Мистецтво – це про менталітет | Збруч\n«Мистецтво допомагає пережити драму життя». Цю фразу я спочатку поставила як заголовок нашої розмови. Красиво. Значущо. Глибоко. Перечитуючи, зловила себе на думці, що, поставлені в заголовок, ці слова П.Макова химерно змінюють своє початкове звучання й набувають пафосу, який Макову взагалі не властивий, і якого він, до слова, терпіти не може. Немовби спростовуючи поширений міф про те, що художники не вміють говорити, П.Маков викладає свої думки в такий спосіб, що вони й справді звучать як афоризми. Приводом до розмови стала ретроспективна виставка художника «Фонтан» в Національному музеї А.Шептицького.\n– Пане Павле, ідея проведення цієї виставки належить Павлу Гудімову, а чи був якийсь кураторський задум? Якась програмна побудова наративу була?\n– Ідея була моя. Я з Павлом довго співпрацюю і Павлик хотів, і музей хотів, і вони разом на мене тиснули. Я розумів, що не зможу відмовитися: я теж хотів мати цю виставку. Але знаєте, як митець: хочу в майстерню, хочу працювати, а займатися організаційними справами я зовсім не хочу! І тому всіляко це відсовував у часі. З Павлом ми старі друзі, в Києві ми працюємо разом – ну, в принципі, можна якось там уникнути відповідальності. Але кінець-кінцем Павлик сказав – їдь у Львів, домовляйся про час. І в лютому цього року я приїхав вже і домовився. А з директором коли домовився в музеї – це вже більша відповідальність.Ми домовились про травень і з цього моменту вже час пішов.\nБудь-яка ретроспективна виставка пов’язана з великим напруженням, з витратою часу, і, на жаль, з витратою грошей. Звісна мова, галерея взяла на себе принаймні половинну частку видатків. Наприклад, взяти роботи з приватних колекцій – це одна справа. А потім – довезти, а потім – все решта… Я несу відповідальність за оцю раму, котра коштує 1,5 тисячі доларів: я про свої роботи не так хвилююся, як про ці кляті рами! Потім хлопці їх мають запакувати, і ми їх маємо привезти й повісити, звідки взяли. Той самий маленький каталог коштував приблизно15 тисяч гривень.\nЯ приїхав додому і став рахувати, що в мене на руках є, що – вдома. Тому що в мене робіт мало. Я працюю досить довго, я працюю повільно. Маленькі якісь роботи, звісна мова, є. Великі теж є, але багатьох робіт, центральних – нема. Я зрозумів: так, є «Paradiso Perduto». Є оця серія, котра приїхала з Італії, з виставки,– «TerniLapilli», гра «Хрестики – нулики». Є «Башта. Мрія». Є оцей палець. Є «Фонтан», котрий я готував для виставки в Донецьку у 2014 році в арт-центрі «Ізоляція». Він лежить у мене просто в ящиках – звісно, мені дуже кортить подивитися, як він виглядає.\nСправа в тому, що цей проект дуже давній, концептуально – 1995 року, але такий великий я зробив вперше. Їх декілька у мене було, зроблено моделі… Я кожен раз трішечки міняю форму воронок, не принципово, але трішечки якось по-іншому… У лютому 2014 року, до того, як почали кидати коктейлі Молотова (на Майдані – ред.), я ще їздив у Донецьк дивитися місце. Ми з Любою Михайловою (засновницею арт-центру «Ізоляція» – ред.) ще сподівалися, що якось воно вгамується… Я це дуже добре пам’ятаю: 19 лютого, я їду в електричці з Донецька до Харкова, і бачу, що вже все… Вже почалися коктейлі Молотова, і потім – перші жертви… І ми вирішили, що жодної виставки, звісно, не буде. Почалася війна… Вона так повільно почалася, що, знаєте, ще в лютому сподівалися, що не війна… А потім вже Крим взяли, й зрозуміли, що все. Війна. А потім – Слов’янськ. А що – Слов’янськ? Це від нас 125 км., розумієте? Ну ж поруч. Шпиталі повні поранених бійців. Це ж Харків. Фактично прифронтове місто. І воно ж велике, це ж півтора мільойна. А Люба мала практично емігрувати: вона вивезла з «Ізоляції» всю свою колекцію. Ті бандюки зробили в цьому місці в’язницю.\nІ я вирішив, що «Фонтан» – це дуже добре, тому що ця ідея, на жаль, досі в нашому суспільстві присутня. Навіть не ідея, а явище виснаженості, – воно присутнє. Воно нікуди не поділося, починаючи з 1995 року. На жаль. «Фонтан» відрізняється від всього, що я роблю. Це такий стейтмент. Це – заява. Бо все, що я роблю, це не заява, це – розповідь, і там багато тлумачень. А тут – одне тільки тлумачення. Тому це – знак. У знака одне тільки тлумачення.\nТаким чином, я оце подивився, що в мене є, і зрозумів, що я б хотів взяти «Донрозу». Обов’язково. «Донроза» – це такий донецький сад, він пов'язаний з Донецьком і пов'язаний дуже серйозно з менталітетом. Я вважаю, що мистецтво – це про менталітет. Місце народжує менталітет. Менталітет потім підтримує це місце, і вони взаємозалежні.\nЦе було фактично за три роки до початку війни. Коли перший раз потрапив до Донецька, я зрозумів, що там просто так не відбудеться. Якось у мене було таке відчуття… Митець відрізняється від інших людей тим, що у нього шкіра більш тонка на пальцях. Я просто відчував, – не передчував, не прорікав, ні. Митець не може цього робити. Я просто відчував щось, чого, може, люди ще за декілька років не відчували.\nІ потім я вирішив, що візьму з приватних колекцій ще декілька робіт, «Донрозу», оці два пальці наприклад… Тому що оці всі пальці, вони соціально наповнені. Вони – про ситуацію, про сади, в яких з’явилися блокпости, як, скажімо, скульптури в сучасних садах. А це – приватні сади. У мене є така програма, коли я беру у людини відбиток пальця, – це мені спало на думку декілька років тому. Я збільшую його до потрібного розміру. Потім цей відбиток пальця – як план того саду, котрий ця людина має. Але в метафоричному сенсі – це те, що потім ця людина після себе залишає. Оскільки я працюю постійно з відбитками, я працюю з друкованим матеріалом, це – моя головна мова. І цей сад – практично така метафорична згадка про тебе. Те, що ти залишиш, той сад, котрий ти посадив. Це твій відбиток. Твого пальця. Це дуже унікальні речі. І до того ж власник відбитку стає практично співавтором. Хоча я потім працюю з цими пальцями: дещо забираю, дещо додаю. Але в цілому в основі лежить дійсно палець володаря цього саду. Крім речей, котрі стосуються нібито всього суспільства, є дуже приватні речі, тому що між ними, як між макро- і мікрокосмом, – постійна взаємозалежність і взаємовплив – інакше не буває.\nТаким чином я приїхав сюди. Я подивився зали. Між іншим, анфілада, – дуже важкі зали, щоб їх опанувати. Тому що це дуже впливова архітектурна річ, котра сама по собі настільки сильна: що тут не постав – важко, бо вона сильніша. Це ж архітектура, це ж – не намальовано. Це ж тривимірний простір…\nНу і кінець-кінцем вималювалося все. Я до Павла прийшов, ми з ним домовилися, що вони беруть, що беру я, як ми розподіляємо наші матеріальні витрати, щоб зробити всю цю виставку. І коли я поставив це в залах, то приблизно так як планувалося, сталося. Але не все.\nЗ цих бетонних блоків в мене приблизно на 10 квадратних метрів інсталяції. Так було у Вроцлаві в Польщі, і так було у Києві в Галереї Павла Гудімова, де я викладав з них інсталяцію. Це ніби фундамент. Ми зараз в Україні у такій ситуації, що маємо фундамент, і не знаємо, що це. Мені не зрозуміло, чи це – фундамент будинку, котрий до кінця зруйнований, чи це той фундамент, на котрому ми починаємо щось будувати. І ми між цим-от сьогоднішнім-вчорашнім-майбутнім так і живемо. Я планував її викласти тут, але побачив, що на паркеті інсталяція може виглядати як така, знаєте, дитяча школа «Умєлиє рукі». І відмовився від цієї ідеї.\n«Межа», «Місяць Львова у Вроцлаві», в рамках проекту Європейська Столиця Культури-2016, Вроцлав\nА потім ще була проблема з «Городами», тому, що вони у Пінчука виставлялися на такому великому столі. Тут теж був зроблений стіл, але він мені всю анфіладу перегороджував – і я відмовився від стола. А потім побачив, що, не зважаючи на те, що між цими блоками і цими «Садами», й «Городами» десь 5 років, вони все ж таки пов’язані внутрішньо, ментально пов’язані. Це дуже притаманне нашому менталітету бажання зробити якийсь свій маленький світ, маленький paradiso, маленький такий рай. А навкруги – хай йому грець – що робиться, те робиться. І фактично про це «Городи». А тут виявилося, що цей рай доводиться захищати бетонними блоками – дуже серйозно все порушено. І вони якось зв’язалися. Я вирішив навіть їх багато не викладати, – не через те, що мені було ліньки, а через те, що зрозумів – цього достатньо.\n– Кожна робота – нашарування текстів, нашарування смислів… Перш ніж сісти й почати працювати, напевно, мусить бути якась підготовча робота? Тобто, схеми якісь зібрати, ці будиночки, ці дерева… Як це виглядає?\n– Справа в тому, що «підготовча робота» – це моє життя. Я його живу. Мене завжди питають: а звідки у вас натхнення? Я взагалі цього не розумію – я до нього ставлюся дуже іронічно. Це – життя. І це – мої думки про життя, котрі я сам собі задаю. Це – те, що мене дратує, інколи – дуже серйозно, і я хочу якось протистояти цьому. І до того ж я працюю довго. «Paradiso Perduto» – 3 роки роботи. Ці «Сади» – майже рік роботи.\nРобити дошку для мене давно перестало бути найцікавішою творчою частиною. Найбільш творчий процес – коли я друкую. Тому що кожна дошка – як літера. Якщо, наприклад, ви візьмете будь який «Сад» – там приблизно 3-4 тис. відбитків. Якщо «Paradiso Perduto» – то там 105 дошок, приблизно 9-10 тис. відбитків. Отут, наприклад, 1800 відбитків. Ти приходиш кожен день, ти замочуєш папір, кожен раз заново, ти готуєш станок… Це не може бути надто емоційно: я ж не можу схопити пензля і малювати, як, скажімо, живописець. Тут треба приготувати, дочекатися, доки стіл нагріється, дочекатися принаймні годину, поки намочений папір стане вогким і ненапруженим. А потім починаєш друкувати. А друк – це фізична робота. Треба набити дошки, прокрутити станок... Коли мені кажуть, що от, ви митці… – я кажу, вибачте, я не митець: я все своє життя біля станка стою. В мене і в 60 років права рука важка – краще не попадатися під цю руку, тому що вона працює кожен день. І тому, оскільки я довго з цим живу, підготовчий процес, – абсолютно органічний. Щоб я оце якось спеціально готувався – ні.\nКоли кажуть, що я займаюся графікою, – це до деякої міри правда: це головна моя мова, моя материнська мова. Але це не означає, що якщо я хочу щось інше – я не буду цього робити. Офорт мені досі подобається, в мене є цьому велике концептуальне пояснення. Папір – це документ, це навіть не мистецтво. Стер, відірвав, склеїв. Живопис – це ж полотно, я дуже люблю живопис інших людей, але сам я не можу. Тому що нібито ти робиш мистецтво. А тут я не роблю мистецтво. Коли я друкую – це найбільш творче, бо коли я роблю дошку – це я просто малюю: ну і що? На це йде багато часу і цей час досить медитативний: ти сидиш… це праця дуже спокійна, тиха… Дійсно, в цей час мозок працює в такому вільному режимі: щось собі думає, думає…, а дошка робиться, робиться… Я не можу приймати спонтанних рішень: що б я не придумав – треба зробити дошки. Я використовую старі, але кожен раз роблю ще якісь нові, котрі потрібні безпосередньо для роботи, над якою я працюю. З одного боку, це продовження всього, що я робив до того, тому що в мене ніколи не буває проектів, зовсім відокремлених один від одного. Все тим чи інакшим чином пов’язане, починаючи з 1993 року.\nЯк тільки я зрозумів, що головна проблема, котра мене хвилює, – проблема місця, де ми живемо, чому ми живемо, як воно впливає на нас, як ми впливаємо на нього, і що з нами трапляється в цьому місці, і нашу відповідальність стосовно цього місця, – от з того часу, з 1993 року, все, що я роблю – так чи інакше пов’язане.\nБуває таке, рідко буває, коли йдеш і точно розумієш, що ти хочеш зробити. Здебільшого ти йдеш до майстерні і не до кінця розумієш, що б ти сьогодні зробив. Або думаєш, що ти б зробив оце, починаєш робити, а воно виходить зовсім інше. Це процес. Коли я розмовляю з молодими митцями, моїми колегами – завжди кажу, що мистецтво – не процес, коли ми виробляємо якийсь об’єкт краси. Це практично процес пізнання: ви кожен раз запитуєте себе, і кожен раз шукаєте відповіді на запитання. Як тільки ви знайшли відповідь, – обов’язково в цій відповіді є якась помилка. І ви починаєте шукати відповідь на цю помилку і це вже наступне запитання. І так все життя. Практично процес творчості – це постійний процес помилок, котрі ви постійно намагаєтесь виправити. І це дійсно цікаво.\n– Ви продумуєте кінцеву композицію своїх робіт, чи це випливає в процесі?\n– Ні, продумую. Більш-менш продумую. Отам ось є велика робота… Я ж кажу: працював я три роки. Але, скажімо, довго не знав, як почати. Ти відчуваєш, що щось тебе турбує, якось турбує. А як це візуально виразити, як воно викристалізовується – не можеш цього ніяк зрозуміти. Потім з’явився той робочий ескіз, він мене й повів за собою. Не те, щоб за ескізом я все зробив. По-перше, технологічно так, як там намальовано, в офорті зробити досить важко. Я б мав зробити ще принаймні 50 додаткових дошок, а на це пішло б ще п’ять років, а тоді б вже ця ідея мені набридла… Ну, з «Пальцем» тут все більш менш зрозуміло. А є речі, скажімо, більш непередбачувані. Інколи ти передбачаєш більше, інколи – менше. Але це точно, що від початку до кінця – велика різниця між тим, з чого ти починав і тим, з чим закінчуєш.\n«Хрестики-нулики» виникли взагалі як початок, і я з цим проектом досі працюю. Хочу зробити такі будинки, щоб з них практично ландшафт був, і щоб будинки формували літери. У Харкові є так званий дім у вигляді літери С – дім «Слово». Там жили письменники. Їх всіх туди поселили, щоб було легше за ними слідкувати енкаведешникам, – Хвильовий там закінчив життя самогубством… Дім був побудований на початку ‘30-х рр., ще коли Харків був так званою «столицею»… В лапках – тому, що коли харків’яни кажуть, що то наша перша столиця, я кажу: «Вам має бути соромно». Бо це – столиця маріонеткової держави. До Києва не дійшли – у Києві ще Петлюра сидів. А тоді до Харкова дійшли, Харків під себе підібрали і сказали: «Оце наша столиця Радянської України! А потім ми вже прихопимо Київ – і все інше». Але тоді туди гроші текли, оскільки все ж таки це була формально офіційна столиця. Там багато чого будували, і будинок для письменників побудували як літеру С – «Слово», – дуже метафорична річ. Архітектура дуже часто мені нагадує якийсь текст.\nЯ хотів оце зробити, і зробив перші дві літери. Почав з літери Х, бо вона – важка. Потім думаю, – зроблю О. Тому що літера О – теж важка. Просто їх намалювати важко і зробити важко, бо вони мають бути під одним кутом. Отут ми вже стикаємося з проблемою суто академічного виховання: мені потрібні літери під одним кутом, а тому вмикається те, що я отримав на перших курсах: як поставити табуретку на стіл. Інколи це дуже потрібно.\nТак-от, я зробив ці дві літери, і потім зрозумів, що у мене на весь алфавіт не вистачить життя, тому що кожна ця літера – приблизно місяць. І я трошки змінив тактику: роблю будинки як частки, з котрих можна конструювати літери. Я все ж таки від цієї ідеї не відмовляюся. Але якимось дивним чином з’явилися ці дві літери, Х і О – і потім я побачив, що з цього виходять хрестики-нулики. А мені це дуже цікаво. Це дуже стара китайська гра, вона існувала і у древньому Римі. Terni Lapilli – її римська назва. Це – стратегічна гра, метафорично дуже пов’язана з війною. І там же з’явилися образи з офіцерської лінійки: от є реальні будинки, і є знаки, котрі нав’язують, і котрі можуть знищити кінець-кінцем ці реальні будинки. Це вже були такі мої роздуми стосовно нашої дуже локальної ситуації з війною.\nВ листопаді я ці роботи виставляв у Флоренції на невеликій, але дуже важливій виставці. Там є дві «нічиї», а всі інші – варіанти виграшів. Їх там існує десь 300 з гаком – цих варіантів. Але вчора я раптом побачив, що той, хто виграє, практично закреслює все, що в нього було. Себто виграш завжди несе з собою втрату. І тільки нічия залишає все на місцях. Я цього не розумів, але сам в себе побачив те, про що навіть не думав, коли працював! Зараз для мене це, може, найцікавіша річ у цій роботі. Таке інколи буває.\n– Ви працюєте з живою натурою? Робите натурні зарисовки?\n– Не дуже багато, але інколи працюю. Здебільшого зараз я працюю так: якщо мене якесь дерево зацікавило – я частіш за все або запам’ятовую, або роблю фото. А так, щоб відверто малювати з натури – дуже рідко. Але вибачте, п’ять років вчитися в училищі, один рік в Академії мистецтв Санкт-Петербургу вільним слухачем, п’ять років в Харківському інституті – я й досі вночі зі заплющеними очима оголену натуру можу намалювати.\n– Нашу мистецьку освіту часто критикують: в нас одна модель, на Заході – інша модель. В нашому мистецькому середовищі дві реальності – така пострадянська і ця інша, нова для нас тенденція… Як ви вважаєте: як ставитись до класичної освіти? Що би варто було змінити?\n– До класичної освіти треба ставитися дуже добре. Я не кажу, що без цього жити не можна, не наполягаю на освіті, але подивіться малюнки П. Пікассо в Барселоні, в музеї Пікассо. Ця людина була настільки талановита, що він у 15-16 років малював, як бог. Абсолютно реалістично і академічно. А потім вже робив, що хотів. Бо у нього освіта була – о! Будь здоров! Тільки, що він її дуже рано закінчив і без академії. Я завжди кажу, що перед тим, як стати на голову, треба добре зрозуміти, чому тобі набридло стояти на ногах. Потім – ставай на голову, я не проти. Навчитися стояти на голові – легко. А от зрозуміти, чому ноги тебе вже не влаштовують і тобі хочеться все отак… Але для того, щоб зрозуміти, що гіпсів малювати не треба, треба їх стільки намалювати, щоб гіпси тобі набридли. Потім ти зрозумієш,чому тобі хочеться не гіпсів, а вже інакшого.\nАле в цілому, я думаю, що нашу систему навчання (кажу тільки про нашу царину, щодо інших інституцій – не знаю) змінити дуже важко через одну тільки проблему: ми не можемо заохотити до викладання дійсно діючих митців. Я давав у Відні майстер-класи два дні півтора місяці тому. За два дні вони сплачують 900 євро. Задля чого? Ні, жоден з професорів за два дні там не отримує 900 євро. Вони заробляють достатньо, але не дуже багато: у них зарплатня 2-2,5 тис. євро, а ще податки-переподатки… В них є академічна школа, там дуже непогані професори – обов’язково діючі митці! Це важливо! Недіючі митці просто не викладають! А потім: вони постійно запрошують різних особистостей, котрі їм цікаві з того чи з іншого приводу. Для того, щоб у студента була оця базова річ, він її вивчає. А потім – є інший погляд на життя, на творчість, інший погляд на те, як ставитися до того, що ти вже вмієш. І вони на це не жалкують грошей. Між іншим, в УКУ, де я зупинився у Львові, в мене проблема – мені не дозволили взяти мого дев’ятирічного лабрадора. Я не те, щоб проти, але вона страждає, тому що звикла до мене дуже. А в Італії – будь-ласка: я в Академію мистецтв заходжу зі собакою – ніхто нічого проти не має. Ну звісно, якщо ти заходиш з таким звіром як бультер’єр, який на всіх кидається, це одне, а якщо зі спокійним, вихованим, тихим лабрадором…\nТак от, справа в тому, що вони не жалкують для студентів. У нас, на жаль, поява будь-якої іншої точки зору в інституції зразу народжує проблеми. Скажімо, мене запросили в 1995-му році у наш Харківський інститут провести майстер-класи. І потім з’явилися проблеми: викладачі кажуть одне, а студенти кажуть – нам Маков казав інше. І навіщо ж тоді викладачам той Маков, який каже щось інше, тільки бентежить студентів?! Хоча я, коли розмовляю зі студентами, жодним чином, – це просто така культура – ніколи не нарікаю на інституцію, на викладачів. Я кажу про свій досвід.\nА ще й з матеріальних причин: якщо я буду п’ять днів на тиждень викладати, щоб отримувати зарплатню, то я вже більше нічого не зможу робити. Я тільки-но перелічував, скільки коштує зробити виставку. І це – некомерційна виставка! Я жодним чином від цього не очікую жодних грошей! Тут бере участь держава у якості музею. Якщо ти хочеш виставку в музеї – купляти площу або орендувати, я вважаю, взагалі неетично. Бо музей має запросити. Тому в даному випадку державний музей запрошує мене зробити виставку, а вже абсолютно приватно Я-Галерея і Павло Маков цю ситуацію фінансують. І ми це робимо задля того, щоб було якесь, скажімо, явище.\nТому в наших інституціях, я вважаю, щось принципово змінити не можна. Але мене запрошують приватні інституції робити майстер-класи. Наприклад, зараз в арт-центрі «Ізоляція» в Києві в мене тримісячний курс з молодими людьми. Це не студенти навіть, здебільшого вони вже закінчили або закінчують академію, – молоді митці. Я починаю з того, що постійно руйную психологічний бар’єр: щоб ми були в одній площині, щоб ми були рівні, тому що у нас одні й ті самі проблеми. В мене просто більше досвіду, але менше свіжої крові. Мені здається, що я можу вплинути на цю ситуацію тільки таким чином.\nА змінити державну ситуацію дуже важко. Я підкреслюю: є дуже фахові і дуже гарні викладачі. Але це виняток, а не правило. І тому ми маємо талановитих молодих митців як виняток з системи викладання, а не як правило. Руйнувати ці інституції я не бачу сенсу, тому що ми тільки будемо мати дуже багато озлоблених безробітних людей, котрі нічого більш не можуть робити. Мені здається, треба будувати щось паралельно.Так само, як Михайлова хоче робити – наприклад, при «Ізоляції» збудувати школу, хай би це була навіть post-graduate. Або приватні школи. Хоча для приватної школи треба досить серйозні інвестиції.\nОт зараз я іду до Академії (мистецтв – ред.) і з задоволенням буду спілкуватися і з викладачами, і зі студентами. Я вважаю, що це до деякої міри мій обов’язок.Тому що мене вчили. Я критикую офіційну систему навчання, але коли мене запрошують викладати – я викладаю, і принципово не беру за це грошей. На Заході беру гроші, а тут вважаю, що викладання в моїй країні для мене – це мій обов’язок.\nВиснаження в нашому суспільстві існує перш за все тому, що молоді і розумні люди їдуть з країни. Їх перекуповують. Їм пропонують кращі умови. І Україна на сьогоднішній день постійно програє бій за мізки. Це головна проблема суспільства, тому що без голови будь-які м’язи нам не допоможуть. Нам потрібна голова, а голова – тече: brain-drain. З України, з ‘90-тих років. Я дуже добре зрозумів, що brain-drain – це найстрашніша проблема нашої країни. Тому я викладаю. Тому я хочу, щоб ці молоді люди тут залишились.\n– На сьогодні залишається відкритою проблема ціннісного критерію у мистецтві. Що для вас є таким ціннісним критерієм?\n– Ціннісний критерій у мистецтві – це те, наскільки це мистецтво на мене впливає, в мене інших ціннісних критеріїв нема. В суспільстві існує тільки один ціннісний критерій – скільки воно коштує? Не «гарний митець» чи «негарний митець», а «дорогий митець» – «недорогий митець». Успішний – неуспішний. Але кожен митець цю проблему вирішує, – хоче він, чи не хоче, – приватним чином: сам зі собою. Тому що коли митець зраджує себе, то – не на аукціоні Сотбіс, не в галереї, коли продається. Він зраджує себе, або те, що він робить, в майстерні. Там проходить головна зрада.\nЯ чітко розумію, коли людина купляє мої роботи, бо їй моя робота потрібна, чи коли їй потрібна робота з підписом Макова. І я вам скажу відверто: у мене були стосунки з одним колекціонером,– стосунки людські у нас продовжуються нормальні, – але професійні я припинив, навіть втрачаючи гроші. Бо я зрозумів, що людині потрібен підпис. Все. Оскільки зацікавленість не глибинна, а така, поверхнева – задля того, щоб інвестувати гроші – мені це не цікаво.\nЦіннісні критерії зараз дуже розмиті… Я все життя живу сам по собі. От ви питали про роботу з куратором – я практично з ними не працюю. Ні, я б з задоволенням працював з гарним куратором. Я вважаю, що роль куратора – розкрити мені самому те, що я сам в своїх роботах не бачу. Наприклад, одна з дуже серйозних, цікавих речей на цій виставці для мене – чому ми так акцентували роки – тут зібралися твори, котрі ніколи не були зроблені разом, один за одним. Вони були зроблені в різний час, але якимось чином вони перетинаються. І це вже, вибачте, цікаво навіть для мене. Це вже те, що я сам для себе відкривав завдяки цій виставці – як перетинаються, чому? Скажімо, такий яскравий приклад, – як перетнулися оці дві речі: друк та інсталяція. Це перетнулося практично на моїх очах: я просто побачив, що так воно разом все складається добре.\nДобрих кураторів ще менше, ніж добрих митців. Справа в тому, що добрий куратор – це як добрий режисер. Великих акторів дуже багато, великих режисерів набагато менше. Тому що роль режисера – зібрати докупи дуже багато різних точок зору і зробити з цього щось єдине. Я індивідуаліст: в мене тільки одна точка зору – моя. В мене інших нема, і я збирати нічиї точки зору не буду, бо я зі своєю не можу впоратися. В мене не вистачає часу.\nМи в цілому намагаємося дати оцінку явищам, мистецтву тут і зараз. А ми тут і зараз сидимо отако-от у воді і не можемо вистрибнути з цієї води, тому що тільки час дасть якусь реальну оцінку того, що ми робимо. Звісно, є дуже багато моїх колег, які намагаються при житті отримати і славу, і гроші… В більш молодому віці – тридцять, тридцять п’ять, до сорока років мені теж більше хотілося оцього, скажімо, суспільного визнання. А потім ти потихеньку-потихеньку повертаєшся все більше й більше сам до себе і розумієш – кінець-кінцем ти сам зі собою мусиш впоратись через своє мистецтво. Ти маєш відповісти на свої питання перш за все. І тому те, що суспільство вважає за цінності, – вони потихеньку займають своє місце. Але це місце дуже несерйозне. Серйозніші, найцікавіші речі трапляються в майстерні.\nЧому для мене малюнки Леонардо да Вінчі більш цікаві, ніж його живопис? Я завжди кажу, як приклад, що якби була пожежа, і я б міг врятувати тільки одну річ – або живопис, або його малюнок, – я б врятував малюнок. Тому що через 500 років його малюнок – це його відверта думка. І я разом з ним мислю. Але якщо мене малюнки Леонардо доводять до шалу, то, скажімо, живопис Рафаеля – аж ніяк, ні до чого не доводить, і я спокійно до цього ставлюся. Це не означає неповагу до Рафаеля, я дуже поважаю цю людину: це – геній. Але мені з того – жодного зиску. Зараз я стикнувся з творчістю його найкращого учня, котрий жив у Мантуї, – Джуліо Романо. Я побачив у Палаццо Те його розписи на стінах, і просто, відверто кажучи, був не те, що розчарований... Якби там поруч абсолютно випадково не було виставки Джорджо Моранді, якого я дуже ціную і дуже люблю, то я би просто розчарувався, що перся три км. через всю Мантую дивитись той палац. Хоча, знову ж таки, за життя Джуліо Романо отримував гонорари більші, ніж Тіціан. А для мене – де Тіціан, а де Джуліо Романо, хоча це не означає, знову ж таки, моєї неповаги. Але він мені зовсім не цікавий. Тому оцінка тут бачите яка. А це ж я з вами розмовляю про вершки, про найкращі речі, які вже стали історією світового мистецтва! І в цьому теж щось нас турбує, щось не турбує. Скажімо, «Анну Карєніну» я читав у захваті, а «Войну і мір» я так і не закінчив, тому що мене просто стало нудити посередині. І я нічого з цим не можу зробити. Я ж не можу брехати сам собі. От і все.\n– У тому, що Ви робите, концепт естетичного в класичному розумінні дуже важливий. Як Ви це відчуваєте в сучасному мистецтві, яке часто дистанціюється від класичних категорій?\n– Ви знаєте, сучасне мистецтво дуже велике й дуже різне.\n– Так, і тут звісно не можна узагальнювати…\n– Справа в тому, що тут справді не можна узагальнювати. Дивіться чому: я вважаю, що після того, як час постмодерну закінчився, – а він дійсно закінчився, – насправді існують і постмодерн, і сюрреалізм як тенденції у сучасному мистецтві … В 2006 році у Відні була виставка сучасного українського мистецтва, котру формувала австрійська кураторка. Коли я дізнався про назву, «Посторанж», – мене пересіпнуло – ніби нічого іншого нема. Це було пов’язано з Помаранчевою революцією і вона все так сприймала з лівого боку – революція-перереволюція… Вона взяла десь приблизно 40 митців: привезла більш концептуальні роботи, – того самого С. Браткова, в мене оцю книжку взяла…. Перше, що я почув на відкритті серед молодих австрійських митців – «А де живопис?» І це – молоді люди! «Ми вважали, що у нас тут безлад, – може з України щось приїде?» – я це запам’ятав.\nАле давайте візьмемо, наприклад, творчість Луціана Фройда… або Френсіса Бекона… Вони жили, коли абстрактний експресіонізм був головною течією. Я не хочу сказати, що мені не подобається той самий Полок, але ближче – ці митці. А вони працювали так, ніби цього абстрактного експресіонізму взагалі нема! Вони працювали зі своїм. Тут для мене прикладом є людина з іншої царини – Том Вейц. Коли його запросили на перший концерт у Лондоні, він приїхав у паб на три дні давати концерт. Після півгодини його співу власник пабу сказав: йди геть звідси! Нічого я тобі не дам! Але Том Вейц не перестав співати те, що він співає. У нього не дуже широка аудиторія. Але вона є.\nУ світі зараз вісім мільйярдів людей. Одна тенденція, одна течія або один центр мистецтва вже неможливий. Тут така справа, як і в моїх роботах – постійна розмова між Маковим і мікрокосмом. Тому що, якщо ви здалеку бачите – то це одне, а якщо ви близько підійдете – там купа деталей, котрі постійно між собою якимось життям живуть.\nУ Празі в 2006 році в мене була виставка – в центрі Праги є такий «Музей файних мистецтв» – і вони запросили мене. Я привіз туди «Сади» – там було десь 15-16 робіт. Там куратор був англієць і він каже: «Павлику, нам обов’язково потрібна якась інсталяція». Я кажу: «Ну, нема в мене інсталяції!», а він – «Давай-давай! Думай що-небудь!». І я в кінці-кінців тільки, щоб позбутися проблем, кажу: «Давай так: я куплю такі ланцюжки, купимо лупи і повісимо поруч з роботами – хай люди ходять з цими лупами і роздивляються роботи – буде тобі й інсталяція». Він зрадів: купили ці лупи, повісили. І я думав, що це я відбувся. Якби не тиснув той куратор, то я б цього й не робив, але якщо я вже щось зробив, то хочу подивитися, що з цього виходить. І тут сталася дуже кумедна річ! Як би я свої роботи не любив, я на них з лупою не дивлюся. Але тут я подивися. І був у захваті! Бо там з’явився світ, котрого я не знав! Тому що я ж так близько до них не придивляюся. Для мене, наприклад, набагато важливіше, де чорна лінія, де біла лінія… Те, що вони там наповнені деталями – це вже інша справа… Коли ці дошки друкуються, цей взаємообмін деталями проходить поза межами моєї свідомості. Я інколи жартую, що в них там своє кохання і під тим тиском хай кохаються як хочуть, тому що мене це не стосується. У них своє життя. Мені потрібно, щоб вони мені народили те, що мені треба. І тут я раптом подивився в цю лупу… Боже! А там! Що там робиться! І мені теж стало цікаво. Виявилося (він мені потім посилав фотографії), що, від старих до малих, – всі бігали з цими лупами: всім було страшно цікаво роздивлятися. Кінець-кінцем, як Павло тут дотиснув до виставки, так і там інколи куратор може дотиснути до цікавої ідеї. Може, я колись повторю це десь в іншому місці – не знаю…\nІ справа в тому, що оцей макро- і мікрокосм, – він так само постійно переплітається. Наше життя постійно проходить між реальністю і мрією. Ми ніколи не живемо на сто відсотків в реальності. В нас постійно є при цьому якась мрія, але ми ніколи не живемо на сто відсотків у мрії – в нас постійно є якась реальність. І от десь посередині ми постійно балансуємо. Власне, мистецтво – про це балансування. Тому що, на мій погляд, мистецтво не вирішує наших проблем навпростець. Воно не змінює суспільство. Ні. Але мистецтво допомагає пережити драму життя.\nТак само я. Я в музеї давно не ходжу як митець. Я ходжу, щоб отримати відповіді на свої питання. Вже не мистецькі, не фахові. Людські питання. Звісно, коли був молодий, ходив з фаховими питаннями. Зараз я ходжу, бо людські питання набагато цікавіші для мене, ніж фахові. І тому мені здається, що тільки мистецтво допомагає пережити цю драму. І через те це його головна роль у суспільстві властиво і є. Тому воно існує стільки, скільки існуємо ми. І скільки б нам не казали: воно не потрібне, не давайте на нього грошей… Ну ми ж то все одно існуємо! Я ж існував в ‘90-х роках, я робив «Фонтан виснаження». Я малював «Мішені». Вибачте, це – зовсім неліквідний товар. Я ж це робив, і більше нічого я не робив. І нічого, вижили. Тому що суспільство постійно народжує митців, так само, як воно народжує людей всіх професій. Вони йому потрібні – воно їх народжує. Суспільство «підсвідомо» це робить…\n– Ви відчуваєте зміни після Революції Гідності?\n– Ні. Жодних змін нема, тому що змін менталітету нема. Справа в тому, що ментальність людей, котрі прийшли до влади, не дуже серйозним чином відрізняється від усього того, що було раніше. Це люди, котрі звикли, що все змінюється завдяки грошам, приватним стосункам, і, до речі, так воно і є. Але вони забувають одну річ – емоційну складову нашого життя.\nОскільки я вчився в Радянському Союзі, в нас був такий предмет, як науковий комунізм. Я не те, щоб був дуже в захваті від цього предмету, але в нас його вів дуже цікавий і розумний, скажімо так, вільний в своїх поглядах, викладач. Наскільки я розумію, він десь працював з КГБ, в якихось системах, з якимись іноземними студентами, і тому міг собі дозволити більше казати, ніж просто пересічний комуніст. Він сказав дуже цікаву річ, що от бачите – 1984-1983 рік – стосунки між Радянським Союзом і Англією значно покращилися. А чому? Як ви вважаєте? – Ну, ми сидимо… По-перше, митці… Він посміхається і каже: справа в тому, що мадам Тетчер і Горбачов дуже імпонують один одному. У них дуже гарна взаємосимпатія існує. І все. Звісна мова, були і гроші, була політика... Але емоційна складова – це був той останній поштовх, завдяки якому в Радянському Союзі серйозним чином покращилася ситуація з Англією.\nІ, вибачте, на сьогоднішній день, коли ми розмовляємо про війну на території України, про ставлення Європи… Європа не розуміє, що разом з війною на Сході України вона втрачає свою культуру. Україна не існує на культурній мапі ні Європи, ні світу. Не існує. Просто ніде. Ми – порожнє місце. Це не означає, що в нас нічого нема! В нас все є! Але щоб про те, що в нас все є, дізналися десь, в нас має бути державна політика. Але це не означає, що держава має давати гроші митцям, музикантам. Ні. Не має. Вона має брати вже все зроблене. Тому що ми існуємо як гриби – самі по собі. От квіти або гриби ростуть у лісі. Але сад з них може зробити тільки садівник. А доки вони ростуть у лісі розпорошені, ніхто їх майже і не бачить. А коли зроблений сад – всі одразу бачать: ось є квіти, є сад. В нього є ім’я, у цього саду. А так – ліс як ліс. Оте саме і тут. Митці, музиканти, поети – все це існує. Треба тільки, щоб був садівник. Тому що для того, щоб ми існували – нам не треба якоїсь там особливої державної підтримки. А державі для того, щоб вона існувала, дуже важливо бути з культурним обличчям. І це культурне обличчя може бути зроблене тільки завдяки дуже обміркованій, дуже серйозній державній програмі.\nДивився на Росію: Росія жодної секунди не упускає, щоб її бачили як культурну територію. Я приїжджаю до Італії майже кожен рік на місяць – ми з жінкою їдемо просто, щоб менше зими, більше літа. Я сиджу і працюю – роблю свої дошки. І, оскільки їздимо завжди машиною, їдемо навкруги і кожен раз щось дивимося нове. І от їдеш, наприклад, там, де Палладіо народився, – Віченца. Це таке-отаке маленьке місто. У Віченці йдеш – якесь палаццо, оголошення: «Ікони з російської колекції, вхід вільний». Приїздиш до Венеції – просто так, буденна якась ситуація, там нема нічого – ні бієнале… Ідеш до Академії – велике палаццо: «Імпресіонізм з російських колекцій, вхід вільний». І це – повсюди. Вони дбають про переклади російської літератури на іноземні мови. Вони дбають про те, щоб тільки насичити-насичити: «Ми – є»! Ми є не тільки через армію, і не тільки через ракети. І вони тоді вмикають дуже серйозним чином емоційну частку прийняття рішень.\nА Україна цього не вмикає! У нас одна емоція: нас вбивають – допомагайте! Ця емоція теж працює, але недовго. Якщо сьогодні Париж перетвориться на Донбас, то ми будемо з вами відчувати! Я буду відчувати! Я втрачаю частку своєї культури! Мені буде не просто так шкода, бо люди гинуть. Я розумію, що це – частка мене. Отак! А там – чорти його знають – хтось там гине, якась земля… За землю билися і б’ються – ну і що? За гроші билися і б’ються – ну і що? От у чому справа. А Україна нічого більше і не робить. Дійсно нічого не робить. І не робить через те, що ментальність тих людей, які сьогодні відповідають за країну… Навіть не ті, хто відповідає за культуру…. За культуру в Україні відповідають ті, хто її роблять, а не міністерство культури. Як на мій погляд, то краще, легше було б культурі, якби його закрили. Хоча в них прописані чіткі офіційні документи про розвиток культури в Україні, тому що є європейські зразки як це писати. Інша справа, що як тільки з’являються державні гроші, – так тут же з’являється багато людей, котрі хочуть від цього мати якийсь свій шмат. Доки ми так будемо працювати і думати – так і буде.\nПісля кінця ІІ світової війни, на початку ‘50-х років – в кінці ‘40-их в Америці зрозуміли, що в них є свій музикальний бренд, свій літературний бренд, але жодного свого, американського, бренду в образотворчому мистецтві немає. Кому від Держдепартаменту поставили задачу вирішити цю проблему, щоб з’явився американський бренд у візуальному мистецтві? ФБР, ЦРУ! А ЦРУ вже знайшли Лео Кастеллі, Раушенберга… Америка визнала відсутність свого візуального бренду як проблему національної безпеки! Ви уявляєте? Звісно, що були люди, котрі були проти: «ми витрачаємо гроші!», «нащо нам ці митці?» Але усе ж таки була більшість тих, котрі розуміли, що це дуже важливо. І з’явився абстрактний експресіонізм. З’явився Полок, Раушенберг, Розенквіст. Потім з’явився поп-арт… Все – проблема була вирішена. І в Америки є свій бренд. І вони цим пишаються: це – наше!\nА ми цього не розуміємо як проблему національної безпеки! І тому – скільки з нашої генерації поїхало! Скільки з молодої генерації теж пнуться туди! Вони пнуться за грантами, за тим, за сим! Чому Gaude Polonia відбувається вже котрий рік поспіль? А що це таке, між іншим? Коли людина туди приїздить на пів року – вони ж з його мозку висмоктують найцінніше. Він же ж – нормальна творча людина, – він же ділиться! «Ділись з нашими! Бо нашим теж треба щось свіженьке!» Пам’ятаю, коли отримав єдиний в своєму житті грант Artslink в Америці, я навіть підписував такий казуїстичний папір, що навіть якщо оженюсь з американкою, маю повернутися після гранту в Україну, два роки тут відбути, щоб віддати досвід, котрий я здобув в Америці під час цього гранту. А в наявності було зовсім все інакше. Вони збирають кожен рік приблизно п’ятдесят творчих людей зі всієї Східної Європи, найкращих… Подають заявки приблизно п’ятсот. Відбирають п’ятдесят. Вони бачать найкращу частку в творчій інтелігенції. Обирають те, що їм сьогодні найбільш цікаво. Було багато прикладів, коли одного брали, іншого не брали, а потім через п’ять років вже брали іншого – тому що і це зараз стало цікаво. І потім ти там два місяці практично проводиш. Розповідаєш, працюєш, робиш якусь виставку. Потім ти маєш ще після того приїхати в Нью-Йорк і зробити доповідь про те, що ти робив. І таким чином вони знову ж таки отримують свіжу інформацію з найкращої, найбільш творчої частки суспільства. До того ж, з дев’яти тисяч доларів ти отримуєш на кишенькові витрати півтори тисячі. І це все. Ти і ці гроші залишаєш в американському супермаркеті. Потім вони сплачують квитки американських компаній. Вони сплачують директорові тої інституції, де ти будеш працювати. Всі ці гроші залишаються в Америці. І Америка отримує з твого мозку інформацію свіжу – і все. І так кожен рік. Те саме – Gaude Polonia. Ні, я не проти цих грантів. Просто я кажу, що ми постійно віддаємо, віддаємо, віддаємо замість того, щоб брати, брати й брати…. От і все.\n– Чи є у Вас якесь львівське коло художників, з якими ви контактуєте? Можливо, друзі?\n– У мене є один митець, котрого я обожнюю. Я не просто контактую – він є в моїй колекції, він висить в моїй майстерні. Це – Андрій Сагайдаковський. Ми з ним помінялися роботами. Він з великою повагою ставиться до того, що я роблю, а я просто обожнюю те, що він робить. Він, на мій погляд, найцікавіше працює в Україні. Принаймні в моїй генерації. І, по-друге, тут жили митці, які, на жаль, поїхали. Я свій перший Гран-прі отримав в Калінінграді ще за радянських часів, в 1988 році. В журі був Юрій Чаришніков. От ми знову бачимо приклад: поїхала людина – і все. По третє – я знав як митців і Володимира Костирка, і Євгена Равського дуже добре, оскільки виставки були, але цього разу я приватним чином з ними познайомився. В нас, на щастя, є такі митці, між котрими не існує ні професійної конкуренції, ні за славу, ні за гроші… З ними мені дуже легко. Бо, по-перше, ми дуже різні – ніхто один одному дорогу жодним чином не перетинає, а з іншого боку, мені завжди дуже цікаво, тому що вони дуже не схожі на мене.\nНа виставках, ви думаєте, я на графіку ходжу дивитися? Ні. Мені цікава інсталяція, скульптура, живопис. З графікою мені все зрозуміло і так. Єдине, що, звісно, на мене дуже вплинув Моранді в свій час, і я його просто обожнюю. Моранді, як і Джакометті, – це для мене митці фантастичної концентрації. І, зверніть увагу, вони теж жодним чином не належали до жодної тенденції свого часу. Вони були самі по собі. Вони-то були відомі, до них ставилися з повагою, але вони не були в головному тренді. Щоб там не казали.\nPS. Після більш ніж годинного інтерв’ю у мене все одно залишилось багато питань. Одне з них – про згаданий Маковим кінець постмодерну – в чому ознаки цього завершення? Думаю, відповідь можна відшукати в його роботах. Це вже не гра заради гри, не відмова від раціональної основи смислів, не тотальне заперечення цінностей. Це – констатація того, що без цінностей – ніяк. Що ми вкорінені у своїй локальній ідентичності й вона залишається для нас хай крихкою і непевною, але основою. Що ця вкоріненість визначає нашу ментальність. А ментальність – нашу вкоріненість у місце… І що все це – цінності, ідентичність, місце, ментальність,– та основа, яка дає нам можливість відчувати, переживати в цій драмі свою присутність, нехай і минущу.


4 січня 2012 року за дорученням Олександра Вілкула в селі Новомиколаївка Покровського району введено в експлуатацію газопровід. Газ отримали 125 мешканців 50 будинків села.\nЗа дорученням голови Дніпропетровської облдержадміністрації Олександра Вілкула перший заступник голови облдержадміністрації Вячеслав Задорожний увів в експлуатацію газопровідну мережу в селі Новомиколаївка Покровського району.\n«Будівництво газопровідної мережі в селі Новомиколаївка - це ще один результат реалізації регіональної програми газифікації сільських районів у рамках Комплексної стратегії розвитку регіону, яку ініціював губернатор Олександр Вілкул. Це реальне підвищення якості життя в селі. Поштовх до його розвитку», - сказав Вячеслав Задорожний.\n«Усього за 2010-11 роки завдяки регіональній програмі газифікації сіл, яку ініціював Олександр Вілкул, було проведено понад 170 км газопроводів. Газ в свої будинки отримали більше 17 тис жителів сільських районів області. І в 2012 році ця робота буде продовжена. Адже розвиток кластеру сільського господарства є пріоритетним для обласної влади. В рамках розвитку кластера одним із головних напрямків є розвиток інфраструктури села. Зокрема, це будівництво газо- і водопроводів, реконструкція шкіл і дитячих садків, створення навчально-виховних комплексів, а також будівництво та реконструкція котелень для опалення об'єктів соціально-культурної сфери. Мета - створення комфортних умов проживання на селі», - сказав В'ячеслав Задорожний.\n4 січня 2012 року за дорученням Олександра Вілкула у селі Маломихайлівка Покровського району відкрито навчально-виховний комплекс «дитсадок-школа» з дошкільним відділенням на 40 місць.\n«З ініціативи губернатора Олександра Вілкула на Дніпропетровщині реалізується регіональна програма «Новій Дніпропетровщині – новий стандарт освіти». Одним з головних завдань програми є розвиток в області мережі дошкільних навчальних закладів. У рамках цієї програми за 2010-2011 роки на Дніпропетровщині відкрито 22 дитсадки і 36 навчально-виховних комплексів «дитсадок-школа», а також 186 додаткових груп у діючих дитсадках. Таким чином, створено 3,5 тис місць у дитсадках регіону, що на 60% зменшило потребу дітей віком до шести років у місцях в дошкільних закладах. Губернатор поставив завдання цього року повністю вирішити питання із забезпечення дітей області місцями у садочках», - сказав Вячеслав Задорожний, вітаючи громаду Маломихайлівки з відкриттям у їхньому селі НВК.\n6 січня 2012 року за дорученням губернатора Олександра Вілкула на Дніпропетровщині налагоджено системно роботу, спрямовану на насичення споживчого ринку якісною продукцією та підтримку вітчизняних товаровиробників. Впродовж 2011 року на Дніпропетровщині пройшло більше 3000 продуктових ярмарків. Жителі області могли придбати продукцію за цінами, які на 10-30% нижчі за середньоринкові.\n«Традиція проведення продовольчих ярмарків «від виробника», запроваджена губернатором Олександром Вілкулом, продовжиться і у 2012 році. Проведення ярмарків показало гарні результати – завдяки ним виробник може реалізовувати продукцію без посередницьких націнок. Такі заходи дозволяють наблизити виробника до покупця та забезпечити для жителів області доступні ціни на продукти харчування», - сказав перший заступник голови облдержадміністрації Вячеслав Задорожний.\nСвинини – 26,3 тонни\nЯловичини – 6,8 тонн\nМ’яса птиці – 19 тонн\nМолока – більше 21 тонни\nКартоплі – 21 тонну\nКапусти – 16,4 тонни\nМоркви – 6,3 тонни\nЦибулі – 7,7 тонн\nЦукру – більше 7 тонн\nГречаної крупи – 6,3 тонни\nПшеничної крупи – 5,7 тонн\nБорошна – 14 тонн\nМакаронних виробів – 8,8 тонн\nСоняшникової олії – 15,4 тонни\nКурячих яєць – 50 тис шт.\nУ м. Кривий Ріг - на «Центральному» ринку, вул. Лебедєва-Кумача,1, у м. Павлоград – на «Центральному» ринку вул.Полтавська,127.\nКатегория: ВЫХОД ЗДЕСЬ! | Добавил: Gross (10.01.2012)


Артеріальна гіпотонія — причини, симптоми, діагностика та лікування - Медичний портал\nАртеріальна гіпотонія — причини, симптоми, діагностика та лікування\nАртеріальна гіпотонія (артеріальна гіпотензія) — синдром зниженого артеріального тиску, що характеризується стійкими показниками рівня систолічного (верхнього) тиску менше 100 мм рт.ст. а діастолічного (нижнього) — менше 60 мм рт.ст. Артеріальною гіпотонією частіше страждають молоді жінки і підлітки. У старшому віці, на тлі ураження судин атеросклерозом. зустрічається атеросклеротична артеріальна гіпотензія, обумовлена втратою судинного тонусу внаслідок атеросклеротичних змін.\nЗ огляду на многофакторности розвитку даного стану, артеріальна гіпотонія є предметом вивчення кардіології. неврології. ендокринології та інших клінічних дисциплін.\nДо варіантів фізіологічної артеріальної гіпотонії відносять артеріальну гіпотензію як індивідуальну норму (що має спадковий конституційний характер), адаптивну компенсаторну гіпотензію (у жителів високогір'я, тропіків і субтропіків) і гіпотензію підвищеної тренованості (зустрічається серед спортсменів).\nАртеріальну гіпотонію слід розглядати як мультифакторное стан, що відбиває зниження кров'яного тиску в артеріальній системі при різних фізіологічних і патологічних станах.\nПричиною первинної артеріальної гіпотонії в 80% випадків є нейроциркуляторна дистонія.Згідно сучасним теоріям, первинна гіпотензія представляє особливу форму неврозу судинного центрів головного мозку, в розвитку якого провідна роль відводиться стресів і тривалим психотравмирующим ситуацій. Безпосередніми виробляють причинами можуть служити психологічні травми, хронічна втома і недосипання, депресії.\nГостра артеріальна гіпотонія може бути наслідком масивної одномоментної крововтрати, зневоднення, травми, отруєння, анафілактичного шоку. різкого порушення роботи серця, при якому спрацьовують гіпотензивні рефлекси. У цих випадках артеріальна гіпотензія розвивається в короткий час (від декількох хвилин до годин) і тягне за собою виражені порушення кровопостачання внутрішніх органів. Хронічна артеріальна гіпотонія має тенденцію до тривалого перебігу; при цьому організм адаптований до зниженого тиску, внаслідок чого виражені симптоми розладу кровообігу відсутні.\nАртеріальна гіпотонія також може розвинутися на тлі нестачі вітамінів В, С, Е; дотримання дієти, передозування лікарських препаратів, наприклад, при лікуванні артеріальної гіпертензії.\nФізіологічна артеріальна гіпотонія може спостерігатися у здорових людей зі спадковою схильністю до зниженого тиску, у тренованих спортсменів, в умовах адаптації до різкої зміни погодних або кліматичних умов.\nНезважаючи на велику кількість можливих причин, механізм розвитку артеріальної гіпотонії може бути пов'язаний з чотирма основними факторами: зменшенням хвилинного і ударного викиду серця; скороченням ОЦК; зниженням опору периферичних судин; зменшенням венозного припливу крові до серця.\nЗменшення ударного і хвилинного обсягу крові зустрічається при тяжкій дисфункції міокарда при інфаркті. міокардит, важких формах аритмій, передозуванні ß-блокаторів та т. д. Зниження тонусу і опору периферичних судин (головним чином, артеріол і прекапілярів) обумовлює розвиток артеріальної гіпотонії при колапсі токсичної або інфекційної природи, анафілактичний шок. Артеріальна гіпотонія як наслідок зменшення ОЦК виникає при зовнішньому (шлунково-кишковому) або внутрішню кровотечу (при апоплексії яєчника. Розриві селезінки. Розриві аневризми аорти та ін.).Швидка евакуація ексудату при масивному асциті або плевриті може привести до артеріальної гіпотонії внаслідок зменшення венозного повернення крові до серця, оскільки значна частина ОЦК затримується в найдрібніших судинах.\nПри різних формах артеріальної гіпотонії можуть виявлятися порушення судинної регуляції вищими вегетативними центрами, зниження механізму регуляції артеріального тиску-ангіотензин-альдостеронової системою, розлад чутливості судинних рецепторів до катехоламінів. порушення афферентной або еферентної частини дуги барорефлекса.\nФізіологічна гіпотонія в більшості випадків не приносить людині особливого дискомфорту.\nГостра форма артеріальної гіпотонії протікає з вираженим кисневим голодуванням тканин головного мозку, в зв'язку з чим розвиваються такі симптоми, як запаморочення. короткочасні порушення зору, хиткість ходи, блідість шкірних покривів, непритомність.\nПри хронічній вторинної артеріальної гіпотонії на перший план виступають симптоми основного захворювання. Крім цього, у пацієнтів відзначається слабкість, апатія, сонливість. підвищена стомлюваність, головний біль, емоційна лабільність, погіршення пам'яті, порушення терморегуляції, пітливість стоп і долонь, тахікардія. Тривалий перебіг артеріальної гіпотонії викликає порушення менструального циклу у жінок і потенції у чоловіків.\nПри ортостатичної артеріальної гіпотонії внаслідок зміни положення тіла з горизонтального на вертикальне розвиваються переднепритомні стану.\nПри артеріальній гіпотонії можуть виникати вегетативні кризи, як правило, вагоинсулярного характеру. Такі пароксизми протікають з адинамією, гіпотермією, рясної пітливістю, брадикардією. падінням артеріального тиску аж до непритомності, болями в животі, нудотою, блювотою, утрудненням дихання внаслідок спазму гортані.\nВ процесі діагностики важливо не просто встановити факт наявності артеріальної гіпотонії, а й з'ясувати причини, якими вона викликана.\nДля правильної оцінки рівня артеріального тиску потрібно триразове вимір артеріального тиску з інтервалом 3-5 хвилин.Добове моніторування АТ дозволяє визначити коливання у величині і добовому ритмі артеріального тиску.\nДля виключення або підтвердження вторинної артеріальної гіпотонії необхідно комплексне обстеження стану серцево-судинної, ендокринної та нервової систем. З цією метою досліджуються біохімічні показники крові (електроліти, глюкоза. Холестерин і ліпідні фракції), виконується ЕКГ (в спокої і з навантажувальні тестами), ортостатична проба. ехокардіографія. електроенцефалографія і т. д.\nДля визначення необхідності більш поглибленого обстеження хворі з артеріальною гіпотонією повинні бути проконсультовано кардіологом. неврологом. окулістом. ендокринологом.\nДо лікування артеріальної гіпотонії приступають тільки після встановлення точної причини зниження артеріального тиску.\nПри вторинної симптоматичної гіпотензії об'єктом впливу буде служити основне захворювання. Артеріальна гіпотонія нейровегетатівного генезу, перш за все, вимагає корекції вегетативного дисбалансу з використанням медикаментозних та немедикаментозних методів.\nМедикаментозне лікування артеріальної гіпотонії проводять препаратами різних груп: рослинними адаптогенами (настоянки лимонника, аралії, женьшеню); холинолитиками, церебропротектори (циннарізін, вінпоцетин, актовегін); ноотропні препаратами (гліцин, пірацетам); антиоксидантами і вітамінами (бурштинова кислота, вітаміни А, В, Е); антидепресантами і транквілізаторами.\nПри гострій артеріальній гіпотонії з метою швидкого підвищення і стабілізації артеріального тиску вводяться кардиотоники і вазоконстріктори (мезатон, дофамін), глюкокортикоїди, проводиться інфузія сольових і колоїдних розчинів.\nПопередження вторинної артеріальної гіпотонії полягає в профілактиці ендокринних, неврологічних, серцево-судинних захворювань.Пацієнтам з артеріальною гіпотонією рекомендується постійний контроль рівня артеріального тиску, регулярне спостереження у кардіолога.\nАртеріальна гіпотонія — лікування в Москві\nPrevious Post: Ендометріоз сечового міхура — симптоми і лікування\nNext Post: Які бувають симптоми панічного атаки? Діагностика, лікування та профілактика розвитку


мода : Водна аеробіка\nВодна аеробіка - велике все навколо форми заняття аеробікою і чудової форми cardio придатності. Водна аеробіка безпечна для всіх віків, оскільки вода примушує Ваше тіло бути плавучим, таким чином викликаючи менше напруги і напруга на Ваших суглобах і м'язах. Деякі із спеціального аеробного водного приладдя - ваги зап'ястя і кісточки, активні пояси, рогожі води, кулі здійснення, кроки води, водні черевики і штанги. Багато хто з приладдя покритий неопреновим комфортом пропозиції тканини опору хлора і власникові. Активний пояс використовується, щоб просунути правильне положення, підтримуючи нижче назад і настроюючи черевні м'язи. Веса зап'ястя і кісточки використовуються для опору, щоб отримати максимальну розминку, манжети входять в різних ваги для різних рівнів придатності. Це - хороша ідея купити один з багатьох спортивних купальників, доступних, роблячи водну аеробіку, таким чином Ви забезпечені купальник, який протистоятиме Вашій рутині здійснення.\nТеплове зношування і сонце захисний купальний костюм є двома популярними способами надати Вашим дітям або теплоту або захист від шкідливих УЛЬТРАФІОЛЕТОВИХ променів сонця. Теплові позови зношування зроблені з що особливо розглядаються, нагрівають неопреновий матеріал рефлексії. Теплові купальники дозволяють дітям підтримувати свою теплоту благополучно, все ще враховуючи необхідну свободу пересування. Сонце у захисного купального костюма, проведеного сьогодні зазвичай, є SPF 50 (найвища оцінка для тканини) і більшість мазкий, пропонує приблизно 98%-ый блок сонця. Позови зроблені із з'єднання нейлона-lycra, яке є легким і швидким висиханням. sunsuits входять в безліч проектів, щоб включати; дитина, діти і дорослі проекти; капелюхи сонця і sunsuits об'єдналися з допомогою плавучості. Який чудовий спосіб захистити і Ви - діти і безпосередньо від сонця.\nВодний Спортивний купальний костюм вельми різний чим стандартні купальники, доступні для плавання і загоряння. Водні спортивні змагання, такі як wakeboarding, серфінг вітру, серфінг, лижний спорт води, упірнаючи і реактивний лижний спорт часто вимагають купального костюма, який пропонує і теплоту і захист з розширеного часу в холодних водах. Більшість гідрокостюмів зроблена з особливо даної високої температури неопреновим матеріалом рефлексії, який допомагає людям підтримати свою теплоту, забезпечуючи гнучкість і комфорт. Гідрокостюми доступні у великій різноманітності проектів такий як; трико частини або з довгими або з короткими рукавами; необачні і УЛЬТРАФІОЛЕТОВІ охоронці (подібний до довгої або короткої sleeved футболки) з капотами; рукавички і черевики; гідрокостюми з капотами. Інноваційні гідрокостюми - дивно гнучкі і тривалі роки забезпечення водної забави.


Наших підписчиків 11513\nДодав stoneguest вчора о 11:40\nГоловчин Юлія «Притча Юлії Головчин "Як втихомирити бурю?"» 2.30 Mb 1102\n«Музика Є!» Подкаст-проект «Музика Є! №27 - 45 ЕН» 4,02 Mb 41\nПрощай, декаданс «Как жить? (2008 р.)» 3,16 Mb 33\nЛюбченко Олександр «OP.#2 (дует з І.Собко, live-концерт пам'яті В.Клімбуцького, Запоріжжя, 1993 р.)» 5,75 Mb 31\n«Музика Є!» Подкаст-проект «Музика Є! №16 - Харківська музична ліга» 11,56 Mb 18


Декларування доходів громадян триває — Лубенська районна рада. Офіційний сайт Лубенської районної ради\nДекларування доходів громадян триває\nЗ початку поточного року 2313 мешканців території обслуговування Лубенської ОДПІ подали податкові декларації про отримані доходи. Загальна сума коштів, задекларованих громадянами складає 75,3 млн. гривень, сума податків сягає 5 млн. гривень. З них 4 – подано громадянами-мільйонерами, які зазначили дохід на суму 5,7 млн.грн. та визначили суму податків 0,7 млн.грн.\nНайбільше декларацій надійшло від 1576 громадян, які самостійно обробляли власні земельні частки (паї) та отримали доходи від продажу с/г продукції і складають 16,5 млн.грн. та до бюджету належить до сплати близько 3 млн.гривень.\nЛубенська ОДПІ нагадує, що отримати безкоштовні консультації та допомогу у заповненні податкової декларації про майновий стан і доходи, отримані у 2017 році декларанти можуть у Центрах обслуговування платників ОДПІ.\nПодати декларацію для отримання податкової знижки можна протягом усього року, тобто до 31 грудня включно, тоді як громадяни, які зобов’язані задекларувати свої доходи, повинні зробити це не пізніше 2 травня.\n37500, Полтавська обл., м. Лубни, площа академіка Олексія Бекетова 19, тел. (05361) 7-47-84, 74-498, E-Mail: r_Lubny@ukr.net


У Черкасах рятувальники витягли з води двох байдарочників – "ДЗВІН"\nУ Черкасах рятувальники витягли з води двох байдарочників\n27.05.2019 | 16:54\n26 травня у Черкасах у акваторії Дніпра рятувальники Черкаської комунальної міської аварійно-рятувальної служби витягли з води двох байдарочників. Чоловіки 1983 та 1985 року народження орендували човен в одному з прокатних пунктів. Подія трапилася близько 17 години.\nЧоловіки відпочивали на байдарці, і раптом човен перевернувся. Це побачили відпочивальники у «Долині троянд» і зателефонували на «101».\n«Двоє осіб перевернулись на байдарці і потребували допомоги. На місце був негайно направлений рятувальний підрозділ у складі трьох рятувальників на моторному човні. На момент порятунку чоловіки знаходилися у воді вже близько 20 хвилин. Потерпілих було врятовано та доставлено на берег. Також був врятований плавзасіб. Медичної допомоги люди не потребували», – розповів директор КУ «Черкаська міська комунальна аварійно-рятувальна служба» Сергій Микитченко.\nВ управлінні цивільного захисту департаменту житлово-комунального комплексу закликають черкасців дотримуватися правил поведінки на воді.


Анджей Опалінський (єпископ позанський) — Вікіпедія\nАнджей Опалінський (єпископ позанський)\n19 грудня 1623\nАнджей Опалінський (пол. Andrzej Opaliński; 1575 — 19 грудня 1623) — церковний і державний діяч Речі Посполитої.\nПоходив з польського шляхетського роду Опалінських гербу Лодзя. Другий син Анджея Опалінського, маршалка великого коронного, і Катерини Косцелецької. Народився 1576 року.\nУ 1590 році став титулярним пробстом Плоцької кафедри. У 1592—1595 роках навчався в Римі, де отримав посади секретаря і камергера папи римського Климента VIII. Після повернення на батьківщину долучився до політичного життя.\nУ 1604 році він був призначений секретарем великим коронним. Польський король Сигізмунд III Ваза відправляв його послом до імператорів Священної Римської імперії Рудольфа II і Фердинанда II, щоб отримати від них дозвіл на шлюб з Констанцією Австрійською.\nОдночасно обирався послом (депутатом) на Великопольський сеймик в Сьрода в 1600, 1602 і 1606 роках, де намагався переконати великопольську шляхту підтримати королівську політику, але марно. 1606 року став коад'ютором познанського єпископа і одночасно отримав призначення від папи римського на посаду титулярного єпископа Сінополіса (в Малій Азії). Після смерті Лаврентія Гослицького 1607 року стає єпископом Познанським. Офіційне призначення в сан сталося 12 листопада того ж року. Був відомий як ворог Реформації і опікун єзуїтського колегіуму в Познані.\nУ 1608 році зібрав у своїй резиденції в Слупці з'їзд сенаторів, чиновників і більшу частину знаті. Цей з'їзд приніс бажаний результат, і Великопольща підтримала короля на сеймику. Того ж року організував синод дієцезії, який в 1612 році ухвалив передати контрибуцію в королівську скарбницю на потреби Речі Посполитої. У квітні 1612 року інспектував костели в Познанській дієцезії, починаючи з познанського собору, який був знищений внаслідок пожежі того ж року. Перед смертю він встиг почати реконструкцію познанського собору, але не дожив про завершення робіт. 1618 року домігся від великопольського сеймику підтримки походу королевича Владислава у 1618 році проти Московського царства. Помер 1623 року, був похований в Радліні.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Анджей_Опалінський_(єпископ_позанський)&oldid=24989370


Боровики, підберезники, підосичники мариновані - рецепт приготування блюда - за типом продуктів сторінка вісімдесят восьма\nГоловна » Рецепти за типами продуктів » Страви з підберезників » Маринування » Боровики, підберезники, підосичники мариновані\n- Грибів 1 кг\n- Солі - 40-50 г\n- Лимонної кислоти - 0.3-0.4 г\n- Оцту - 30 мл 9% -ного\n- Лаврових листа - 3\n- Запашного і гіркого чорного перцю - по 6 зерен.\nПерероблені гриби промити, у молодих боровиків обрізати корінці на 1-2 см від капелюшки, у підберезників і красноголовців - на 2-3 см. Добре промити, помістити в варильну посуд (корінці і капелюшки окремо), додати трохи води і сіль, варити на слабкому вогні, періодично\nпомішуючи і знімаючи піну. Коли відвар стане прозорим, додати прянощі, лимонну кислоту і 9% - ний оцет. Варка вважається закінченою, коли гриби осядуть на дно, розсіл стане чистим і прозорим. Готові гриби разом з маринадом перекласти в банки. Стерилізувати при температурі 100 С: банки місткістю 0.5 л - 25 хвилин, 1 л - 35 хвилин.\nНа цій сторінці Вашій увазі представлений рецепт Боровики, підберезники, підосичники мариновані. Щиро сподіваємося, що блюдо Боровики, підберезники, підосичники мариновані сподобається Вам і Вашій сім'ї. Приємного апетиту!\nКаша пшоняна з грибами\nГриби сухі, смажені в сметані


Прес-секретар Пентагону йде у відставку - Korrespondent.net\nПрес-секретар Пентагону йде у відставку\nКорреспондент.net, 1 січня 2019, 07:20\nДана Вайт йде у відставку\nСлідом за керівником Міністерства оборони про відставку заявила і прес-секретар. Вайт тимчасово замінить її заступник.\nРечник міністерства оборони США Дана Вайт заявила про своє звільнення слідом за відставкою глави Пентагону Джеймса Меттіса, який з 1 січня йде зі своєї посади. Про це вона в понеділок, 31 грудня, повідомила в Twitter.\n"Я вдячна за можливість, надану цією адміністрацією, служити разом з міністром Меттісом, нашими військовослужбовцями і цивільними особами, які їх підтримують", - заявила Вайт.\nПрес-секретар оголосила про відставку через кілька годин після того, як глава Пентагону Джеймс Меттіс розіслав прощального листа співробітникам відомства.\nНагадаємо, 21 грудня стало відомо, що міністр оборони США йде у відставку. За словами Джеймс Меттіса, причиною його рішення стали розбіжності з Трампом з ключових питань оборони.\nТЕГИ: США, Пентагон, отставка, пресс-служба


Протонопровідні мембрани на основі полівінілового спирту та полістиренсульфонової кислоти \nСтадний, І.; Коновалова, Вікторія; Євдокименко, В.; Бурбан, Анатолій; Бортишевський, В. (2008)\nРозроблено методику формування протонопровідних мембран шляхом хімічного зшивання ПВС глутаровим альдегідом з додаванням полістиренсульфонової кислоти як протонопровідної речовини. Досліджено основні характеристики ...\nЗастосування математичного моделювання до вивчення динаміки основних характеристик флуоровмісних мембран \nГоробець, Андрій; Лаврик, Володимир; Вакулюк, Поліна; Бурбан, Анатолій (2008)\nРозроблено ефективні математичні моделі для вивчення і прогнозування продуктивності та забруднення ультрафільтраційних флуоровмісних мембран, зокрема процесів забруднення при адсорбції гумінових кислот. Описана методика ...\nФормування ультрафільтраційних поліакрилонітрильних мембран та дослідження їхніх властивостей \nПотворова, Н.; Вакулюк, Поліна; Бурбан, Анатолій (2008)\nРозроблено метод формування ультрафільтраційних поліакрилонітрильних (ПАН) мембран із розчину в диметилформаміді методом інверсії фаз. Показано, що розділювальні характеристики сформованих мембран залежать від концентрації ...\nЗалежність сорбційних властивостей кремнеземних адсорбентів щодо катіонів металів від рН розчину \nКичкирук, О.; Кусяк, Н.; Тьортих, Валентин (2008)\nПроаналізовано ступінь вилучення іонів купруму, кадмію та плюмбуму кремнеземними адсорбентами залежно від рН середовища в статичних і динамічних умовах адсорбції. Показано можливість попереднього концентрування іонів ...\nЕлектропровідні властивості титано-манганових сорбентів, аплікованих літієм: дослідження методом електрохімічного імпедансу \nАтаманюк, В.; Ремізовська, Г.; Дзязько, Юлія; Бєляков, В. (2008)\nМетодом спектроскопії електрохімічного імпедансу досліджені сорбенти на основі змішаних діоксидів титану і марганцю, аплікованих йонами літію. Шляхом моделювання діаграм Найквіста і частотної залежності електричної ...\nАналіз хінолонів методом капілярного зонального електрофорезу з непрямим УФ-детектуванням \nДавідовіч, І.; Антонюк, Наталя (2008)\nРозроблено методику визначення налідиксової кислоти та 8-гідроксихіноліну методом капілярного зонального електрофорезу з непрямим УФ-детектуванням. Досліджено вплив концентрації та рН електролітного розчину, концентрації ...\nЗагальна характеристика основних остеозаміщувальних імплантатів для кісткової пластики \nЗагородько, О.; Антонюк, Наталя; Бурбан, Анатолій (2008)\nДосліджено використання основних остеозаміщувальних імплантатів для кісткової пластики, наведено загальну характеристику та варіанти їх застосування.\nПорівняльна оцінка ефективності сильнокислотних катіонітів з різними фізико-хімічними властивостями \nМітченко, Т.; Козлов, П.; Шенкарук, О. (2008)\nДосліджено кінетичні та рівноважні характеристики процесів сорбції-десорбції йонів кальцію на сучасних сильнокислотних гелевих катіонітах, які виробляються промислово. Запропоновано величину Кеф, яка комплексно описує ...\nБортишевський, В. (1)\nБєляков, В. (1)\nГоробець, Андрій (1)\nДавідовіч, І. (1)\nДзязько, Юлія (1)\nЗагородько, О. (1)\nвеличина Кеф (1)


Як домогтися призначення пенсії? Радить юрист - Благодійний Фонд Соціального Розвитку\nЯк домогтися призначення пенсії? Радить юрист\nІнколи органи Пенсійного фонду України вимагають для підтвердження трудового стажу документи, які людина не зобов’язана надавати, та неправомірно відмовляють у призначенні пенсії. Юрист Благодійного фонду соціального розвитку Харківської області Богдан Даниленко роз’яснює, що у цьому випадку передбачає закон, та за яких умов призначається пільгова пенсія.\n«Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом міністрів України.\nЗа відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов’язкового державного соціального страхування, довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637).\nОтже, для підтвердження трудового стажу органам Пенсійного фонду необхідно подати один документ – трудову книжку. І лише в тому випадку, якщо трудова книжка відсутня, чи в ній відсутні відповідні записи, або в цих записах допущені помилки, трудовий стаж може підтверджуватися іншими документами.\nЯкщо ж мова йде про пільгову пенсію, то для її призначення повинні бути виконані такі умови:\n1) досягнення певного віку;\n2) наявність необхідного загального стажу роботи;\n3) наявність необхідного спеціального стажу роботи.\nСаме ці обставини мають бути доведені для прийняття рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.\nСлід мати на увазі, що для різних категорій працівників встановлено різні вимоги щодо віку та стажу. Наприклад, відповідно до пункту в) частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для чоловіків трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, право на пільгову пенсію виникає при досягненні віку 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі».


ЧЕТВЕРТИЙ КЛАС - Програма для спеціальних загальноосвітніх навчальних закладів для дітей із затримкою психічного...\nІ. Мовленнєва змістова лінія Пор№ К-сть год.\nУчень: - називає значущі частини слова: основу, закінчення, частини основи – корінь, суфікс\n(136 год.; 4 год. на тиждень)\n- розуміє прослуханий текст різних стилів, жанрів і типів, які містять не тільки прості речення;\n- переказує текст;\n- виявляє своє ставлення до дійових осіб, їхніх вчинків.\n- розуміє та виконує сприйняті на слух інструкції щодо виконання поставлених учителем навчальних завдань.\nРозвиток словесно-логічного мислення.\nРозвиток мовленнєвої уваги та пам’яті.\nУдосконалення умінь виконувати на слух сприйнятті інструкції учителя.\nГоворіння (протягом року)\n- регулює дихання, силу голосу, темп мовлення залежно від ситуації мовлення і спілкування\n- читає напам’ять вірші та прозові твори;\n- бере участь у відтворенні, розігруванні навчального діалогу,\n- самостійно або з допомогою вчителя складає діалог за малюнком, описаною ситуацією — з опорою на допоміжні матеріали і без них;\n- знає та дотримується правил мовленнєвого етикету, культури спілкування\n- самостійно або з допомогою переказує текст (детально або вибірково), з опорою на даний або колективно складений план, опорні сполучення слів, а також без опори на допоміжні матеріали.\n- самостійно або з допомогою переказує епізод із переглянутого фільму, розповіді;\n- висловлює власну думку з приводу почутого\n- доповнює почуте власними спостереженнями\n- повторює зв’язне висловлювання, вносить свої доповнення;\n- складає самостійне зв’язне висловлювання (усний твір типу розповіді, опису або міркування) – за малюнком, описаною ситуацією, з опорою на допоміжні матеріали (поданий зачин або кінцівку, опорні сполучення слів, даний або колективно складений план та ін. (при потребі з допомогою).\n- виражає своє ставлення до висловлюваного\n- самостійно або з допомогою вчителя оцінює складені діалоги та зв’язне висловлювання та удосконалює їх.\nРозвиток умінь узгоджувати роботу дихального та артикуляційного апарату у процесі мовлення\nРозвиток пам’яті та звуковимовних навичок\nРозвиток зв’язного діалогічного мовлення.\nРозвиток запам’ятовування словесного матеріалу\nРозвиток правил мовленнєвого етикету та культури спілкування\nРозвиток умінь складати простий переказ за заданою темою.\nФормування умінь оцінювати та удосконалювати зв’язні висловлювання.\nЧитання (протягом року)\nУдосконалення навички миттєвого впізнавання найбільш уживаних слів, і сполучень коротких слів, складених з такої самої кількості знаків.\nРозпізнавання окремих характерних ознак друкованого матеріалу: розрізнення очима в тексті з діалогом слів дійових осіб, виділених з допомогою тире або лапок, а також слів автора розпізнавання з одного погляду кількості слів у реченні, складеному з 4–5 слів, зміни порядку слів у двох схожих реченнях невеликої довжини.\nЧитання мовчки речень (коротких абзаців), що відрізняються 1–2 словами. Усвідомлення різниці в значенні схожих, але не однакових речень.\nСамостійне читання матеріалів, що мають комунікативне навантаження: більш поширені (порівняно з попереднім класом) інструкції до ігрових і навчальних завдань.\nСамостійне читання тексту, що міститься у вправі підручника\n- впізнає в тексті добре знайомі слова, словосполучення\n- розпізнає в тексті діалоги;\n- визначає кількість абзаців на сторінці,\n- називає кількість слів у невеликому реченні\n- орієнтується в змісті книжки: відшукує за змістом потрібний розділ, параграф, твір тощо\n- орієнтується в попередньо опрацьованому тексті;\n- правильно читає вголос з дотриманням правильного вимовляння слів\n- інтонаційно правильно читає речення, різні за метою висловлювання, зі звертаннями, з однорідними членами з орієнтацією на загальний зміст та розділові знаки в середині і в кінці\n- читає мовчки\n- самостійно або з допомогою вчителя читає і розуміє інструктивні матеріали до виконання навчальних та ігрових завдань\n- читає, розуміє навчальні вправи, правила;\nРозвиток зорового сприймання тексту: знаходження в тексті діалогів, визначення кількість абзаців на сторінці, розпізнавання кількість слів у реченні\nРозвиток умінь орієнтуватися в змісті книжки.\nУдосконалення умінь правильного читання.\nРозвиток навичок інтонаційної виразності мовлення.\nРозвиток осмисленого читання та розуміння інструкцій до завдань.\nУдосконалення комунікативних навичок.\nПисемне мовлення (протягом року)\nСкладання записки, яка містить пояснення якогось факту привітання, запрошення, а також загадки, лічилки, казки.\nОбговорення своїх письмових робіт у парах, невеликих групах відзначення позитивних сторін\nроботи, висловлення порад щодо їх доопрацювання.\n- складає і записує невеличкі речення за змістом ілюстрації, навчальної ситуації, запропонованої вчителем (при потребі з допомогою);\n- складає і записує запитання та відповіді;\n- під керівництвом учителя працює з деформованим текстом;\n- пише переказ розповідного тексту з елементами опису або міркування за колективно і самостійно складеним планом, з опорою на допоміжні матеріали: ключові слова та сполучення слів (при потребі з допомогою);\n- складає самостійне письмове висловлювання типу розповіді, опису, міркування на добре знайомі учням теми: за прочитаним твором, епізодом з переглянутого фільму, ситуацією з життя класу, родини і т. ін. (при потребі з допомогою)\n- складає записку, яка містить пояснення якогось факту привітання, запрошення, а також загадки, лічилки, казки.\n- приймає участь в обговоренні своєї письмової роботи;\nУдосконалення навичок писемного мовлення.\nРозширення умінь складати та записувати речення, запитання та відповіді.\nРозширення знань роботи з деформованим текстом.\nУдосконалення умінь правильного запису словесного матеріалу.\nТекст (протягом року)\nЗакріплення поняття про будову текстів різних типів. Тема і мета висловлювання. Заголовок.\nВизначення теми висловлювання у текстах-розповідях, описах, міркуваннях, формулювання основної думки.\nОпис найпростіших трудових процесів, у яких можуть брати участь самі учні. Складання художніх та науково-популярних описів.\nВправляння у написанні замітки до стінгазети, листів (колективних та індивідуальних).\n- визначає тип тексту (розповідь, опис, міркування);\n- розпізнає у тексті зачин, основну частину, кінцівку\n- визначає тему висловлювання у текстах-розповідях, описах, міркуваннях, формулювання основної думки;\n- добирає заголовки до текстів;\n- з допомогою вчителя формулює головну думку тексту;\n- використовує слова для зв’язку речень у тексті (він, цей, такий у різних родах і числах), слів тоді, спочатку, потім, по-перше, по-друге, нарешті тощо\n- самостійно або з допомогою вчителя ділить текст на частини за поданим планом і самостійно\n- усвідомлює роль абзаців\n- має уявлення про тексти-міркування\n- знаходить в текстах-міркуваннях твердження, доказ та висновок\n- з допомогою вчителя будує тексти-міркування\n- аналізує тексти-описи (при потребі з допомогою)\n- складає тексти-описи;\n- робить спробу написати замітку до стінгазети\n- бере участь у написанні колективного листа\n- пише особистий лист.\nФормування пізнавальної діяльності.\nРозвиток знань про текст, його будову.\nРозвиток умінь визначити тему\nу текстах-розповідях, описах, міркуваннях, формулювання основної думки;\nВикористання займенників, прислівників, синонімів для зв’язку слів у реченні.\nУсвідомлення значення абзаців у тексті.\nРозширення умінь поділу тексту на частини.\nРозвиток умінь встановлення логіко-смислових зв’язків у тексті.\nУдосконалення умінь складати тексти-описи, художні та науково-популярні, тексти-міркування, тексти-інструкції.\nРозвиток знань про правила написання замітки, листа.\nВживання нових слів у власному мовленні.\nВикористання засвоєних правил у власній життєдіяльності.\nРечення (протягом року)\nСкладання речень з однорідними членами, поширення їх залежними словами використання речень з однорідними членами у побудові текстів. Граматичні питання до однорідних членів речення.\nУявлення про складне речення. Вправляння в аналізі складних речень та в складанні їх за зразком, схемою, малюнками, створеними ситуаціями.\n- визначає речення за метою висловлювання (розповідні, питальні, спонукальні речення, окличні і неокличні);\n- встановлює зв'язок слів у реченні;\n- виділяє головні і другорядні члени речення у найпростіших випадках\n- усвідомлює за допомогою чого зв’язуються слова (за допомогою закінчень і прийменників, тільки закінчень).\n- поширює речень словами та словосполученнями;\n- складає речення за зразком, графічними схемами\n- відновлює зміст деформованих речень\n- виділяє в реченні однорідні члени (головні і другорядні) (при потребі з допомогою) виконує навчальні вправи з реченнями з однорідними членами\n- дотримується правил вживання розділових знаків при однорідних членах речення;\n- самостійно або з допомогою вчителя поєднує однорідні члени речення сполучниками (і, та, а, але)\n- використовує інтонацію, перелічування та протиставлення в реченнях з однорідними членами;\n- складає речення з однорідними членами (за зразком, за поданими схемами)\n- самостійно або з допомогою вчителя поширює речення з однорідними членами залежними словами\n- використовує речення з однорідними членами у побудові текстів;\n- має уявлення про складне речення\n- з допомогою вчителя вдається до аналізу складних речень;\n- з допомогою вчителя складає складне речення за зразком, схемою, малюнками, створеними ситуаціями;\n- з допомогою вчителя об’єднує два простих речення в одне складне.\nРозширення та закріплення набутих знань про речення.\nВживання всіх видів речень за метою висловлювання в усному та писемному мовленні.\nУдосконалення умінь правильного інтонування речень.\nЗбагачення словникового запасу шляхом поширення речень словами та словосполученнями, складання речень за зразком, схемою.\nРозвиток знань про про однорідні члени речення.\nРозвиток розумових операцій, узагальнення та класифікація.\nФормування умінь обґрунтувати розділові знаки.\nФормування уявлень про складне речення.\nРозвиток умінь побудови складних речень.\nУміння мовленнєво обґрунтовувати складені речення, невеличкі тексти.\nРозвиток уміння пояснювати відомі слова.\nРозвиток орфографічних навичок.\nПовторення й узагальнення знань і вмінь учнів про: лексичне значення слова морфемну будову слова розрізнення слів, що належать до гнізда спільнокореневих, і форм одного з таких слів.\n- називає значущі частини слова: основу, закінчення, частини основи – корінь, суфікс, префікс\n- знаходить в слові, основу та закінчення; корінь у ряду поданих спільнокореневих слів, суфікс, префікс у ряду слів з тими самим суфіксом, префіксом\n- визначає спільнокореневі слова та форми того самого слова\n- виділяє слова, що відповідають на питання різних частин мови (серед них числівники, прислівники – без уживання термінів).\nРозвиток пізнавальних умінь.\nРозширення знань про слово.\nФормування вмінь визначати слова з прямим і переносним значенням, багатозначні слова, найуживаніші омоніми.\nРозвиток знань про синоніми та антоніми, фразеологізми.\nРозвиток умінь помічати в тексті незнайомі слова.\nРозвиток культури мовлення. Утримування в пам’яті\nСпостереження за явищами чергування кореневих [і] з [е], [о] в окремих іменниках жіночого роду з основою на приголосний.\nЗакінчення іменників в орудному відмінку однини: закінчення -ею в іменниках жіночого роду з основою на м’який приголосний та на шиплячі закінчення -єю в іменниках на -ія закінчення -ем в іменниках чоловічого роду з основою на м’який приголосний та на шиплячі) закінчення -єм в іменниках з основою на [й].\nСпостереження над паралельними закінченнями іменників чоловічого роду – назв істот у давальному та місцевому відмінках однини.\nЗасвоєння літературних форм іменників у місцевому відмінку множини з прийменником по.\n- розуміє лексичне значення іменника, зокрема слів з абстрактним значенням, які відповідають на питання що?\n- використовує іменники-синоніми, іменники-антоніми, багатозначні іменники;\n- вживає іменники у прямому і переносному значеннях\n- самостійно або з допомогою вчителя визначає рід і число іменників\n- правильно змінює іменники за числами і відмінками\n- з допомогою вчителя визначає початкову форму іменника\n- має уявлення про зміни в процесі словозміни іменників приголосні [г], [к], [х] перед –і на м’які [з´], [ц´], [с´] голосний [і] на [о], [е] правильно вживає їх у мовленні і на письмі.\n- усвідомлює чергування кореневих [і] з [е], [о] в окремих іменниках жіночого роду з основою на приголосний.\n- з допомогою вчителя засвоює правопис закінчень іменників жіночого роду на –а в родовому відмінку однини з основою на твердий і м’який приголосний та на [ж, ч, ш];\n- з допомогою вчителя засвоює правопис\nзакінчень іменників в орудному відмінку однини в іменниках чоловічого та жіночого роду з основою на м’який приголосний та [ж, ч, ш] закінчення -ею (землею, межею, кручею, тишею) -ем (конем, ножем, мечем, споришем)\n- усвідомлює правопис закінчення -єю в іменниках жіночого роду на -ія (лінія – лінією) закінчення -єм в іменниках чоловічого роду на [й] (гай – гаєм)\n- самостійно або з допомогою вчителя користується орфографічним словником для перевірки за словником закінчення в родовому й орудному відмінках іменників на -ар, -яр (вівчарем, слюсарем, школярем, але маляром, столяром)\n- з допомогою вчителя намагається засвоїти правила вживання у власному мовленні паралельні форми іменників чоловічого роду – назв істот у давальному і місцевому відмінках однини (братові і брату, батькові і батьку, Василеві і Василю).\n- з допомогою вчителя правильно вживає: подвоєні букви на позначення м’яких приголосних перед закінченням -ю в орудному відмінку іменників жіночого роду з основою на приголосний (тінню, молоддю) апостроф перед закінченням -ю в іменниках з основою на [б], [п], [в], [м], [ф] (любов’ю, Об’ю, верф’ю) в іменнику мати (матір’ю) не вживає подвоєння в іменниках зі збігом приголосних в основі (якістю, повістю)\n- з допомогою вчителя правильно вживає прийменники з іменниками в окремих відмінках\n- дотримується правил вживання літературних форм закінчень -ах (-ях) іменників у місцевому відмінку множини з прийменником по (по вікнах, по полях, на морях, по нóчах, на гóрах).\nУдосконалення знань про іменник.\nПоповнення словникового запасу словами з абстрактним значенням\nРозвиток уміння розпізнавати іменники за морфологічними ознаками.\nУміння відмінювати іменники за відмінками.\nУміння утворювати іменники різними способами.\nПравильне вживання іменників у власному мовленні та письмі, згідно вивчених орфографічних правил.\nЗакріплення знань роботи з орфографічним словником.\nЗбагачення словникового запасу іменниками.\nРозвиток комунікативних умінь.\nРозвиток умінь аналізувати, порівнювати, узагальнювати та осмислювати матеріал.


Що потрібно знати про український проект «Електронний підручник» – Blog Imena.UA\nГлавная › UA › Що потрібно знати про український проект «Електронний підручник»\nЩо потрібно знати про український проект «Електронний підручник»\nБлагодійна організація Magneticone.org працює над створенням єдиної бази електронних підручників для безкоштовного завантаження учнями понад 17 тис шкіл по всій Україні. Мета проекту — стимулювати українських школярів використовувати електронні носії для освіти та самоосвіти, продемонструвати вчителям та батькам переваги використання сучасних технологій в освіті. Головні тези про «Електронний підручник» нам озвучив Руслан Савчишин — IT-спеціаліст, засновник групи MagneticOne, до якої входить Magneticone.org.\nДля створення єдиної бази електронних підручників ми аналізуємо вже існуючі сайти на яких розміщені електронні підручники для шкіл, відбираємо найкращих авторів та книги, якими учні користуються найчастіше.\nМи не розробляємо нові версії підручників, оскільки в наш час практично будь-яка література вже є загальнодоступною в електронному варіанті. Щодо необхідності узгоджувати їх з державними органами, зауважу, що МОН підтримує наш проект. Більше того, я є членом комітету, що створює офіційну платформу «Нова Школа», на якій і буде доступ до електронних підручників.\nМи плануємо розміщувати лише навчальні матеріали, схвалені МОН України. Потрібно пам’ятати, що наша основна мета — створити саме такий ресурс, що допомагатиме школярам в освоєнні навчальної програми.\nЩодо технічної реалізації проекту: ми збираємо актуальні підручники в одному каталозі, після чого кожному з них присвоюється індивідуальний QR-код. Далі, ми друкуємо та поширюємо плакати, на яких розміщуємо цей код і фото обкладинки. Коли такі плакати з’являться в кожній школі, будь-хто зможе, за допомогою смартфону, просканувати його та безкоштовно завантажити підручник.\nСтворення бази підручників реалізовується благодійною організацією і найголовнішою проблемою для нас є нестача кадрів, тому потребуємо волонтерів.\nМи вже розповсюдили плакати по усіх освітніх закладах Тернополя та області (понад 800 закладів — прим. ред). В цьому нам активно допомагав керуючий справами виконавчого комітету Тернопільської міської ради Леонід Бицюра. Тепер кожен учень може відсканувати код та завантажити підручник зі списку собі на смартфон чи планшет. Будемо раді зверненням від шкіл інших областей.\nІнформація про проект є у вільному доступі на Magneticone.org. Як я вже казав, ми шукаємо волонтерів і будемо раді допомозі! Якщо ви хочете змінити країну навколо себе, пишіть на пошту contact@magneticone.org.\nПРО ІНШІ РЕФОРМИ В ШКІЛЬНІЙ ОСВІТІ ЧИТАЙТЕ:\nДенис Блощинський: «Ми створюємо умови для розвитку школярів в малих містах»\n«Школа SMART» — нова концепція середньої освіти в Україні\nІрина Когут, CEDOS: «Такої бази, як у “Шкільній карті”, немає навіть у Міносвіти»\n#MagneticOne Group #Magneticone.org #QR-код #безкоштовні послуги #електронні підручники #корисні сервіси #мобільні технології #освіта #Руслан Савчишин #школи #школярі


У вас болить спина? Можливо, потрібно звинувачувати в цьому еволюцію - vsyachyna.com\nYou Are Here:→Здоров'я→Хвороби та умови→У вас болить спина? Можливо, потрібно звинувачувати в цьому еволюцію\nУ вас болить спина? Можливо, потрібно звинувачувати в цьому еволюцію\nБіль у спині є головною причиною інвалідності у всьому світі, стверджують автори недавно проведеного дослідження. Це явище не є чимось незвичайним для практикуючих лікарів, але чому так багато людей страждає від болю в спині? Дослідники припускають, що еволюційна біологія допоможе нам розгадати таємниці болю в попереку.\nЩо викликає біль в спині?\nБіль у спині впливає на людей будь-якого віку, але відповідно до Всесвітньої організацією охорони здоров’я, причини виникнення болю в попереку залишаються неясними. Кімберлі Пломп – науковий співробітник відділу археології в Університеті Саймона Фрейзера – говорить про те, що є безліч факторів, у тому числі і еволюція людини, які впливають на розвиток патологій і призводять до болів в спині.\nЕволюція не є досконалою. Велика помилка про еволюцію полягає в тому, що вона рухається по прямій лінії і має певну мету. Насправді, все не зовсім так.\nВідповідно до повідомлень Національного музею природної історії Університету Смитсона, предки людини ходили рачки, що допомагало їм лазити по деревах і було важливим пристосуванням для життя в навколишньому середовищі. Згодом така поведінка поступово змінювалося. Археологічні знахідки показують нам, що близько 4 мільйонів років тому людина під час ходьби почав спиратися більше на дві ноги. Це дозволило нашим предкам жити на відкритих просторах і в густих лісах.\nБлизько 1,9 мільйона років тому людина стала повністю прямоходящим, в результаті чого розвинувся наш вигнутий хребет. Але вчені розуміють хронологію еволюції прямоходіння набагато краще, ніж причини розвитку цього процесу.\nВчені пояснюють, що «швидка» еволюція здатності людини ходити на двох ногах могла суттєво вплинути на наше здоров’я. Перехід людини до прямоходіння міг супроводжуватися властивої тільки нам болем – в поперековому відділі.\nАле вчені припускають, що у наших “двоюрідних братів” – мавп, які також можуть пересуватися на двох ногах, менше болить спина, оскільки вони не мають додаткового стресу від прямоходіння.\nУ своєму недавньому дослідженні доктор Пломп вивчила хребти шимпанзе, орангутангів, сучасних і стародавніх людей. Вона виявила, що люди, чиї хребці схожі на хребці шимпанзе, частіше мають вогнище, який формується на диску між хребцями в нижній частині спини, викликаючи спазм.\nПломп каже, що це дослідження було невеликим, але навіть воно дозволяє бути більш впевненими в тому, що наше вертикальне положення створює велике навантаження на хребет, і це є одним з факторів болю в попереку.


Дизайнерський настінний годинник Лас Вегас\nГоловна > Декор для інтер'єру > Настінні годинники > Дерев'яні настінні годинники > Дизайнерський настінний годинник Лас Вегас\n: 2363 Виробник Arts\nЛас Вегас - це місто світових центрів розваг і ігрового бізнесу, місто, яке ніколи не спить. Побувавши там, Ви будете прагнути ще хоч раз опинитися там. Атмосфера в цьому місті сама притягує тебе і з головою накриває, поринаючи в світ ігор та розваг ти забуваєш про все. З такою тематикою перед нами засвітився і дизайнерський настінний годинник Лас Вегас. Годинник з дерева має чудову роботу самого механізму - безшумний цифроблат та зручні великі цифри. Годинник handmade прекрасно стане окрасою магазину з брендовим чоловічим одягом, кафе, ресторану чи салону краси.


Корисні поради на всі випадки життя » Спорт і їжа » Білковий коктейль в домашніх умовах\nБілкові коктейлі спочатку були виключно спортивним харчуванням і не припускали зниження маси тіла, а її збільшення за рахунок приросту м'язів. Однак у зв'язку з тим, що схуднення завжди користувалося набагато більшим попитом, винахідливі виробники здогадалися, що якщо замінювати таким коктейлем один або кілька прийомів їжі, то можна добитися і зниження ваги. Зараз багато хто прагне отримати аналогічний ефект за рахунок вживання домашніх білкових коктейлів.\nБілковий коктейль для росту м'язів і для схуднення\nБілкові коктейлі для м'язів не збільшать вашу мускулатуру сам собою, зате вони допоможуть зробити це за допомогою тренування. В процесі навантаження з використанням додаткової ваги м'язова тканина руйнується, а оскільки білок бере активну участь у процесі відновлення і приросту м'язової тканини, прийом коктейлі допомагає в найкоротші терміни розвинути мускулатуру. Вважається, що слід пити білковий коктейль після тренування, в цьому випадку досягається максимальний ефект. Якщо ж ви не займаєтеся спортом, то вираженого ефекту може і не бути.\nЕфект зниження ваги при живленні з використанням білкових коктейлів досягається за рахунок того, що знижується загальна калорійність раціону і знижується відсоток вуглеводів, які дають швидку енергію. Це більшою мірою допоміжний засіб, ніж повноцінний помічника в схудненні.\nБудь замінники їжі зазвичай не надто добре переносяться і не дають відчуття насичення. Однак якщо вживати білкові коктейлі паралельно із звичайним харчуванням без спорту, ви швидше додасте у вазі, причому, аж ніяк не за рахунок м'язів.\nБілкові коктейлі: рецепти\nІснує кілька способів того, як зробити білковий коктейль. Це можна зробити як з використанням купленого протеїну, так і з підручних продуктів. Отже, розглянемо рецепти, що дозволяють зробити вдома смачний білковий коктейль:\nПростий білковий коктейль в домашніх умовах . Змішайте в блендері пачку знежиреного сиру, 1-1.5 склянки молока і додайте наповнювача для смаку - це можуть бути ягоди, кориця або ванілін.\nБілково-вітамінний коктейль . Змішайте в блендері 5 білків яєць, половину склянки апельсинового соку і стільки ж - ананасового.\nДомашній шоколадний білковий коктейль . Змішайте в блендері 5 яєчних білків, 2 ложки шоколадного сиропу, молоко і ложку шоколадно-горіхової пасти (типу «Нутелла»).\nСмачний білковий коктейль . Змішайте в блендері пачку знежиреного сиру, дві склянки молока 1.5% і банан. Ви отримаєте дві-три порції коктейлю.\nБілковий коктейль на горішках . Змішайте в блендері банан, 15 склянки молока і жменю рубаних горіхів.\nБілково-соковий коктейль . Змішайте 05 склянки знежиреного молока, стільки\nж ананасового соку і півпачки сиру.\nУдарний білковий коктейль . Змішайте чашку яєчних білків, молоко і 05 склянки рубаних горіхів (краще всього взяти мигдаль або фундук).\nВсі запропоновані рецепти коктейлів ви можете з однаковим успіхом використовувати і для схуднення, і для набору м'язової маси. Для схуднення вам потрібно замінити таким коктейлем 1-2 прийоми їжі в день, а для набору м'язової маси поєднувати вживання з тренуваннями. У будь-якому випадку не варто чекати, що від цієї суміші ефект буде як від магазинних протеїнових коктейлів: все-таки натуральні продукти не дозволяють ізолювати білок і дають його нам укупі з жирами і вуглеводами.


СБУ затримала учасника міжнародної терористичної організації «ІДІЛ» » Nine News\nNine News » Свежее » СБУ затримала учасника міжнародної терористичної організації «ІДІЛ»\nСпівробітники СБУ затримали зловмисника на одній з вулиць столиці. Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва затриманий перебуватиме під вартою. У прокуратурі розпочато процедуру його екстрадиції. Заходи з розшуку та затримання зловмисника проводились спільно з Київською місцевою прокуратурою №10.\n20/01/2020 Обвинуваченого у справі Гандзюк затримала СБУ (додано відео)\n12/06/2018 СБУ викрила учасника російського руху на інспіруванні міжнаціональної ворожнечі