литва ж заявляє, що відправить назад кожного, хто потрапив до країни нелегально. У такій ситуації у будь-який момент на кордоні може бути штучно організована провокація чи збройна сутичка.\nВсі ці негаразди грають на руку режиму Лукашенка.\nБілоруська пропаганда вже поширює ролики про біженців, депортованих з території Литви назад у Білорусь, де вони розповідають про погані умови та ледь не катування з боку литовських прикордонників.\nЛитва вимушена виправдовуватися, що ще більше посилює градус напруги всередині країни.\nУ пошуках дроту\nЩо може протиставити Вільнюс шантажу з боку Лукашенка?\nНаразі Литва вже оголосила екстремальну ситуацію, посилила охорону кордону з Білоруссю за рахунок як своїх прикордонників, так і прикордонників Європейського агентства Frontex, і почала зміцнювати кордон колючим дротом.\nОстаннє принципово важливо. За більш ніж 30 років незалежності кордон між Литвою та Білоруссю так і не було облаштовано.\nНа відміну від Польщі, де цей кордон існував з радянських часів. Як наслідок, переважна більшість біженців тікають через Білорусь до ЄС саме через незахищений литовський кордон.\nФізична перепона має суттєво зупинити рух мігрантів та дозволить патрульним і військовослужбовцям швидше їх фіксувати. Загальну вартість спорудження загородження прем’єр-міністерка Литви Інгріда Шимоніте оцінила в 40 мільйонів євро. Проте гроші – лише незначна частина проблеми.\nЗапасу дроту у військових резервах Литви вистачило на облаштування лише 4,5 км кордону при потребі в 550 км.\nКупити його теж проблемно – Литва не виробляє такий дріт, а спроби закупити його за кордоном виявилися також непростою справою.\nНайближча країна, де виготовляється колючий дріт – Польща, але вона сама розмістила аналогічне замовлення для власного кордону.\nНа допомогу прийшли інші країни. Естонія відправляє до Литви 100 км колючого дроту. Скільки передасть Україна, поки не відомо.\nГолови парламентських комітетів закордонних справ 11 країн, в тому числі й України, вже закликали до посилення санкцій проти Білорусі за організацію потоку нелегальних мігрантів до ЄС.\nВтім, не менш важливим є те, що у цій заяві режим Лукашенка було офіційно названо причетним до торгівлі людьми – people trafficking.\nЧи потребує це звинувачення додаткового обґрунтування?\nПроведені журналістські розслідування поки не змогли встановити пряму причетність білоруської влади до організації каналів нелегальної міграції, натомість було встановлено, що ситуація створена білоруською владою і використовувана мігрантами.\nУ ЄС те, що відбувається, вважають “контрабандою мігрантів”, до якої причетна білоруська влада, а в Литві це навіть визнали гібридною агресією.\nГлава МЗС Литви Габріелюс Ландсбергіс заявив, що групи мігрантів організовуються і за участю білоруського державного турагентства “Центркурорт”, яке приваблює їх пакетними пропозиціями, що включають доставку до кордону.\nКрім того, днями в Литві вийшло журналістське розслідування, де стверджується, що мігранти платять трафікерам від 6 до 15 тисяч доларів, щоб потрапити до литовського кордону через Білорусь.\nРозслідувачі пишуть, що режим Лукашенка заробляє не тільки на міграційних візах, поселенні в готелі Мінська, перевезеннях, але і на заставах, що збираються іракськими туристичними агентствами.\nДля громадянина Іраку, який бажає летіти в Білорусь, застава коштує 3000 доларів.\nЦя сума залишається в кишені режиму Лукашенка, якщо “мігрант” не повернеться до Іраку.\nВ середині липня глава МЗС Литви відправився до Іраку і Туреччини для переговорів з цієї проблеми, і 15 липня в Іраку заявили, що засуджують незаконну міграцію і будуть розслідувати її організацію.\nВтім, за кілька днів після візиту Ландсбергіса авіакомпанія Iraqi Airlines оголосила про збільшення у серпні кількості польотів з Багдада до Мінська вдвічі.\nЧи здатні нові санкції вплинути на ситуацію з “міграційним туризмом”?\nНаразі у ЄС не коментують таку можливість. Значною мірою через те, що точкові санкції проти нових урядовців Лукашенка (наприклад, топ-керівників прикордонної служби) жодним чином не здатні вплинути на ситуацію.\nСвоєю чергою секторальні санкції, дійсно здатні вплинути на білоруську економіку, одночасно б’ють і по європейській економіці. ЄС вже зіткнувся із цією проблемою, запровадивши перший пакет секторальних санкцій.\nЇх довго узгоджували, шукаючи такі механізми, які матимуть мінімальний негативний вплив на європейський бізнес. Відповідно, кожне нове розширення секторальних санкцій буде все складніше узгодити (хоча й не неможливо).\nВиходом із ситуації може стати загроза санкцій проти всіх авіакомпаній, що роблять рейси до Білорусі.\nТакий крок може швидко зупинити “міграційний туризм”, проте це потребує виняткової мужності від керівництва Євросоюзу.\nРіч у тім, що під санкції тоді потраплятимуть не лише авіакомпанії Іраку чи інших близькосхідних держав. Під загрозою – і турецькі авіакомпанії, а це – вкрай болючий момент для ЄС.\nОднак навіть якщо із Туреччиною вдасться домовитися, то санкції точно доведеться вводити проти авіакомпаній з Росії, а це напряму суперечить курсу ЄС на збереження діалогу із РФ.\nВтім, без таких жорстких кроків спровокована Лукашенком криза лише набиратиме обертів.\nІ тоді ЄС постане перед вибором із двох поганих варіантів. І в цій ситуації варто буде пам’ятати: навіть мінімальний успіх Лукашенка в шантажуванні Євросоюзу зробить цей шлях привабливим і для інших авторитарних лідерів.\nІ тоді масштаб проблем для ЄС може виявитися набагато більшим, аніж зараз.\nPrevious US official lands in Sudan to support democratic transition\nNext Лукашенко нашел слабое место ЕС


На Рівненщині не розминулись чотири автомобілі. Патруль - Телеканал «Рівне 1»\nНа Рівненщині не розминулись чотири автомобілі\nА все нібито через працівників дорожньої служби.\nНеподалік села Олександрія у Рівненському районі, на мосту через річку Горинь працювали дорожники. Намагаючись їх обминути, зупинилась вантажівка. За її кермом перебував 49-річний житель Костопільського району. За «Дафом» загальмував і мікроавтобус «Рено». Його водій 34-річний львів’янин каже, помітив, що бус, який їхав позаду нього не встигає його об’їхати.\nПісля зіткнення з «Рено», «Мерседес» в’їхав і у «Форд». Його водію 26 років. Він проживає у Березнівському районі. По інерції «Рено» продовжив рух і протаранив «Даф». У його кабіні був 49-річний Микола, житель Костопільського району. У результаті зіткнення чотирьох автомобілів, всі транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, ніхто з водіїв та пасажирів не постраждав.\nпереглядів: 3883 / коментарів: 7\n31.10.13 19:02 Анонім пише:\nЯ як зрозумів із тексту, вся вина дорожників у тому, що вони там працювали ? Рівне-1 рулить!!!!!!!!!!!!!!!\n31.10.13 20:41 Аноніму пише:\nЦе водії так - "рулять"!Через комунальників не роз'їхались і "поцілувались" у чотирьох.\n31.10.13 21:59 Анонім пише:\nРівне 1 тормоз. Нічого не зрозуміло, хто в кого вїхав....\n01.11.13 07:57 дтп пише:\nдорога мокра резина на мерсі лиса. вадим як водій -повний тормоз. уваги на дорожню ситуацію взагалі не звертав.\n01.11.13 08:54 Аноніму пише:\nАнонім один з водіїв - на всіх гонить!\n01.11.13 10:13 Анонім пише:\nзгодний , ттреба вламать\n01.11.13 13:20 Саша пише:\nПомилка. Позаду автомобіля Даф стояв автомобіль Форд, а вже тоді за ним Рено Трафік. Я водій Форда.\nОсобу загиблого пішохода на Дубенщині встановлено (переглядів: 237)


Пропозиція (звернення громадян) — Вікіпедія\nПропозиція (звернення громадян)\nВерсія від 19:54, 15 листопада 2018, створена Dgho (обговорення | внесок)\nУ пропозиції має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть пропозиції.\nПропозиція може бути усною (викладеною громадянином і записаною посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовою, надісланою поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства.\nПропозиція може бути подано як окремою особою (індивідуальна), так і групою осіб (колективна).\nПропозиція повинна бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.\nПропозиція, оформлена без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Пропозиція_(звернення_громадян)&oldid=23775676\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 19:54, 15 листопада 2018.


Ігор Муковоз | People\n«Влада – це інструмент, як скальпель в руках хірурга»\nНещодавно виповнилося 19 років, як начальник Луцького міського відділу поліції головного управління Національної поліції у Волинській області Ігор Муковоз працює в органах. Гучною темою для обговорення навесні стало рішення атестаційної комісії, яка визнала Ігоря Володимировича непрофпридатним. На такий висновок Ігор Муковоз відреагував позовом до суду. Як же розвиваються події нині? Очікувану програму максимум по відвертості - виконано. Залишиться професіонал на своєму місці чи зуміє піти красиво?\nПерсона: Муковоз Ігор Володимирович\nПосада: Начальник Луцького міського відділу поліції головного управління Національної поліції у Волинській області.\nЗнак зодіаку: Діви (25 cерпня)\nЖиттєве кредо: все робити по-справжньому\nВ дитинстві мріяв стати космонавтом, міліціонером, футболістом\nВажлива подія в житті: одруження\nБізнес для нього – це ступінь самореалізації\nВлада для нього – це інструмент управління\nІсторичне місце: Берестечко\nКласний фестиваль: Бринзи в Рахові\nНезабутній концерт: гурту «ВВ»\nВражаючий музей: Поле берестецької битви\nОтримана нагорода(титул, диплом тощо): Моя робота\nУлюблений фільм: «Місце зустрічі змінити не можна»\nМузика: «Кіно», «Наутілус»\nКнига: «Майстер і Маргарита»\nВид відпочинку: ліс, річка\nСтрава: вареники з картоплею\nІдеальний дім – це взаєморозуміння\nСправжній смак життя – це отримання задоволення від результату\nPeople UA: Скільки років ви працюєте в міліції, і відколи обійняли керівну посаду?\nІгор Муковоз: З 1997 я працюю в органах внутрішніх справ. У 2005-2011 роках був начальником Ківерцівського районного відділу УМВС України у Волинській області. У 2001-2013 роках – обіймав посаду першого заступника начальника Волинського училища професійної підготовки працівників міліції. Також працював начальником ВБ НОН УМВС України у Волинській області. А з червня 2014 року очолив Луцький МВ УМВС України у Волинській області.1 липня 2016 року виповнилося 19 років мого професійного шляху, і це мій останній день в міліції.\nPeople UA: У наш час важко виправдати довіру людей, Ігорю Володимировичу, чи не страшно було обіймати посаду начальника поліції?\nІгор Муковоз: 19 років прослужив у міліції, з них 11 – керівником. Я став начальником міліції у 2005 році, це був постпомаранчевий період. Найбільше, що мене лякало перед тим, як обійняти цю посаду, – це відповідальність перед людьми, з якими я йшов по життю. Щоб не згубити їх віру в мене і дотримуватись задекларованих на майдані ідеалів.\nPeople UA: Яких змін зазнала міліція за часи вашої роботи на керівній посаді?\nІгор Муковоз: Можу впевнено сказати, що міліція значно помолодшала. Коли я став керівником, мені було 33 роки, тоді таких молодих не було, а зараз усі такі. Міліція змінювалася так, як і суспільство. Періоди змін, які пережила країна, від однієї революції до іншої, впливали на зміни й у міліції. Дехто каже: «Ви служили Ющенку, ви служили Януковичу…». Я не служив якомусь конкретному президенту, міністру чи начальнику управління. Я служив народу України. Я таку присягу приймав.\nPeople UA: Який особистий вклад в розвиток міліції Ігоря Муковоза? Чим пишаєтеся?\nІгор Муковоз: Я пишаюся людьми. Намагався налагодити людські стосунки і створити щирий мікроклімат у колективах, які я очолював. Бути чесним і переконувати підлеглих працювати порядно на особистому прикладі – це моє основне досягнення.\nPeople UA: Який резонансний злочин вдалося розкрити?\nІгор Муковоз: Я довго працював у відділі по розкриттю вбивств, і за час роботи було розкрито не одне вбивство. Резонансним у моїй практиці стало вбивство молодого чоловіка на залізничному вокзалі 20 грудня 2002 року. Вбивство трапилося на День міліції. Ми його розкрили через 22 місяці, – це була довготривала та кропітка праця цілого убойного відділу. Значимим для мене також стало затримання групи розбійників у Ківерцях, які працювали по західному регіону.\nPeople UA: Який графік роботи у начальника поліції Ігоря Муковоза?\nІгор Муковоз: 12-14-ий годинний робочий день, без вихідних - порядок норми. Для мене головне результат! Сидіння на роботі та робота – це різні речі. Можна просидіти добу і не зробити нічого. Я оцінюю результат, а не час, проведений на роботі. Якщо ви слідчий, то повинні взяти 3-4 справи, а не просиділи на роботі 12 годин.\nPeople UA: Чому робота начальника поліції однаково оцінюється з роботою патрульного поліцейського?\nІгор Муковоз: Запитайте у того, хто встановлює таке грошове забезпечення. Слідчий з вищою освітою, відповідним стажем роботи нині взагалі отримує 4000 грн., а патрульний поліцейський – 8000.А чи можна якомусь ремеслу навчитися за два тижні? Ні, це не можливо! Навіть талановитій людині за такий короткий термін часу навчитися класти бруківку чи плитку нереально, а вивчити те, що пов’язане з величезним об’ємом професійних знань?…\nPeople UA: Якою є нова поліція?\nІгор Муковоз: Вони прийшли з великим бажанням щось змінити, але, на жаль, результати розкриття справ та стан злочинності свідчать про небезпечні тенденції. І в мене питання скоріше не до нової поліції, а до тих осіб, які давали їм повноваження. Тому що влада – це інструмент, як скальпель в руках хірурга. Ним можна провести як висококласну операцію, так й завдати непоправної шкоди. То в чиїх руках скальпель?\nPeople UA: То як змінилися з появою поліції показники розкритих справ?\nІгор Муковоз: Боюсь оприлюднювати ці цифри. Але якщо ви надасте офіційний запит, я все рівно буду вимушений вам надати цю інформацію. В минулому році було скоєно 1100 злочинів, в цьому за 6 місяців – 2300. В 2015 році було 40 грабежів, 30 з яких розкрито. То за цих півроку 77 - а розкрито 23. На жаль, злочинність зросла. «З чим це пов’язано?» – це риторичне питання.\nPeople UA: На вашу думку, в чому ж причина?\nІгор Муковоз: Пані Хатія заявляє, що раніше не реєстрували звернення. Це не правда, раніше, як і зараз, усе реєструється. Злочинність, в першу чергу, – це економіка! Різні фактори впливають на зміни: економіка, закон Савченко, звільнення досвідчених кадрів... Очевидно, що в комплексі усе це дає від’ємний результат.\nPeople UA: Чи потрібні реформи?\nІгор Муковоз: Реформування потрібно проводити. Беззаперечно, правоохоронну систему варто змінювати. Але як і хто проводить реформи й наскільки кваліфіковані ці зміни? Чи це не той скальпель, про який ми говорили раніше?\nРезультати цих реформ можна буде побачити з часом. А поки тенденції змін в правоохоронній системі, на жаль, показують негативну динаміку. Я розумію ситуацію, бо я цим живу 19 років, щодня.\nМи пережили процес атестації. Всі бачили, як вона відбувалася. Хто були ті судді, які давали оцінку професійним кадрам?\nPeople UA: 25 лютого атестаційна комісія визнала, що Ігор Муковоз «займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність». Ви оскаржили таке рішення, подавши в суд. Як нині протікає справа?\nІгор Муковоз: Я подав в адміністративний суд згідно законодавства. Іншого механізму, окрім звернутися в суд, немає. Розглядав мою справу суддя Віктор Миколайович Валюх. Представляла інтереси опонента на суді представник головного управління національної поліції. Суд першої інстанції визнав незаконним рішення атестаційної комісії.\nЯ доказував не собі, а тим, хто зі мною працює, – своїм підлеглим. Мені важлива думка їхня. Це моє бачення справедливості. Не можна ось так не аргументовано керівника виганяти. Адже для багатьох колег мій трудовий шлях: 26-ти річний хлопець, який прийшов у міліцію, став начальником міськвідділу, полковником, – це блискуча кар’єра.\nЯ в судовому засіданні сказав: «Ваша честь, питання не до Ігоря Муковоза, який в принципі прослужив і чогось досяг. Питання: що ви скажете молодим лейтенантам, які зараз служать: «Хлопці, через років 10 ви вільні, без пенсії, без пільг, без нічого? Моя ситуація вмотивує їх працювати?»\nТоді суддя задає запитання члену апеляційної комісії: «Скажіть, будь ласка, скільки Вам років?»\nСуддя: «Хто Ви за освітою?»\nВідповідь: «Навчаюся на 5-му курсі, факультет «Політологія»\nСуддя: «А хто-небудь з рідних працював в міліції, поліції чи державних органах?»\nСуддя: «Біографічні дані Ігоря Муковоза. Служба в Радянській Армії, з1997 року працює в органах, з 2005 року - на керівних посадах, 2 вищі освіти, полковник. Ви можете давати оцінку цій людині?»\nВідповідь: «Так, я можу»\nPeople UA: Хто давав оцінку вашої профпридатності?\nІгор Муковоз: МВС України прийняло вже легендарну інструкцію 1465. До складу експертної комісії входили представники органів національної поліції та представники громадськості: представник ГО «Автомайдан України» Андрій Попик, представник Волинського обласного ГО «Волинські перспективи» Віктор Вальчук, представник ГО «Самооборона Волині» Олександр Ніколайчук, депутат Луцької міської ради від партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» Артем Запотоцький.\nPeople UA: На вашу думку, а чи можуть представники комісії оцінювати профпридатність міліціонера з 19-ти річним досвідом?\nІгор Муковоз: У мене те ж саме риторичне запитання: чи може людина непричетна до правоохоронної діяльності давати оцінку роботі начальника відділу поліції? Не його громадським чи людським якостям, а саме професійним? І чому в складі комісії по мені було два представники Ігоря Лапіна?\nPeople UA: Ви вважаєте Ігор Лапін має відношення до даної ситуації?\nІгор Муковоз: Це не моя думка, це факт. Вальчук і Ніколайчук – це два помічники народного депутата. І з чотирьох людей, двоє – це представника від Ігоря Лапіна.\nPeopleUA: Де ж об’єктивність проведення атестації?\nІгор Муковоз: Незрозуміло взагалі, як ці комісії формувалися. Чому обрали до складу комісії саме тих людей, які в ній були? Відомо, що реєструвалося багато людей. От чому редактора газети з багаторічним досвідом роботи Володимира Данилюка, представника ВО «Майдан» Ігоря Алексєєва, заступника редактора газети «Волинь» Василя Улицького, які реєструвалися, не ввійшли до складу атестаційної комісії? Дуже поважні громадяни не були навіть запрошені.\nОдин з членів комісії взагалі на атестації казав: «Ігор Муковоз – професіонал. Але я проти нього, бо вважаю, що потрібні зміни».\nДо речі, коли було зібрання депутатського корпусу за результатами моєї роботи, 31 людина проголосувала «за», підтримавши мене, і лише 3-є «проти». Нехай зайде Хатія Деканоідзе у Верховну Раду і отримає там 90 % довіри, тоді ми з нею поговоримо, бо вона каже, що оцінка населення – це довіра.\nPeople UA: Для чого ж потрібна атестація структур, які формувалися десятиліттями?\nІгор Муковоз: Атестація потрібна. Атестація – це зміни. Але чи була справді вдало підготована нормативна база, і наскільки досягнута об’єктивність? Чи проведення атестації отримало очікувану підтримку суспільства? Можливо це просто звільнення керівного складу, адже мене і 2-х моїх заступників, а ще 2-ох – понизили у посаді.\nPeople UA: Думка суспільства інколи формується штучно.\nІгор Муковоз: Як казав доктор Йозеф Геббельс: «Дайте мені засоби масової інформації, і я з будь-якого народу зроблю стадо свиней».\nPeople UA: Ви довели в суді справедливість. Які плани і цілі на майбутнє?\nІгор Муковоз: Я звільняюся. Я прийняв таке рішення, мені дуже складно вмотивувати особовий склад і налаштовувати команду на стовідсоткову віддачу в системі, де кваліфікований слідчий отримає заробітну платню вдвічі нижчу, ніж людина, яка щойно прийшла на роботу.\nЯ не дуже зручний для системи. Керівництво поліції вважає, що я заважаю змінам, які відбуваються. Вони думають, що прийдуть інші люди і поліція відразу стане ідеальною, – побачимо. Я даю таку можливість.\nНаприклад, в Одесі людина два роки працює в органах, а її вже зробили начальником. Кожен обирає по собі: релігію, жінку і дорогу. Суспільство хоче змін. Я знайду, як реалізувати себе у цьому житті. Будь-які зміни приносять нові можливості.\nPeople UA: Ви ще повні сил та енергії і готові працювати далі. Чи задумуєтеся вже про відпочинок?\nІгор Муковоз: Я залишаюся членом міськвиконкому. У мене є ряд громадських обов’язків, яким я буду присвячувати більше часу. А далі щось придумаємо. Можливо, я почну більш уважно придивлятися до роботи громадських організацій та партій, в яких я раніше як працівник міліції не мав права брати участь. Це буде один з шляхів самореалізації. Я був і буду небайдужим до життєдіяльності суспільства. Я хочу залишитися людиною з власною позицією та точкою зору, яка хоче щось змінювати.\nPeople UA: А чи є людина, яка могла б замінити Вас на посаді?\nІгор Муковоз: Незамінних людей не буває.\nPeople UA: К ким товаришуєте, найчастіше спілкуєтеся?\nІгор Муковоз: Я спілкуюся з підприємцями, депутатами, членами виконкому, з представниками владних структур. Я не обираю оточення. Під час виконання службових обов’язків мені просто доводиться спілкуватися з певними людьми.\nІгор Муковоз: В мене його немає. Але для підтримки фізичної форми ходжу в спортзал на тренування до Валентина Мельника тричі на тиждень.\nPeople UA: В сім’ї ви притримуєтесь образу «грізно поліцейського» чи навпаки? Хто в сім’ї голова?\nІгор Муковоз: Відповім словами свого сина Павла: «Тату, от коли ти був на лікарняному, ти – добрий, а коли ти приходиш з роботи – ти злий». Насправді для дітей – я великий авторитет. Моя думка важлива для сім’ї.\nЯ люблю та пишаюся своїми рідними. Син гарно навчається у 10-му класі з медико-біологічним напрямком гімназії № 21. А донька Аліна – студентка медичного університету у Вінниці, а в минулому році вийшла заміж. В нас взагалі цікава статистика: раз в 20 років весілля. В 1975 році теща вийшла заміж, в 1995 – моя дружина вийшла заміж за мене, а у 2015 було весілля нашої доньки.\nХто в сім’ї голова? Ну, я думаю, що я голова, дружина думає, що вона шия. Моя дружина Інна реалізувала себе, вона керівник відділу ПП «Євродек».\nPeople UA: На першому Світському рауті Ви придбали кепку Дяді Жори, пожертвувавши кошти на благодійність. Що для Вас благодійність?\nІгор Муковоз: Я знаю мільйони випадків, коли під словом благодійність ховається далеко не благодійність. А ще не довіряю кредитним карткам, банківським рахункам в оголошеннях. Благодійність бачу ось так: «Я довіряю, тоді й допомагаю». Зібрати гроші чи придбати за них речі й завезти персонально нужденним, перевіривши інформацію. Я даю гроші тільки тим, кому довіряю. Я знав, що кошти з благодійного аукціону підуть на добру справу.\nЯ не подаю дітям, які босоніж бігають по вулиці, бо на вулиці вони змалку звикають до халяви і потім працювати не будуть.\nБувало за день немає результатів, за моєї ініціативи весь особовий склад збирав свій одноденний заробіток, і ми купували необхідні речі сім’ям загиблих бійців батальйону «Світязь».\nPeople UA: Продовжіть вислів: Поліція – це…\nІгор Муковоз: не встиг зрозуміти.\nPeople UA: Продовжіть вислів: Міліція – це…\nІгор Муковоз: це життя\nPeople UA: Піти красиво вміє не кожен…\nІгор Муковоз: Я щиро бажаю своїм наступникам успіхів. Як співав Віктор Цой: «Я хотів би залишитися собою, просто залишитися собою». Це моє рішення. Час покаже.\nАктуальну тему можна обговорювати дуже довго та особисто з головним героєм нашого інтерв’ю, але якими ж є думки впливових краян нашого міста про Ігоря Муковоза? Читаємо далі\n«Ігор Муковоз - професіонал, патріот, морально стійка людина. Він відкритий до людей і готовий прийти на допомогу.»\nВладика Михаїл, архієрей Української Православної Церкви Київського Патріархату; митрополит Луцький і Волинський.\n«Професіонал своєї справи»\n«Ігор Муковоз – професіонал, це людина на своєму місці. Я знаю Ігоря Володимировича понад 10 років, і коли виникають якісь професійні проблеми, він завжди оперативно та якісно їх вирішує. Я вважаю, що він відмінно виконує свої функції та обов’язки перед народом України. Якщо ви пам’ятаєте ситуацію, пов’язану з атестацією, я виступив на захист професійних кадрів на сесії міської ради. Як можна оцінювати роботу будь-кого, наприклад, лікаря, не будучи лікарем? Ви згідні? То як може оцінювати роботу начальника поліції людина, яка не працювала в органах? Я щиро вітаю Ігор Муковоза і з перемогою в суді, апелюючи рішення атестаційної комісії, він відстояв правду».\nЄвген Євгенович Ткачук, депутат Луцької міської ради, голова партії «Солідарність»\nЗ Ігорем Муковозом знайомий із початку його роботи на посаді начальника Луцького міськвідділу міліції. Я поважаю його як людину і вважаю його професіоналом своєї справи. Як лучанин, позитивно оцінюю його роботу на вищезгаданій посаді.\nІгор Ігорович Поліщук, депутат Луцької міської ради, голова фракції «УКРОП»\n«Є така думка: «Людина – ніхто перед міліціонером». Нехай не образяться на мене працівники міліції. Є у всіх упереджене відношення, але Ігор Муковоз – виняток, він не такий, у нього немає зверхності. Він не буде бити людину палкою по спині, затискати пальці в двері. Він не піде по головах, щоб отримати показники та відзнаки. Про таких кажуть: «Правильний мєнт». Такі люди потрібні в органах. Він – профі, а професіоналів варто берегти. Я поважаю працю людей. Я не вижену електрика, бо не буде зроблено роботи по електрозабезпеченню. Я статтю не напишу краще за вас. Кожен повинен бути на своєму місці. Ігор Володимирович вміє забезпечити правопорядок. Я впевнений, що більше та якісніше питання можна вирішити завдяки досвідченим кадрам. На наш будівельний бізнес не впливає його посада, будівництво не залежить від правоохоронних органів. Багато років знаю Ігоря Муковоза і хочу сказати, що від нього ніколи не було особистих прохань. Чоловік чесний та порядний, нічого не крав, немає в нього віл в Іспанії. За час своєї роботи він заслужив порядну репутацію. Ігор Муковоз – інтелігент».\nРуслан Олексійович Вайман, генеральний директор ПрАТ «Луцький домобудівельний комбінат»\n«Ігор Муковоз - людина цілеспрямована. Я працюю в такій сфері, де люди швидко «спалахують» і швидко «згорають», а в спорті потрібно працювати над собою не місяць, і не два. Він не пропускав тренувань протягом року і має відмінний результат. Всі рекомендації щодо вправ і харчування виконує і завжди готовий наполегливо працювати. Відчувається, що Ігор Володимирович вміє поставити ціль і впевнено йти до неї.»\nВалентин Мельник, старший тренер фітнес-центру «Joyfitness»\n«Ігор був старанним учнем. Вчився добре, мав четвірки та п’ятірки по п’ятибальній системі. Він завжди поспішав на допомогу однокласникам. І дуже любив фізкультуру та й ніші предмети» .\nРаїса Олександрівна Кіричук, класний керівник ЗОШ I-III ступеня м. Берестечко


Юлія Тимошенко: Страхова медицина – єдиний шанс стати нашій нації здоровою » Газета "Вечерние Вести"\n1254 0 23.11.2018, 15:01 | Новости, Общество\nПро це заявила лідер «Батьківщини» Юлія Тимошенко під час Національного Форуму «Нова соціальна доктрина: Нові можливості для кожного», який проходить сьогодні в Києві.\n«Нам потрібна страхова медицина - це єдиний шлях, який дасть можливість взяти фінанси, необхідні для медичної галузі. Але обов'язкове медичне страхування мусить супроводжуватись новою податковою системою - з суттєвим зниженням ставки і кількості податків. Щоб наші підприємці, роботодавці не захлинулись в медичному обов'язковому страхуванні. Усе має бути збалансоване. Податки мусять бути значно меншими, ніж обов'язкове страхування, яке виникне додатково», - пояснила Голова партії.\nЮлія Тимошенко наголосила: страхова медицина - єдиний шлях української системи охорони здоров'я, враховуючи, що нині наш бюджет не зданий на 100% фінансово забезпечити надання якісних медпослуг для всіх громадян України.\n«Cтрахова медицина для працездатних буде працювати через обов'язкові соціальні внески підприємців. А обов'язкове медстрахування для пенсіонерів, для дітей, для важкохворих, для людей з інвалідністю - усе це буде фінансуватися державою. Держава буде платити обов'язкове медстрахування. Так ми диверсифікуємо всю систему медичного страхування, і дамо шанс нашій нації бути здоровими», - вважає лідер «Батьківщини».\n«Якщо ми ухвалимо це рішення, зможемо дати людям шанс лікуватися якісно», - підсумувала Юлія Тимошенко.


Енцикліка Папи Франциска СВІТЛО ВІРИ (LUMEN FIDEI) | CREDO\n20 Липня 2013, 01:01 6861\nПредставляємо текст неофіційного перекладу Першої Енцикліки Папи Франциска LUMEN FIDEI – плід спільної праці читачів та команди сайту Католицький Оглядач.\nВисловлюємо щиру подяку усім, хто долучився до нашої спільної праці, жервуючи свій час та зусилля, а також і тим , хто підтримував нас у нашій праці молитвою.\n(неофіційний переклад Католицького оглядача)\n1. Світло віри: саме так Традиція Церкви назвала великий дар, принесений Ісусом Христом, котрий в Євангелії від Івана говорить про себе: “Я – світло, на світ прийшов, щоб кожен, хто в мене вірує, не перебував у темряві. ” (Ів.12,46). Також і Св.Павло висловлюється такими словами: “Бо Бог… освітлив серця наші, щоб у них сяяло знання Божої слави, що на обличчі Ісуса Христа.” (ІІ Кор. 4,6) В поганському, спраглому світла, світі розвинувся культ Сонця, Sol invictus, до якого взивали на світанку. І хоча щодня вставало сонце, відомо було, що його світлом не вдасться огорнути цілої екзистенції людини. Сонце не освітлює всієї реальності; його проміння не проникає в темряву смерті, де око людини закривається на його світло. “Не знайдемо ніколи нікого – говорить св.Юстин Мученик – готового померти за свою віру в сонце.  Християни, які свідомі наскільки широкі горизонти відкриває перед ними віра, називали Христа правдивим сонцем, “проміння якого дає життя”. До Марти, котра оплакувала смерть свого брата Лазаря, Ісуc говорить: “хіба я тобі не казав, що коли віруєш, то побачиш славу Божу? ” (Ів.11,40) Хто вірує – бачить; бачить завдяки світлу, що освітлює увесь шлях подорожі, оскільки походить від Воскреслого Христа, ранішньої зорі, що ніколи не зайде.\n2. Однак коли говоримо про світло віри, то можемо чути заперечення з боку багатьох наших сучасників. В сучасну епоху це світло вважається таким, якого було достатньо в стародавньому суспільстві, але в новітні часи воно є непотрібним, оскільки людина стала зрілою, пишається своїм розумом і прагне в новий спосіб досліджувати майбутнє. У цьому значенні віра стала певним примарним світлом, яке перешкоджає людству відважно здобувати знання. Молодий Ніцше заохочував свою сестру Єлизавету ризикувати, ступати на «нові шляхи… з усією непевністю того, хто повинен знайти свій власний шлях», додаючи: «Ось тут розходяться шляхи людства: якщо хочеш миру для душі і щастя, тоді вір, але якщо хочеш бути послідовником істини, тоді шукай» . Віра, з цієї точки зору, ніби несумісна із пошуками. Із цієї вихідної точки Ніцше розвинув свою критику християнства в тому, що воно ніби применшує повне значення людського існування і позбавляє життя новизни та пригод. Так, ніби віра є лише ілюзією світла, ілюзією, яка блокує шлях вільного людства до його майбутнього.\n4. Тому існує нагальна потреба знову побачити, що віра є світлом, бо коли гасне полум’я віри, усі інші світла починають тьмяніти. Світло віри є унікальним, оскільки може просвітити кожен аспект людського існування. Настільки потужне світло не може виходити із нас самих, але лише з одвічного джерела: іншими словами, воно має походити від Бога. Віра народжується від зустрічі з живим Богом, Котрий кличе нас і об’являє свою любов, любов, яка перевершує нас, і на яку ми можемо опертись, щоб незломно витривати і будувати своє життя. Перемінені цією любов’ю, ми отримуємо свіже бачення і нові очі; ми усвідомлюємо, що вона містить велику обітницю сповнення і перед нами відкривається бачення майбутнього. Віра, яку отримуємо від Бога як надприродний дар, стає світлом на нашому шляху і провадить нашу подорож в часі. З одного боку, це світло походить з минулого, воно є світлом основоположної події минулого – життя Ісуса, в якому об’явилася його досконала, гідна довіри любов, любов, яка спроможна подолати смерть. Водночас, оскільки Христос воскрес і провадить нас поза рамки смерті, віра також є світлом, що йде з майбутнього і відкриває перед нами широкі горизонти, що ведуть нас поза рамки закритості у собі до широкої спільності. Тому ми розуміємо, що віра не перебуває у тіні і мороці; вона є світлом для нашої темноти. Данте у «Божественній комедії» після того, як склав визнання своєї віри Святому Петру, описує це світло як «іскру, яка згодом стає палаючим вогнем і миготить в мені наче небесна зірка». Власне про це світло віри я б хотів говорити, щоб воно могло зростати і просвітлювати теперішнє, щоб стало зіркою, яка освітлюватиме горизонти нашої подорожі, сьогодні, коли людство особливо потребує світла.\n10. Те, що має зробити Авраам – це довіритись Слову. Віра розуміє, що слово, на перший погляд короткотривала і мимолітна річ, якщо сказане Богом, стає річчю найбільш певною і непорушною зі всіх, бо уможливлює нашу подальшу мандрівку в часі. Віра приймає це Слово як міцну скелю, на якій можна будувати, як на солідному фундаменті. Тому в Біблії віра окреслюється словом ‘emûnah, яке походить від дієслова ‘amàn, корінь якого означає «підтримати». Поняття ‘emûnah може означати як вірність Бога, так і віру людини. Вірна людина отримує силу, повіряючи себе в руки вірного Бога. Посилаючись на обидва значення цього слова – присутніх також у виразах, що їм відповідають: грецькому (pistòs) та латинському (fidelis) – св. Кирило Єрусалимський підкреслює гідність християнина, який отримує те саме ім’я, що Бог: один і другий називаються «вірними» . Святий Августин це пояснює так: «Людина вірить обітницям Бога. Вірний Бог виконує те, що пообіцяв людині» .\n11. Для розуміння віри Авраама важливий ще один аспект його історії. Боже Слово, навіть якщо несе із собою новизну і несподіванку, не є чимось віддаленим від досвіду Патріарха. У голосі, який звертається до нього, Авраам розпізнає глибоке покликання, завжди присутнє у серці його єства. Бог пов’язує свою обітницю з тим аспектом людського життя, який завжди виглядав найбільш «сповнений обітниці», а саме – з батьківством, народженням нового життя: «Сара, твоя жінка, вродить тобі сина, й ти назовеш його ім’ям Ісаак» (Бт.17,19). Бог, який просить Авраама, щоб той цілковито Йому довірився, об’являє себе як джерело, від якого походить усяке життя. Таким чином віра Авраама пов’язується з Божим батьківством, з якого виникає створіння: Бог, який кличе Авраама, є Богом Творцем, Тим, хто «кличе те, чого немає, наче б воно існувало» (Рим.4,17), Тим, хто «вибрав перед заснуванням світу[…], призначив нас наперед для себе на те, щоб ми стали його синами» (Еф.1,4-5). Віра в Бога освітлює глибини єства Авраама, дозволяє йому розпізнати джерело доброти, яка є початком всього, а також ствердити, що його життя не походить з нічого чи з випадковості, але з покликання і любові до особи. Таємничий Бог, який покликав його, не є чужим Богом, але Тим, який є початком всього і все підтримує. Велике випробування віри Авраама, принесення в жертву сина Ісаака, показує, до якої міри ця одвічна любов здатна гарантувати життя також і після смерті. Слово, яке було здатне покликати до життя сина з його «примерлого» тіла і в «завмерлому лоні» безплідної Сари (пор. Рим.4,19), зможе також бути гарантією майбутньої обітниці, незважаючи на усі загрози чи небезпеки (пор. Євр.11,19; Рим.4,21).\n12. Історія Ізраїльського народу в книзі Виходу йде слідами віри Авраама. Віра знову народжується із одвічного дару: Ізраїль відкривається на діяння Бога, який хоче визволити його від страждання. Віра стає довгим шляхом, який потрібно пройти, щоб могти поклонитись Господу на горі Синай і успадкувати обіцяну землю. Любов Бога уподібнюється до чоловіка, який несе свого сина на всьому шляху (Вт. 1,31). Визнання віри Ізраїля виражається у розповідях про Божі благодійства, про Його діяння, про те, як він визволив і провадив свій народ (Вт. 26,5-11), і цю розповідь народ переповідає із покоління у покоління. Боже світло світить Ізраїлю через пам’ять про Божі діяння, які згадуються і сповідуються у вершенні культу, і про які батьки переповідають дітям. Можемо бачити, що світло, яке несе віра, повʼязане з конкретною історією життя, із вдячним спогадом про Божі діяння та поступовим виконанням Його обітниць. Це дуже добре виражено у готичній архітектурі: у великих соборах світло сходить з неба через вітражі, на яких зображена історія спасіння. Боже світло досягає нас через розповідь про Обʼявлення Бога людям і тому здатне освітити наш шлях, нагадуючи нам Божі благодійства і показуючи як сповнюються його обітниці.\n14. У вірі Ізраїля зʼявляється фігура Мойсея, посередника. Народ не може бачити лиця Бога; тому саме Мойсей говорить на вершині гори з Ягве і переказує волю Господа іншим. Завдячуючи присутності посередника, Ізраїль навчився подорожувати в єдності. Акт віри однієї людини стає частиною спільноти, частиною спільного «ми» народу, який у вірі стає ніби однією людиною, «мій син, мій первенець» – так Бог називає цілий народ Ізраїля (Вих. 4,22). Посередництво не є перешкодою, а відкриттям: в зустрічі з іншими нашому погляду відкривається істина більша, ніж ми самі. Ж. Ж. Руссо скаржився, що не міг особисто бачити Бога: «Стільки людей стоять між мною та Богом!»;  «Чи це так просто і природньо, щоб Бог звернувся до Мойсея для того, щоб поговорити з Жан-Жаком Руссо?».  Беручи за основу індивідуалістичну та обмежену концепцію пізнання, неможливо зрозуміти значення посередництва, цієї можливості брати участь у світорозумінні іншого, цього ділення пізнанням, яке властиве любові. Віра є безкорисливим даром Божим, який вимагає покори та сміливості, щоб довіряти та довіритись, і в такий спосіб побачити світлий шлях зустрічі Бога з людьми – історію спасіння.\n15. “Авраам, ваш батько, сповнений був радощів звидіти день мій – і звидів, і втішився.» (Ів. 8,56). Відповідно до цих слів Ісуса, віра Авраама скеровувалась до Нього, була, в певному значенні, передбаченням Його таємниці. Так це розуміє Святий Августин, коли говорить, що Патріархи були спасенні по вірі, але не вірі в Христа, який прийшов, але в Христа, який ще мав прийти, вірі, що опиралась на майбутній прихід Ісуса.  Християнська віра зосереджена на Христі, вона є визнанням того, що Ісус є Господом, і що Бог воскресив Його з мертвих (див. Рим. 10,09). Всі лінії Старого Завіту сходяться на Христі, він стає остаточним “Так” на всі обітниці, основою нашого остаточного “Амінь” Богові (див. 2 Кор. 1,20). Історія Ісуса є повним проявом надійності Бога. Якщо Ізраїль згадував великі прояви любові Бога, які становили основу його віросповідання і відкрили йому очі віри, то життя Ісуса постає як місце остаточного втручання Бога, як найвищий прояв Його любові до нас. Слово, яке Бог промовляє до нас через Христа не є просто одним з багатьох слів, але його одвічним Словом (див. Євр 1,1-2). Неможлива жодна більша гарантія від тої, яку дав нам Бог, щоб запевнити нас в Своїй любові, як нагадує нам святий Павло (див. Рим. 8,31-39). Християнська віра, таким чином, є вірою в досконалу Любов, у її вирішальну силу, здатність змінити світ і пояснити його історію: «Ми пізнали й увірували в ту любов, яку Бог до нас має» (1 Ів. 4,16). В Любові Божій, обʼявленій в Ісусі, віра вбачає той фундамент, на якому опирається реальність та її кінцева доля.\n17. Смерть Христа розкриває повну надійність Божої любові, насамперед у світлі Його воскресіння. Як Той, Хто Воскрес, Христос є надійним свідком, що заслуговує довіри (див. Одкр.1,5; Євр.2,17), і міцною опорою для нашої віри. «А якщо Христос не воскрес, то марна віра ваша»,- говорить святий Павло (1 Кор. 15,17). Якби любов Отця не воскресила Ісуса з мертвих, якби вона не була здатною відновити його тіло до життя, не була би любовʼю цілковито надійною, здатною освітити навіть темряву смерті. Коли святий Павло описує своє нове життя у Христі, він говорить про «віру в Сина Божого, який полюбив мене і видав себе за мене» (Гал. 2,20). Очевидно, що ця «віра в Сина Божого» є вірою Павла в Ісуса, але вона також передбачає, що сам Ісус гідний віри, в основі якої лежить Його любов до нас до самої смерті і саме Його буття сином Божим. Саме тому, що Ісус є Сином, тому що він абсолютно закорінений в Отці, Він зумів подолати смерть і дозволити засяяти повноті життя. Наша культура втратила здатність досвідчувати конкретну Божу присутність і діяльність в світі. Ми вважаємо, що Бог знаходиться поза межами, на іншому рівні реальності, далекий від наших повсякденних справ. Але якби це було так, якби Бог не міг діяти в світі, Його любов не була б по-справжньому сильною, по-справжньому реальною, і взагалі була б неправдивою, це не була б любов, здатна нести те щастя, яке обіцяє. І взагалі, у такому випадку, Йому було б абсолютно байдуже, чи віримо ми в Нього чи ні. Християни, натомість, сповідують віру в реальну і сильну Божу любов, яка насправді діє в історії і визначає її остаточну долю. Цю любов можна зустріти, вона вповноті обʼявилася в страстях, смерті і воскресінні Христа.\n20. В центрі тієї нової логіки віри є Христос. Віра в Христа приносить спасіння, оскільки в Ньому наше життя радикально відкривається на Любов, що нас перевершує, на любов, що перетворює нас зсередини, діє в нас і з нами. Це добре помітно в зробленій Апостолом Павлом екзегезі тексту із книги Второзаконня, в екзегезі, що співзвучна основному повідомленню Старого Завіту. Мойсей говорить до народу, що Божа заповідь не є занадто тяжкою чи недосяжною для людини. Більше немає необхідності говорити: «Хто зніметься для нас на небо й дістане її нам» або «Хто для нас поплине ген за море, і дістане її нам?» (Вт. 30,11-14). Павло пояснює цю близькість Божого слова як річ, повʼязану з присутністю Христа в християнині. «Не кажи у своїм серці: Хто зійде на небо?» – тобто: Христа звести додолу», чи: «Хто зійде в безодню?» – тобто: щоб вивести Христа з мертвих» (Рим. 10,6-7). Христос прийшов на землю і воскрес із мертвих; через своє Втілення і Воскресіння Син Божий охопив все людське життя та історію, і тепер живе в наших серцях через Святого Духа. Віра знає, що Бог став нам дуже близький, що Христос був даний нам як великий дар, який внутрішньо перетворює нас, живе в нас і обдаровує нас світлом, яке освітлює початок і кінець життя – цілий шлях людини.\n21. Можемо в цей спосіб зрозуміти новизну, до якої провадить нас віра. Той, хто вірить, перетворюється Любовʼю, на яку відкриває своє серце у вірі. Відкриваючись на запропоновану Любов, людська екзистенція виходить поза власні обмеження. Тому Святий Павло може тепер сказати: «Живу вже не я, а живе Христос у мені» (Гал. 2,20) і просити «щоб Христос вірою оселивсь у серцях ваших» (Еф. 3,17). У вірі “Я” віруючого розширюється, щоб у ньому міг бути присутній хтось Інший, щоб він жив з кимось Іншим, і таким чином його життя розширювалося в Любові. Тут ми бачимо дію Святого Духа. Християнин може бачити очима Ісуса, відчувати Його почуттями, брати участь в Його Синівській поставі, тому що стає причасником Його Любові, яка є Духом. У любові до Ісуса, ми отримуємо, певним чином, Його бачення. Без того уподібнення Йому у Любові, без присутності Духа, який сповнює Нею наші серця (пор. Рим. 5,5) не можна сповідувати Його як Господа (див. 1 Кор. 12,03).\n23. Якщо не повірите – не зрозумієте. (Іс. 7,9) Так перекладає слова Ісаї, звернені до царя Ахаза, грецька версія гебрейської Біблії в перекладі Сімдесятьох (Септуагінта), виконаному в Олександрії Єгипетській. Таким чином, питання пізнання правди стало у центрі віри. Однак, в гебрейському тексті читаємо щось інше. Пророк в ньому мовить царю: «Якщо не повірите, не встоїтеся». Тут маємо справу з грою слів з двома формами дієслова ‘amān , «повірите» (ta’amînû) і «встоїтеся» (tē’āmēnû). Перестрашений потугою своїх ворогів, цар прагне безпечного договору з великою ассирійською імперією. Тоді пророк закликає його покластися на правдиву скелю єдино надійну і стійку – на Бога Ізраїля. Оскільки Бог є надійним, то розсудливим рішенням є вірити Йому, будуючи власну безпеку на Його слові. Цього Бога Ісая трохи далі назве два рази «Бог Амінь» [«Бог правди»] (Іс. 65, 16), непорушною основою вірності Союзу. Може здатися, що грецька версія Біблії, перекладаючи «бути стійким» як «зрозуміти», глибоко змінила зміст тексту в результаті переходу від біблійного поняття довіри Богу до грецьких понять раціонального розуміння. Однак, цей переклад, що в той час, звичайно, відображає діалог з елліністичною культурою, не чужий основному духу гебрейського тексту. Опора, яку Ісая обіцяє царю, пов’язана з розумінням діянь Бога і єдності, яку Він дає людському життю та історії народу. Для розуміння шляхів Господніх пророк закликає у вірності Бога віднайти мудрий замисел, який керує століттями. Святий Августин у своїй Сповіді окреслив синтез слів «розуміти» і «встояти», коли він говорить про правду, якій можна довіритися, щоб могти міцно встати: «Тоді укріпну і зміцнюся в Тобі, […] у Твоїй правді». З контексту ми знаємо, що Св. Августин прагне показати, як ця надійна Божа правда – про що свідчить Біблія – є Його вірною присутністю в історії, Його здатністю злити воєдино часи і епохи і зібрати розпорошені дні людини.\n41. Передавання віри здійснюється в першу чергу через хрещення. Може здатись, що хрещення є лише нагодою до символічного визнання віри, педагогічним актом для осіб, які потребують образів і жестів, якими, зрештою, можна і знехтувати. Слово св.Павла на тему хрещення пригадує нам, що так не є. Він стверджує, що «ми поховані з ним через хрещення на смерть, щоб, як Христос воскрес із мертвих славою Отця, і ми теж жили новим життям» (Рим.4,6). У хрещенні ми стаємо новим створінням, усиновленими Божими синами, учасниками Божої природи, членами Тіла Христового. Потім апостол стверджує, що християнин підпорядкований «вченню» (typos didachés), якому слухняний серцем (пор. Рим.6,17). Людина отримує у хрещенні вчення, яке повинна визнавати, а також конкретну форму життя, яка вимагає заангажування цілої її особи і скеровує в сторону добра. Людина стає перенесеною в нове оточення, поміщеною у нове середовище, в новий спосіб спільного діяння, в Церкву. Тому хрещення пригадує нам, що віра не є справою індивідуума, який живе в ізоляції, не є актом, який може здійснити людина, розраховуючи лише на власні сили, але вона повинна бути прийнята через входження до церковної спільноти, яка передає Божий дар: ніхто сам собі не уділяє хрещення, подібно як ніхто сам не родиться до життя. Ми були охрещені.\nЄдність та цілісність віри\nЗрештою, віра є одна, так як її поділяє вся Церква, будучи одним Тілом і одним Духом. У спільноті одного субʼєкта, яким є Церква, приймаємо спільне бачення. Визнаючи ту саму віру, спираємося на ту саму твердиню-скалу, є освітлені тим самим Духом любові, випромінюємо одне світло і маємо одне бачення і єдине сприйняття реальності.\n52. Розповідаючи про подорож Авраама до міста майбутнього, послання до Євреїв згадує благословення, яке передається від батьків до дітей (пор. Євр. 11,20-21). Сімʼя є тим першим середовищем, в якому віра освітлює місто людей. Перед усім маю на увазі стійкий зв’язок чоловіка і жінки у шлюбі. Цей зв’язок повстає з любові – знаку і присутності Божої любові – із визнання позитивності статевих відмінностей і прийняття їх, завдяки чому подруги можуть стати одним тілом (пор. Бут. 2,24) і здатні до народження нового життя, як вияв доброти Творця, Його мудрості і Його плану любові. Опираючись на цій любові, чоловік і жінка можуть обіцяти один одному взаємну любов вчинком, зобовʼязуючим на все життя, і який має так багато спільних рис з вірою. Присягнути ж любов на все життя можливо лише тоді, коли усвідомлюємо існування плану, що перевищує наші проекти , який нас підтримує і робить здатними подарувати все наше майбутнє коханій людині. Віра також допомагає нам зрозуміти сенс народження дітей у всій його глибині і багатстві, як знак любові Творця, який дарує і ввіряє нам таємницю нової людини. Сара власне завдяки своїй вірі стала матір’ю, покладаючись тільки на вірність Бога своїм обітницям (пор. Євр. 11,11).\n54. Віра, прийнята і поглиблена в сім’ї, стає світлом для всіх суспільних відносин. Як досвід Божого батьківства і Божого милосердя, віра продовжує розвиватися на дорозі братерства. Модернізм прагнув збудувати універсальне братерство між людьми, ґрунтуючись на їх рівності. Однак поступово прийшло розуміння, що таке братерство, позбавлене зв’язку із спільним Отцем як основним фундаментом, не може встоятись. Потрібно, отже, повернутися до правдивого джерела братерства. Від самих початків історія віри була історією братерства, хоч і не була позбаленою конфліктів. Бог кличе Авраама вийти з рідної землі і обіцяє вивести з нього великий народ, який отримає Боже благословення (пор.Бт.12,1-3). В розвитку історії спасіння людина відкриває, що Бог прагне, щоб усі люди, як брати, стали учасниками єдиного благословення, яке має свою повноту в Христі, щоб всі стали одним цілим. Невичерпна любов Отця досягає нас в Ісусі і через наших братів та сестер. Віра вчить нас зауважити, що кожна людина є благословенням для мене, що світло Божого лиця освітлює мене через лице брата. Скільки ж ласк приніс погляд християнської віри місту людей, їх спільному життю. Завдяки вірі ми зрозуміли неповторну гідність кожної особи, яка не була настільки очевидною в стародавньому світі. У II столітті язичник Цельсій звинувачував християн в тому, що здавалося йому ілюзією і обманом: твердження, що Бог створив світ для людини, піднісши її на вершину всього космосу. Тому запитував: «Чому стверджуєш, що […] трави […] ростуть в більшій мірі для людей, ніж для диких тварин, позбавлених розуму?»  «Якби хто дивився з неба на землю, то чи помітив би, що наші дії відрізняються чимось від дій мурашок і бджіл?» . У центрі біблійної віри знаходиться любов Бога, Його конкретна турбота про кожну особу, Його план спасіння, який охоплює все людство і все творіння і який досягає кульмінації у Втіленні, Смерті і Воскресінні Ісуса Христа. Коли ця реальність є прихована, тоді бракує критерію, який дозволив би відрізнити те, що робить життя людини цінним і неповторним. Вона втрачає своє місце у всесвіті, губиться в природі, відмовляється від своєї моральної відповідальності або приписує собі право абсолютного володаря і владу маніпулювати без обмежень.\nУтішительна сила в терпінні\nПереклад Католицького Оглядача


Білик. Похорон богів. — С. 223.\nДоля була заздрісна й ревно чергувала на своїй ниті вузлики щасть і нещасть.\nНадійшли вісті від Яна Усмошевця, й Доброчин убачав у тому божу руку. Ян повідомляв, що Звенко Претич прибув зі своїм полком у 31-й день місяця травня, а за два дні по тому Веррію вийняли мечем.\n— Так це ж якраз у другий день червця! — з раптовим хвилюванням вигукнув великий князь.\nУ цій події Доброчин і вбачав божий промисел. Це ніяк не могло бути звичайним збігом подій. Звенко Претич вийшов на Траянову путь у 25-й день травня, коли Доброчин одержав звістку від Настаса й перекопав корсунський водогін. Веррію Усмошвець і Претич разом з булгарами вийняли у 2-й день червця. Топарх Іраклій прислав сольство того самого дня:\n— Знемогли ми водною жажею. Якщо скажеш Василієві-царю, що ми боролися з вами до останку, вдамся тобі.\nЙ того ж дня відчинились корсунські ворота.\nЦе не обійшлося без божого промислу й божої руки.\nА ось чого належало чекати далі — того Доброчин не знав. У 27-й день червця на небі з’явилося нове знамення: велика яскрава зірка з довгим хвостом, який поволі обертався,-ввечері показував на всхід, а над ранок вивихнувся на захід.\nНіхто в стані ніяк не зміг витлумачити знаку опахатої зорі.\nЦе вселяло в душу Доброчина відчуття тривоги й непевності.\nСтарійшина київських волохів колись одразу розтлумачив йому значення вогняних стовпів, що майже тиждень простояли в цвітні над Вишимгородом-Деснянським. Сталося все так, як і передбачав старійшина: за півтора місяця Корсунь удався на ласку киян.\nА що знакувала хвостата зірка?\nДоброчин знав — цареві Василію зараз однаково вельми сутужно. Варду Фоку Василій переміг, скориставшись воями Звенка Претича, але залишився Варда Склір. То був не менш досвідчений і небезпечний ворог, який ще раніше від Фоки оголосив себе царем. А з переходом Претича до Самуїла Василій не тільки позбувсь Київського полку, але й лишився беззахисним перед булгарським царем: булгари взяли Веррію й могли так само взяти Сблунь. У кінці травня Василій легко розпрощався з Київським полком, але він тоді ще й не підозрював, що Доброчин звелів Звенкові Претичу перейти на бік булгар. Василій десь-то тільки тепер збагнув усю скрутність власного становища.\nГінців же від Василія не було.\nЦя непевність тривала до кінця червня місяця. А того дня, коли хвостата зоря нарешті зникла, до Корсуня прибув корабель — велика дирема о двох рядах весел з кожного боку. Рівнобіжне берегом ішов невеликий полк — сторожова сотня тмутороканського князя Воїжира, Доброчинового сла.\nДоброчин спершу зустрівся з Воїжиром. Тмутороканський князь був стомлений і злий, бо греки, крім весел, нап’яли вітрило, й сотня вершників ледве встигала звивистим берегом за кораблем.\n— З чим вертаєшся? — спитав Доброчин, силкуючись розгадати по стомлених очах Воїжира, з якими вістями він прибув до царя.\n— Не знаю, — відповів тмутороканський князь. — Переляк там вельми великий, але грецька пиха також не має меж… Я сказав цареві все чисто, як ти велів. Я собі мислив, що він одразу ж пошле з нами свою сестру, а він послав якихось у чорних корзнах…\n— Ну й хто ж там на кораблі?\n— Він рече, що вже не раз бував у Києві…\n— Архімандрит Грек Мудролюб?\n— Він ще по-нашому сяк-так тямить…\n— Мабуть, він.\nГрека Мудролюба Доброчин вітав у Корсуні — але вже наступного дня. Й те, й те справило на базиліка належне враження. З архімандритом прибуло зо п’ять десятків людей, убраних переважно в чорне, в чорному були навіть челядники та тоухмі. Але Доброчив звелів увести тільки архімандрита. Грек переказав од імені царя Василія доброго здоров’я й довгих літ, а потім застиг із нахиленою до правого плеча головою. Третім у світлиці був Настас. Доброчин більше нікого не запрошував — перші слова грека він волів почути сам. Архімандрит чемно чекав дозволу говорити, й коли світлий князь кивнув, той почав з давно знайомого:


"Запальний" день (АНОНС) / сентябрь / 2015 / Новини / UZHGOROD.in - Закарпатський інформаційно-діловий портал\n"Запальний" день (АНОНС)\n26 вересня 2015 09:20 63106854 0107907\nНа день народження прийнято запрошувати гостей. У ці вихідні свій день народження відзначає Ужгород. Оскільки святкування співпало з гарячою виборчої порою, присутність претендентів у депутатські крісла "світитися" буде чимало.\nАле будуть на святі і ті, кого світло і вогонь супроводжує всюди і завжди. Улюбленці ужгородців - Театр вогню Fire-Life виступлять на Поштовій площі в 20.30 сьогодні, 26 вересня. Про це учасники групи повідомили на своєму сайті.\nТеги: день Ужгорода, Театр вогню Fire-Life\nДитяча «Територія щастя» відбудеться. У суботу в Ужгороді (ПРОГРАМА)\n29 вересня 2017 14:38\nВиставку–продаж сиру, меду й вина розгорнули в Ужгороді (ВІДЕО)\n25 вересня 2017 15:05\nТанцювальний подарунок ужгородцям від БЛІЦу (ВІДЕО)\n25 вересня 2017 09:47