Новий рік 2022 - куди поставити ялинку за фен-шуєм\nПривабить багатство та любов: куди поставити новорічну ялинку за фен-шуєм\n16 грудня 2021 | 15:55\nЗгідно з технікою фен-шуй, всі предмети в будинку повинні бути розставлені в особливому порядку, а точніше відповідно до сторін світу. Якщо все зробити правильно, то потоки енергії прямують у потрібне русло і заповітні бажання виконуються швидше.\nПопереду Новий рік, а значить, святкова ялинка теж повинна стояти в потрібному місці, інакше бути біді. Про те, куди краще поставити новорічну ялинку, розповіли фахівці "МЕТА".\nЩоб залучити матеріальний добробут і в 2022 році гроші самі текли у ваш гаманець, новорічну красуню краще розмістити у дальньому лівому кутку кімнати. У такому випадку дерево дивитися на південний схід.\nЧитай також: Принесуть затишок та багатство: рослини-обереги по фен-шуй\nЩоб наповнити будинок коханням, зустріти свою другу половинку та порозумітися з коханими, ялинку краще поставити на південному заході або у правому кутку кімнати.\nЯкщо новорічне дерево поставити в ближньому лівому кутку кімнати, то це приверне нові знайомства, а стосунки зі старими друзями стануть ще міцнішими. У такому положенні ялина дивитиметься на північний захід.\nЯкщо ви хочете досягти мудрості або отримати певні знання, то вам допоможе ялинка, яка дивиться на північний схід.\nЧитай також: Сезон відкритий: скільки у 2021 році коштує новорічна ялинка\nТворчим натурам і тим, хто у 2022 році хоче успішно зачати та народити діток, зелену красуню краще поставити на заході.\nКоли новорічна ялинка стоїть у центрі кімнати, вона привабить міцне здоров'я для всіх мешканців будинку.\nЯкщо поставити зелену красуню навпроти входу в приміщення, тобто у північному напрямку, то у 2022 році не уникнути успіху у роботі та кар'єрі.\nЯкщо квартира або будинок дуже маленькі для того, щоб ставити в них пишну новорічну ялинку, можна замінити дерево гілками. Але не просто розкидати їх по кімнатах будь-де, а красиво оформити у вази і розставити за фен-шуєм в потрібному напрямку.\nТакож Realist.online розповідав про те, які прикольні та недорогі подарунки можна зробити колегам на новорічні свята.\nноворічна ялинка фен-шуй везіння любов гроші


Центр освіти РЕЗУЛЬТАТ Полтава | Курси іноземних мов у Полтаві\nЦентр освіти РЕЗУЛЬТАТ Полтава: курси іноземних мов Полтава із зазначенням умов навчання на курсах\nАдреса: м. Полтава, вул. Небесної Сотні (Леніна), 4 (2 поверх)\nНАБІРНАНОВИЙ СЕМЕСТР ЙДЕ ПОВНИМ ХОДОМ.\nЗаписуйтесь на якісні та результативні курси у Полтаві за міжнародними стандартами:\n- Українська (ЗНО, ДПА)\n- Підготовка до ЗНО, IELTS, FCE\n- Тренінги з методики для викладачів\nРЕЗУЛЬТАТ – особливе місце для навчання, бо ми пропонуємо:\n- Навчання для дітей від 4 років та дорослих\n- Першу та другу зміни навчання\n- Навчатися у креативних та професійних викладачів з міжнародними дипломами\n- Вчитися разом з доброзичливими та відкритими студентами\n- Позитив увесь навчальний рік\nВільні місця розлітаються, як морозиво у спеку, бо 70% нових студентів приходять до нас по рекомендаціям.\nПриєднуйтесь і ви та насолоджуйтесь цими перевагами:\n- З Вами будуть працювати найпрофесійніші викладачі Полтави.\n- Ми маємо РЕКОРДНУ для Полтави та області кількість міжнародних кваліфікацій – 35 сертифікатів та дипломів – від Кембриджського Університету, Британської Ради та IHWO!\n- Надійність та лідерство. Ми успішно працюємо з 2011 року і допомогли вже тисячам полтавців з іноземними мовами.\n- Комфорт та зручність. Наша школа розташована в самому серці Полтави, має сучасно обладнані навчальні аудиторії та зону очікування.\n- Унікальну мультисенсорну методику навчання для дітей.\n- Майже 90% уроку присвячено живому спілкуванню.\n- Найкращі та найсучасніші навчальні матеріали.\n- Контроль якості викладання та успіхів студентів.\n- Систему заохочень для постійних студентів.\nА що ж входить до вартості абонементу?\n- Стандартні заняття\n- Відпрацювання пропущених занять з поважної причини\n- Цілодобовий доступ до онлайн щоденника для дітей та дорослих. Тут ви можете переконатися, що ваша дитина була на занятті, або дізнатися домашнє завдання у разі пропуску\n- Фірмовий щоденник нашого центру для дітей\n- Онлайн тренажер для вивчення, закріплення та повторення нових слів\n- Стікери та солодкі призи для дітей за гарну роботу на уроці\n- Консультації по міжнародним іспитам для роботи та навчання за кордоном\n- Організація та проведення тематичних свят та вечірок\n- Різдвяні подарунки для дітей\n- Подарунки та привітання з днем народження\nЩе досі сумніваєтсь?\nТоді дивіться фото та відео з наших уроків внизу сторінки та записуйтесь на БЕЗКОШТОВНЕ тестування та консультацію. Ми з радістю відповімо на ваші запитання\n- Графік роботи адміністрації: Пн-Пт 09.00-20.00\n- Графік занять: 8.00-21.00\nвід 2 до 10 студентів\nСертифікат, що підтверджує ваш рівень володіння іноземною мовою.\n* Фотографии представлены администрацией: Центр освіти РЕЗУЛЬТАТ Полтава\nВідгуки користувачів: Центр освіти РЕЗУЛЬТАТ Полтава\n23 лютого 2015, 12:32 #\n27 квітня 2015, 17:06 #\n20 квітня 2016, 20:50 #\n22 квітня 2016, 15:18 #\n26 травня 2016, 15:34 #\n08 серпня 2016, 12:56 #\n14 грудня 2017, 22:24 #\n03 січня 2018, 13:56 #\n30 серпня 2019, 02:21 #\n08 лютого 2021, 22:20 #


Грошi Тягнибока—2. Бізнес із серпом та молотом. Розслідування | sprotiv.org\n24.08.2019 01:20 | Попередня версія sprotiv.org | Наша кнопка | Read sprotiv.org in English | Зробіть Ваш внесок | Розміщення реклами | Зробити стартовою\nРедактор sprotiv.org Гладчук закликав генерала Козловського не перетворюватися на генерала Пукача 1189305\nЗникло відео з камер відеоспостереження з дачі Вадима Гладчука у час, коли нелюди вчинили хуліганські дії. Фото 1432101\nАпеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду про відмову у відкритті провадження за позовом Гладчука до президента Зеленського про визнання протиправним і нечинним указу про розпуск парламенту 1847491\nКерiвник опозицiйної партiї розкошує на грошi, отриманi вiд бiзнесу з комунiстами.\nЩе донедавна керiвники “Свободи” наївно намагалися створити враження, що партiю фiнансують лише члени партiї — спонсори. Аби виглядати “прозоро”, оприлюднили й прiзвище одного з нiбито головних спонсорiв — Гутник. Ми вже довели, що це не так.\nМи вже знаємо, що “головний спонсор” партiї Тягнибока — мiф. Гутник — звичайнiсiнький невдаха, а пiдприємства, до яких вiн має стосунок, виннi банкам десятки мiльйонiв гривень протермiнованих кредитiв, що не сплачуються роками. Отже, “грошi спонсорiв” як джерело утримання “Свободи” — це, будемо вважати, лише невдалий жарт, поширений публiчно партiєю Тягнибока. Однак походження грошей, на якi утримується полiтична партiя, — це надто важливе питання, щоб перевести його на жарт. Чому?\nБо недарма кажуть: хто платить, той i музику замовляє. I це питання важливе передовсiм для виборця, для кожної простої людини: то на чиї i за чиї грошi працює партiя Тягнибока? Адже хоч “Свобода” сьогоднi iменується опозицiйною партiєю, у кiлькох регiонах вона має нинi абсолютно реальну владу. Її депутати розподiляють людськi грошi, що сплаченi до бюджету з кожної зарплати чи пенсiї. Цi ж депутати дiлять чи продають майно, землi. Ухвалюють рiшення надання чи нi дозволiв i т.д.\nЧи чесно дiлять? Чи не продають за заниженими цiнами? Чи не зловживають довiрою, яку люди дали “Cвободi” на виборах?\nI що справдi криється за тими чи iншими рiшеннями, за якi, до прикладу, голосують депутати “Свободи”?\nАби зрозумiти це, треба бути певним, що “свободiвцi” не залежать нi вiд кого, наприклад, не беруть щомiсяця грошей у конвертах вiд своїх керiвників.\nА, на жаль, як ми встановили, саме так i вiдбувається.\nЧимало депутатiв “Свободи” — безробiтнi, студенти i т.д. I керiвництво партiї визнає, що доплачує щомiсяця своїм депутатам у кожнiй радi.\nОсь тут i криється найважливiше запитання: а де партiя бере тi грошi, якi доплачує своїм депутатам? Чи не мають грошi на доплату депутатам сумнiвного походження? I що натомiсть той, хто дає партiї Тягнибока грошi, вимагає вiд депутатiв чи їхнiх партiйних керiвникiв?\nВiдповiдi на всi цi запитання мало б дати керiвництво партiї “Свобода”, особливо, якщо ця партiя цивiлiзована, європейська. Партiя, яка поважає своїх виборцiв, а не вважає їх дурнями, яких вдалося обвести навколо пальця на чергових виборах. Як i всi виборцi, ми терпляче чекали. Але водночас упродовж кiлькох тижнiв теж шукали вiдповiдi на тi питання. I це дало нам можливiсть збагнути, чому партiя Тягнибока так болiсно реагує на запитання про грошi й навiть готова мстити журналiстам за те, що насмiлились цим поцiкавитися.\nВидається, партiї Тягнибока таки є що приховувати вiд людей. Напевно, він почав би говорити, якби був упевнений, що грошi, на якi живе його партiя, здобутi чесними шляхами. Вiн — як лiдер полiтсили — як нiхто iнший знає, звiдки партiя бере грошi. I, щоб продемонструвати це, ми вирiшили наше детальне дослiдження про кошти “Свободи” розпочати з походження грошей на утримання лiдера цiєї партiї. Бо риба й справдi гниє з голови.\nКiлька тижнiв тому ми свiдомо поставили Тягнибоковi доволi просте питання: яке походження коштiв, на котрi придбано дорожезний автомобiль премiум-класу “Toyota Sequoia”, що ним вiн їздить як керiвник партiї? Тягнибок мовчить. Мабуть, соромно. Бо знає, що грошi на авто — не зовсім чисті. Бо це грошi... з бiзнесу членiв партiї, спiльного з... комунiстами. Саме так, ми не помилились. Члени партiї “Свобода”, якi на телевiзiйних картинках начебто “борються з комуняками”, у життi активно з ними провадять бiзнес. I iсторiя з походженням грошей, на якi придбане розкiшне авто для Тягнибока, — яскрава цьому iлюстрацiя.\nТягнибок любить небiдне життя, у якому мають мiсце дорогi машини. Його перший престижний автомобiль — “Toyota Land Cruiser”. Журналiстам керiвник “Свободи” пояснив, що продав його — начебто невигiдно було виплачувати проценти за семирiчним кредитом. Але без авто Тягнибок був недовго. Уже незабаром вiн починає роз’їжджати на ще дорожчому та престижнiшому автомобілі — “Toyota Sequoia”. Його вартiсть майже 100 тисяч доларів.\nОсь як пояснив змiну своїх автоуподобань особисто Тягнибок: “Мене обслуговують партiйнi автомобiлi. Це, наприклад, “Toyota Sequoia”, яка є власнiстю члена “Свободи”. Точнiсть цiєї цитати можете перевiрити на сайтi ТСН.ua.\nХто ця добра людина, цей мiльйонер, котрий так любить Тягнибока, що без вагань вiддає йому автомобiль, який вартує як будинок? Вiдповiдь на це запитання Тягнибоковi якось довелося дати публiчно, в телеефiрi: “Автомобiль, яким я зараз користуюся, то авто одного з наших однопартiйцiв. Навiть можу сказати, який партiєць — Iгор Мiрошниченко, глава Сумської обласної органiзацiї “Свободи”...\nОсь так сказав Тягнибок i вирiшив, що тема закрита. Тiшиться, мабуть, як добре словами справу упорав. I що тепер можна ту тему не чiпати й котитися на дорогих колесах далi. А проаналiзуймо-но почуте. Отже, хто такий Iгор Мiрошниченко? Звичайний колишнiй спортивний журналiст. Рiвень зарплат на телеканалi, де вiн працював, — 800 — 1000 доларiв на мiсяць. Його декларацiя про доходи лише пiдтверджує, що вiн — людина з доволi скромними доходами, офiцiйного доходу за рiк навiть на одне авто не вистачить, а ще ж i поїсти треба, і сім’ю забезпечити. Отож, чому раптом Iгоревi Мiрошниченку закортiло купити автомобiль i вiддати його Тягнибоковi? I де ж Мiрошниченко взяв грошi на дорогу забавку для лiдера “Свободи”?\nПитання цiкаве. Але вiдповiдь на нього може бути ще цiкавiшою: Мiрошниченко — один з елементiв прикриття схеми, у якiй готiвковi кошти партiї використовують у звичайнiсiнькому бiзнесi. I в нашому випадку бiзнесi доволi специфiчному — бiзнесi з комунiстами. Нашу увагу привернула одна операцiя з продажу нерухомого майна, а якщо точнiше — великого будинку в Києвi на вулицi Ананаснiй, 4. Ця операцiя багато чого пояснює. За фабулою: продавець елiтної нерухомостi — Iгор Мiрошниченко. Це випливає з договору, посвiдченого нотарiально на бланку 450468. Покупець — директор газети “Прапор комунiзму”, перейменованої у “Київський вiсник”.\nНещодавно комуністи відсвяткували новосілля і вже з нового приміщення громлять олігархів та націоналістів.\nУже незабаром видання, яке чи не на кожнiй сторiнцi популяризує iдеї Ленiна — Сталiна, потребу запровадження росiйської мови як другої державної, переїжджає у цей будинок, придбаний у “нацiоналiста” Мiрошниченка.\nДоговір підписав власноруч Мірошниченко. Цiна продажу — 1 мiльйон 750 тисяч гривень, або ; якихось 215 тисяч доларiв. Або 274 долари за метр. Зауважте, це — за новий, споруджений за останнiм словом моди, будинок площею 782,7 квадратного метра у Києвi. Так, така правда: згiдно з документами, член партiї “Свобода” продав новенький будинок комунiстам для розмiщення їхнього видання за астрономiчно низькою цiною. Пояснень тут може бути декiлька.\nПерше. Депутат-“свободiвець” Мiрошниченко не хоче платити податкiв i занизив цiну продажу будинку, взявши частину коштiв готiвкою.\nДруге. Нацiоналiст Мiрошниченко так симпатизує комунiстам, що знизив їм цiну продажу, в порiвняннi з ринковою, як мiнiмум, у десять разiв!\nТретє. Мiрошниченко — лише пiдставна особа у цiй схемi, хтось використовує його та його вiдоме обличчя, щоб приховати певнi махiнацiї, а вiн у тому нiчого не тямить й має з того частку.\nТретя версiя має певнi пiдтвердження. Вивчивши цю справу глибше, ми вiдкрили для себе новi, ще більш приголомшливi нюанси. Величезний будинок, проданий за безцінь комунiстам, — зведений серед Києва без жодного дозволу. Як без дозволу, здивуєтесь ви?\nА ось так. Опозицiонер у мiстi Києвi, де влада цiлковито належить Партiї регiонiв, пiд носом прокурора Пшонки i мiнiстра Захарченка споруджує величезний самобуд, не переймаючись жодними дозвiльними умовами. Мiрошниченко, безумовно, мав би, зрештою, зрозумiти, що дiє протизаконно, або хтось йому пiдказав це. Тому вдається до маленьких хитрощiв. Закiнчивши будiвництво, вiн подає у суд на... свого адвоката за те, що той вiдмовляється цей будинок “ввести в експлуатацiю згiдно з укладеним договором”.\nУ судi адвокат каже, що поставлене перед ним завдання — нереальне, вiн зробив цей висновок, вивчивши папери, наданi Мiрошниченком, через три тижнi пiсля укладання угоди про юридичнi послуги вiн навіть повертає Мірошниченковi аванс... 2100 гривень.\nАле позивач, Iгор Мiрошниченко, не хоче цього чути. Вiн iде в суд i в затiянiй справi проти свого адвоката просить суд зобов’язати того виконати договiр. А згодом доповнює свої вимоги ще однiєю, здавалось би, цiлком абсурдною у цьому судовому процесi, — “визнати за ним (Мiрошниченком) право власностi на самочинно побудоване нерухоме майно”, бо, мовляв, адвокат якось взяв у нього акт на право власностi на землю i не повертає.\nАдвокат — це не БТI, i не Держархбудконтроль, i навiть не районна держадмiнiстрацiя, тому суд мав би вiдразу вiдхилити цю абсурдну додаткову позовну вимогу. Бо яке може бути визнання права власностi у процесi мiж двома людьми, де жоден не є власником майна?\nТа київський цирк тут може відпочити. Наступає справжнє торжество правосуддя. Суд присоромлює адвоката та присуджує йому 500 гривень штрафу, а наступним пунктом... визнає право власностi на будинок за Мiрошниченком i зобов’язує БТI зареєструвати це. Невже суд, контрольований, як люблять стверджувати представники “Свободи”, “злочинною владою”, наважився на таке рiшення винятково в iнтересах опозицiонера?\nЧи, знову ж таки, в iнтересах людини, що заховалась за спиною опозицiонера Мiрошниченка? У всякому разi вже невдовзi пiсля цiєї успiшної судової трансакцiї пан Мiрошниченко продає будинок для редакцiї прокомунiстичної газети.\nЦе ще не все. Далебі, леле, це не єдина операцiя так званих нацiоналiстiв iз так званими комунiстами. Ми знайшли ще договiр продажу комунiстам землi. Знайшли договiр позики комунiстам грошей — величезних грошей (!) i т.д.\nЧому Мiрошниченко, який на екранах телевiзорiв трощить пам’ятник Ленiновi, iдоловi комунiстiв, кидає на їхню адресу гнiвнi фiлiппiки, раптом у реальному життi з’являється в зовсiм iншому аплуа — вiн успiшно веде у кулуарах бiзнес iз комунiстами? Сам вирішив чи хтось змусив? Як можна начебто ненавидiти комунiстiв, але водночас вести з ними бiзнес — ще й такий сумнiвний?\nБудь-хто скаже, що це — неможливо. Або, знову ж таки, доведеться визнати, що Мiрошниченка хтось використовує, а вiн, зцiпивши зуби, на це погоджується. В оточеннi народного депутата кажуть, що об’єкт, проданий комунiстам, вiн зводив не за свої грошi, а за грошi загадкового “iнвестора”. I зводив не лише цей офiсний центр, проданий комунiстам, а ще декiлька величезних будiвель у Києвi кошторисною вартiстю декiлька мiльйонiв доларiв!\nМи дiстали факти, якi це пiдтверджують. Хто ця людина, що, можливо, не лише дала грошi Мiрошниченковi, але й змушує його чинити так, як посоромився б робити будь-який законослухняний громадянин, тим паче ідейний член “Свободи”?\nЗалишимо поки що це запитання вiдкритим. Але повернiмось до головної теми.\nТо який зв’язок мiж авто для Тягнибока й оборудками Мiрошниченка? Та дуже простий. Хронологiчно усе зводиться до того, що автомобiль для Тягнибока Мiрошниченко (або людина, яка за ним стоїть) купив з авансу, отриманого вiд комунiстiв. Отакої!\nАле чи лише один дорогий автомобiль куплений членами партiї “Свобода” для потреб свого лiдера за грошi комунiстiв?\nЗвернiть увагу, спочатку Тягнибок стверджує, що його обслуговують “партiйнi автомобiлi”.\nПотiм запевняє, що автомобiль (один) орендує у члена партiї “Свобода” Iгоря Мiрошниченка. За нашими спостереженнями, на партiйних заходах за участi Тягнибока можна помiтити три абсолютно однотипнi дорожезнi автомобiлi “Toyota Sequoia” — їх рiзнить лише номер.\nТаким чином, розповiдаючи про “партiйнi автомобiлi”, Тягнибок мiг не обмовитись: таких автомобiлiв, придбаних пiсля оборудок iз комунiстами, дiйсно аж три, а формально вони можуть належати членам партiї, схожим на Мiрошниченка, якi начебто вiд щирого серця вiддають їх у користування партiї Тягнибока, а насправдi є просто ширмою в чужих руках.\nЗвiсно, цiкаво було б почути й думку Тягнибока та його партiї з цього приводу, але вони мовчать. Шкода. Бо цi слова потрiбнi не нам, журналiстам, а передусiм виборцям, якi йдуть на вибори, щоб пiдтримати тих чи iнших полiтикiв.\nШкода, бо людей не можна вважати дурнями, навіть вдягаючи щодня вишивану сорочку. Безумовно, у партiї “Свобода”, серед її позапартiйних симпатикiв є люди, яких болить серце за те, що коїться у нашiй країнi. Мабуть, таких людей чимало.\nАле абсолютно очевидно, що у партiї “Свобода” з’явились останнiм часом й iншi люди — жадiбнi та корисливi. Вони прийшли у партiю не боротися, а заробляти — вже тодi, коли партiя почала набувати популярностi. Розумiючи, що партiю можна буде використати у своїх меркантильних iнтересах. Ця здатнiсть притягувати мерзотникiв дивовижно об’єднує чи не всi українськi партiї — вiд правлячої Партiї регiонiв до нiбито найбiльш опозицiйних. Саме такi люди перетворюють полiтику на бiзнес, лише використовують у ньому рiзнi декорацiї: хтось натягає наче робу вишиванку на роботу, хтось за грошi махає на мiтингах червоним прапором.\n“Свобода” певний час демонструвала, що може бути iншою. Так було доти, доки в партiї пiсля перших великих перемог на мiсцевих виборах не з’явились грошi. Великi грошi. Вони почали отруювати партiю зсередини, хоча зовнi цей поганий запах ще чути не кожному.\nЗвiдки ж цi грошi, яке їх походження? Як вони змiнюють шкалу цiнностей у деяких керiвникiв партiї? Як вони впливають на поведiнку партiї? I головне — хто в партiї розпоряджається цими грошима? Чи робить це людина з найвищими моральними засадами? Чи не зловживає ця людина можливостями партiйної каси — офiцiйної i неофiцiйної?\nМи свiдомо розпочали дослiдження теми грошей, якими фiнансують партiю “Свобода”, з невеликого фрагмента, який стосується моральних аспектiв фiнансового забезпечення лiдера партiї. Бо саме вiд нього залежить, хто у той чи iнший момент опиняється поруч iз ним. Бо саме з рук цiєї людини лiдер партiї, у нашому випадку — Олег Тягнибок, отримує грошi на свої потреби.\nСаме з рук цiєї людини отримують грошi сотнi iнших високопоставлених функцiонерiв партiї. Хто ця людина у партiї “Свобода”? Звiдки вона бере грошi на те, щоб платити зарплату Тягнибоковi, купувати автомобiлi для партiї, платити в конвертах зарплати депутатам, утримувати офiси, фiнансувати партiйнi заходи? Чи не мають цi грошi кримiнального походження? I головне — що ж ця людина хоче отримати натомiсть?\nДата публікації: 28-10-2013 19:12 | 10392 переглядів\nВсе про: Toyota Sequoia, визнання права власностi, газета “Прапор комунiзму”, грошi Тягнибока, Гутник, депутат, Ігор Мірошніченко, Київський вiсник, комуніст, Олег Тягнибок, партія Тягнибока, продаж нерухомого майна, свобода, свободівці, Тягнибок\nРубрики: Мірошниченко Ігор, СТАТТІ, Тягнибок Олег\nСвободівця Ігоря Мірошниченка облили смердючим лайном у Київраді. Відео – 56144\nДепутату-свободовцу Игорю Мирошниченко конкретно разбил морду любовник бывшей жены. 3 фото. 2 відео. 18+ – 104458\nУ війні Шуфрича, Пінчука і Хорошковського за 26 га київської землі «свободівець» Мірошниченко вписався на боці останнього. Відео – 17176\nЩо насправді робив скандальний тягнибоківець Мірошниченко під час боїв на #Майдан? – 6784\nРазвешивание портретов Януковича — это логичный шаг в обществе, где устанавливается диктатура – 14589\nБезграмотная коммунистка Георгиевская наврала о своих доходах – 32136\nCекс-символи Загорулько та Митрофанова пішли з ВО «Свобода». 2 фото. Заява – 39089\nСвободівці Мірошниченко та Мирний пропонують заборонити арештовувати рахунки та майно ЗМІ – 38898\nВО «Свобода» вже хоче ввести політичну цензуру на телебаченні? – 38899\nІгор Мірошниченко – це діагноз! – 39081\nСвободовец Мирошниченко снова отличился антисемитизмом – 38871\nОлега Тягнибока признали главным антисемитом в Украине – 9988\nАнтисеміт зі «Свободи» Мірошниченко подав до суду на видання DailyMail – 38006\nПочему Украина в лидерах по количеству заключенных? Инфографика Хто вкрав з Нафтогазу три Камази стодоларових купюр під брендом Фірташа?\n17:14 22/8/2019: Диктатура. Поліцаї прийшли з обшуком до автора відео, на якому «наркомана Зеленского збиває вантажівка» 23408\n16:19 22/8/2019: Андрій Богдан подав до суду позов проти трьох журналістів Радіо Свобода щодо інформації про його перельоти в Росію 23862\n21:24 20/8/2019: На посаду в АМКУ претендує донька викладача Зеленського з Кривого Рогу 53866\n21:50 19/8/2019: Рашисти похизувалися понівеченим тілом українського лейтенанта Нацгвардії. Фото. 18+ 73064\n20:27 19/8/2019: «Зарплату в 36-37 тис. грн, з доплатами – до 50 тис. грн – це справедливо?», — Разумков хоче підвищити нардепам зарплату 72425\nЮрій Луценко выборы #євромайдан АТО Арсений Яценюк Генпрокуратура Донбас Аваков Янукович СБУ Майдан Тимошенко мітинг Україна Яценюк Партия регионов Порошенко Петро Порошенко Крым Юлія Тимошенко США Арсен Аваков Россия Росія МВД Донецк Нацбанк Турчинов Беркут Петр Порошенко Міліція ФОТО МВС казнокрадство Донбасс Путин БЮТ Партія регіонів Вибори ДНР цензура законопроект Виктор Янукович ВО "Свобода" коррупция ВІДЕО Украина Азаров Вадим Гладчук Кабмін


НБА. Чемпіон принижений в Юті, Лень знову в ударі ᐉ UA-Футбол\nНБА. Чемпіон принижений в Юті, Лень знову в ударі\nБаскетбол 11 квітня 2018, середа. 10:21\nДо Нового року "Юта Джаз" бовталась в нижній частині турнірної таблиці Заходу, однак в кінці січня команду немов підмінили. Видаючи вражаючи переможні серії, джазмени зрештою добрались до третього місця. В ніч на середу "Юта" приймала діючого чемпіона і не просто перемогла, а буквально декласувала суперника – 119:79. В нинішньому сезоні для "Голден Стейт Ворріорз" - це найболючіша поразка.\nПоказово, що це вже третя перемога "Юти" над фаворитом поспіль. І кожного разу справа закінчується розгромом .31-го січня було 20 очок різниці, 26 березня – 19, 10 квітня – 40. І це при тому, що з основи ГВ не було лише травмованого Стефа Каррі. Клей Томпсон набрав найбільше очок у матчі – 23, але ж при цьому влучив лише дев’ять кидків з 27 спроб. У Кевіна Дюранта – 5 з 12 і 13 набраних балів. "Голден Стейт" вже закінчив регулярний чемпіонат, його щастя, що місце в плей-офф вдалось гарантувати ледь не посередині сезону.\n82-й, останній матч сезону зіграв "Фінікс Санс". Закінчила чемпіонат команда, в якій виступає єдиний в НБА українець, на мажорній ноті – перемогою над "Далласом" 124:97. Олексій Лень був в ударі – за 26 проведених на паркеті хвилин він набрав 18 очок, зробив 6 результативних передач та 5 разів підбирав м’яч на щиті. Варто додати, що в попередній грі – проти "Голден Стейт" - Лень набрав 16 очок та зробив 10 підбирань, а минулого тижня у грі з "Сакраменто" в його активі було 17 балів та 15 підбирань.\nСхоже, "Філадельфія" таки не віддасть "Клівленду" третє місці на Сході. 76-ті перемогли "Атланту" 121:113 (найрезультативніший гравець матчу – Джей-Джей Реддік, 28 очок). Перевага над командою ЛеБрона Джеймса становить одну перемогу, при цьому "Філадельфії" залишилось зіграти з "Мілвокі", а "Клівленду" - з "Нью-Йорк Нікс".\nІндіана – Шарлотт 93:119\nВашингтон – Бостон 113:101\nЛос-Анджелес Лейкерс – Х’юстон 99:105\nВ статье: Олексій Лень НБА Голден Стейт Ворріорз\nЗараз великі в НБА мають вміти кидати. У Леня з цим великі проблеми.... Та й як для великого він слабко "продавлює"....


СТАРОВИЖІВЧАНИ – ЧЕМПІОНИ УКРАЇНИ З ВЕЛОТУРИЗМУ\nОпубліковано: 18 липня 2017\nСтаровижівчани стали чемпіонами України на 5-му Чемпіонаті України серед юнаків з велосипедного туризму, який проходив із 8 по 14 липня 2017 року на Кіровоградщині. Діти виконали розряд кандидатів у майстри спорту зі спортивного туризму.\nІз 8 по 14 липня 2017 року на Кіровоградщині проходили 46-ий Чемпіонат України серед юнаків з пішохідного туризму та 5-ий Чемпіонат України серед юнаків з велосипедного туризму. Позмагатись сюди прибули понад 350 учасників з усіх регіонів України. До участі в Чемпіонаті допускалося по одній команді від областей та міста Києва. Команду Волині з велосипедного туризму представляли гуртківці Старовижівської станції юних туристів Оксенчук Назар зі Старої Вижівки, Ященко Марія та Веліч Сергій із Мизового, Мазурик Наталія та Маркевич Юрій із Поліського під керівництвом Ященка Михайла, вчителя ЗОШ І-ІІІст с. Мизове. Цьому передувала тривала підготовка до Чемпіонату, постійні тренування, участь у велопоході, навчальних зборах та змаганнях обласного рівня.\nУрочисте відкриття 46 Чемпіонату України серед юнаків з пішохідного туризму та 5 Чемпіонату України серед юнаків з велосипедного туризму відбулося на набережній Кременчуцького водосховища у місті Світловодськ 8 липня 2017 року о 17.00. Розпочалося відкриття урочистим шикуванням команд. Право підняти Державний Прапор України було надано переможцям минулорічних змагань: з пішохідного туризму – капітану команди Українського державного центру туризму і краєзнавства учнівської молоді, з велосипедного – капітану команди Вінницької області. Учасників команд вітали поважні гості та танцювальні колективи міста.\nНа наступний день о 12.00 розпочався старт учасників з велосипедного туризму на дистанції «Фігурне водіння» (особисто-командні змагання). Перед стартом начальник дистанції із Харькова Власенко Юрій провів показ дистанції, а технічна комісія перевірила справність велосипедів кожного учасника та наявність каски. Поставлена дистанція була IV класу та передбачала виконання 9 фігур. Велосипедисти виконували колію, коло, вісімку, ворота, кільце, перенесення предмету, гойдалку та стоп-лінію. Результати учасників визначалися сумою часу подолання дистанції та штрафного часу, перерахованого з балів, отриманих за технічні помилки. Мазурик Наталія з даного виду змагань отримала 3 місце.\nДалі змагання з велосипедного туризму проходили на двох дистанціях – «Тріал» та «Велокрос». Це особисті змагання з командним заліком, об’єднані в «Комплексну дистанцію». Поставлені дистанції вимагали від учасників прояву своїх найкращих умінь подолання природних та штучних перешкод: крутий поворот, вузький проїзд, сходина, проїзд через вал, переїзд через колоду та ін. Приємно, що наші діти успішно справились із поставленими задачами. Хоча рівень підготовки учасників Чемпіонату був дуже високим, про що неодноразово говорили судді. Результати учасників відрізняли секунди. За результатами трьох дистанцій наша команда посіла третє місце, поступившись Харькову і Вінниці.\nНайважчою в останній день була дистанція «Велоралі». Наша команда згідно графіка виїжджала о 14.00., коли було дуже спекотно. Дітям потрібно було подолати 43 км на велосипедах із вантажем більше 10 кг і виконати 12 завдань, шлях до яких знайти по легенді у порядку, який визначений заліковою маршрутною карткою. Оптимальний час подолання дистанції становив 5 годин.\nУчасники Чемпіонату мали подолати етапи: переправа через річку по колоді, в’язання вузлів, подолання броду на велосипеді, кріплення і перевезення вантажу, швидкісна ділянка, визначення азимута, правильно розв’язати тестові завдання на етапах: правила дорожнього руху, надання першої долікарської допомоги, поремонтувати велосипед і зробити спуск зі схилу.\nПро те , що завдання було не з легких свідчило те, що одна з команд заблукала і збилась із маршруту, дві команди не змогли подолати дану ділянку за 5 годин Деякі команди не змогли відшукати КП і отримали штрафні бали. Після фінішу всіх команд були підведені результати. На цій дистанції наші діти показали найкращий час і впевнено вибороли І місце, а Маркевич Юрій, Мазурик Наталія, Оксенчук Назар виконали норматив «Кандидата у майстри спорту».\nПереможцями 5 Чемпiонату України з велосипедного туризму серед юнакiв стали наступнi команди: I мiсце – Волинська область II мiсце – Вiнницька область III мiсце – Харкiвська область.\nНа урочистому закритті Чемпіонатів переможці були нагороджені кубками, медалями, дипломами Міністерства освіти і науки України та призами.\nПраво опустити Державний Прапор України було надано учаснику команди Волині Оксенчуку Назару зі Старої Вижівки.\nСтаровижівська станція юних туристів


У Хмельницькому презентують книги Олександра Никонорова «Коли розвалиться імперія» та «Заручники долі» | Новини Хмельницького\nУ Хмельницькому презентують книги Олександра Никонорова «Коли розвалиться імперія» та «Заручники долі»\n14:39, 15 лютого 2019 р.\nПрезентація книг Олександра Никонорова «Коли розвалиться імперія» та «Заручники долі» відбудеться 19 лютого, об 11.00 за адресою: м. Хмельницький, вул. Соборна, 33, Хмельницька обласна бібліотека для юнацтва.\nЗбірка «Коли розвалиться імперія» присвячена проблематиці демонтажу путінської неоімперії, запорукою чого можуть бути регіоналістські або й національно-визвольні рухи в низці автономних республік, країв та інших адміністративних одиниць Російської Федерації, що можуть активізуватися на тлі економічної кризи в РФ.\nВ центрі творів літературної збірки «Заручники долі» – представники різних націй та різних епох, яких об’єднує боротьба за національне визволення, відданість ідеалам свободи та людської гідності.Збірки видано силами та коштом друзів Олександра та організацій, з якими він співпрацював.\nОлександр Никоноров народився 3 листопада 1988 року в місті Торез, Донецької області. У 2011 році закінчив кафедру політології Східноукраїнського національного університету ім. В.Даля в Луганську. Не зважаючи на свій молодий вік, Олександр Никоноров вже тоді був одним з найвідоміших представників національно-патріотичного руху в цьому обласному центрі. Напередодні Революції Гідності, в 2013 році, був регіональним координатором громадянської кампанії "Євронаступ" в м. Луганськ.\nПісля початку російсько-української війни переїхав до Києва, де активно включився в протидію інформаційній агресії з боку Росії. Стажувався у Польщі, в Чехії, повернувся до Києва, писав для видання "Депо" та інших відомих патріотичних ЗМІ. Був затребуваний і добре цитований як аналітик. Друкувався не лише в українських, але й польських, чеських та американських провідних аналітичних виданнях. Писав про геополітику, сепаратизм, тероризм в Україні та інших державах світу.\nЙого діяльність неодноразово завдавала головного болю російським пропагандистам. В 2017 році активно займався дослідженням концепції Міжмор'я.\nТрагічно загинув 6 вересня 2017 року в ДТП. З 7 вересня 2017 року Центр зовнішньополітичних досліджень ОПАД, де він був провідним експертом, носить ім'я Олександра Никонорова.


Музичний діалог з Гоголем | Київський національний академічний Молодий театр\nБув дуже довгий підготовчий період. А самі репетиції тривали трохи менше ніж пів року. Спочатку я зробив інсценізацію, переклад українською мовою, потім цю інсценізацію треба було переробляти під лібрето, тому що вирішив зробити виставу у жанрі мюзиклу. Ми працювали командою над створенням музичного матеріалу. Намагалися максимально зберегти текст Гоголя, нічого не змінювали.


Червоні екскаваторники: що «Азов» робить на заводі «АТЕК» (СПЕЦРЕПОРТАЖ) | Громадське телебачення\nЧервоні екскаваторники: що «Азов» робить на заводі «АТЕК» (СПЕЦРЕПОРТАЖ)\n03 квітня, 2018 10:16\n23 березня Національна поліція за підтримки Нацгвардії провела обшуки на заводі «АТЕК», розташованому на 28 гектарах уздовж проспекту Перемоги та залізничної колії в центрі Святошинського району столиці.\nТоді слідчі дії проводилися зокрема й у приміщеннях, які займають кілька громадських організацій з так званого «азовського руху», створених на базі однойменного спецпідрозділу Національної гвардії. Під час обшуків їхні члени та симпатики, зокрема, угрупування з охорони громадського порядку «Національні дружини», влаштували мітинг та заблокували спецпризначенців на прохідній заводу.\nПізніше лідер партії «Національний корпус» та всього «азовського руху», позафракційний депутат Андрій Білецький назвав обшуки спробою репресувати та дискредитувати «націоналістичний рух».\nУтім, події 23 березня — це лише епізод у конфлікті навколо права власності на «АТЕК». Конфлікті, в якому «азовський рух» уже понад три роки відіграє важливу роль, удаючись до політичних та силових методів, і навіть змінюючи сторону підтримки.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ Обшуки на заводі «АТЕК»: як поліція приходила до «Нацкорпусу» (ФОТОРЕПОРТАЖ)\n«Усі ламають, а ми будуємо»\nПотрапити на територію «АТЕКу» з проспекту Перемоги можна лише крізь старі, місцями вкриті ржею ворота, перед якими стоїть будка з охоронцем.\n«Це до нас, до «Національного корпусу», — повідомляє охоронцеві керівник штабу партії Родіон Кудряшов.\nОхоронець видає тимчасові іменні перепустки — клаптики паперу з червоним штампом «Нацкорпусу» у вигляді «чорного сонця», стародавнього символу, що став емблемою багатьох неонацистських організацій.\nБудка з охоронцем біля воріт, через які можна потрапити на територію заводу «АТЕК» з проспекту Перемоги, Київ, 23 березня 2018 року Фото: Богдан Кутєпов/Громадське\nФормально офіс «Національного корпусу» розташований в інший частині Києва, на Оболоні. Однак, як пояснює Родіон Кудряшов, багато партійних активістів працює в громадських організаціях, які облаштувалися в будівлі колишньої їдальні заводу.\nПерші машинобудівні підприємства на нинішній території заводу «АТЕК» з'явилися наприкінці XIX століття. У 1918-му їх націоналізували, а з 1935-го утворений на їхній базі завод перейменували на «Червоний екскаватор».\nЗа радянських часів він випускав будівельну техніку. У 1990-х завод реорганізували в акціонерне товариство «АТЕК». Більшу частину акцій отримала родина колишнього «червоного директора» Михайла Щербакова. Протягом 1990-х — першої половини 2000-х років завод намагався зберегти виробництво, частково перепрофілюючись на випуск сільськогосподарської техніки. Але врешті лише накопичив борги перед податковою та «Київенерго». За позовом останньої у 2011 році розпочався процес банкрутства.\nУ 2013 році акціонером підприємства стає бізнесмен Андрій Нагребельний, якого називають родичем співвласника збанкрутілого «Родовід банку» Дениса Горбуненка. Про наміри інвестувати в завод тоді ж заявляє холдинг кримських бізнесменів Валерія Кришталя та Євгена Казьміна «КВВ груп». Він спеціалізувався на торгівлі металобрухтом, але на території «АТЕКу» планував будівництво житлового комплексу та торговельного центру.\nВід 2014 року між Нагребельним та «КВВ груп» триває конфлікт щодо права власності на «АТЕК». За минулі чотири роки претензії на завод заявляли й інші особи. Майно «АТЕКу» фігурує щонайменше в чотирьох кримінальних, двох господарських та кількох адміністративних справах.\n300 метрів до неї ми простуємо алеєю між багаторічних ялинок. За ними — розібрані приміщення цехів. Назустріч у бік прохідної проїздить кілька вантажівок з металевими конструкціями, схожими на залишки верстатів. «От бачите, так і по всій країні відбувається: всі ламають, а ми будуємо», — промовляє, здається, заздалегідь підготовану фразу Кудряшов, указуючи на відреставровану будівлю за металевим парканом.\nУ відреставрованій будівлі за металевим парканом на території заводу базуються різні корпуси «азовського руху», Київ, 23 березня 2018 року Фото: Богдан Кутєпов/Громадське\nСаме тут базуються численні «корпуси» «азовського руху»: створений ще 2014 року «Цивільний корпус» — попередник партії «Національний корпус», «Юнацький корпус «Джура», який керує мережею дитячих таборів «Азовець», «Спортивний корпус», ветеранська організація «ЗІРКА», «Національні дружини» — весь перелік не тримає в голові навіть сам Кудряшов. Окрім офісів організацій, у будівлі знайшлося місце і для спортзали, і для їдальні, і для лекторію — загалом, тут працює, навчається та займається спортом понад сотня людей, пояснює керівник штабу. Із зустрічними він вітається традиційним азовським жестом — потискуючи руку вище зап'ястка.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: «Ми намагаємося прийти до влади через вибори, хоча маємо всякі можливості» — як «Азов» стає партією\nФойє у приміщенні бази «Нацкорпусу» на території заводу «АТЕК», Київ, 23 березня 2018 року Фото: Богдан Кутєпов/Громадське Зона для відпочинку у приміщенні бази «Нацкорпусу» на території заводу «АТЕК», Київ, 23 березня 2018 року Фото: Богдан Кутєпов/Громадське Лекторій у приміщенні бази «Нацкорпусу» на території заводу «АТЕК», Київ, 23 березня 2018 року Фото: Богдан Кутєпов/Громадське Їдальня у приміщенні бази «Нацкорпусу» на території заводу «АТЕК», Київ, 23 березня 2018 року Фото: Богдан Кутєпов/Громадське\nПісля останніх обшуків на «АТЕКу», Нацполіція повідомила, що перевіряла можливі факти незаконного заволодіння майном підприємства на суму понад 54 мільйони гривень. Утім, «азовці» тоді передусім побоювалися, що правоохоронці підкинуть в їхні приміщення зброю.\nНазиваючи обшуки «незаконним вторгненням», вони скаржаться на зниклі особисті речі та внутрішні нагородні відзнаки. «Якщо обшуки проводилися щодо «АТЕКу», то що вони шукали тут? Хіба не зрозуміло, що тут не «АТЕК», а наші організації?!» — обурюється Кудряшов.\nУтім, пояснити, як саме регламентується перебування «азовських» організацій на території заводу, він не може: «Існує формально-неформальний договір між керівництвом підприємства і, здається, «Цивільним корпусом». Щось на кшталт меморандуму про співпрацю».\nКерівник штабу партії «Національний корпус» Родіон Кудряшов, база «корпусів» на території заводу «АТЕК», Київ, 28 березня 2018 року Фото: Ігор Бурдига/Громадське\n«Немає закону, а є патріотизм»\nЦю інформацію так само неконкретно підтверджує і директорка підприємства Лариса Іллєнко. Її офіс — з іншого боку заводу і має окрему адресу. На прохідній помічаємо кілька плакатів з емблемою Збройних сил та «Грузинського легіону» — напівформального підрозділу, до якого входять переважно громадяни Грузії, що воювали на Донбасі у складі бригад ЗСУ. У грудні 2017-го його бійці заявили про вихід зі складу 54-ї окремої моторизованої бригади, пізніше повідомивши про перехід до іншого підрозділу, утім, не уточнили, якого саме.\n«Грузинський легіон» базується неподалік льодової арени — ще однієї з небагатьох уцілілих будівель на території «АТЕКу». Його представники ретельно перевіряють, чи маємо ми дозвіл на перебування на заводі й просять їх не знімати. В їхніх приміщеннях 23 березня також проводили обшуки.\n«Азовці» в неформальних бесідах називають «Грузинський легіон» приватною охороною Лариси Іллєнко. Сама вона пояснює, що приміщення грузинам надала як допомогу «добровольцям, які захищають нашу країну».\nНа стіні зруйнованого цеху біля входу на територію заводу «АТЕК» — емблема «Грузинського легіону», Київ, 23 березня 2018 року Фото: Богдан Кутєпов/Громадське\nТак само не заперечує директорка і перебування на території підприємства «азовського руху». Однак її стосунки з «азовцями» не завжди були приязними.\n22 листопада 2014 року Лариса Іллєнко заявила, що представники «Азову», який на той час уже був підрозділом Національної гвардії, захопили підприємство. Того дня на ньому також проводили обшуки співробітники МВС — під керівництвом очільника київського обласного управління Вадима Трояна, одного з перших командирів «Азова». Бійці батальйону тоді, за їхніми власними словами, підтримували оперативних співробітників.\nЛариса Іллєнко і тепер переконана: «Азов» та МВС діяли в інтересах та на замовлення холдингу «КВВ груп», який тоді мав суперечку щодо права власності на «АТЕК» з одним із акціонерів заводу Андрієм Загребельним.\nДиректорка заводу «АТЕК» Лариса Іллєнко, Київ, 27 березня 2018 року Фото: Ігор Бурдига/Громадське\nКолишній адвокат «КВВ груп» Анатолій Мазур у 2016 році підтверджував цю інформацію. За його словами, він передав 195 тисяч доларів за захоплення підприємства Сергієві Коротких — на той час командиру розвідки батальйону «Азов». Білорус Коротких, відомий також за позивним Боцман — одна з ключових фігур «азовського руху», зокрема, співзасновник ГО «ЗІРКА». У грудні 2014-го Петро Порошенко надав йому українське громадянство.\nОднак, за словами Мазура, закріпившись на «АТЕКу», «азовці» не виконали обіцянок і не допустили на підприємство представників «КВВ груп»: «Нам сказали, що завод гарний, він їм подобається, в країні немає закону, а є патріотизм».\nРодіон Кудряшов не відповідає на запитання щодо обставин появи «азовців» на заводі у 2014 році. Стверджує, що почав працювати на партію лише торік і не посвячений у події більш ніж трирічної давнини.\nОднак, про них охоче згадує підприємниця Світлана Зварич. Її благодійний фонд у 2014 році був одним з основних спонсорів добровольчого батальйону. Нині Зварич має чимало претензій і до «Азову», і до «АТЕКу».\nТанки замість екскаваторів\nАнатолій Мазур запевняє: після захоплення «АТЕКу» Сергій Коротких представив йому Світлану Зварич, дружину екс-міністра юстиції (2005 — 2006 роки) Романа Зварича, як людину «з якою треба вирішувати фінансові питання». Сама Зварич це заперечує.\n«Азов» зайшов на «АТЕК» у 2014 році, вигнавши звідси «тітушок». За кілька днів Андрій Білецький сказав мені, що є підприємство, на якому можна ремонтувати військову техніку «Азову». Раніше ми робили це у приватних гаражах», — стверджує вона.\nСвітлана Зварич (ліворуч), Київ, 27 березня 2018 року Фото: Ігор Бурдига/Громадське\nЗа словами Зварич, у грудні 2014-го її «Благодійний фонд освітніх інновацій» уклав угоду про оренду одного із цехів з арбітражним керівником «АТЕКу» Віктором Мікітьоном — той начебто мав право розпоряджатися майном на час процедури банкрутства. На базі цеху №19 мали розгорнути виробництво та ремонт бронетехніки. Для цього в квітні 2015 року фонд засновує підприємство «Інженерна група «Азов».\nУтім, Анатолій Мазур і Лариса Іллєнко стверджують: увесь цей час «Азов» та Зварич продовжували вимагати від акціонерів та інвесторів гроші за звільнення заводу. В якості доказу наводять лист благодійного фонду до «КВВ груп», в якому перший «вітає готовність зробити благодійний внесок у розмірі 45,5 мільйонів гривень».\nСвітлана Зварич справжність листа підтверджує, але запевняє, що він не був вимогою: «Ми надсилали такі листи багатьом. Грудень 2014 року, бойові дії, «Азову» потрібні були гроші. Звідки взялася сума? Ми порахували, скільки металобрухту вивезли «КВВ груп» за попередні місяці, та попросили їх повернути».\nЗгідно зі звітом «Благодійного фонду освітніх інновацій», у 2014 — 2016 роках він витратив на «Азов» 93,7 мільйони гривень. У полку Світлана Зварич начебто мала позивний «Мама».\nІллєнко розповідає, що, закріпившись на заводі, «фонд почав грабувати інші цехи, окрім орендованого, здаючи верстати на металобрухт». Зварич частково це підтверджує, але каже — «збирала устаткування для ремонту бронетехніки по всьому заводу».\nУ 2015 — 2016 роках у конфлікт між акціонерами, інвесторами та Світланою Зварич залучалися активісти «азовського руху». Роман Зварич на той час очолював новостворений «Цивільний корпус», який улаштовував мітинги з вимогою «припинити тиск» на підприємство. До конфлікту долучився й депутат Андрій Білецький. Він назвав співвласника «КВВ груп» Євгена Казьміна «кримським зрадником».\nБійці полку «Азов» пікетують будівлю Державної фіскальної служби України з вимогою припинити махінації навколо заводу «АТЕК», на території якого розташований тренувальним табор полку і ремонтно-виробнича база для «азовської» військової техніки, Київ, 31 липня 2015 року. Учасники пікету звинуватили ДФС у тому, що служба начебто хотіла «передати завод «АТЕК» російському бізнесу» Фото: Сергій Нужненко/УНІАН\nЗа цей час «азовці» розмістили на території заводу тренувальний табір для новобранців полку та сержантську школу. Облаштувалася й «Інженерна група» — із залишків старого бульдозера, знайденого на підприємстві, її спеціалісти будують славнозвісну бронемашину «Азовець», яку пізніше презентує голова МВС Арсен Аваков. Урешті Світлана Зварич почала планувати перебрати на себе все підприємство.\n«Там були цехи, які переорієнтовувалися на оборонні потреби. На них можна було запустити виробництво танків», — запевняє керівник «Інженерної групи», колишній технічний директор Харківського бронетанкового заводу Михайло Степанов.\nТренувальний табір полку «Азов» на території заводу «АТЕК», Київ, 1 березня 2015 року Фото: EPA/ROMAN PILIPEY\nУ січні 2016-го «Інженерна група» укладає з адміністрацією підприємства угоду про оренду. Іллєнко називає її незаконною — на підписання не було згоди наглядової ради. Утім, які саме угоди вона підписувала з компаніями та організаціями Світлани Зварич, Іллєнко відповісти не змогла.\nУ жовтні «Фонд освітніх інновацій» та «КВВ груп» уклали угоду про відступлення права вимоги на 85% акцій «АТЕКу». Іллєнко запевняє, що співвласник «КВВ груп» Євген Казьмін підписав її під тиском. На той час його підозрювали у фінансуванні сепаратизму в Криму, два місяці він провів в ізоляторі СБУ.\nАле плани Світлани Зварич на підприємство так і не втілилися. 21 жовтня 2016 року вона заявляє про захоплення виробничих приміщень «Інженерної групи» керівництвом заводу за допомоги «азовців» та «Грузинського легіону». З того часу ані вона, ані спеціалісти-танкобудівельники не можуть потрапити на підприємство.\nВ «азовському русі» не коментують причини, чому «Інженерна група» залишила територію підприємства, й чому розірвали співпрацю з «Благодійним фондом освітніх інновацій». Родіон Кудряшов запевняє, що навіть не знає, де конкретно розташований 19-й цех, в якому будувався танк «Азовець».\nЗварич також не налаштована розповідати про причини розриву. Ми зустрічаємося в цеху в передмісті Києва, «Інженерна група», змінивши назву з «Азов» на «Арей», використовує його для роботи над спільним з Міноборони проектом модернізації БРДМ.\n«У нас були суто ідеологічні розбіжності. Я наполягала, щоб «Азов» пішов у підпорядкування Міноборони, а не МВС, поза тим, була проти розбудови на його базі політичного руху. Мені не подобалося, що вони витрачають гроші на ремонт свого «хабу». Але я була певна, що це якісь внутрішні речі», — пояснює Зварич, намагаючись змінити тему розмови на плани щодо розбудови виробництва бронетехніки.\nРазом з Михайлом Степановим вони показують нове устаткування, придбане, вже після виселення з «АТЕКу» — плазмовий різак та кілька верстатів. \nЦех «Інженерної групи» в передмісті Києва, 27 березня 2018 року Фото: Ігор Бурдига/Громадське\nУже перед публікацією статті вона надсилає Громадському лист, датований груднем 2016 року до Вадима Трояна, який на той час виконував обов'язки голови Нацполіції. У ньому Зварич стверджує, що в лютому 2016-го Троян та Сергій Коротких начебто вимагали від неї частку в капіталі «Інженерної групи».\n«Коли стало зрозуміло, що реальний запуск серійного виробництва, що підуть гроші від військових, то керівництво «Азову» захотіло мати від цього свій зиск. Наша відмова призвела до того, що нас звідти просто вигнали», — запевняє вона.\nКрематорій чи житло?\nГромадське віднайшло в судових реєстрах кримінальну справу, в межах якої на «АТЕКу» проводились обшуки 23 березня. Вона відкрита за позовом Олексія Дмитрієнка, якому, згідно з реєстром, належить 35% акцій підприємства.\nЛариса Іллєнко підтверджує: конфлікт навколо права власності на підприємство не вщухає. За право розпоряджатися найціннішим ресурсом заводу — величезною земельною ділянкою — продовжує змагатися кілька різних груп акціонерів і потенційних інвесторів.\n«Те, що на «АТЕКу» не відродиться виробництво екскаваторів, зрозуміли ще 2011 року, коли розпочалося провадження про банкрутство. Нині головне питання: як найперспективніше використати територію заводу, його місцерозташування», — переконує директорка.\nЗруйновані цехи заводу «АТЕК», Київ, 28 березня 2018 року Фото: Ігор Бурдига/Громадське\nУ грудні 2017 року Київрада затвердила детальний план території цієї частини Святошинського району, який передбачає забудову ділянки заводу житловими будинками. Розробку плану замовила компанія «Термогальванічний завод», яку пов'язують із девелоперською групою «Інтергал Буд» депутата Володимира Зубика (група «Відродження»).\nОднак Лариса Іллєнко переконує, що найпевніше «АТЕК» забудують промисловими об'єктами: «Сміттєпереробний завод та крематорій — є такий перспективний проект».\nНе збирається припиняти боротьбу за завод і Світлана Зварич: «У бізнесі я досить жорстка людина. Але танкове виробництво стало для мене більш ніш просто бізнес-ідеєю».\nІ тільки представники «азовського руху» переконували Громадське, що готові звільнити територію «АТЕКу», щойно їх попросять про це справжні власники і керівництво. От тільки робити цього вочевидь ніхто не збирається.\nГромадське надіслало запит екс-командирові полку «Азов», народному депутату Андрію Білецькому з проханням прокоментувати інформацію, надану колишнім адвокатом «КВВ груп» Анатолієм Мазуром щодо передачі у 2016 році 195 тисяч доларів Сергієві Коротких, на той час командиру розвідки «Азова», за захоплення батальйоном підприємства «АТЕК». Ми опублікуємо коментар Білецького, щойно отримаємо його відповідь.


На Львівщині бійців АТО реабілітують холодом і темрявою - Новини Львова. Останні Львівські новини і події дня у м. Львів на Depo.ua\nНа Львівщині бійців АТО реабілітують холодом і темрявою\nРеабілітація одного учасника – 4330 грн\n15 березня 2017 08:14\nЯк повідомляє Depo.Львів з посиланням на Зік, у санаторії "Карпатські зорі", в с. Модричі Дрогобицького району Львівської області, психологічну реабілітацію бійці АТО проходять без тепла та світла.\nЯк розповіли бійці АТО, надали їм путівки управління соцзахисту на 14 днів на проходження психологічної реаблітації. В управлінні пообіцяли проживання, триразове харчування.\nНатомість бійці АТО проживають в холодних номерах, гаряча вода була тільки раз, холодна теж є не завжди. Харчування незадовільне. "В окопах нам було тепліше, та харчували нас краще, ніж тут", – кажуть відпочивальники.\n2 березня сюди заїхало на реабілітацію 45 учасників Антитерористичної операції. Зараз, зі слів адміністрації санаторію, тут проходять реабілітацію 18 учасників АТО. Решта, незадоволені умовами проживання, поїхали.\nЗі слів директора санаторію "Карпатські зорі" Наталії Голяк, санаторій має тільки надавати послуги з реабілітації. Харчувати вони не зобов'язані, навіть проживання не повинні забезпечити.\nСанаторій у 2016 році став переможцем тендеру з надання послуг з психологічної реабілітації постраждалих учасників Антитерористичної операції. Загальна сума угоди між Державною службою України у справах ветеранів війни та учасників Антитерористичної операції у санаторії станвить 2, 496 млн грн. Реабілітація одного учасника – 4330 грн.\nМітки: #Львівщина #байці АТО #реабілітація


У Київраді намагалися протягнути незаконну оренду комунального майна - ua-times.com\nУ Київраді намагалися протягнути незаконну оренду комунального майна\nВ середу, 4 лютого, було зірвано засідання Комісії Київської міської ради з питань власності (далі – Комісія). Є думка, що це могло статися через бажання окремих депутатів переукласти вигідні ряду третіх осіб договор оренди комунального майна в обхід новоприйнятого закону “Про оренду державного та комунального майна”. Цей закон був проголосований Верховною Радою ще 03 жовтня 2019 року.\nЯк зазначено у перехідних положеннях документу – закон набирає чинності з 01 лютого 2020 року. Тобто сплив термін, який надавався міським, сільським та селищним радам для приведення у відповідність «місцевих» Положень про оренду комунального майна, що були затвердженні на підставі і на виконання попередньої редакції закону, який нині втратив чинність.\nВтім, орган місцевого самоврядування в праві розпорядитися відведеним йому часом на власний розсуд. Так, станом на 04 лютого 2020 року в столиці Україні й досі не існує Положення про оренду комунального майна, що відповідало б вимогам нового закону.\n“За роки Незалежності в Києві та й в багатьох інших містах склалася така практика, коли якісь «невідомі» люди під виглядом «добродіїв» (різні волонтерські та інші громадські організації – прим. Авт.) орендують історичні будинки в середмісті за безцінь. Тоді ці будинки приходять в стан руйнації, бо в орендарів начебто нема грошей аби їх підтримувати в належному стані, а у міста нема цих грошей, бо ніхто за оренду фактично не сплачує», – розповів UA-Times про результати зірваного порядку денного Комісії її голова Леонід Антонєнко (депутатська група: Київська команда).\nЗа його словами, головною проблемою цієї сфери на сьогодні є її непрозорість. В таких умовах майно громади потрапляє до “потрібних” людей або через підставні організації доводиться до руйнації і знищується в інтересах тих же зацікавлених осіб.\nБудинок на розі вул.Волоської та Іллінської був в оренді більше 10 років, після чого став приватною власнітю\nЗгідно положень нового закону, укладення договорів на оренду майна, що належить громаді, буде здійснюватися через систему держаних закупівель Prozorro.\nЗаконом визначена процедура, за якою орган місцевого самоврядування має виконати ряд обов`язкових вимог. Зокрема, прийняти рішення про намір здачі в оренду визначені приміщення, внести відомості про такі об’єкти до спеціальної Електронної торгової системи і лише після цього розмістити оголошення про оренду визначених приміщень в системі державних закупівель.\nДо чого поспіх?\nДопоки не розроблені та не затвердженні нові положення про оренду комунального майна, де-факто єдиним чинним нормативним актом, який визначає правила укладання договорів оренди, лишається Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва від 21 квітня 2015 року N 415/1280 (далі – Положення).\nОднак, юридична легітимність такого акту місцевої влади викликає певні сумніви, знову ж таки, через невідповідність змісту Положення новому закону.\nПопри це, період до прийняття нового Положення – фактично остання можливість «протягнути потрібні» договори оренди через Комісію, оминаючи нову процедуру, в тому числі і електронні торги, де можлива реальна конкуренція.\nВ першу чергу уникнути нової процедури намагатимуться ті підприємці та інші суб’єкти орендних відносин, яким є що приховувати – наприклад, джерела фінансування, кінцевих бенефіціарів тощо. Нова процедура передбачає декілька рівнів перевірки претендентів на бажані квадратні метри, що включає, зокрема, і публікацію відповідних даних у мережі інтернет.\nХто наполягав на негайному розгляді питань?\nПро необхідність розгляду питань укладення нових та продовження дії чинних договорів оренди майна громади зазначили одразу кілька членів Комісії. Насамперед це Сергій Артеменко, Вадим Сторожук та Михайло Іщенко (всі троє – депутатська фракція «Солідарність»).\nНатомість, з боку Голови Комісії, пана Антонєнка, пролунала пропозиція розглянути питання виключно продовження договорів оренди на той самий строк і на тих же умовах, оскільки лише таким повноваженням, на його думку, на сьогодні володіє Комісія. «Це не робота – ми Департаменту підмахнули і готовий проект рішення», – обурювався настирності окремих депутатів голова Комісії.\nВодночас, тамуючи наростаюче незадоволення депутатів з “Солідарності”, він запропонував навіть змінити голову Комісії і зібратися ще раз за тиждень для вирішення питань «потрібних» договорів оренди, але вже без його участі. “Я ці питання навіть на голосування ставити не буду – вони суперечать закону і я, як Голова Комісії, не піду на цей злочин. Бажаєте – змінюйте голову комісії і приймайте ці рішення окремо, але без мене», – емоційно підсумував Антонєнко і закрив засідання Комісії.\nпопередня статтяУкрзалізниця і Deutsche Bahn підписали Меморандум про співпрацю\nнаступна статтяУряд має намір провести інвентаризацію лісів


Під час реколекцій я стала на сходинку вище до Бога. Знайшла відповіді на деякі питання, проте виникли нові та серйозніші. Дізналась багато корисної і потрібної інформації. Хоча б ненадовго відволіклась від телефону. Надихнула мене енергетика в старих храмах Бердичева.\nДякую за моральну підтримку, продовжуйте в цьому ж дусі.\nДякую за ці незабутні три дні у Бердичеві на реколекціях. Тут я дізналася багато нової інформації про те, якою має бути жінка. Особливо сподобались наші розмови про материнство, жіночу гідність. Надіюсь дівчата зуміємо використати ці знання у подальшому житті. Чекаю наступної зустрічі.\nМені сподобалось усе. Я зрозуміла, що потрібно частіше читати Біблію, слухати Слово Боже. Особливо вразили конференції про жіночість. Я зрозуміла, що потрібно себе любити такою, яка ти є.\nТут я побачила багато нових людей, що шукають сенс свого життя, покликання, розпізнають Божу волю, як і я. було дуже цікаво, ми чули Боже Слово, та слова людини, яка живе ним, тобто має досвід і може цю тему розкрити. Справді відкрила для себе жінку, яку вподобав Господь і яка здатна нести Його любов і творити з Ним. Крім того були неформальні розмови за чашкою чаю та дуже смачно їжа. Велике дякую від нас усіх. Сподіваємось на нові зустрічі, знайомства, розважання.


Чи переживе Гостиний двір зиму? | Газета «День»\nЧи переживе Гостиний двір зиму?\nПопри відновлення охоронного статусу, консервацію пам’ятки досі не розпочато\n26 листопада, 2015 - 11:33\nЗахисники Гостиного двору з радістю повідомляють про чергову перемогу у судах: Окружний адміністративний суд м. Києва визнав незаконною та нечинною постанову Кабміну «Про виключення будівлі Гостиного двору в місті Києві зі списку пам’яток архітектури, що перебувають під охороною держави». Над цим юристи боролися три роки. За цей час вдалось скасувати через суд дозвіл на будівництво, а отже, і перетворення на торгово-розважальний центр, присвоїти споруді статус пам’ятки місцевого значення і навіть відкрити благодійний рахунок для збору коштів на консервацію (зібрано близько 40 тисяч гривень). Крім того, активісти замовили проект консервації, знайшли матеріали для перекриття, є навіть кілька інвесторів, готових вкласти кошти у відновлення двору.\nТа, попри ці перемоги, пам’ятка досі під загрозою руйнування, активісти бояться, чи переживе Гостиний двір ще одну зиму, адже перекрити дах чи зробити тимчасове укриття треба було ще торік. Однак на територію нікого не пускають. За словами Ірини Невмержицької, адвоката та виконавчого директора ГО «Андріївсько-Пейзажної ініціативи», ситуація зараз патова: наразі будівля у власності Фонду держмайна, який здає його в оренду ПАТ «Укрреставрація». Остання і довела пам’ятку до руйнівного стану, розпочавши капітальні перетворення. Найліпший варіант — щоб Фонд віддав Гостиний двір у комунальну власність міста Києва. Є навіть відповідне звернення до уряду, однак не всі профільні міністерства його погодили. Місто теж не поспішає проявляти власну ініціативу. За словами адвоката, для зрушення з «мертвої» точки, державі треба мати на меті саме збереження двору, а не власні інтереси.


Купити квитки на автобус в Антипино - ціни, розклад на Tickets.ua\nКвитки на автобус в Антипино\nАвтобусні квитки до Антипино\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Антипино можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Антипино\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Антипино, варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Антипино онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2606276232


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Ідеї про демократію | Korrespondent.net\nІдеї про демократію\nДемократія у тому вигляді, якому вона популярна зараз у світі - це повне лайно. Дамократія взагалі лайно.\nМне накласти, як у Німеччині, США та десь ще. Мені важливо як в Україні. Хоч по суті великої різниці немає.\nДемократія це коли більшість нав'язує меншості що і як робити та чого не робити. Навіть така ситуація викликає в мене протест. Не кажучи вже про реальну ситуацію, коли меншість нав'язує більшості. Більш того, статистично це найменш освічена та люмпенізована меншість.\nТільки замислитесь: найтупіша частина суспільства шляхом участі у виборах визначає внутрішню політику, зовнішню політику, напрямок розвитку держави, податкову політику, військову політику тощо... Вам не моторошно від цього? Вам не здається, що це багато чого пояснює?\nІ фальсифікація в цьому не винна. Те саме буде й за умови найпрозоріших виборів.\nЗахисники демократії традиційно посилаються на демократію Риму. Але забуває уточнити, що право голосу мало десь десять відсотків населення. Вгадайте, що це були за люди, та чим вони відрізнялись від тих дев'яноста відсотків...\nДемократія - це не якась ідеологія, або принцип буття. Демократія - це засіб визначення персонального складу держави. Не більше і не менше. Що робить держава? Держава під загрозою насильства відбирає ресурси у тих, хто їх продукує у вигляді податків. Частину залишає собі а частину віддає тієї частині суспільства, що не може, чи не хоче самостійно продукувати ресурси. Це називають перерозподілом благ. Цей перерозподіл потрібен державі для того, щоб отримати підтримку та легітимність від частини суспільства, що отримає від держави ресурси, та щоб мати можливість і далі відбирати ресурси. Чим більша частка суспільства отримає ці кошти (незалежно від кількості цих коштів), тим сильніша позиція держави.\nЩоб якось заспокоїти тих, хто продукує ресурси, та "сплачує банкет", держава придумала декілька мульок:\n1) Природні (державні) монополії (інфраструктура, державні підприємства)\n2) Соціальний захист (пенсії, пільги)\n3) Природні функції держави (армія, правоохорона, суди, міжнародні відносини тощо).\nПо-перше, цим держава виправдовує своє існування, по-друге, вона переконує, що тільки вона, держава, здатна виконувати ці функції. І саме на це їй потрібно стільки коштів у вигляді податків.\nА чи не здається вам, любі друзі, що вирішувати, як потрібно розпоряджатись коштами, мають право визначати лише ті, хто їх сплачує? І що якщо умовний пенсіонер робить вибір, то його буде хвилювати лише те, що він отримає на руки у вигляді пенсії/пільги, а не те, звідки вони візьмуться?\nПо факту, ті хто сплачує податки, ні чого не вирішують, бо вони або взагалі ігнорують вибори, або їх голоси крадуть. Їх мотивація - проголосувати за тих, хто пообіцяє менше відбирати (або хоча б відбирати не так боляче). Ті, хто отримають гроші, голосують за тих, хто обіцяє більше їм платити з відібраного. Давлячись на політичну рекламу, очевидно, що боротьба йде за голоси других; на перших всім начхати. Тобто результати виборів визначать ті, хто лише (NET) отримують від держави. І тут не доводиться сумніватись, хто буде (сподівається бути) бенефіциаром перемоги будь-якої політичної сили. А хто буде і дали мовчки башлять.\nТі вибори, що от-от відбудуться мало відрізняються від цієї моделі. Лише трохи змістилися акценти. Влада робить все так, як я написав вище. Опозиція до того самого додає бонус: обицяє що буде більш демократичною, ніж нинішня влада... повертаємось до того, з чого почали.\nПідсумовуючи усе вище згадане, я буду згоден голосувати за політика, що скаже наступне:\n0) Вищім ідеалом суспільства визнається свобода.\n1) Держава це зло. Її існування обумовлюється інерцією мислення, та недосконалістю людини й оточуючого світу.\n2) Державне втручання в приватне життя визнається злом, та виконується у мінімально необхідному розмірі, та у спосіб, що мінімально заважає привітності (життю, ділової активності).\n3) Нема ні чого, з того що зараз робить держава, що не зможе зробити приватна організація дешевше та ефективніше.\n4) Виходячи з (0), (1), (2) та (3), функції держави будуть зведені до мінімуму. Що можливо передається на outsource приватним підприємствам.\n5) Кожна людина вільна укладати контракти з іншими людьми. Ні хто не може примусити людину укласти контракт проти волі. Ні хто, окрім сторін контракту, не може перешкоджати укладенню контракту. Людина відповідає за всі наслідки укладеного контракту.\n6) Право визначати, хто буде розпоряджатись державними коштами, мають лише ті, хто ці кошти надають.\nПункт бажаного ідеалу:\n7) Кошти, потрібні для забезпечення держави збираються лише у необхідної кількості. Ідеалом вважається ситуація, коли податки нараховуються лише до певного розміру - мінімально необхідного державі для функціонування. Держава звітує про використання коштів перед кожним платником. Невитрачені кошти повертаються...\nДекілька слів про пенсії. Пенсійна система в нас – солідарна. Тобто ті, хто працюють зараз, сплачують пенсію нинішнім пенсіонерам. Це – елемент насильницького перерозподілу ресурсів. Тобто, пенсіонері – NET отримувачі за бюджету. Але люди повинні мати можливість 1) робити пенсійні накопичення; 2) продовжувати працювати. Тоді вони мають можливість платити податки та впливати на формування держави.\nАле хто наважиться зробити таку передвиборчу програму? Хто окрім мене проголосує за неї?..


Головна Твори Зображення суспільства у романі «Війна і мир»\nТолстой згадував, що на написання роману «Війна і мир» його надихнула «думка народна». Саме у народу Толстой вчився сам і радив це робити іншим. Тому головними героями роману у нього є вихідці з народу або ті, хто близько стояв до простих людей. Не заперечуючи заслуги дворянства перед народом, він ділить його на дві категорії. До першої категорії відносяться ті, які за своїм характером, поглядам, світогляду близькі народу або ж через випробування приходять до цього. Кращими представниками дворянства щодо цього є князь Андрій Болконський, П’єр Безухов, Наташа Ростова, княжна Мар’я Болконська. Але є й інші представники дворянства, так зване «світське суспільство», які становлять особливу касту. Це люди, які визнають лише кілька цінностей: титул, влада і гроші. Тільки тих, хто має в наявності одну або усі з перерахованих цінностей, вони пускають у своє коло і визнають своїми. Світське суспільство наскрізь порожнє, так само як порожні і незначні його окремі представники, люди без яких-небудь моральних принципів, без життєвих цілей. Так само порожній і незначний їх духовний світ.\nАле, незважаючи на це, вони мають велику силу. Це та верхівка, що керує країною, ті люди, які вирішують долю співгромадян. Толстой намагається в романі показати всі нації і всіх її представників. «Війна і мир» починається зі сцен, що малюють вище дворянське суспільство. Автор показує в основному сучасність, але зачіпає і минуле. Толстой малює вельмож цієї епохи, що йде. Граф Кирило Безухов – один з їхніх представників. Безухов багатий і знатний, у нього гарний маєток, гроші, влада, які отримані від царів за дрібні послуги. Колишній фаворит Катерини, гульвіса й розпусник, він все життя присвятив насолодам. Йому протистоїть старий князь Болконський – його ровесник. Болконський – вірний захисник батьківщини, якій він служив вірою і правдою. За це він неодноразово був в опалі й у немилості з боку влади імущих. Антинародності, повна зневага потребами простих людей, спрага наживи – такі відмітні риси вищого дворянського суспільства. Ці риси властиві і гостям фрейлін Шерер, і відвідувачам французького салону графині Безухової. Тут панують егоїстичність, користолюбство, кар’єризм і інтриганство. Світські розмови – не що інше, як звичайне лихомовство, що нерідко переходить у наклеп. За маскою добродушності ховаються лицемірство й удавання, що стали звичкою. Всі нормальні людські почуття перекручені, усе містить в себе неправду, від дружби і кохання залишилася лише видимість. Джерела морального розкладання вищого суспільства Толстой бачить у паразитизмі і ледарстві. Він усіх його представників називає трутнями. Салтиков-Щедрін, даючи характеристику роману «Війна і мир», помітив: «А наше так зване «вище суспільство» граф хоробро пройняв». «Світське суспільство» навіть із настанням війни 1812 року мало змінилося: «спокійними, розкішними, стурбованими тільки примарами, відбиттями життя, петербурзьке життя йшло по-старому; і через хід цього життя треба були робити великі зусилля, щоб усвідомлювати небезпеку і той скрутний стан, у якому перебував російський народ. Ті ж були виходи, бали, той же французький театр, ті ж інтереси дворів, ті ж інтереси служби та інтриги…». Змінилися хіба що розмови – більше стали говорити про Наполеона і патріотизм. На верхівці дворянського суспільства перебував імператор Олександр I. Олександр I показаний саме таким, яким його уявляла собі більшість дворян. Але у образі імператора вже проступають риси лукавства, позерства й тієї манірної чуттєвості, у якій лестивці вбачали прояв «високої душі пануючої».\nСправжній образ Олександра I особливо яскраво показаний у сцені приїзду до армії після розгрому окупантів. Кутузова цар містить в обійми, супроводжуючи їх злісний шипінням: «Старий комедіант». Толстой вважає, що верхівка нації омертвіла і тепер живе «штучним життям». Усі наближені царя нічим не відрізняються від нього самого. Країною керує купка іноземців, яким немає ніякої справи до Росії. Міністри, генерали, дипломати, штабні офіцери та інші наближені імператора зайняті власним збагаченням і кар’єрою. Тут панує та ж неправда, те ж інтриганство, пристосовництво, що й скрізь. Саме Вітчизняна війна 1812 року показала теперішню сутність представників влади. Помилковий патріотизм їх прикритий гучними словами про батьківщину й народ. Але їхня бездарність і невміння керувати країною добре зображені в романі. У «Війні і мирі» представлені всі шари московського дворянського суспільства. Толстой, характеризуючи дворянське суспільство, прагне показати не окремих представників, але цілі сім’ї. Адже саме в сім’ї закладаються як основи добропорядності і моральності, так і духовної порожнечі і ледарства. Однією з таких сімей є сім’я Курагіних.\nЇї глава Василь Курагін займає досить високий пост у країні. Він міністр, покликаний піклуватися про народ. Замість цього всі турботи старшого Курагіна спрямовані на самого себе і на власних дітей. Його син Іполит – дипломат, що зовсім не вміє говорити російською мовою. При всієї його тупості і незначності він жадає влади і багатства. Анатоль Курагін не краще брата. Єдиною його розвагою є гульби і пиятики. Здається, що ця людина зовсім до всього байдужа, крім потурання власним примхам. Його друг Друбецькій – постійний супутник Анатоля і свідок його темних вчинків. Із цими людьми ми знайомимось вже на перших сторінках роману, де Толстой описує відвідувачів і завсідників салону Ганни Павлівни Шерер. Тут є холодний і розважливий пройдисвіт Василь Курагін і його син Анатоль, якого сам батько називає «неспокійним дурнем», і руйнівники чужих доль Іполит і Елен. Елен – перша красуня міста, але при цьому холодна і душевно порожня людина. Вона усвідомлює свою красу і виставляє її напоказ, дозволяючи любуватися. Але ця жінка далеко не так необразлива, як може здатися на перший погляд. Автор підкреслює посмішку Елен – вона «незмінна». Саму Елен хочеться зрівняти з Оленою Прекрасною, античною героїнею, через яку почалася Троянська війна. Елен також приносить одні неприємності. Пізніше вона, скориставшись довірливістю П’єра, заманить його у свої капкани і він на неї одружиться. У салоні Шерер ми бачимо і П’єра, і Андрія Болконського. Автор протиставляє цих живих людей мертвому вищому світлу. Ми розуміємо, що П’єр потрапив у суспільство, якому він далекий і яке зовсім не розуміє його. Тільки втручання Андрія допомагає уникнути скандалу. Борис Друбецькій – ще один представник вищого дворянського суспільства. Він один з тих, які прийдуть на зміну старшому поколінню. Але автор малює його таким же далеким від народу, як і всіх інших.\nБорис піклується лише про свою кар’єру. У нього холодний і тверезий розум, він точно знає, що йому треба в цьому житті. Він ставить мету і досягає її. Навіть на війні Друбецькій думає про нагороди і просування по службі, бажає «влаштувати собі найкраще положення, особливе положення ад’ютанта при важливій особі, яке вважає особливо привабливим в армії». Знайомства він теж заводить тільки ті, які вигідні йому. Згадаємо, як відвернулися Друбецькі від Ростових, коли ті виявилися розореними. Це незважаючи на те, що колись сім’ї були дружні. Вища знать відрізняється від народу навіть своєю мовою. Мова дворянської знаті – це офранцужена мова. Вона така ж мертва, як і все суспільство. У неї збереглися порожні штампи, раз і назавжди сформовані вираження, готові звороти, які застосовуються в зручних випадках. Люди навчилися приховувати свої почуття за розхожими фразами. Таким чином, малюючи дворянське суспільство, Толстой показує його бездіяльність і нездатність керувати країною. Дворянська знать зжила себе і повинна піти зі сцени історії. Необхідність і неминучість цього переконливо показала Вітчизняна війна 1812 року.


"Не шукайте мене в цeркві. Шукайте Бoга" - Володимир Зеленський\nдодому Новини “Не шукайте мене в цeркві. Шукайте Бoга” – Володимир Зеленський\n“Не шукайте мене в цeркві. Шукайте Бoга” – Володимир Зеленський\nСпеціаліст із інформаційних технологій з Києва Віталій Дейнега, який у 2014 році заснував організації “Повернись живим” на своїй сторінці у Фейсбук пояснив ,чим відрізняється SMM-спеціалісти команд Зеленського та Порошенка:\n“Зе точно показує новий рівень роботи з незгодними у фб. Хочеться взяти усіх рукожопих SMMників Петра Олексійовича і тикати мородою у цей скрін як шкідливих дурних котів.\nГумор замість цькування – це відкриті двері замість кулеметних гнізд.\nНе обов‘язково «травити» незгодних, викликаючи вогонь на себе. Можна замінити агресію на жарт. Так ви лишитесь сильним і виглядатимете краще за опонента. І якщо він це не зацінить, це точно зацінять свідки подій.\nЦе не змінює мого скептичного відношення до того, що відбувається. Але SMM у Зе незрівнянно кращий ніж у головного конкурента.”\nпопередня статтяОбливаний понеділок: мокрий, як хлющ, мер Львова поливав містян із водяного пістолета (фото)\nнаступна статтяПорошенко: Без свободи і мови не буде хліба


На очисних спорудах у Харкові загинули чотири робітники – ОН... - «Слобідський край»\nНа очисних спорудах у Харкові загинули чотири робітники – ОНОВЛЕНО\n27.07.2020 16:15 Надзвичайні події\nТрагедія сталася під час ремонтних робіт у каналізаційному колекторі.\nЯк стало відомо, вдень 27 липня три чоловіки та одна жінка проводили дренажні роботи у каналізаційному колекторі на проспекті Гагаріна, на Безлюдівських очисних спорудах. За попередніми даними, робітники КП «Харківкомуночиствод» спустилися до ілового колодязя без засобів захисту, внаслідок чого задихнулися від отруйних газів.\nНа поверхню тіла загиблих підняли рятувальники. У коментарі Суспільному загибель працівників підтвердив Віктор Булгаков, заступник гендиректора КП «Харківводоканал» з експлуатації каналізаційного господарства і директор комплексу «Харківводовідведення».\nНаразі правоохоронці проводять слідчі дії по факту загибелі людей.\nЯк з'ясували поліцейські, на території мулових полів міських очисних споруд один з працівників втратив свідомість та впав у колодязь. Троє інших робітників – двоє чоловіків та жінка – намагалися йому допомогти, але теж загинули від отруєння аміачними парами. Попередньо, всі вони були без засобів індивідуального захисту.\nІнформацію про подію внесли до Єдиного обліку, всі обставини встановлюються.\nЧитайте також На залізниці під Чугуєвом затримали чоловіка з боєприпасами в пакеті


Новини футболу: Шахтар (Донецьк) - Карпати (Львів) | Донецьк: Інформація\nГоловна » Новини футболу: Шахтар (Донецьк) - Карпати (Львів)\nНовини футболу: Шахтар (Донецьк) - Карпати (Львів)\nШахтар (Донецьк), як і очікувалося, обіграв Карпати (Львів) на своєму стадіоні Донбас-Арена 24 липня 2011 року з рахунком 2:1. Це була третя гра Шахтаря в сезоні 2011-2012 рр. Прем'єр-ліги України з футболу.\nФутболісти донецького Шахтаря, мабуть спочатку були занадто упевнені у своїй перемозі і перший тайм провели в дуже розслабленому стані. На 38-ій хвилині перший гол забив бразильський півзахисник Данило Авелар, який з'явився в основному складі команди, і вивів Карпати (Львів) вперед.\nГірникам довелося терміново міняти гру, на 50-ій хвилині Виллиан вирівняв рахунок. У другому таймі гірники показали, нарешті, своїм фанатам і глядачам як вони можуть грати у футбол. Другий переможний гол для Шахтаря забив Алекс Тейшейра на 73-ій хвилині.\nДобре зіграв 7-й номер донецького Шахтаря Фернандиньо, його передачі зіграли вирішальну роль в перемозі гірників.\nЗа підсумками трьох матчів Шахтар (Донецьк) очолює турнірну таблицю чемпіонату України з футболу, набравши 9 очок. У команди київського Динамо 7 очок, Динамо знаходиться на другому місці.\nНаступний матч Шахтар (Донецьк) проведе в Києві на стадіоні Динамо 31 липня 2011 року - Шахтар зустрітися з Арсеналом (Київ), початок матчу в 19:30.\nМатчі футбольного клубу " Шахтар"(Донецьк), сезон 2012-2013 рр.


Загальноміське пам’ятне віче “Герої не вмирають!” відбудеться у Хмільнику на День пам’яті Героїв Небесної Сотні | Свіжі новини Хмільника сьогодні\nAntonio 17.02.2020 17.02.2020 Немає Коментарів до Загальноміське пам’ятне віче “Герої не вмирають!” відбудеться у Хмільнику на День пам’яті Героїв Небесної Сотні\nСьогодні відбулося засідання Оргкомітету з підготовки та проведення заходів із увічнення пам’яті Героїв Небесної Сотні. Засідання проводив заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради Андрій Сташко.\nОргкомітет розглянув сценарний порядок пам’ятного заходу, яким пропонується провести 20 лютого 2020 року біля пам’ятного знаку Героям Небесної Сотні загальноміське пам’ятне віче «Герої не вмирають!», а також скорботну акцію “Запалімо пам’яті свічу”.\nВзявши до уваги пропозиції громадських об’єднань, Оркомітет схвалив формат заходів в цілому та приступив до їх відповідальної організаційної підготовки.


Чому дніпрянка покинула відоме телешоу.\n24.03.2018 Татьяна1467 Views відносини, Дніпро, Настя, побачення, погляди, поинула шоу, Рожден, учасниця. шоу, Холостяк\nДніпрянка Настя більше не буде боротися за серце холостяка. Саме у новому випуску шоу «Холостяк» Рожден Анусі вирішив запросити на індивідуальне побачення дівчину з Дніпра — Настю.\nЯк повідомляють на сайті телеканалу СТБ, місцем зустрічі він обрав гарячі чани на березі річки. Всі учасниці позаздрили Насті, адже у дніпрянки з’явилася можливість блиснути перед холостяком своєю надзвичайною фігурою.\nДівчина йому дуже сподобалася, але холостяк не до кінця відчуває, що вона хоче будувати з ним стосунки. Під час розмови з’ясовується, що вони люди з абсолютно різними цінностями і поглядами на життя. Рожден розчарований. Настя залишає проект.\n← Previous В Японии зацвела сакура (фото)\nДо уваги водіїв: коли треба міняти зимові шини на літні Next →\n06.11.2017 ТатьянаКомментарии к записи У Дніпрі розшукують злочинця (Фото) отключены


"Людині дають новий дах, але вона лишається під ним зі старими спогадами": як (не)треба відбудовувати Україну | Рубрика\nУрбанРубрика 10:55 09 Тра 2022\nЗ 24-го лютого і до початку квітня росія випустила по Україні майже дві тисячі різних ракет. Окрім них були ще системи залпового вогню, прицільний розстріл танками і, звичайно ж, міни. Все це — руйнування життів та міст, які нам доведеться відбудовувати.\nХто має це робити? Як відбудувати поруйновані міста так, аби із пострадянських вони перетворилися на європейські? І як у цій відбудові не проігнорувати національну травму? "Рубрика" вирішила розібратись.\nВійна триває, але будувати треба вже?\nЩе 14-го квітня українські посадовці заявляли про майже 220 тисяч українців, які втратили свої домівки починаючи з 24-го лютого. Кожного дня це число росте. Окрім цього, росіяни бомбардують лікарні, школи, дитячі садки та інші об'єкти інфраструктури.\nСвітові архітектори сходяться на тому, що повноцінно планувати відбудову неможливо, доки не закінчиться війна і не можна буде оцінити повний масштаб руйнувань. Британський архітектор зі світовим іменем Норман Фостер, наприклад, вже працює над генпланом Харкова, який продовжують щоденно бомбити. Уряд Греції заявив про готовність відбудувати знищений пологовий у такому ж знищеному Маріуполі. Але до закінчення війни далі домовленостей і планів це не піде.\nПро це ж говорить і київський архітектор-урбаніст і дизайнер Віктор Білоус:\n"Все має початися з великого обсягу аналітичної роботи профільних спеціалістів: економістів, психологів, девелоперів, технологів. Це немало часу.\nНаприклад, європейські архітектори кажуть, що, перш за все, повинна бути аналітична статистика. Скільки людей виїхало? Скільки переселилися? Які спеціальності у цих людей? І скільки взагалі людей бажають повернутися туди ж, де вони проживали? Багатьом людям складно буде повернутися у власні помешкання суто психологічно. А це теж має входити в архітектурну концепцію.\nСпершу нам треба зрозуміти мету цієї відбудови, аби після неї не стало гірше, ніж було. Все це — час. При цьому є нагальна проблема — у людей немає житла", — пояснює фахівець.\nТри етапи і кейси Польщі та Німеччини\nСвіт вже бачив не одну війну і відбудовував не одне місто. Наприклад, реставрація Берліну після Другої світової місцями триває досі. А ще одне німецьке місто Нюрнберг відновили дуже швидко, адже саме його обрали для проведення трибуналу. Проте завданням будівельників була швидкість, а не якість, тож у житлових масивах Нюрнберга повоєнної відбудови люди й зараз скаржаться на потребу весь час щось ремонтувати.\nБудівля рейхстагу до та після відбудови\nНатомість Україна має дві переваги, що дозволяють уникнути як затяжної відбудови, так і неякісної — це, передусім, підтримка іноземних партнерів і значно кращі технології, аніж були після Другої світової.\nВіктор Білоус говорить, що відбудову України варто починати вже, аби вирішити нагальні потреби людей, проте розбити процес треба на три етапи, два з яких забезпечуватимуть українців тимчасовими помешканнями.\n"Перша фаза — це житло для внутрішньо переселених осіб, максимально доступне . Давайте назвемо його контейнерами. Там люди мають залишатися максимум пів року чи рік. Потім тимчасове житло. Покращене, аби там люди жили рік, два, три, але не більше. Цього часу має вистачати для третьої стадії — зведення постійного житла", — говорить Віктор Білоус.\nВтім, архітектор зазначає, що так звані радянські "панельки" теж були заплановані як тимчасове рішення, але зрештою стали прихистком для багатьох людей на десятки років без доступних альтернатив.\n"Зараз швидкість може зашкодити якості. Наприклад, іноземні колеги кажуть, що зараз дуже важливо збудувати реабілітаційні центри з тимчасовим житлом та комфортною інфраструктурою навколо нього. Для військових, їхніх родин, переселенців… У Європі приділяють багато уваги психології, а ми це взагалі ігноруємо. Людині дають новий дах, але вона лишається під ним зі старими спогадами та думками. І оточення у неї таке саме — з постраждалих. Відповідно, говорячи про архітектуру, ми маємо говорити не тільки про те, де житиме людина, а і як вона житиме", — переконаний архітектор.\nТут же постає ще одне питання. Що доречніше — будівництво фактично з нуля чи ревіталізація (відновлення у попередньому вигляді)? Тут відповідь архітекторів буде майже одноголосною.\nЯк пояснює експерт, відбудовувати попереднє є сенс, якщо йдеться про будівлі, вулиці або й цілі міста, чия архітектура має історичну й естетичну цінність. Скажімо, старовинну частину Варшави після війни відновили з вражаючою точністю, тож прогулюючись між будинками п'ятдесятих років, ви відчуватимете, наче архітектура міста довоєнна, хоча це й не так. Житлові та інші більш сучасні райони натомість будували по-новому.\nРинкова площа у Варшаві до та після відбудови\nЯкщо ж говорити про архітектуру українських міст, які найбільше постраждали від війни, чи не всі вони, крім Чернігова, переважно перебудовані у радянський час, коли місто будували не для людей, а для системи.\nМіста, які будували на ідеології\n"Ті міста будували на ідеологічній складовій. Тобто стандартно був завод і від заводу будували всі поселення. Зараз ми живемо в епоху ринкових відносин та креативної індустрії. Тут працює зовсім інший механізм. Немає сенсу повторювати те саме. Знову будуть машини на газонах, кіоски біля переходів, спальні гетто. Буде все те саме і ніякого розвитку", — каже Білоус.\nСеред того самого є ще ряд проблем українських міст, які можна усунути, скориставшись потребою відновлювати окремі території після війни. Серед них виділяють такі:\nмінімум інклюзії і недоступність міст маломобільним групам населення;\nневдалі транспортні розв'язки;\nнедоцільне використання територій у центрах міст;\nІнклюзія, економіка і пам'ятники в центрі\n"Якщо загуглити найбільші площі міст, 9 з 10 в Європі — це пострадянські міста. Але що з цього? Найдорожчий шматок землі з пам'ятником посередині не працює на економіку міста і сучасний розвиток мешканців. А повинно бути навпаки. Все має бути для людей.\nПам'ятник будуть відвідувати один раз на рік на якесь свято, на весілля і по суботах. А центр повинен кожен день бути насичений людьми, щоб кожен день працювала економіка", — каже архітектор.\nЗа його словами, архітектура радянських містах з широченними проспектами вбиває розвиток малого та середнього бізнесу. Перейти з однієї такої вулиці на іншу складно. А у часи, коли все вирішує ринок, людина повинна легко та безперешкодно переходити від вітрини до вітрини, навіть коли ті знаходяться на різних сторонах вулиць.\nЩо стосується інклюзії, тут архітекторам доведеться думати про маршрути людей, про пандуси і про те, щоб все було доступне для всіх. До ескалації війни в Україні було близько трьох мільйонів людей з інвалідністю. На жаль, після дій росії ця цифра виросте. А додаймо до неї українців похилого віку, батьків з малими дітьми і вагітних — все це маломобільні громадяни, для яких місто має бути доступним.\nТакож, будуючи нові будинки, ми не можемо забувати про старих ворогів, чиї кордони нікуди не посунуться. Тож і до питання безпеки необхідно підходити інакше і кардинально.\n"Візьмімо Ізраїль. Тамтешні будинки відрізняються від українських. Там немає підвалів, які слугують бомбосховищами, хоча насправді не призначені для цього. Натомість у кожній квартирі є бункерне приміщення. Є загальний стояк, кімната 8 квадратних метрів з одним маленьким віконцем метр на метр, яке зачиняється на засув. Стіни цієї кімнати із посиленого бетону. Будинок впаде, але цей стояк на всі поверхи вціліє.\nНаші ж підвали теж зроблені не за бункерними технологіями, бо тоді там мали б бути додаткові евакуаційні виходи, свої витяжні системи, своє опалення. Туди тяжко спускатися літнім людям і там, як правило, дуже холодно.\nАле щоб це реалізовувати, треба удосконалювати ДБН (державні будівельні норми, — ред.). В питаннях безпеки потрібно долучати іноземних спеціалістів з практичним досвідом… Хто нестиме відповідальність, якщо в нові будинки без урахування безпеки щось прилетить?" — говорить архітектор і ставить цілком логічне запитання.\n"Наші архітектори ніколи не проєктували нові міста"\nВ Україні немає міністерства архітектури. Натомість є Міністерство інфраструктури, а ще Державна інспекція архітектури та містобудування України. Наразі, за словами архітектурної спільноти, ці чи інші державні структури не можуть створити повноцінний діалог щодо розроблення якоїсь єдиної концепції відбудови.\n"Думаю, потрібно залучати топових архітекторів. У нас є талановиті фахівці, але архітекторів, які мали б досвід відновлення міст, немає, бо у нас ніколи такого не було. Якщо брати сучасні нові міста, там враховується все — і діджиталізація, і екологія, і сталий розвиток. Якщо ми будемо відновлювати те, що є, ті самі комунікації, чи потрібно це нам знову? В чому тоді полягатиме наш розвиток?" — пояснює Віктор Білоус.\nДизайнери та архітектори вже працюють над проєктами меморіальних комплексів, окремих пошкоджених будівель чи вулиць, але оцінити, наскільки там враховані всі наші нові потреби і що з цих проєктів взагалі буде втілене в життя, зараз неможливо.\nЩо з цим робити? Ініціювати діалог. Але поки він, здається, звучить недостатньо чітко, тож і "Рубрика" цього разу закінчує не рішенням, а проблемою. Та маємо надію, це ненадовго.\nОдне життя, дві війни: 10 історій українців, які пережили Другу світову та побачили напад росії на Україну\n#Якщо війна #архітектура #війна #суспільство #Урбан\n14:539 Тра Антон\n20 чер, 09:10\n"Від війни не сховаєшся": історії людей, що втратили домівки, і рішення для них\n18 тра, 13:05\nУдар по культурі: 10 музеїв, які постраждали від російської агресії\n13 тра, 15:35\n24 лют, 09:36\nЗахищений у місті: де знайти безпечні райони та як створити бомбосховище у власному будинку\n11 січ, 13:30\nЯк зекономити на поїздках на громадському транспорті? "Картка киянина" та інші рішення\n10 січ, 09:00\nТранспортний колапс у Києві: як вирішувати вічну проблему заторів\n29 гру, 09:00\n10 урбан-рішень 2021 року: найцікавіші проєкти для міст


Фотографируйте детей, фотограф в Киеве, детская фотосессия. Отримати дійсно хороші фотографії своїх дітей, особливо під час подорожі, може бути нелегко. Ймовірно, від вас буде потрібно знайти особливий підхід до даного процесу. Як правильно і краще за все сфотографувати дітей на місці? Багато хто говорить, що їм здалося неможливим захопити всіх своїх дітей в кадр, зробити так, щоб вони сконцентрувалися і не будували гримаси. Ключ до успіху - зробити фотосесію веселою: спробуйте зробити сценку, яку розіграли б діти.\nФотографируйте детей, фотограф в Киеве, детская фотосессия. Ось кілька трюків для полегшення процедури фотографування. Захопити всіх в кадр Під час подорожі, багато людей люблять відобразити своїх дітей на тлі якого-небудь впізнаваного пейзажу, але це дуже нудно. Замість цього сфотографуйте дітей в такому місці, яке викликає у них інтерес. Наприклад, римська Пьяцца Навона зі своїми чарівними фонтанами. Так буде набагато простіше зібрати дітей в одному кадрі, ніж просити їх позувати перед Колізеєм. Більшість місць має в наявність то, що притягує дітей. Звертайте увагу на те, що зацікавило ваших дітей, і тримайте камеру напоготові. Багато б більше вважали за краще мати фотографії своїх дітей, активно вивчають місце, ніж безліч звичайних знімків з поїздки. Спіймати дітей у фокусі Ідеальна фокусування доступне тільки в дуже дорогих спортивних фотокамерах або вам доведеться затратити трохи фінансів на це задоволення.\nФотографируйте детей, фотограф в Киеве, детская фотосессия. З огляду на те, що більшість сучасних фотокамер на настільки швидкі, щоб вловити сфокусоване зображення в польоті, у них є механізм попередньої фокусування, який приводиться в дію частково затвором. Ось трюк: Направте вашу камеру на місце, де ви хочете сфотографувати ваших дітей, які тим часом вгамувалися і приготувалися до попередньої фокусування. Потім спіймайте дітей в кадр і натискайте затвор фотокамери, постійно фіксуючи всі моменти процесу зйомки. Постарайтеся зробити так, щоб вони були природними.\nФотографируйте детей, фотограф в Киеве, детская фотосессия. Для того щоб уникнути незграбних посмішок і смішного виразу обличчя, попросіть дітей розслабити свої ротики, закрити очі і відкрити тільки тоді, коли дорахують до трьох. Ця стратегія працює беззастережно, коли справа стосується людей, які винайшли картку зі смайлом, яку вони показують кожен раз перед самим моментом спуску затвора, щоб сильно не думати над питанням, як правильно фотографувати дітей. Також є спеціальний трюк для тих, хто тримає картинку зі смайлом - обдурити дітей. Зробіть якусь інсценівку або попросіть ваших дітей позувати як для портрета, і коли вони почнуть корчити пики, просто дочекайтеся того моменту, коли діткам стане ніяково і пускайте в хід камеру. Витримайте глибоку паузу; і тільки тоді виходити дійсно цікаві кадри. Можливо ви не отримаєте тих посмішок від своїх дітей, на які сподівалися, але зроблені фотографії будуть відображати їх виняткову особистість.\nФотографируйте детей, фотограф в Киеве, детская фотосессия. Спробуйте викликати у дітей бажання співпрацювати Рада з приводу фотографування, отриманий від одержимого фотографією батька, буде занадто трудомістким, що не буде відповідати вашим поняттям. Але дозвольте мені розповісти вам, як я вирішив цю проблему, коли виховував своїх двох дітей.\nКрок 1: переманити їх на свою сторону Я почав здійснювати цей процес з того, що дозволяв своїй трирічної дочки брати камеру «на один раз», куди б ми не їхали в подорож. Ера таких камер вже в минулому; Зараз ви можете обзавестися прекрасної цифровою камерою менше ніж за 50 доларів без всяких проблем. Трюк полягає в тому, що ви дозволяєте дитині користуватися камерою, а самі тільки трохи контролюєте процес. А потім потрібно обов'язково провести з дитиною час, присвячене обговоренню зроблених ним фотознімків. Таким чином, дитина зрозуміє, як все ж весело фотографувати і надалі, можливо, навіть захоче співпрацювати з вами під час процесу фотозйомки. Ще трюк? Діти люблять співпрацювати за принципом взаємності - і винагороди. Дайте дитині першим сфотографувати вас, а потім і самі направляйте на нього об'єктив. Фотографируйте детей, фотограф в Киеве, детская фотосессия.\nКрок 2: Нехай діти вас ігнорують Отримати масу фотографій реальніше, ніж ви думаєте. Це, мабуть, найцінніша підказка, яку я можу дати. Я знаю, що ви не з тих, хто буде всюди з собою носити мудровану камеру. Обзаведіться маленькою камерою, що міститься в одній руці, і використовуйте її де завгодно. Якщо ваші діти звикнуть до постійної присутності камери, то вони навчаться поступово її не помічати. Який результат від цього? Фотографії, зняті в повсякденній обстановці, що відображають повсякденні моменти вашої родини. Якщо у вас є молодші діти, які звикли до присутності камери, спробуйте з вашої фото сесії зробити гру, в якій діти розіграли б просту сценку. Їх концентрованість на дурному сценарії допоможе відволіктися від повсякденності, а для вас це буде ідеальним моментом зробити знімок. Фотографируйте детей, фотограф в Киеве, детская фотосессия.


Виставка художньої ляльки «Натхнення» - Афиша | Днепровский городской сайт\n«Студія ляльки», школа лялькового мистецтва міста Дніпро, спільно з Дніпропетровським національним історичним музеєм ім. Яворницького презентує відкриття четвертої виставки художньої авторської ляльки «Натхнення».\nЗ 1 грудня 2017 року жителі та гості нашого міста мають унікальну можливість зануритись у казковий дивовижний світ художньої авторської ляльки, антикварної ляльки та ведмедиків Тедді. Понад тридцять художників-лялькарів з усієї України та ближнього зарубіжжя пропонують витвори свого мистецтва.\nЗ давніх давен, ляльки є відображенням національної культури людства. Вони відрізняються своєю різноманітністю, тому створення кожної ляльки потребує від художника глибокого вивчення традицій, історії побуту, костюма. Кожна створена лялька це роки навчання та місяці невтомної праці. При створенні ляльки кожен художник вкладає в неї частку своєї души, свій настрій.\nХудожня та сувенірна лялька є предметами інтер’єру. Вони можуть стати подарунком, який буде ексклюзивним, бо їх створено у одиничному екземплярі.\nБагато ляльок знаходять свої домівки у різних країнах світу, та оселяються у приватних колекціях.\nДо вашої уваги будуть представлені ляльки всесвітньо відомих художників, які виготовляють ляльки із порцеляни, тканини та полімерної пластики. Також, відвідувачі ознайомляться з теплим та різноманітним світом ведмедиків Тедді.\nКожна наша виставка додає до уваги глядача щось нове, та майже унікальне. Ця виставка теж має такі родзинки. По — перше, це експозиція антикварної ляльки. По — друге, за допомогою Александра Максякова, на Вас чекає можливість зазирнути у світ театрального закулісся, побачити ляльок, які відпрацювали багато років на сцені. Ляльок, створених найвідомішими майстрами театральної ляльки. Деякі зламані, не мають рук та крил, але кожна має у собі частку душі майстра, її погляд чарує та повертає Вас у далекий світ дитинства.\nПротягом двох місяців Вас чекають дивовижні зустрічі з ляльками та майстрами, унікальна можливість придбати ляльку, якщо вона не є у складі приватної колекції.\nПриходьте до нашої виставки та насолоджуйтесь чарівним світом художньої ляльки.