La síndrome d'Stendhal: El sentit de la vida\nQuè tenen en comú les Vies minuscules de Michon i Dans le café de la jeneusse perdue de Modiano amb Peter and Wendy de Barrie o The house at Pooh corner de Milne?\nDe primer, que jo les he llegides. Això, en un món que gira al meu voltant, és una cosa de gran importància. En segon lloc, que en algun moment, algun fragment se m’ha clavat en aquell racó de la ment que de vegades s’expandeix sense deixar-me pensar en res més, i on guardo la inquietud pel sentit de la vida. Inquietud que ni els Monty Python han pogut esvair, i ho dic molt seriosament.\nLa meva última gran lectura: les cartes que el pare Noel va escriure als quatre fills de Tolkien, durant les dècades dels 20 i 30 del segle XX. Ara, el pare Noel, que encara deu estar fent la llarga migdiada estival, deu somiar les cartes que escriurà als nens de la generació dels rebesnéts de Tolkien. Se n’adonarà del temps passat? Notarà la diferència entre aquests i aquells nens? No puc deixar de pensar en el ferro roent que es devia clavar al cor de Wendy en adonar-se que Peter Pan havia oblidat Campaneta, que no recordava les aventures passades, que en el seu món ella havia deixar de ser.\nPer viure cal morir, la immortalitat està revestida d’oblit. Per més que ho repeteixi, no li trobo el sentit. Morir és només estalviar-se el malson de viure en directe l’oblit.\nLi llegia Peter i Wendy al meu fill gran, i me n’adonava que les garlandes que Barrie havia penjat del sostre de la seva història li feien pessigolles al cap, a la cara... el nen, assegut amb les cames creuades, rebia amb confiança i amb alegria la carícia de les llargues puntes de seda de les garlandes de colors. El meu cap, en canvi, depassava per molt l’alçada d’aquestes garlandes i es passejava entre uns núvols de tempesta que feien molta por. Vaig pensar en agafar a coll el meu fill per deixar-li veure... només un moment. Va mirar-s’ho amb la mateixa insensatesa que les nens perduts s’enfrontaven als pirates, i el vaig baixar, veient que, per sort, ell encara veia el País de Mai Més, i no els altres mapes que s’hi superposen i que potser descobrirà a mida que es vagi fent gran.\nPublicat per E. a 6:33\nRealmente es una inquietud que tenemos todas las madres, la de que crezcan demasiado deprisa...\nGeniales, siempre, los Monty... ¿conoces el sketch de apertura de la peli, el del parto?\nveo que vas adquiriendo soltura con el catalán! :-D\nSí, es genial el sketch del parto!\n18 d’agost de 2009 a les 13:30


No són “paradisos fiscals”, sinó “caus criminals”\n© No són “paradisos fiscals”, sinó “caus criminals”\nEl dia 3 d’abril es va celebrar una jornada de mobilització mundial contra els paradisos fiscals, que en realitat s’haurien d’anomenar caus criminals o delinqüents. Per què aquesta contundència en la definició? Un paradís fiscal és un país o espai geogràfic que pràcticament no cobra impostos a les persones o empreses que hi porten els seus diners i que, a més, no vol saber res de com els han aconseguit, de forma lícita o il·lícita (prostitució, drogues, tràfic d’armes, tràfic de persones, diamants de sang, corrupció, entre d’altres). Les persones o empreses que hi porten aquests diners busquen no haver de pagar impostos en els seus països d’origen, on resideixen, per continuar incrementant la seva riquesa. Noam Chomsky comentava en el programa Quatre Gats (24/03/2019\n): “És un mitjà legal pel qual els més rics i les multinacionals es poden assegurar que només els pobres i la classe treballadora paguin impostos. Són instruments legals per robar a la gent a escala massiva”.\nPerò, què són els impostos? Per a aquests personatges, un càstig de l’estat a la seva capacitat de fer negocis: el diner és seu, i l’estat els el vol prendre, perquè consideren que no han de participar a mantenir serveis socials per a d’altres ciutadans (educació, sanitat, infraestructures, pensions, dependència, etc). Ara bé, si la seva empresa pot aconseguir subvencions, ajuts econòmics o desgravacions fiscals, llavors ja els sembla bé la intervenció de l’estat. Per a la majoria de la gent, els impostos són la font d’ingressos que té l’estat per poder fer front a necessitats per a les quals no disposen d’ingressos suficients per poder-les satisfer.\nLa majoria de la població hauria de desconfiar quan un governant, en campanya electoral o en l’acció de govern, fa discursos i afirmacions sobre la bondat de no pagar impostos, ja que exclusivament això beneficia les rendes altes i perjudica la gran majoria de la població, que és la que necessita utilitzar els serveis públics.\nEl 60% del comerç mundial es realitza entre empreses del mateix grup, una pràctica molt habitual que ajuda a evitar a les corporacions empresarials pagar tots els impostos als quals estarien obligades si contribuïssin on generen el benefici empresarial.\nEl Parlament Europeu va catalogar 58 països com a paradisos fiscals; la Comissió Europea va abaixar la xifra a 15, i l’OCDE solament considerava així dos illes. Queden molt clars els interessos que estan defensant cadascuna d’aquestes institucions.\nLa classificació que estableix Oxfam Intermón dels 15 paradisos fiscals més agressius és la següent: 1) les Bermudes, 2) illes Caiman, 3) Països Baixos, 4) Suïssa, 5) Singapur, 6) Irlanda, 7) Luxemburg, 8) Curaçao, 9) Hong Kong, 10) Xipre, 11) les Bahames, 12) Jersey, 13) Barbados, 14) Mauricio i 15) illes Verges Britàniques.\nOxfam Intermón comenta que els països en desenvolupament perden al voltant de 100.000 milions de dòlars anuals per l’evasió i l’elusió fiscal de les grans empreses a través dels paradisos o caus fiscals. Aquest import seria suficient per proporcionar educació als 124 milions de nenes i nens que encara falten per escolaritzar i per pagar l’atenció sanitària que permetria salvar la vida de sis milions de nenes i nens. A més a més, els països en desenvolupament perden uns 138.000 milions de dòlars com a conseqüència dels incentius fiscals que es veuen obligats a oferir a les grans empreses perquè s’instal·lin en el seu país i generin ocupació (generalment amb salaris i condicions laborals miserables).\nEn l’estudi Els beneficis desapareguts de les nacions (Gabriel Zucman, Universitat de Berkeley, Thomas Torslov i LudvigWier, Universitat de Copenhaguen) els autors consideren que el 17 per cent dels rèdits de les multinacionals són visibles i que el 40 per cent dels beneficis d’aquestes corporacions acaben en paradisos fiscals. Aquest treball detecta tres formes comptables per amagar els beneficis: a) els “preus de transferència” o la manipulació dels preus entre la matriu i les filials; b) el pagament d’interessos dins del grup i la deducció fiscal abusiva; i c) la ubicació de filials que assumeixen les patents i marques en paradisos fiscals.\nL’Observatori de Responsabilitat Social Corporativa, integrat per Oxfam Intermón, la Creu Roja, CCOO, Ajuda en Acció, Equipo Nizkor, entre altres, van elaborar La informació fiscal en les memòries anuals de les empreses de l’Ibex-35, un dossier sobre el comportament fiscal de les grans multinacionals espanyoles durant l’exercici 2015, el darrer elaborat. Aquest treball revela que les 35 companyies disposen de 1.285 empreses filials –amb activitat o sense activitat– en paradisos o caus fiscals. El Santander encapçala la classificació amb 216 empreses filials, a la vegada que l’estat de Delaware, als Estats Units, és la destinació predilecta per a les empreses de l’Ibex-35, amb 463 empreses de les 1.285.\nCom a ciutadans, hem d’exigir als partits polítics que es presenten a les properes eleccions (europees i municipals) que declarin i es comprometin a no treballar amb empreses que tenen seus en els diferents caus fiscals. És al nostre abast exigir-ho. El nostre vot és la nostra força.


Videoclip de la Cooperativa Falset Marçà i el cantautor Jaume Arnella Videoclip de la Cooperativa Falset Marçà i el cantautor Jaume Arnella – VadeVi\nVideoclip de la Cooperativa Falset Marçà i el cantautor Jaume Arnella\nGrups de música professionals i amateurs, se sumen al projecte d'enregistrar les rondes del vi en els escenaris més representatius del centenari de la cooperativa\nEl proper dissabte 3 de novembre tindrà lloc la gravació de la darrera escena del videoclip que prepara la Cooperativa Falset Marçà amb motiu del centenari que arribarà a la seva data culminant el 12-12-2012. L’enregistrament començarà a les 11h i comptarà amb la participació del cantautor Jaume Arnella, a més a més dels diferents grups de música professionals i amateurs i persones que estan o han estat vinculades amb el celler cooperatiu o bé que són veïnes de Falset i Marçà.\nEl projecte audiovisual l’ha coordinat el president de la Cooperativa Falset Marçà, Josep Maria Cots, qui ha comptat amb diferents subdireccions per a la preparació dels textos musicats de les rondes del vi: la vessant musical l’ha dirigit Joan Lluís Barceló, Jordi Vaqué la coreografia, filmació i edició a càrrec de Jordi Domènech, Manel Vinuesa i Ramon Masip, i la sonorització a càrrec de Joan Borràs, Albert Cots i Jordi Borja.\nEls passats 6 i 7 d’octubre es van realitzar enregistraments en diferents punts de Falset i Marçà amb més de 150 participants repartits per les diferents escenes. Concretament es van gravar al celler de Baix, el carrer de Dalt, la vinya d’un soci i a la plaça de les Arenes de Marçà, que és el municipi on va néixer l’actual Cooperativa l’any 1912. I a Falset, la plaça del Castell, la sala de bótes, l’agrobotiga i a la plaça del celler de la Cooperativa, així com les instal·lacions de Ràdio Falset.\nEls grups de música que s’han avingut a participar voluntàriament en el projecte són les corals dels dos municipis, els grups Marçà Tock, Llunàtics, Soul Machine, Cucos, Espaldamaceta, els músics de la Mulassa, la violinista Marta Cardona, la coral i els alumnes de l’escola Antoni Vilanova i la Banda de Música de Falset. També es comptarà amb la col·laboració especial de Jaume Arnella, l’últim romancer en actiu dels Països Catalans i Creu de Sant Jordi, que gravarà la desena de les escenes el proper 3 de novembre.\nEl fil conductor de totes les escenes són les rondes del vi de les quals es manté la música original però se n’ha canviat el text per adaptar la lletra al centenari. Un exemple del text és: Cal conèixer el passat/ per entendre bé el present/ la història del sindicat/ tots naltros l’escriurem. Per a la seva gravació, s’ha comptat amb el suport de molts familiars i socis de la Cooperativa i alumnes i ex alumnes de l’escola de música de Falset.\nL’objectiu del videoclip és promoure en l’any del centenari un acte participatiu i divulgatiu, que enforteix la cohesió social. És per això que el projecte ha buscat la màxima representació de socis i amics i té per objectiu esdevenir una peça cultural clau per a la Cooperativa. Així mateix, la seva presentació en societat està prevista pel mateix dia que es faci pública l’edició del llibre sobre la història centenària de Falset Marçà.\nEl 3 de novembre s’enregistrarà l’actuació de Jaume Arnella i a continuació tots els grups que han participat en les altres 9 escenes anteriors, així com socis de la Cooperativa, amics, parents amb el suport de la Mulassa i els Gegants de Falset, participaran en la gravació final del videoclip. Es fa una crida perquè tothom qui ho desitgi participi en la gravació final, a la qual s’esperen més de 300 persones.


La canastreta del bebè | Hospital Sant Joan de Déu\nQuè has de portar a l'hospital quan ingressis per al part\nVisita l'àrea de la dona\nNo et deixis res! Descarrega i imprimeix la llista del que necessitaràs\nQuan el moment del part s'acosta, és convenient preparar la maleta amb els elements necessaris per a l'estada a l'hospital, la durada de la qual dependrà si el part és normal o es realitza una cesària. De forma orientativa, recomanem portar el següent:\nMaleta per a la mare\nCamisoles de dormir o pijames de màniga curta, amb tirants o botons per davant que facilitin l'alletament.\nSostenidors especials per lactància, segons les preferències de cada mare. Són més còmodes, però no imprescindibles, ja que l'important és que no tinguin cèrcols.\nCalces. Aconsellem sol ús tipus malla o normals de talla apropiada.\nNecesser per a la higiene personal. Assecador si es necessita (no disponible a les habitacions).\nRoba per tornar a casa, preferiblement peces àmplies i còmodes.\nL'hospital disposa d'una màquina expenedora on, si cal, es poden adquirir mugroneres i tirallets.\nNo oblidi portar tots aquells elements que voleu utilitzar durant la dilatació.\nNo cal portar compreses.\nNo cal portar tovalloles.\nIMPORTANT per a l'acompanyant:\nDisposem d'un sofà perquè la seva acompanyant pugui dormir, però no facilitem llençols, coixí o mantes, que pot portar de casa si ho considera necessari. Si ho desitja, pot comprar el tiquet corresponent a les màquines dispensadores que es troben al costat del taulell d'urgències de l'Àrea de la dona i li facilitarem la roba de llit.\nCanastreta del nadó\nCal que tota la roba es renti amb sabó neutre abans d'estrenar-la i que es tallin totes les etiquetes. Recomanem utilitzar roba de teixits naturals i evitar materials sintètics que poden provocar al·lèrgies cutànies.\n1 o 2 paquets de bolquers.\n4 conjunts de exterior còmodes de cotó o lli.\n4 mudes interiors (poden ser body o samarreta i granota).\n4 parells de mitjons.\n2 capçons (gorrets) de cotó.\n2 bressadores (peça de roba o manta amb la qual s'embolcalla al nadó, en castellà "arrullo").\nLa roba pot ser d'abric o no, depenent de l'època de l'any en què neixi el nadó. Es desaconsella la roba amb llaços o cremalleres i evitar la roba que es posi pel cap, que encara és molt sensible.\nNecesser del nadó\nUna bossa petita per entrar a la sala de parts amb: un bolquer, un capçó (gorret) de nadó i el DNI o documentació de la mare.\n1 - 2 paquets de bolquers (triar talla en funció del pes aproximat).\nEsponja vegetal (opcional).\nXumet: desaconsellem el seu ús abans dels vint dies del naixement, de manera que no cal portar-lo a l'hospital.\nArrecades: durant l'ingrés a l'hospital es poden posar les primeres arrecades als nadons nascuts al nostre centre si la família així ho sol·licita, però recordem que no és un servei assistencial ni una indicació mèdica. L'hospital ofereix aquest servei de pagament només durant l'ingrés hospitalari, però cal portar les arrecades de casa (es desaconsellen les que siguin en forma de cèrcol). Per això cal abonar la quantitat de 30 euros que es destinen directament als programes solidaris de l'hospital. Podrà obtenir el tiquet a les màquines dispensadores situades al costat del taulell d'urgències de l'Àrea de la dona.\nDNI, passaport o targeta de residència de la mare.\nTargeta sanitària o de la companyia asseguradora dels progenitors (en cas que l'afiliació a la seguretat social no sigui la de la mare).\nLlibre de família o certificat de matrimoni, si procedeix.\nPla de part.\nDocuments relatius al control de l'embaràs (carnet de l'embarassada, resultats de proves, etcètera).\nTenim cura de la salut de la dona i del nadó des del ventre de la mare.


La CUP i la reforma d'allò irreformable\nQuatre agents de la policia local de Llinars de Vallés presos per col·laborar amb una banda de narcotraficants. Mossos d’Esquadra acusats d’extorsió i robatori. La comissaria de Les Corts denunciada en diverses ocasions per maltractaments als detinguts. Per suposat, la repressió contra els joves que van sortir a protestar contra la sentència del judici del procés i per la llibertat de Pablo Hasél. I també la brutal repressió als joves del moviment 15M. Quants ulls més s’han de perdre?\nLes execusions de milers de desnonaments a la gent pobre i les sancions econòmiques als joves que intenten frenar-los. En aquests dies estan caient moltíssimes multes als activistes que defensen el dret de tenir un habitatge digne. Durant la pitjor epidèmia en cent anys els desnonaments han continuat com si res.\nUn informe del “Comitè contra la Tortura del Consell d’Europa” (CPT) expressava l’any 2020 que les forces policials propinen “cops de porra al cap i al cos dels detinguts, normalment en el moment de la seva detenció”. La Guàrdia Urbana sota sospita d’haver participat en un incident amb un manter mort, a més d’altres centenars d’agressions i la criminalització als mateixos venedors ambulants. L’agressió al motorista de l’arrabassada, i per descomptat, el famós crim de la Guàrdia Urbana.\nAquesta llista no té final. Hi ha moltíssims casos més que vinculen a agents de diferents cossos repressius a bandes de narcotraficants, que “treballen” amb objectius foscos, molts agents que confraternitzen amb grups feixistes. El cos sencer s’afanya per desnonar i reprimir als que protesten. No són unes pomes podrides, és la institució.\nLes forces de seguretat estan per protegir la propietat privada, però no qualsevol propietat. Ells protegeixen la propietat dels grans empresaris i dels poderosos. Per això, als barris pobres hi ha inseguretat i als rics tranquil·litat, opulència i pau. Centenars de cossos policials protegeixen diàriament al Rei, al President i als diferents càrrecs polítics de l’administració.\nEls cossos de seguretat han de fer complir la constitució i les lleis. I com tothom sap, vivim en una societat capitalista. És a dir una societat, governada per les grans empreses de l’Ibex 35 que poden decidir cada dia (per exemple el canvi de la Constitució prioritzant el pagament als creditors davant dels serveis públics). En canvi, nosaltres podem votar cada quatre anys, però els governs sempre fan el que volen i les seves promeses se’n van amb el vent (derogació de tota la reforma laboral).\nTots els cossos policials (Guàrdia civil, Policía Nacional, Ertzaina o Mossos d’Esquadra, policies locals, etc) protegeixen al règim que els empara i els paga (mai es mossega la mà que et dona el menjar). La repressió i persecució a tota la dissidència política no és una novetat. Això té més anys que la regna d’Anglaterra. Fan contra-intel·ligència envers les organitzacions polítiques de l’esquerra i sindicals. És mentida això de la “neutralitat dels serveis públics”. No hi ha neutralitat. Hi ha els interessos dels grans empresaris, les grans fortunes i els poderosos. Hi ha la voluntat de que aquesta crisi l’acabem pagant els treballadors i el poble. I els cossos repressius són els encarregats de fer-ho realitat, si sortim al carrer a protestar.\nEl major dels Mossos, Josep Lluís Trapero, deia durant el Dia de les Esquadres que "som una gran policia i sou uns grans policies", i emfatitzava més en dir que\n"sou uns molt bons mossos i mosses, caporals, sergents, sotsinspectors, inspectors, intendents i comissaris". Si el cap dels Mossos diu això, la pregunta és, què podem reformar d’aquesta institució?\nEt pot interessar: CUP: Fiscalització? el que cal és la dissolució dels cossos policials\nLa comissió que la CUP presidirà al Parlament neix morta. Té un objectiu que no és possible sota el capitalisme. La repressió continuarà més suau o més dura. Continuaran servint als interessos dels seus amos, els grans empresaris espanyols i catalans.\nI si els dirigents de la CUP volen “reformar” la policia de debò, es difícil d’entendre que ho tractin de fer des de les mateixes institucions que són responsables de les retallades socials, de defensar aquesta democràcia per a rics. Des de la institució que no es va atrevir a declarar de manera efectiva la república catalana aquell octubre de 2017 i que ara només negocia les inversions que vindran des del poder central.\nEls Mossos d’Esquadra no són reformables i molt menys des del Parlament català que, tot sigui dit, tampoc ho és. El capitalisme no admet cap reforma des de fa moltíssimes dècades. Una institució d’ordre públic que defensi als treballadors i el poble pobre, que gestioni el repartiment d’aliments i pisos per a la gent colpejada per a la crisi capitalista, només podrà sortir de les runes de l’estat capitalista i de les files de la classe treballadora.\nTambé pot veure: Verónica Landa: "Per a enfrontar la repressió i exercir l’autodeterminació necessitem una esquerra de classe, anticapitalista i revolucionària"


"Aquesta temporada esperem gaudir molt del futbol"\nConsulta el discurs d'inici de temporada del president de l'Agrupació Esportiva Sant Gregori Jordi Arnau.\nCarles Hortelano valora la pretemporada i la plantilla abans del debut en lliga\nL'entrenador del primer Carles Hortelano equip valora la pretemporada abans del debut en lliga contra Les Planes i, alhora, analitza la plantilla i el primer partit de competició. Consulta les declaracions!\nDavid Antó, en la prèvia del debut a Bellcaire\nEl primer entrenador del filial David Antó valora la plantilla abans del debut en Lliga d'aquest dissabte a Bellcaire d'Empordà i alhora analitza el partit. Consulta les declaracions!\nPau Bonmatí, experiència i qualitat infinita en el retorn a casa\nPau Bonmatí, un reforç de luxe per a la defensa blaugrana. Bonamtí torna al Sant Gregori, club que el va veure créixer i formar-se curiosament al costat de gran part de l'actual Junta Directiva. El jugador, que sempre ha mostrat la seva voluntat de tornar a casa, després de jugar en categories altes en el futbol base després del seu pas inicial per Sant Gregori.\nRicard Rivero, nou delegat del Sant Gregori B\nRicard Rivero serà el delegat del filial blaugrana. D'aquesta manera, s'incorpora una persona que coneix a la perfecció el Club i que ha crescut al poble. Benvingut, Ricard!\nEscolta a Toni Rodriguez, entrenador de l'Infantil-Aleví Femení!\nAquesta temporada l'AE Sant Gregori tornarà a tenir futbol femení amb l'Infantil-Aleví. Toni Rodriguez, l'entrenador de l'equip, us envia un missatge a totes aquelles persones indecises! No us el perdeu!\nAleix Hortelano, fisioterapeuta esportiu per al Sant Gregori\nAleix Hortelano aportarà els seus coneixements en la recuperació dels jugadors i prevenció de lesions. Benvingut, Aleix!\nXevi Palahí seguirà al capdavant del Juvenil B\nXevi Palahí seguirà una temporada més portant al Juvenil B del Sant Gregori en la que serà la seva tercera temporada al Club. Consulta les seves declaracions!


Roba la mercaderia d'un camió aparcat a l'AP-7 a Garrigàs i envesteix cotxes dels Mossos durant la fugida La República\nACN Fornells de la Selva.-Els Mossos d’Esquadra han detingut aquest dissabte un lladre que havia robat la mercaderia d’un camió aparcat a l’AP-7 i, durant la fugida, ha conduït de […]\nACN Fornells de la Selva.-Els Mossos d’Esquadra han detingut aquest dissabte un lladre que havia robat la mercaderia d’un camió aparcat a l’AP-7 i, durant la fugida, ha conduït de forma temerària durant 35 quilòmetres, arribant inclús a envestir vehicles policials, fins que l’han pogut aturar i detenir a Fornells de la Selva (Gironès). Cap a les cinc de la tarda, els agents van rebre l’avís del robatori amb força al camió estacionat a l’àrea de descans de Garrigàs (Alt Empordà). Quatre persones van tallar la lona del remolc i van sostreure part de les caixes de roba que transportava. Tot seguit, van fugir ràpidament en un vehicle.\nImmediatament, els Mossos van muntar un dispositiu policial que va permetre localitzar el vehicle sospitós a l’altura de la sortida 6B de l’autopista. Els agents li van fer senyals acústics i lluminosos perquè s’aturés, però el conductor del vehicle en va fer cas omís i va accelerar per fugir dels vehicles policials, fent canvis bruscos de velocitat i de direcció, arribant a envestir els vehicles policials.L’escàpol va circular de forma temerària per l’AP-7 durant uns 35 quilòmetres fins que, a l’alçada de Fornells de la Selva, les dotacions policials van aconseguir aturar-lo. El conductor, i únic ocupant del vehicle, es va resistir activament a la detenció com a suposat autor dels delictes de robatori amb força a interior de vehicle, resistència i desobediència als agents de l’autoritat, danys lleus, contra la seguretat viària per originar un greu risc per la circulació i robatori i furt d’ús de vehicle.Durant el registre del vehicle els agents van trobar-hi 31 caixes de roba que acabava de sostreure. La investigació continua oberta i no es descarten noves detencions.El detingut, amb antecedents, va passar el dia 4 de juliol a disposició del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Girona i va sortir en llibertat a l’espera de judici. L’arrestat és un home de 44 anys, nacionalitat marroquina i veí de Santa Coloma de Gramenet.


Cava mono-varietal de Parellada procedent de verema tardana d’unes de les vinyes més altes, a 700 metres d’altitud.\nColor groc pàl·lid, brillant, de fina bombolla i amb marcada corona.\nDelicats aromes de fruita blanca (poma) i de fruits secs (ametlla i avellana), i notes de pastisseria.\nSuau i cremós. Bon paladar amb el carbònic molt ben integrat. Destaca per la seva elegància i finor.\nUn cava reserva d'edició limitada de només cinc mil ampolles amb el que captareu totes les característiques de la parellada (fresca i floral) a la Conca de Barberà.\nEntre 4 i 6 graus\nAquest és un cava polivalent. Amb ell podríem utilitzar aquella paraula tant de moda actualment: transversal. I és que el podeu utilitzar com a aperitiu abans d'un bon àpat. Podeu continuar amb ell durant el dinar o el sopar i, fins i tot, us pot acompanyar, a copes, de cara a la nit. Té però moments espectaculars per a tastar-lo: us imagineu una bona plàtera d'ostres, canyuts o musclos del Delta? Us emocionareu, flipareu i disfrutareu. Quin gran amic per aquests moments!!\nEn cada ampolla s ́expressen les virtuts d ́un gran cava, que el fan adequat per prendre a qualsevol hora del dia i de la nit, amb un gran nombre de viandes, des de marisc fins a diversos tipus de postres, com també sol.\nVinyes plantades des dels 350 fins gairebé els 700 metres d’altitud al nord de la Conca de Barberà, són de les vinyes més altes de Catalunya, on s’hi practica una viticultura sostenible i raonada.\nSegona fermentació en ampolla seguint el mètode tradicional, i amb una criança de més de 15 mesos a les caves de la cooperativa de Sarral.\nL’any 1959 es fusionaren les dues entitats pageses del muninicipi, el Sindicat Agrícola creat el 1907 i el Sindicat de Viticultors, format el 1913 amb el nom de Cooperativa Vinícola de Sarral.\nL’inici de l’elaboració de vins i caves embotellats se situa als anys vuitanta (la construcció de la primera cava, per exemple, data de 1984); posteriorment es van anar ampliant i modernitzant les instal·lacions primer amb l’elaboració de caves, i uns anys més tard, vins tranquils.\nPreu 12,71 €


Girasolereale Rome City Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Del Gazometro, 35, Eur i Garbatella, Roma, Itàlia, 00147 - Veure al mapa\n"Owners Marco and Barbara were exceptionally friendly and acc..."\nDissenyat tant per oci com per negoci, Girasolereale Rome City està situat idealment a Eur and Garbatella; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Girasolereale Rome City asseguren una estada plaentera als seus clients. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de bugaderia, ascensor.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses bany, solàrium, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Roma, el Girasolereale Rome City és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Girasolereale Rome City de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (7) Parelles (1) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants grans (1) Grups (4)


Una forta olor a gas posa en alerta els veïns de Valls\nLa companyia del gas ha inspeccionat la zona\nEls bombers no han trobat cap fuita\nActualitzada 09/02/2019 a les 17:55\nEls veïns del carrer de la Fraternal de Valls han sentit una olor forta a gas aquest migdia i han alertat al servei d’emergències que han rebut l’avís a les 14.27 hores. Els bombers han activat una dotació que s’ha desplaçat fins al lloc.\nQuan han arribat també han notat la forta olor a gas i han inspeccionat la zona però no han trobat cap fuita de gas. Els bombers apunten que podria ser una bombona de càmping gas. Tot i això, han decidit trucar a la companyia de Gas Natural per a que asseguri que no hi ha cap fuita en aquest carrer de Valls.\nComenta el contingut : Una forta olor a gas posa en alerta els veïns de Valls


Equívocs – La veu d'Àfrica\n1 setembre 2018 Comentaris tancats a Equívocs Geografia\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA – Les Corts – 2 de setembre de 2018\nUns bons llocs per certificar relacions entre cristians i musulmans podrien ser Ceuta i Melilla. Són uns bons espais perquè els cristians coneguin els musulmans i un bon lloc on musulmans coneguin cristians. No m’ha arribat mai cap informació d’una mala convivència\nÉs normal trobar allí matrimonis mixtos. Fins fa relativament poc un musulmà es casava amb una cristiana, però ara també s’ha aconseguit la inversa: cristià es casa amb musulmana, un avenç realment molt important\nJean-Jacques Rosseau (1712-1778), home il·lustrat nascut a Ginebra, va fer un munt de frases entre les quals hi ha que “l’home és bo per naturalesa”. Una altra frase molt coneguda és l’escrita per Napoleó Bonaparte (1769-1821) al final del seu exemplar del Príncep de Nicolau Maquiavelo (1469-1527): “el fi justifica els mitjans”\n“L’home és bo per natauralesa” es va traslladar a les Amèriques per demostrar l’existència del “bon salvatge”, on es va demostrar que la idea no tenia consistència. Ja diu la Bíblia que “no s’ha de menjar de l’arbre del bé i del mal”. Poca cosa som tots plegats per jutjar ningú.\nLes colonitzacions de les Amèriques i de l’Àfrica són bessones on sempre se solen trobar persones amb menys coneixements dels que hi havia a Europa. En aquests casos s’aplica la frase “la fi justifica els mitjans”. Ni Àfrica ni Amèrica es mereixien el tracte que van rebre\nArreu del món encara hi ha polítics que es creuen que “el fi justifica els mitjans”. Un cas clar en la història és Adolf Hitler (1889-1945) al costat de les aventures de Josep Stalin (1879-1953), per no allargar-me. Aquesta mena de persones són les que hi escau allò de “la violència venç, però no convenç”\nÉs molt importantant que cristians i musulmans es coneguin bé els uns als altres per evitar episodis greus en la convivència. Aquesta lluita per la pau no ha de passar mai per la guerra. És cert, hi condicionants: uns als pobles i uns altres a les ciutats, però aquestes barreres són per saltar-se-les


Idees | avancem-web\nA Catalunya, les esquerres històricament han basat el seu catalanisme en el concepte de ciutadania, el nacionalisme conservador es recolzava en la identitat. Ara, fruit de la crisi, social i política, i els desacords amb un estat sovint sord a les nostres demandes, s’han desplaçat les percepcions.\nL’eix de la política és vernís amb tints revolucionaris, de demanades de canvis radicals en front d’un status quo molt hostil envers les classes mitjanes i, evidentment, les més desfavorides. El catalanisme esdevé i es percebut en aquesta conjuntura com una eina de transformació real enfront del poder establert. Una eina de transformació des de baix. Un catalanisme que es radicalitza democràticament en les seves demandes i que es deixa entroncar sovint amb un corrent historicista fins ara certament devaluat com a eina de construcció d’un relat revolucionari i de transformació però que ara resulta seductor. El catalanisme es desplaça cap el sobiranisme i fins i tot molts federalistes també són favorables a la independència. Cal explorar, i políticament invertir molt més en aquesta vessant popular de l’actual catalanisme sinó volem assistir al creixement de moviments de caire populista que aprofitant el component certament revolucionari en el que conjunturalment s’ha instal·lat el catalanisme creixen social i políticament. I sovint en sentits antagònics. La frustració de les capes més desfavorides en relació a les forces polítiques tradicionals i de classe és enorme. No s’han actualitzat i fustigats per la corrupció apareixen com eines inútils per solucionar els seus problemes. Però continuaran per un temps, doncs la retroalimentació dels poders fàctics amb ells és pública i notòria. En aquest context, l’àrea metropolitana assisteix incrèdul, sovint des del discurs fàcil de l’anti-política, a una caiguda en picat de les seves, fins ara, sòlides afinitats polítiques.\nEls governs, i altres institucions de classe, han perdut poder de lideratge davant la societat. Es proven noves formes de fer política i de construir lideratges (indignats, activisme al carrer...) molt hostils als governs, que busquen condicionar-los però amb un punt molt feble: la seva heterogeneïtat, la seva cultura alternativista acaben per no consolidar un projecte de classe. Els governs han de repensar un nou rol en relació al seu lideratge social. Cal una nova manera d’organitzar-se socialment (o al menys visualitzar-la). En el procés sobiranista que viu Catalunya s’observen clarament aquests fenòmens vinculats en aquest cas a un independentisme acrític que sovint allunya a ciutadans moderats d’un procés de radicalitat democràtica (volem votar) perquè no se senten prou acompanyats intel·lectualment.\nTreballem per contruir una alternativa amb vocació hegemònica vol dir que volem que les nostres idees siguin hegemòniques en la societat catalana. Perquè el canvi social es fa sumant majories, no ens volem resignar a ser partits que governin. Volem agrupar un espai central del panorama polític català i per això ens marquem aquesta fita. Un projecte polític que busca un canvi social, per tant ha de buscar l’aliança amb tots aquells sectors socials amb qui puguem compartir les nostres idees, la nostra herència. A poc a poc i en la mesura que existeix un relleu de la generació de la transició, el discurs es mou en un terreny on les mentalitats són més lliures.\nNou país, nova esquerra


Estrelles de mar ~ Lidia Salas Ros\nHi havia una vegada un escriptor que vivia a la vora del mar; una enorme platja verge on tenia una caseta on passava temporades escrivint i buscant inspiració per al seu llibre. Era un home intel·ligent i culte i amb sensibilitat sobre les coses importants de la vida. Un matí mentre passejava a la vora de l'oceà va observar a la llunyania una figura que es movia de manera estranya com si estigués ballant. En apropar-se va veure que era un noi que es dedicava a agafar estrelles de mar de la sorra i llançar-les una altra vegada al mar.\nL'home li va preguntar al jove què estava fent i ell li va contestar:\n-Recullo les estrelles de mar que han quedat encallades i les retorno al mar; la marea ha baixat massa i moltes moriran.\nVa dir llavors l'escriptor:\n-Però això que fas no té sentit, és el seu destí, moriran i seran aliment per a altres animals i a més hi ha milers d'estrelles en aquesta platja, mai tindràs temps de salvar-les a totes.\nEl jove va mirar fixament a l'escriptor, va agafar una estrella de mar de la sorra, la va llançar amb força per sobre de les ones i va exclamar:\n-Per a aquesta sí té sentit.\nL'escriptor es va marxar una miqueta desconcertat, no podia explicar-se una conducta així.\nAquella tarda no va tenir inspiració per escriure i per la nit no va dormir bé, somiava amb el jove i les estrelles de mar per sobre de les ones. Al matí següent va córrer a la platja, va buscar al jove i li va ajudar a salvar estels marins.


VIATGEM PEL MÓN EN L'ESPLAI - Novessendes\nDesprés de les vacances de nadal, tornem amb les piles carregades, amb dues setmanes molt divertides. Anem des de la globalitat del planeta en què vivim fins a les festes locals.\nEl dissabte 11 de gener vàrem conéixer de quina forma es diverteixen xiquetes i xiquets d’altres llocs del món. Jugarem a jocs des d’Oceania, passant per Sud-àfrica i fins a Canada.\nEl següent dissabte, 18 de gener, celebràrem la festivitat local de Sant Antoni, des del punt de vista del reciclatge, on amb una botella de plàstic férem una guardiola amb forma d’animal, principalment el típic porquet de Sant Antoni.\nI açò no ha fet més que començar, un nou trimestre ple d’activitats ens espera! Anima’t i participa amb nosaltres!\n0 comments on VIATGEM PEL MÓN EN L’ESPLAI


Niño-Becerra considera que la independència de Catalunya beneficiaria Andorra | Andorra Difusió\nL'economista Santiago Niño-Becerra defensa que la independència de Catalunya podria ser beneficiosa per a Andorra. Amb tot, apunta que el Principat ha de diversificar i definir l'estructura del PIB per aprofitar-se d'una futura xarxa mediterrània.\n"Si això ho fa bé i l'encerta, aquesta Europa de les regions pot ser molt positiva. Perquè per pura lògica es podria construir una xarxa i que Andorra fos part d'aquest corredor que hi ha entre el nord de València, Catalunya, Tolosa, etc.", assegurava el catedràtic d'Estructura Econòmica a "La Rèplica" d'Andorra Televisió.\nBecerra apunta també que Andorra ha de millorar les comunicacions per augmentar la competitivitat. "No té lògica que per arribar de Barcelona a aquí hagi trigat al voltant de quatre hores, això és de país subdesenvolupat", criticava.\nEn relació amb la qüestió catalana, creu que d'aquí a un any Catalunya podria tenir un estatus diferent. "L'octubre del 2018, Catalunya o serà independent com a estat, o tindrà una figura semblant a l'estat lliure associat del pla Ibarretxe", ha assegurat.


Bibliotecari: professió de present i de futur: d’abril 2013\nIdees per promocionar la professió. 5: Adaptem jocs de sobretaula\nQuè millor que utilitzar una tècnica lúdica per donar a conèixer la professió de bibliotecari, les tasques que fem quotidianament, els diferents llocs de treball on desenvolupem la nostra activitat, els diferents perfils professionals, etcètera?\nLa gamificació és una tendència molt de moda com a metodologia per a la comunicació i l'aprenentatge. Precisament el Col·legi Oficial de Bibliotecaris-Documentalistes n'ha programat un curs per d'aquí a unes setmanes.\nAixí que se’ns ha acudit (i segurament no devem ser els primers) de proposar l’edició d’alguns jocs clàssics de sobretaula adaptats a temes bibliotecaris. Cal tenir present que els destinataris dels jocs seria la població en general, de manera que una bona part de les preguntes haurien de ser molt senzilles, fetes més amb l’ànim de divulgar les nostres coses que no pas posar a prova el personal.\nEl Trivial pursuit bibliotecari\nUn clàssic dels jocs de sobretaula per a gent mínimament il·lustrada és el Trivial. Gràcies a ell hem après que el toro que va matar Manolete es deia Islero, i que els pops compten amb tres cors, entre moltes altres coses igualment imprescindibles de saber per a la vida moderna...\nCom sabreu, les preguntes de la versió clàssica del Trivial estan classificades en sis categories: art i literatura, ciències, esports, geografia, espectacles i història.\nLògicament, el Trivial bibliotecari tindria unes altres categories. A tall d’exemple podrien ser aquestes (només és una proposta):\nExemples de preguntes de cada categoria:\nQuin arxiu s’identifica amb les sigles ACA?\nA quina universitat s’imparteix l’únic màster oficial d’arxivística a Catalunya?\nBibliografia i fonts d’informació:\nQuina és la temàtica principal de la base de dades ERIC?\nDe quants dígits es composa actualment un ISBN?\nCatalogació i classificació:\nQuin signe de puntuació precedeix els títols paral•lels, segons les ISBD?\nQuin és el codi de la CDU per a les Matemàtiques?\nCom es diu la directora de la Biblioteca de Catalunya?\nQuin és l'acrònim del dipòsit cooperatiu de les biblioteques universitàries de Catalunya, emplaçat a Lleida?\nHistòria del llibre i les biblioteques:\nQuin any es va fundar l'Escola de Bibliotecàries de la Mancomunitat?\nQui va formular les «Cinc lleis de la biblioteconomia»?\nQuin programari utilitzen actualment les BEG (biblioteques especialitzades de la Generalitat)?\nPer a què serveix el programa Xenu’s?\nEl joc de les famílies bibliotecàries\nQui no recorda haver passat unes bones estones, de petit, amb l'entranyable joc de cartes de les famílies? Quan jo hi jugava estaven escrites en castellà: "Abuelo bantú", "Hijo esquimal", "Madre china", etc. En total eren set famílies: àrab, bantú, esquimal, índia, mexicana, tirolesa i xinesa.\nDoncs bé, l'adaptació que proposo és clara: en lloc de les set nacionalitats o grups ètnics, hi posarem set perfils professionals del nostre àmbit. Proposo aquests (però podrien ser uns altres, tot es pot parlar):\nCanvio «avi bibliògraf» per «filla arxivera»... Només em falta «fill referencista» i guanyo!\nUna certa relació amb aquesta idea l'han desenvolupada a la biblioteca municipal de Dijon (França). Es tracta d’un joc de cartes, però no sembla que siguin per jugar-hi.\nPotser aquests jocs no tindrien gaire èxit popular; però... i les bones estones que passaríem al costat de la llar de foc?\nPublicat per Amadeu Pons a 9:30 2 comentaris\nEtiquetes de comentaris: jocs , promoció\nA les biblioteques no es crida, si us plau!\nEl silenci ha passat a ser, en la societat moderna, un bé escàs. Semblaria com si ens fes por enfrontar-nos a no tenir estímuls auditius... potser s’apareixerien els nostres fantasmes? El fet és que hi ha gent que tot el dia està escoltant música, tertúlies polítiques, programes esportius... tant a casa com al metro, i moltes vegades ni hi presten atenció, només és un soroll de fons.\nAlgunes persones són ben poc tolerants al soroll ambiental. A la ciutat pot resultar difícil fugir de la televisió del veí de sobre, de la música caribenya del col·lega del davant o la fressa provocada per altres membres de la família. En algunes ocasions trobar un espai de silenci i tranquil·litat pot resultar necessari.\nLes biblioteques (com els museus i les esglésies) de sempre han estat un reducte dels amants del silenci. Aquesta característica tothom la té força interioritzada. Tant és així, que fins i tot és motiu de bromes. A continuació, tres mostres d'aquesta línia d’humor.\nQuè és el millor de les galetes Oreo: la crema o la galeta?\nUn de clàssic: la noia rossa que entén com s’ha de comportar a la biblioteca:\nI finalment una figureta que representa una bibliotecària «clàssica» que fa el senyal que callem, amb el gest típic d'acostar-se el dit a la boca. No és entranyable?\nAquí en trobareu més detalls: http://www.mcphee.com/laf/\nBibliotecaris, recordem: mantinguem el silenci a la biblioteca!\nPublicat per Amadeu Pons a 9:25 4 comentaris\nEtiquetes de comentaris: silenci , vídeos\nIdees per promocionar la professió. 4: Participem en concursos televisius\nSeguint amb la sèrie de missatges que pretenen aportar propostes d'actuacions per promocionar la professió, llanço avui la idea que els bibliotecaris participem en concursos televisius. Però amb orgull; no d’amagatotis!\nLa televisió té la particularitat que és present a quasi totes les llars. La veuen tant la iaia com el nét, el papa, la mama i la tieta... El que té èxit a televisió després és comentat per tothom a casa, al bar, a la feina...\nEs tracta que, a mesura que la nostra participació en programes d’entreteniment, com els concursos de televisió, sigui més i més habitual, es vagi creant entre la població en general una imatge social dels bibliotecaris lligada a la confiança, prestigi i nivell intel·lectual.\nÀngels Massísimo i Amadeu Pons en acte de servei a TV3 (6-7.10.2010)\nDe fet ja tenim uns quants precedents que molt dignament han estat els precursors d’aquesta idea, i dels quals ja hem parlat en algun moment en aquest blog. Recordarem la llicenciada en Documentació Inma Contreras, de Granada, que passà pel Gran hermano. I també els intervinents al concurs de TV3 El gran dictat: Jordi Casadellà i Rosana Andreu, documentats en aquest blog. També hi participà Chahida Haddad, segons va informar Iris Duarte en un comentari a una entrada. També hi hem d’afegir els professors Àngels Massísimo i Amadeu Pons, que van participar el 6 i el 7 d’octubre de 2010 al concurs Bocamoll, de TV3, i que podem veure en la imatge reproduïda més amunt, fent gala de la professió: «Biblio». Aquí podeu veure el vídeo del primer programa.\nAquest és l’exemple que hem de seguir. A partir d’ara, sempre que ens trobem davant d’una càmera, hem d’esmentar la nostra pertinença a aquesta sagrada professió.\nDoncs vinga, mans a l’obra. No hi pensem més. Agafem telèfons i correus electrònics, i comencem a inscriure’ns als concursos actualment en antena:\nAtrapa un millón: http://www.antena3.com/programas/millon/\nEl gran dictat: http://www.tv3.cat/elgrandictat/html/participa.html\nGran hermano: http://www.telecinco.es/granhermano/Quieres-participar-proxima-Gran-Hermano_2_1516755198.html\nLa partida: http://www.tv3.cat/partida\nLa ruleta de la suerte: http://www.antena3.com/programas/la-ruleta-de-la-suerte/noticias/quieres-participar-ruleta_2012012700157.html\nLo sabe no lo sabe: http://www.cuatro.com/losabenolosabe/enchufados-Senor_13_1572045001.html\nSaber y ganar: http://www.rtve.es/television/20100210/317417.shtml\nPer anar-nos entrenant, podem consultar un blog amb consells per als participants en concursos:\nI aquí trobarem una recopilació de concursos de televisió (actuals i antics): http://es.wikipedia.org/wiki/Categor%C3%ADa:Concursos_televisivos_de_Espa%C3%B1a\nRecordeu: no ho fem pels diners ni per la fama... ho fem per la professió!\nActualització. El 2010, María José Hernanz, diplomada madrilenya en Biblioteconomia i Documentació, va guanyar un sucós premi a Pasapalabra. Ho podeu veure a: http://www.formulatv.com/noticias/15457/pasapalabra-bote-maria-jose-hernanz-concursante-mas-veterana/3/\nPublicat per Amadeu Pons a 9:23 3 comentaris\nEtiquetes de comentaris: concurs , presència als mitjans , promoció\nLes biblioteques, presents als ritmes més moderns\nDesprés de l’èxit que aconseguí l’artista sudcoreà conegut com a PSY (en realitat, Park Jae-sang) amb el tema Gangnam style, que arribà a ser el vídeo més vist mai a Youtube (amb 1.000 milions de visites) i que va ser popularitzat a casa nostra gràcies a la paròdia del programa d’humor Polònia de TV3, ara ens ha regalat un nou numeret, anomenat Gentleman, que porta el camí de convertir-se també un gran èxit de popularitat.\nDoncs bé, com molt bé ha detectat Maria José Sola, i ha publicat al seu web, en aquesta nova peça de l’artista asiàtic apareixen diversos escenaris. Un d’ells, una biblioteca. Vegeu-ne una imatge (que prenc del blog de la Maria José):\nSembla que es tracta de la Seoul Metropolitan Library, segons veiem documentat al blog Parker higgins dot net\nI sembla que efectivament és aquesta, si ens fixem en les imatges que apareixen a la pàgina web de la biblioteca: http://lib.seoul.go.kr/www/html/en/main.jsp, i en aquesta fotografia, que prové d’un lloc web oficial del govern sud-coreà:\nDoncs ja ho veieu: qualsevol diria que comencem a ser normals, si fins i tot als vídeos de més de moda hi surten les biblioteques!\nPublicat per Amadeu Pons a 9:18 1 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Gentleman , presència als mitjans , Psy\nRecull de concursos per a emprenedors fet per la UPF\nEn aquest blog hem parlat en diverses ocasions de premis i concursos per a idees de negocis, d'oportunitats amb les quals els emprenedors poden donar a conèixer un bon projecte.\nN’hi ha per a tots els gustos, amb una gran varietat de condicions. Alguns demanen un projecte ben acabat; altres, només unes ratlles amb la idea original. Els premis també són molt diversos: quantitat de diners en metàl·lic, recompenses en espècie, com formació gratuïta o participació en el negoci...\nAvui presentem una recopilació feta per la Universitat Pompeu Fabra que reuneix la majoria d’aquestes convocatòries: http://www.upf.edu/emprenedoria/premis_i_programes/premis.html\nForma part del servei UPF Business Shuttle que a més d'aquest recull reuneix tot un seguit de recursos i serveis per ajudar els futurs emprenedors a assolir amb èxit la creació d'una empresa.\nLa recopilació de premis recull els més destacats que es convoquen en el nostre entorn. A hores d’ara n’hi ha uns 25 que estan vigents.\nAixí doncs, el que cal és que tinguem sempre la ment ben desperta, i quan aparegui la inspiració, identificar la convocatòria que més s’adigui al projecte que se’ns hagi acudit. Segur que n’hi haurà algun que es correspon a les nostres expectatives!\nPublicat per Amadeu Pons a 9:16 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: concurs , Universitat Pompeu Fabra , UPF Business Shuttle\nLes dificultats de convertir-se en emprenedor\nQuin dubte hi ha que la vida de l’emprenedor és dura. Els estudiosos del tema acostumen a advertir que perquè un projecte triomfi, n’hi ha d’haver deu que hagin fracassat (és un dir).\nAvui presentem una entrada del blog d’un expert espanyol en emprenedoria, que comenta «el mal viure» que implica portar una vida d’emprenedor:\nLacoste, Jesús. «Las 10 verdades que nadie te cuenta sobre los emprendedores y las start-up» [en línia]. Mundo digital, emprendedores y negocios TIC, 20 marzo 2013. <http://jesuslacoste.soydigital.es/las-10-verdades-nadie-te-cuenta-sobre-los-emprendedores-las-start-up>. [Consulta: 25 març 2013].\nAl seu decàleg adverteix de les moltes hores de dedicació que demana aquesta activitat, les dificultats de finançament, i els problemes variats que poden sorgir amb els clients, amb els treballadors... En definitiva, un bany de realisme.\nPublicat per Amadeu Pons a 9:11 2 comentaris\nEtiquetes de comentaris: emprenedoria , Jesús Lacoste\nIdees per promocionar la professió. 3: Produïm un vídeo promocional\nContinuo el fil «audiovisual» de dijous passat. En aquell missatge aportava exemples de vídeos que busquen la captació d’alumnat per al grau d’Informació i Documentació. Avui fem un pas més.\nFa unes setmanes vaig veure al blog d’Enrique Dans un vídeo que em va frapar. Es tracta d’un reportatge de poc menys de sis minuts que explica la necessitat que l’ensenyament de la programació informàtica s’introdueixi com a matèria obligatòria als plans d’estudis de tots els escolars, des del batxillerat. Així s’ha decidit al Regne Unit: http://www.bbc.co.uk/news/education-21261442\nAquest és el vídeo de què parlo:\nLes persones que hi apareixen són responsables d’alt nivell de les empreses que estan en boca de tots: Facebook, Twitter, Microsoft, Dropbox... Tots ells abonen la idea que saber programar ajuda a saber pensar, i tot i que el seu aprenentatge pot semblar una mica complex, hi ha moltes altres coses al món que ho són. Saber programar no exigeix molt més esforç que practicar un esport...\nLa producció ha estat realitzada per una fundació nord-americana dedicada al foment de l’aprenentatge de la programació informàtica: Code.org (http://www.code.org/).\nEl vídeo em suscita dues idees importants i complementàries. La primera: estaria bé que tots els bibliotecaris que acaben els seus estudis de grau sortissin «de fàbrica» amb uns coneixements mínims de programació informàtica per ser capaços de modificar un programari de codi obert o de desenvolupar aplicacions més o menys senzilles, o, si més no, per poder dialogar amb un programador informàtic més «de tu a tu».\nAquesta idea ja fa molt de temps que em rondava pel cap. Ja l’havia deixada anar en alguna altra entrada d’aquest blog: http://bib-doc.blogspot.com.es/2012/06/ambit-tecnologic-formacio-necessaria.html\nLa segona idea que em desperta la visualització del vídeo és que les autoritats competents estaria bé que endeguessin la producció d’un vídeo amb el mateix caràcter promocional que aquest, però sobre la professió de bibliotecari.\nHi haurien d’aparèixer els responsables de més nivell de les diferents xarxes i sistemes, i també alguns professionals implicats en els diferents processos, explicant d’una manera ben engrescadora la funció tan important que fan les biblioteques (des de la nacional fins a les públiques i escolars) i els arxius (igualment, des de les grans institucions arxivístiques del país fins als més humils i pròxims arxius municipals).\nI, lògicament, tota l’altra vessant de la professió no vinculada amb les institucions clàssiques arxivístiques i bibliotecàries. Hi haurien de sortir tant bibliotecaris d’empreses dedicades a oferir serveis de gestió de la informació i la documentació a altres empreses (n’esmentaré dues que em vénen ara al cap: Ebla i GreenData), bibliotecaris que treballen en tipus d’empreses de les que sempre han comptat amb la presència de la nostra professió (mitjans de comunicació com TV3 o diaris, bufets d’advocats com Cuatrecases, laboratoris farmacèutics com Bayer...), i els bibliotecaris implicats en empreses més de caire industrial o de serveis (a tall d’exemple, empreses que facin antenes per a mòbils, empreses que venguin productes al gran públic, clíniques privades, etc., etc.\nI encara, per acabar, hi hauria d’intervenir-hi algun emprenedor del nostre àmbit, que hagi creat una empresa pròpia i amb la qual es guanyi la vida oferint serveis a pimes, particulars o grans empreses (penso en microempreses de l’estil de 6tic o Bibliopuntcat).\nNo es tractaria de fer un vídeo molt llarg, però tampoc massa curt o atropellat, perquè els destinaris principals no serien els adolescents directament. El missatge s’adreçaria al públic en general, però tenint al cap els prescriptors dels futurs estudiants del grau: pares i professors d’institut.\nCom a vídeo que és, hauria d’entrar pels ulls: ben realitzat, amb professionalitat, tenint cura de tots els detalls, dels missatges que es donen, de la música, etc., etc.\nÉs una idea....\nEtiquetes de comentaris: promoció , vídeos\nVídeos de promoció dels estudis\nQue estem en una societat en què la majoria d’informació ens arriba en format audiovisual no cal demostrar-ho, en som tots ben conscients. Produir un vídeo ja no és un projecte car, ni tècnicament complicat. Penjar-lo a la xarxa i tenir la possibilitat que el vegin milers de persones, és una realitat.\nA Youtube trobem vídeos de festes familiars, d’animalons entremaliats, proclames polítiques, actuacions musicals... Entre tota aquesta oferta, que respon a finalitats ben diverses, hi trobem també alguns vídeos promocionals de la nostra professió i del nostre grau. Avui en volem fer una tria, sense cap ànim d’exhaustivitat.\nPer començar per casa, trobem una dotzena de vídeos realitzats per la Facultat que consisteixen en entrevistes a exalumnes, els quals presenten la feina que fan i expliquen els motius que els van impulsar a matricular-se en aquesta carrera. És la sèrie anomenada Canal professional, que es pot trobar tant a Youtube (http://www.youtube.com/playlist?list=PL9D00A492AB84AD4B) com al web de la Facultat (https://www.ub.edu/portal/web/informacio-mitjans-audiovisuals/canal-professional).\nAlguns exalumnes van ser també entrevistats per Loida Garcia-Febo, fundadora de l’IFLA New Professionals SIG (Special Interest Group), entitat de la qual es parlà a l’Observatori professional del Col·legi: https://web.archive.org/web/20150420103854/http://www.cobdc.net/observatori/visibilitat/els-nous-professionals-dinteres-per-a-lifla/. Aquí veureu el vídeo:\nAltres universitats espanyoles i estrangeres també han realitzat (amb més o menys fortuna) vídeos promocionals del grau. En destaco la de Salamanca, que ha produït un vídeo força atrevit i atractiu de promoció del grau: http://www.youtube.com/watch?feature=player_embedded&v=5Il1spTeulY. Un personatge va corrents pels carrers de Salamanca amb una bossa, mentre una veu de fons explica la importància de la informació avui en dia.\nLa mateixa universitat va produir el 2010 un parell més de vídeos de promoció del nou grau, una mica més llargs: de 5 i 12 minuts. El primer mostra imatges de les instal·lacions i serveis de la Facultat, només amb música de fons (http://www.youtube.com/watch?v=aRDMFb8DBRE) i i el segon (http://www.youtube.com/watch?v=S5Rwq_FdcmQ) presenta diverses unitats documentals on els alumnes hi poden fer el Pràcticum: l’arxiu de la Universitat, la Fundación Germán Sánchez Ruipérez, el Centro de Documentación Europea, etc.\nAixí mateix, la Universidad de Murcia va produir el 2012 un vídeo curt sobre el nou grau, en què es potencia les sortides més modernes (community manager, etc.), sense esmentar les biblioteques:\nEls nostres veïns de Saragossa també han produït al 2012 un vídeo de promoció del grau. Només amb música de fons, s’ensenyen les instal·lacions i es mostren sortides professionals diverses: http://www.youtube.com/watch?v=8jOX9UwaGWo&list=PLD7335934C471CF72. El mateix any, un altre vídeo de la mateixa universitat: http://www.youtube.com/watch?v=HMoBuOjoEFA\nLa Facultad de Comunicación y Documentación de la Universidad de Granada va realitzar el 2010 un vídeo de 5 minuts (http://www.youtube.com/watch?v=i-EuKuMc6gY) on es promocionen els ensenyaments que hi fan i es mencionen els grups de recerca.\nLa SEDIC (Asociación Española de Documentación e Información) va convocar un concurs de vídeos de promoció de l’ofici de bibliotecari. Aquí en podem veure uns resultats:\nPodríem seguir, però crec que com a mostra, n’hi ha prou per avui...\nEtiquetes de comentaris: Canal Professional , Loida Garcia-Febo , promoció , Sedic , Universidad Carlos III de Madrid , Universidad de Granada , Universidad de Murcia , Universidad de Salamanca , Universidad de Zaragoza , vídeos\nConsells per als futurs bibliotecaris\nGloria Pérez Salmerón, bibliotecària catalana que fins fa poc era la directora de la Biblioteca Nacional d’Espanya, «ens regala» un vídeo amb deu consells per als futurs professionals. És el que podríem anomenar el decàleg del futur bibliotecari.\nSón deu principis que no hem d’oblidar pas: ni els futurs, ni els actuals bibliotecaris. Aquí poso els titulars:\nParlem el llenguatge dels usuaris.\nTinguem un pla estratègic.\nComplim la llei.\nQue no ens espanti el canvi.\nTraballem en equip.\nAvaluem el que fem.\nActualizem els nostres coneixements.\nPerò el que convé és veureu el vídeo:\nAquest vídeo el va enregistrar la Glòria Pérez perquè li va demanar en Julián Marquina perquè fos difós en una conferència que ell havia de pronunciar a Saragossa l’octubre de 2012. A l’enllaç següent veureu una entrada del blog de Marquina amb el nucli de la seva conferència: http://www.julianmarquina.es/el-poder-de-la-informacion-en-la-era-social\nTambé, interessant de repassar.\nEtiquetes de comentaris: Glòria Pérez-Salmerón , Julián Marquina\nIdees per promocionar la professió. 5: Adaptem joc...\nIdees per promocionar la professió. 4: Participem ...\nIdees per promocionar la professió. 3: Produïm un ...


Nom: ESGLÉSIA DE SANTA MARIA DE LLOBEROLA\nAltres noms: Santa Maria del Solà\nAdreça: Camí de Lloberola al mas del Venqué.\nLocalització: Biosca - Lloberola (Segarra)\nNúm. Registre / Catàleg: 12830-I\nEsglésia d'una sola nau, té un absis rodó cobert amb volta peraltada sobre motllura de pla icavet evolucionada. La nau és coberta amb volta apuntada. Té dos arcs torals i un de preabsidal apuntat. El mateix tipus de motllura de l'absis és a l'arrencada de la volta i dels arcs. Els dos podis de l'absis tenen l'inferior total, una alçada de 70 cm i el superior, de 50 cm. Com a decoració té al frontis, dues cares en relleu molt desgastades. A l'absis i murs laterals, de la nau, cornisa a un metre de la coberta. A l'absis a més, hi ha columnes quadrangulars amb els angles bisellats i decorats amb claus. El capitell és llis, pla i cavet, però més sortit que la cornisa. Hi ha dues obertures a l'absis i una altra al mur del costat de l'epístola. La portada és d'arc de mig punt adovellat, a sobre té una estirada espitllera. A la part superior, campanar d'espadanya de dues obertures.\nS'hi arriba per la carretera que deixa Lloberola, direcció a Sant Climenç, a uns 2 km s'agafa un trencall a la dreta que ens porta a l'església. Església d'una sola nau, té un absis rodó cobert amb volta peraltada sobre motllura de pla icavet evolucionada. La nau és coberta amb volta apuntada. Té dos arcs torals i un de preabsidal apuntat. El mateix tipus de motllura de l'absis és a l'arrencada de la volta i dels arcs. Els dos podis de l'absis tenen l'inferior total, una alçada de 70 cm i el superior, de 50 cm. Com a decoració té al frontis, dues cares en relleu molt desgastades. A l'absis i murs laterals, de la nau, cornisa a un metre de la coberta. A l'absis a més, hi ha columnes quadrangulars amb els angles bisellats i decorats amb ...\nNo es coneix cap notícia històrica sobre els orígens d'aquesta capella de la parròquia de Sant Miquel de Lloberola. Aquest temple no era particular sinó un santuari parroquial. Hi ha una placa de marbre a les dovelles on hi posa: "RESTAURACIÓ 1950".


NextGen és una iniciativa col·lectiva de recerca i innovació de l'aigua dels pioners de l'Economia Circular amb diverses àrees d'especialització, l'objectiu és avaluar i defensar solucions i sistemes d'economia circular en el sector de l'aigua.\nNextGen es proposa desafiar el pensament i les pràctiques integrades en el sector de l'aigua. En adoptar els principis de 'economia circular' i la innovació tecnològica per preservar el naturalezl, optimitzar els recursos i millorar l'eficiència del sistema, NextGen té com a objectiu impulsar la sostenibilitat i portar noves dinàmiques de mercat al llarg del cicle de l'aigua.\nD'entre un seguit de solucions proposades, les tecnologies avançades de tractament i les solucions d'emmagatzematge inspirades en la naturalesa optimitzaran els recursos hídrics; l'administrar i recuperar l'energia de manera més eficient convertirà les plantes de tractament en generadors d'energia positius; i la mineria i reutilització de nutrients innovadora crearà nous productes a partir dels corrents de deixalles.\nLes innovacions tangibles i d'alt rendiment, els models de negoci i les condicions de governança per incorporar aquestes solucions són al centre de NextGen, amb 10 demostracions a gran escala en vuit països diferents de la UE. Sis llocs demostraran un enfocament completament nou de les infraestructures i solucions de subministrament d'aigua en àrees urbanes o rurals. Aquestes implementacions a gran escala generaran capacitat, experiència i models financers en altres quatre llocs, a més d'inspirar a altres a Europa ia tot el món. Els socis associats en el projecte inclouen organitzacions de Corea, Índia i Xina.\nUna àmplia combinació d'habilitats i actors ajudarà a realitzar aquesta visió i el projecte comprèn una sòlida associació d'empreses d'aigua, indústria, PIME especialitzades, instituts de recerca aplicada, plataformes tecnològiques, autoritats municipals i regionals.\nNextGen començarà oficialment el juliol de 2018\nEl consorci ha rebut finançament del programa de recerca i innovació Horitzó 2020 de la Unió Europea en virtut de l'acord de subvenció núm 776.541.


Un escenari “diferent” va rebre als inscrits a la G2 de les Crèdit Andorrà GSeries 2020 - FÒRUM.ad\nEl 26/01/20 19:58\nClassificació Crèdit Andorrà GSeries – G2.\nClassificació Crèdit Andorrà GSeries – 2RM.\nClassificació Crèdit Andorrà GSeries – SBS.\nClassificació Crèdit Andorrà GSeries – CarCross.\nNotícia Anterior: Oliveras segueix sumant punts a la Copa d’Europa d’skicross\nSegüent Notícia: La setmana comença amb núvols alts


Gastronomia, comerç i un viatge en el temps a Alcàsser\nLa Mostra ‘Sabers i Sabors’ i el Mercat Medieval tindran lloc del 19 al 21 d’octubre\n10/10/2018 - Tania López\nAlcàsser es prepara per a acollir una nova edició de la Mostra Agroalimentària i comercial ‘Sabers i Sabors”. Del 19 al 21 d’octubre, els veïns i veïnes d’aquesta localitat valenciana gaudiran de més de 60 expositors -30 comerços, 17 entitats i 15 estands gastronòmics – en els quals es donarà a conéixer el millor dels productes i serveis d’Alcàsser, però també de la seua gastronomia.\nI és que des de la corporació municipal no obliden que els comerços locals són un dels principals motors de l’economia de la localitat. És per aquest motiu que, durant tot l’any, des de la regidoria de Promoció Econòmica no solament s’han engegat diferents iniciatives de dinamització del comerç local, sinó que amb l’organització d’aquesta Mostra, que ha comptat amb la col·laboració de l’Associació d’Empresaris i Comerciants d’Alcàsser, es posa més en valor, si cap, tot el que aporten aquests locals al municipi.\nAixí mateix, s’han gravat vídeos promocionals, i personalitzats, a tots els comerços, bars i restaurants que participen en la mostra per a, en els dies previs, difondre-ho per les xarxes socials, amb l’objectiu de mostrar les característiques d’aquests locals, com l’atenció personalitzada i propera, la qualitat i el servei de proximitat.\nNo obstant això la Mostra ‘Sabers i Sabors’ és molt més. Per això, el diumenge, 21 d’octubre, se celebrarà el ja tradicional Concurs Gastronòmic ‘Sabors del Món’ en l’edifici del Mercat Municipal. Aquest concurs començarà a les 11.00 hores, i els premis als guanyadors consistiran en targetes regal de Caixa Popular per a gastar en els comerços locals. Per a participar, tan sols hauràs d’inscriure’t abans del 19 d’octubre.\nA més, en aquesta Mostra també estarà present l’espai gastronòmic ‘Del Tros al Plat‘, patrocinat pel Patronat Provincial de Turisme de València, on els assistents podran degustar la millor cuina tant de plats tradicionals, com a tapes per a tots els gustos. No t’ho pots perdre.\nI per si tot açò fóra poc, al llarg del cap de setmana, s’han organitzat un fum d’activitats per a grans i menuts, com les actuacions musicals de l’Escola de Música Santa Cecília; un taller artesanal de fang; un simulador de bolcada de cotxe de l’Autoescola Galera per a conscienciar de la importància de la seguretat al volant; o una performance de l’alumnat del Taller Municipal de Teatre, entre altres.\nFinalment, el punt tradicional ho posarà el Mercat Medieval, que et transportarà al passat perquè gaudisques d’un cap de setmana envoltat d’artesans, joglars, cercaviles musicals, teatre en el carrer i mercaders. A continuació, et deixem tot el que trobaràs en ‘aquest Mercat Medieval.\nGran ludoteca artesanal, jocs musicals, jocs tradicionals i el Tio viu Leonardo da Vinci.\nTavernes, teteria i obrador.\nLes Arts aborda demà la seua relació amb Plácido Domingo\nPaterna tindrà 1.200 nous arbres gràcies a les reforestacions d'escolars


Seawards: de gener 2017\nPublicat per Seawards a 3:09 Cap comentari:\nAvui la tripulació 4 de l'aula A ha quedat molt sorpresa en descobrir que el país que han anat a visitar no té més de 2 km2. Pots travessar tot el país a peu en menys d'una hora! I és que a la mateixa aula han seguit sortint curiositats. Com que aquesta és la cara que tenia en Fernando Pessoa:\nLa curiositat i els descobriments no tenen límit quan viatgem.\nSeguim navegant cap a noves aventures.\nPublicat per Seawards a 7:22 Cap comentari:\nDesprés de molta, molta, moltíssima preparació finalment el dia 1 de desembre els alumnes de 1r ESO de IES Llorenç Garcias i Font a Artà varen partir de viatge amb els velers que havien comprat amb els doblers (ficticis) guanyats amb diversos jocs interactius (who wants to be a millionaire, kahoot, videoquiz...).\nDurant aquesta preparació tant profes com alumnes hem après que els velers són cars i també que val molts de doblers amarrar a ports arreu del món. A més a més hem pogut comprovar que la vida dia a dia no surt gens barata. Per navegar còmodament i amb seguretat cal pagar menjar (variat i sa), assegurances, internet i equipament de qualitat. No val menjar qualsevol cosa ja que les tasques a un veler són molt dures sobretot quan la mar va moguda.\nA alta mar, més que a cap altre lloc, és imprescindible dur-se bé amb els companys de viatge, que no necessariament són els millors amics. Damunt la barca tots són necessaris i els mals rotllos i mals humors afecten a tots. Un mariner enfadat pot ser desastrós, tal com ens va advertir el capità del Picón a l'excursió que vàrem fer a la Marina de Palma al principi de curs. Per això cada tripulació ha cercat tres coses que tots els tripulants ténen en comú i ho han presentat davant tota la classe.\nLes 31 tripulacions estan ara mateix dispersades a 4 continents (Europa, Àfrica, Àsia i Amèrica). Estan aprenent sobre els diferents països i ciutats que visiten i ho comparteixen a través d'una wiki col·laborativa. Sort que tots ténen internet a bord.\nCom tot mariner i tal com ens va explicar el capità del Picón, les tripulacions duen un Logbook on apunten cada sessió de classe les coordenades exactes per no perdre's. També serveix el Logbook com diari per escriure sobre on es dirigeixen, el temps que fa, el que fan, i com es senten. I per suposat estan aprenent com han de fer tots els càlculs pertinents.\nAra a gaudir del viatge! Si els seguiu llegint aquest blog, podreu gaudir amb ells.\nPublicat per Seawards a 9:50 Cap comentari:


Miguel Pajares: “A molts països s’han mobilitzat més els xenòfobs que els partidaris d’acollir refugiats” | elCugatenc\nSi fem una mescla a base de novel·la negra i una mirada exhaustiva sobre la desigualtat extrema, en resulta una contradicció preocupant amb els valors morals que crèiem que componien la democràcia occidental. El sistema econòmic que ens proveeix de mòbils intel·ligents i cotxes elèctrics provoca fam i misèria al Tercer Món. Aquesta és una de les imatges que es presenta a Crímenes de hambre, la darrera obra de Miguel Pajares (Palència, 1950), antropòleg social, investigador a la Universitat de Barcelona i president de la Comissió Catalana d’Ajuda al Refugiat. La seva primera novel·la va ser finalista al Premi Nadal en la seva 68a edició i premiada a la millor novel·la de gènere negre a la Setmana Negra de Gijón de 2014. Des de llavors ha cultivat aquest gènere per compondre fins a quatre llibres on denuncia diferents realitats socials. Però també és autor de nombrosos assaigs i articles relacionats centrats en la immigració, asil, drets humans i racisme. Amb tot, és capaç de combinar literatura i investigació per oferir al públic un bany de realitat.\n– No és la primera vegada que opta per la novel·la, en especial la novel·la negra, per denunciar desgràcies de la nostra societat. Per què ha escollit aquest tipus de gènere quan vostè té sobrada experiència amb l’elaboració d’assaigs?\n– Llibres d’assaigs n’he fet uns quants. Des del primer que vaig fer al 98, en dec tenir uns 8 o 9 llibres, a banda d’informes i similars. Així que, efectivament, jo he estat escriptor d’assaigs. El que passa és que farà cosa de 9 anys se’m van despertar moltes ganes d’escriure novel·la i em vaig llençar a aquest territori per, precisament, poder dir a través d’ella les coses que venia dient en els assaigs: els temes socials que jo treballo, la necessitat de denúncia social que es planteja sobre molts aspectes de la nostra societat... Tot això ho he traslladat a la novel·la negra. La primera era sobre la prostitució, la segona sobre el racisme extrem i la tercera sobre els crims comesos a la frontera sud que pateixen immigrants i refugiats en el seu intent de travessar la frontera amb Espanya. Aquesta, Crímenes de hambre, denuncia la desigualtat extrema. Hi ha una elit que s’enriqueix cada cop més i gent que a molts països es mor de gana. El gènere negre m’ha servit per traslladar una realitat social a través d’una història d’un policia que investiga un crim. Aquesta és l’essència de la novel·la negra: el crim en un context social determinat. A diferència de la novel·la d’enigma, com la d’Agatha Christie o d’altres autors d’abans de principi de segle XX, la novel·la negra mostra el context ciutadà o social on es produeix el crim. És un gènere molt bo per mostrar realitats socials.\n– Li ha resultat útil per apropar-se a un públic més ampli?\n– Això és el que jo espero. Els meus llibres d’assaigs els llegien estudiants d’antropologia, gent d’entitats que atenen immigrants i responsables d’ajuntaments o institucions que també es relacionen amb aquest tema. Amb la novel·la espero arribar a un altre públic. Crec que ho estic aconseguint, tot i que les meves novel·les tampoc s’han convertit en best-sellers. Per tant, tampoc arribes a un públic molt ampli. D’altra banda, per exemple, amb la novel·la anterior he descobert que molts clubs de lectura l’han llegit i m’han convidat a molts llocs diferents perquè tota aquesta gent que se l’ha llegit ha conegut una realitat sobre la immigració i els refugiats diferent de la que apareix als mitjans. On sembla que els refugiats o els immigrants són un problema. A través d’aquesta novel·la coneixen una altra realitat. Poden conèixer el sistema econòmic on vivim i les desgràcies que produeix a molts països.\n– En tota novel·la s’introdueixen elements de ficció. Com aconsegueix lligar la ficció amb la realitat que vostè vol transmetre?\n– La ficció és tot allò que fan els personatges. Ells també són tots de ficció: l’inspector que investiga, una líder de l’altermundialisme internacional que ve a donar una conferència a Barcelona i mor... Aquests són de ficció. La investigació i els que l’acompanyen és la part fictícia de la novel·la. Ara bé, en aquest procés es veu la realitat. L’inspector va descobrint coses, va a països i veu què passa i el perquè. Tota aquesta realitat que els personatges van observant és certa. Respon a l’estudi que jo he fet de la temàtica. Abans de fer una novel·la em documento molt sobre el tema que vull abordar. Dedico més temps a informar-me que a escriure per així poder plasmar la realitat tal com és. O, almenys, tal com jo l’he arribat a conèixer. Si la gent es pregunta: tot això passa? La resposta és sí.\n– En què ha consistit aquest procés de documentació prèvia a la confecció de l’obra?\n– Els temes que escric els he estat treballant des de fa molts anys. Porto uns 30 anys dins l’activitat social i a la Universitat de Barcelona formo part d’un grup d’investigació social. Per tant, és un àmbit d’estudi que ja conec. De totes maneres, quan decideixo escriure una novel·la, igual que amb un assaig, m’he de documentar més. Per aquesta novel·la m’he informat molt, per exemple, sobre la funció dels Fons Monetari Internacional, el Banc Mundial, els programes d’ajustament estructural que van imposar a molts països africans i qui se’n va beneficiar. Tot això m’ha ocupat un any i mig de treball dedicant moltes hores cada dia.\n– Comptabilitza dedicar tantes hores de treball?\n– No. Les novel·les a mi no em donen ni un cèntim. Això ho faig perquè m’agrada, vull transmetre aquestes coses. Realment, no es venen tants exemplars com per tenir beneficis.\n– És la quarta novel·la que publica. Què el motiva a seguir?\n– A veure, les meves novel·les funcionen bé. Dintre del nivell de venta de llibres d’avui dia, no es venen malament. Però no es converteixen en un best-seller. Ningú que escriu guanya diners si no és que assoleix un nivell de ventes elevat. Evidentment que em paguen per drets d’autor, però pràcticament aquests beneficis els gasto en fer viatges i presentacions. És a dir, compensa? Econòmicament, no. Però personalment sí, perquè transmeto i dic el que vull a través de la novel·la. A més, m’agrada escriure-la i fer presentacions i debats que s’originen.\n– Vostè sempre ha defensat l’activisme com a resposta social als problemes. Creu que a Catalunya, així com a la resta d’Europa, hi ha una manca d’esperit activista? Per exemple, la mobilització de la campanya "Casa nostra, casa vostra" va tenir una assistència de 160.000 persones però el moviment ciutadà no ha anat gaire més lluny.\n– A Catalunya hi ha molt activisme. Sempre n’hi ha hagut. I aquestes manifestacions que menciones ho proven. A altres parts d’Europa també. El que passa és que a molts països s’han mobilitzat més els xenòfobs que els partidaris d’acollir refugiats, durant els darrers temps. Aquí potser faltaria que tot es reflectís en resultats electorals per tal de lligar les manifestacions amb transformacions socials, així com sí ocorre amb el moviment independentista. Hauria de passar el mateix amb els moviments socials, els quals estan més desmembrats. Tot i que a Catalunya sí que hi ha molts moviments socials.\n– Segons informes de les Nacions Unides, cada dia moren de gana o de malalties relacionades amb la malnutrició 25.000 persones. Quina resposta dóna la societat?\n– Molt poca. La societat pràcticament no se n’adona d’això. Jo espero que la meva novel·la també serveixi en aquest aspecte. Aquesta dada que menciones també apareix. Hi ha, per exemple, un economista que explica aquest tipus de coses. Realment, no hi ha una consciència molt clara en els països occidentals sobre el que estem fent. Tota la situació que es dona a Àfrica és fruit de la colonització i tot el que ha vingut després, que ha estat igual o pitjor. Doncs les grans empreses estan duent a terme un espoli molt gran. Tot el frau fiscal, tot l’acaparament de terres i fonts d’aigua. Tot això provoca situacions com, per exemple, que la República Democràtica del Congo sigui el país més ric en recursos però a la vegada un dels més pobres del món. Tenen la reserva més gran de cobalt del món, un recurs valuosíssim, ja que s’utilitza per a les bateries dels cotxes elèctrics. Llavors totes les empreses productores de cotxes es llencen a comprar aquest material per tenir reserves. Però tot i això és un dels països més pobres. El 70% de la població està per sota del llindar de la pobresa. Allà hi mor molta gent de gana igual que en altres països africans que són rics en recursos. D’això, aquí, no es té gaire consciència.\n– Somàlia és exportadora d’aliments i productes agrícoles. Però tot i això hi ha gana. Per què?\n– Sí, Somàlia és un dels països que més gana pateix i és, a la vegada, un país exportador d’aliments. Allà hi ha hagut un procés d’acaparament de terres per part de grans empreses europees, xineses, índies i americanes. Han expulsat als camperols de les terres. Allà el procés d’acaparament de terres es fa d’aquesta manera: el govern ven les terres a una multinacional i expulsa als camperols. Allà no hi ha títols de propietat com els que funcionen als països occidentals, sinó que funciona un sistema consuetudinari, on l’ús de la terra ve de generació en generació. No hi ha títols de propietat. Per tant els governs consideren que les terres són seves i les poden vendre.\n– Cada dia els mitjans de comunicació ens fan arribar notícies, imatges, vídeos i històries de persones ofegant-se al Mediterrani. Som males persones per no ajudar-los o és que ens hem tornat insensibles davant tanta informació?\n– No, no. No és un problema de males persones. Tenim una societat que funciona com funciona. Els mitjans de comunicació hi tenen un paper molt important. Depenen de sistemes concrets on les notícies han de ser atractives i s’han de renovar. Llavors passa això, la gent lamenta les morts que tenen lloc un dia al Mediterrani, però després d’aquesta notícia en venen més i més. Al final és molt difícil obtenir una permanència en les posicions solidàries que apareixen després d’imatges impactants perquè el funcionament dels mitjans de comunicació ho fa molt difícil. Jo sóc president de la Comissió Catalana d’Ajuda al Refugiat i quan a la tardor del 2015 apareixen imatges dels refugiats creuant els Balcans o del nen que es va ofegar al mar i es va trobar el seu cadàver estès a la platja, hi va haver un gran moviment solidari. Però nosaltres ja sabíem que això era un cim que després baixava. Doncs en aquesta societat és molt difícil mantenir aquests estàndards de solidaritat. No és un problema de si la gent és millor o pitjor. És un problema que aquesta és la societat que tenim i és la que hem de canviar.\n– Però no s’augura cap canvi amb l’augment generalitzat de l’extrema dreta, no troba?\n– No, un canvi per a bé no s’apunta. Per trencar amb aquesta tendència s’ha de seguir treballant a través de novel·les com aquesta, a través de les persones que s’impliquen amb entitats i també amb política. Ens hem d’enfrontar a tot això. I com més persones siguem més possibilitats hi haurà de trencar amb aquesta dinàmica.\n– En els 3 últims anys, més de 10.000 persones han mort ofegades al Mediterrani intentant arribar a Europa. Per què els governs etiqueten aquestes persones com a immigrants i no com a refugiats?\n– Doncs perquè no hi ha cap tractat internacional que obligui a acollir immigrants. En canvi, sí que hi ha un tractat internacional firmat pels països europeus que obliga a acceptar refugiats i a tramitar la seva sol·licitud d’asil. Llavors, aquest bloqueig que practica la Unió Europea va en contra de la Convenció de Ginebra, tractat del qual m’estic referint. És per això que prefereixen dir que són immigrants, però en realitat hi ha una mescla. Entre totes les persones que s’ofeguen moltes són refugiades. Fugen de conflictes bèl·lics i se’ls ha d’anomenar refugiats. Els governs, per tant, estan vulnerant la convenció de Ginebra i no ho volen reconèixer.\n– Aquest rebuig va lligat segons si són blancs o no?\n– Aquest refús cap a les persones que intenten arribar a les nostres fronteres té, en part, un component racista. Efectivament, són negres o persones d’altres cultures i això a bona part de la població els provoca rebuig. Un rebuig xenòfob. La postura dels governs respecte als refugiats i immigrants que intenten arribar té un component racista, sobre això no hi ha dubte. Però no només racista, hi ha altres aspectes. Hi ha un component classista i anàlisis errònies sobre el mercat de treball.\n– Per què triomfa més el discurs de l’odi i la xenofòbia en vers el racional i d’acollida?\n– Mira, el discurs de la xenofòbia és un discurs facilón, no necessita gaire anàlisi ni reflexió. És fàcil. Tu dius “ens vénen a treure els llocs de treball i la nostra sanitat”. Menciones quatre coses així i la gent l’entén. Són falsos però és fàcil. En canvi, el discurs racional sobre la immigració requereix moltes més explicacions. Demana explicar com és el món i per què vénen aquestes persones, què hem fet nosaltres abans perquè aquestes persones vinguin aquí. També cal explicar que a nosaltres ens interessa que vinguin aquí, ja que el nostre mercat laboral necessita aquesta mà d’obra. I tot això s’ha d’explicar bé, ensenyar dades amb anàlisis profundes. En comparació amb el discurs xenòfob és més difícil per a la gent amb poques ganes de reflexionar, que fa poc més que veure la televisió cada dia i que en prou feina llegeix (perquè hi ha molta gent que ja no llegeix). Per ells el discurs xenòfob és el més fàcil.\n– Com creu vostè que els partits de discurs racional haurien d’afrontar aquesta realitat?\n– Els partits s’haurien d’esforçar més. Sobretot els partits d’esquerres, que són els que no estan còmodes amb el discurs xenòfob, haurien d’oferir un discurs alternatiu. L’esquerra s’ha esforçat poc. No tota, ja que hi ha molts partits diferents i no tots s’han de posar al mateix sac. Però en general dins l’esquerra ha faltat un discurs alternatiu.\n– Quin serà el seu proper projecte?\n– Ara estic amb una altra novel·la, però la tinc una mica parada perquè estic escrivint un assaig sobre les migracions climàtiques. Fa referència al canvi climàtic i les migracions que se’n derivaran. Espero tenir-lo enllestit a mitjans d’any. La idea va sorgir en un grup d’estudi del qual formo part, de la Universitat de Barcelona. L’estudi no va tirar endavant, però jo sí.


Col·labora - Montalegre\nA Montalegre hem de fer front a despeses generals (llum, calefacció, neteja, ornaments, culte) i a la reparació i conservació de l’edifici que, per ser antic presenta deficiències que exigeixen despeses extraordinàries amb freqüència. A més, per no tenir cap ànim de lucre, les activitats que es realitzen a l’església són deficitàries.\nLliurar el donatiu a les oficines de l’església.\nDipositar l’almoïna a les busties del temple o a la bossa que es passa a cada santa missa.\nFer la donació mitjançant transferència a la c/c de l’Església de Santa Maria de Montalegre:\nCompte corrent: ES 05 0081- 1771 – 81 – 0001001109 BANC DE SABADELL\nSi desitja rebre justificant per al desgravament en l’IRPF, pot demanar-lo a les oficines de l’església o enviar la sol·licitud per correu postal, o per correu electrònic a: montalegre@montalegre.org abans del 5 de gener de l’any següent a la donació.


Silenci…, es roda! | Hospitabulis\n« XG, Gran Reserva\nDiàleg (I) encapsulat »\nSilenci…, es roda!\nLa imatge de la batuda policial de l’altre dia a Artigues és d’aquelles que fan pensar. La presència de l’alcalde i d’algun dels seus regidors, dirigint-la sobre el terreny, -abrics, barrets, mans a la butxaca -, la foscor, les expressions de les cares,…no em negareu que tot plegat tenia un aire cinematogràfic. Continua l’alcalde i el seu plató. I sí, continuen els mitjans de comunicació estatals comprant-li la peça. Al final,resultat: 7 estrangers que passen cap al Jutjat perquè no tenen els papers en regla i un parell de temes menors. Això sí, Badalona ha engrandit la llegenda de la seva inseguretat i l’ha posat en circulació per tot arreu.\nEs pot fer el mateix sense l’acompanyament de l’element publicitari? Segur. I potser amb més eficàcia, fins i tot. Però al públic que ha comprat l’entrada al cinema Albiol sembla que aquesta pel.lícula ja li agrada i, per tant, no serà ell qui en canviï el guió.\nL’altre element recurrent de la trama d’aquest nou govern, que es vol dur i implacable, és el del menysteniment d’algunes actituds que als seus ulls són toves o són paradigma del bonisme.\nPer això l’endemà mateix del festival d’Artigues va decidir victimitzar-se davant l’”atropellament” comès pel Síndic de Greuges que, en estricte compliment de la Llei, havia fet una visita a la caserna de la Guàrdia Urbana. Algun regidor del PP afecte al twitter va fins i tot descarrilar una mica en la comesa, (“Cree el ladrón…”, deia). La Llei del Síndic, a la que el PP no es va oposar en el Parlament, estableix al seu article 71.a com a funció del Síndic la visita periòdica als espais on es trobin persones privades de llibertat. Això va fer a Badalona l’altre dia el síndic. Igual que l’any passat ho va fer a 17 llocs més, (val la pena mirar l’informe de 2011 del Síndic al respecte, el podeu llegir aquí). A finals d’octubre va fer el mateix a Santa Coloma, per exemple. També per sorpresa òbviament. Veu sentir algú que es queixés? Jo tampoc.


Cocentaina ha tancat la seua 673 edició amb un balanç molt positiu quant a organització, impacte econòmic i xifra de visitants\nTags: Cocentaina, Comarques centrals valencianes, Fira de Cocentaina, Fira de Tots els Sants\nLa Fira de Tots Sants de Cocentaina ha tancat la seua 673 edició amb un balanç molt positiu quant a organització, impacte econòmic i xifra de visitants. Durant el dia 1 de novembre, dia de la inauguració, van passar per Cocentaina al voltant de 177.500 visitants, una xifra lleugerament superior a la de l’any passat, que va ser d’unes 160.000 persones.\nL’alcaldessa de Cocentaina, Mireia Estepa, l’ha qualificat d’una edició “espectacular“, ja que “ens ha acompanyat el temps, no hem hagut de lamentar cap incident, i la seguretat ha funcionat perfectament“. A més, ha assegurat que “molts dels comerciants ens han traslladat la seua sensació d’haver millorat les vendes respecte a l’any passat“.\nD’una altra banda, l’Ajuntament destaca d’aquesta edició el reconeixement polític que ha rebut la Fira amb la presència del ministre de Ciència, Innovació i Universitats en funcions, Pedro Duque, el president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, o el president de les Corts Valencianes, Enric Morera, entre moltes altres personalitats. A més, les institucions s’han compromés a millorar el finançament de la Fira per als pròxims anys.\nAquest dilluns a primera hora del matí s’inicia el desmuntatge des de l’avinguda Pais Valencià cap a dins del nucli urbà, i es preveu que el dimarts es puga circular amb normalitat per tota la població.


Se celebra el setè i últim Consell Local de Comerç i Turisme d'aquest any - Altea Digital\nSe celebra el setè i últim Consell Local de Comerç i Turisme d’aquest any\nSessió molt interessant i productiva, amb un ordre del dia intens i una participació massiva dels membres del Consell. Aproximadament unes 20 persones entre representants d’associacions locals, empreses privades, tècniques municipals, representants polítics i professionals del sector, van voler participar ahir, en l’última de les sessions previstes per aquest any.\nLa presidenta del Consell, Anna Alvado, manifestava la seua satisfacció en comprovar el bon funcionament que està tenint aquest òrgan de participació tan important que té poc més d’un any de vida. “La nostra insistència en convidar a la ciutadania a participar, està tenint efecte i el resultat salta a la vista, cada vegada són més les empreses i associacions que sol·liciten formar part del Consell i això és una notícia formidable per al bon funcionament del mateix”.\nEntre altres temes, Alvado va avançar algunes de les accions que figuren en l’esborrany del resultat del Pla de Dinamització Comercial que s’ha estat realitzant a Altea en els últims mesos i va informar als assistents que la presentació oficial del Full de Ruta d’aquest pla, tindrà lloc el proper dia 30 de Novembre a les 20:00 hores al Centre Social, a falta de confirmació.\nLa Tècnica de Comerç, Natalia Mateo, va informar als assistents de les jornades comercials que s’estan realitzant i les que es van a realitzar de cara a Nadal, Ruta de la Tapa “Fruits de la Tardor”, Black Friday, Mercat de Nadal, activitats campanya Nadal 2017, entre altres. La Regidora de Comerç, manifestava que “les accions comercials que es realitzaran han estat consensuades amb els comerciants i amb l’associació Alcea, en l’última reunió celebrada amb el sector i en aquest sentit estem treballant”\nLes jornades gastronòmiques que es realitzaran en el 2018 també es consensuaran, en una reunió prevista amb el sector, el proper dia 23 de Novembre a les 10:00 hores a la Casa de Cultura.\nPel que fa al 5è punt de l’ordre del dia, on es va tractar la modificació de la Taula de la OVP, es va donar complida compte de l’acord plenari adoptat el passat 28 de Setembre, on es va acordar modificar la Taula de treball de l’OVP, nomenant President de la mateixa a l’alcalde, Jaume Llinares, ampliar les i els membres de la Taula amb tècnics d’altres departaments i autoritzar el dret de vot als representants polítics. Es van produir les votacions amb normalitat, aprovant tots els punts. Alvado mostrava la seua satisfacció pel treball realitzat fins ara a la Mesa i afegia “que amb les noves incorporacions ens assegurem que l’elaboració de l’ordenança estarà consensuada al màxim per tots els departaments possibles i tots els sectors implicats”.\nEn el punt de l’ordenança del mercat ambulant, es va acordar amb els venedors presents a la reunió, membres de l’Associació per un Comerç Ambulant Digne, realitzar una reunió específica sobre aquest tema que se celebrarà el proper dia 28 de Novembre a les 17:30 hores i podrà assistir totes i tots els venedors que ho considerin així com les i els integrants del Consell.\nEntre d’altres temes d’interès, es va informar sobre la situació actual de l’aplicació de la taxa turística, no estant previst que s’apliqui en breu. La Regidora de Turisme va aprofitar per informar sobre la reunió realitzada amb el sector d’allotjaments i va mostrar el fullet específic d’allotjaments que s’ha realitzat per a promocionar a Altea a les fires. Alvado comentava que des del departament de Turisme es volen realitzar fullets de tots els atractius que tenim a Altea, l’any passat es van dur a fires el de gastronomia i el cultural del 4t centenari i aquest any hem afegit el dels sectors d’allotjament i el nàutic “.\nTambé es va parlar de l’èxit que ha tingut el servei del “Trenet Turístic” aquest estiu, informant que s’està treballant en el Plec de Condicions per treure el concurs com més aviat millor, de cara a que s’inicie de nou el servei per Setmana Santa. Alvado comentava que “aquest projecte impulsat per la Regidoria de Turisme ha estat tot un èxit i després de valorar amb els diferents departaments i escoltar les valoracions dels usuaris a través de la Tourist Info, hem decidit licitar el servei perquè estiga funcionant la major part de l’any “.\nUn altre dels esdeveniments importants que tindrà lloc en breu a Altea, serà la I Fira d’Esdeveniments BBC, organitzada pels comerciants del sector d’esdeveniments alteà i amb la col·laboració de la Regidoria de Comerç. Aquesta fira tindrà lloc el primer cap de setmana de desembre a La Campaneta.\nPer finalitzar la Tècnica de Turisme, Ana Pérez va informar de l’adhesió del Codi Ètic del Turisme Valencià per part de l’Ajuntament d’Altea i que va ser ratificat en l’últim ple de l’Ajuntament, així com de l’assistència a la fira de turisme de Londres, World Travel Market i de la feina realitzada a la mateixa.


On és l’oposició? FIRMA FOTO\nJUNTS. Des de l’aparició de la pandèmia i l’aprovació dels pressupostos, la gestió ha agafat un protagonisme lògic en la política catalana, després de tres anys marcats per les ferides d’octubre. Aquest retorn a la realitat autonòmica només s’ha vist alterat per la inhabilitació de Quim Torra, un president que, després de reivindicar la seva pròpia provisionalitat, va implicar-se a fons en la lluita contra el covid, però ha marxat proclamant que l’autogovern és un problema per a l’independentisme. És una frase que demostra fins a quin punt la pulsió nihilista del puigdemontisme ha impregnat l’ideari de Junts, fins al punt de generar distàncies insalvables amb ERC i fins i tot amb el que quedava del llegat de CDC. Junts és ara mateix una formació que presumeix de ser eclèctica, personalista i vagament revolucionària. Els seus dirigents fan comentaris sarcàstics sobre el govern efectiu i la taula de diàleg, els mantres d’ERC, que consideren una mostra d’ingenuïtat o de traïdoria. Fa la sensació que els junters estarien molt més còmodes a l’oposició, criticant el Govern, acusant els republicans de falta de coratge i prometent pel broc gros solucions simples, com una mena de CUP no marxista.\nDUALITAT. Ara fan això mateix, però des del mateix Govern; és una autèntica filigrana discursiva. En el món mediàtic català s’ha generat el miratge que l’ERC de Pere Aragonès és, per bé i per mal, el poder autonòmic; mentre que Junts és l’oposició, mai satisfeta, intèrpret dels malcontents. Si el mateix Quim Torra ja menystenia l’autogovern quan n’era el president, si esperonava els CDR mentre Buch els enviava els Mossos, no ha d’estranyar que actuïn de manera similar consellers molt actius a les xarxes com Ramon Tremosa (un nom en alça a Junts), que aquesta setmana s’ha permès corregir Pere Aragonès, no pas en el consell de govern, sinó a Twitter. La Catalunya sobiranista és esquizofrènica, té dos bàndols enfrontats en un govern bicèfal, cosa que segurament mobilitzarà els seus electorats respectius, donarà una àmplia majoria indepe al Parlament i aleshores ja veurem si els enemics íntims poden tornar-se a posar d’acord. Tant Junqueras com Puigdemont estudien altres hipòtesis, però no ho admetran mai.\nESPANYA. Aquesta transposició de papers és possible, també, perquè l’autèntica oposició política a Catalunya no exerceix. Hi ha un cert desinflament entre PSC, PP, Ciutadans i Vox, partits que, com a avaladors de l’ A por ellos, s’han autoimposat un sostre electoral. Estan molt més entretinguts amb la política espanyola. Els votants unionistes, que es van mobilitzar com mai el 2016, ja saben ara que no els cal guanyar unes eleccions per evitar la independència. On no arriben els seus vots hi arriben la justícia, els cossos de seguretat i la resta de poders de l’Estat. Hem sentit dir a polítics d’aquest àmbit que la mobilització espanyolista de finals d’octubre del 2017 -la famosa foto d’Iceta, Illa, Rivera, García Albiol... i Ortega Smith- va aturar el procés independentista, però el cert és que aquest mèrit recau sobre les institucions de l’Estat i la seva política repressiva, que l’actual govern de PSOE i Podem no té prou força per modificar. Seria normal, doncs, que molts votants espanyolistes s’abstinguessin de participar en les eleccions catalanes, com també es van abstenir de participar de l’1 d’Octubre. No ho necessiten.\nLa inexistència d’una alternativa sòlida a l’independentisme és tan anòmala com el fet que una part de la majoria de govern faci d’oposició a l’altra. Són dues disfuncions de l’actual sistema polític català. Dos símptomes d’una conjuntura de canvi lent, de transició cap a un esquema nou, desconegut.\nindependentisme quim torra


Registrar dominis .rsvp - Entorno Digital\nRegistre de dominis .rsvp\nDominis | Dominis | Extensions de dominis | .rsvp\nRequeriments de dominis .rsvp\n- Amb la compra del teu domini .rsvp pots seleccionar els nostres serveis de DNS per l'activació del teu domini ".rsvp".\n- Entorno posa a la teva disposició amb el registre del domini .rsvp una àmplia gamma de serveis de hosting, servidors virtuals i certificats SSL.\n- Si estàs interessat en la recuperació o vigilància d'un domini .rsvp pots veure la nostra secció de serveis corporatius.\n- Al comprar el domini web amb l'extensió .rsvp podem ajudar-te en el teu projecte de presència a internet amb aplicacions opensource tipus Wordpress, Drupal, etc. o projectes a mida allotjats en el teu domini web .rsvp\nPer registrar dominis genèrics .rsvp has de completar el formulari de registre on-line.\nEls dominis .rsvp es poden contractat entre 1 i 10 anys.\nPer renovar dominis .rsvp aquests han d’estar en període de renovació i es poden renovar entre 1 i 9 anys.\nEls dominis .rsvp també admeten renovació anticipada.\nPer a transferir dominis .rsvp és necessari:\nAl transferir dominis .rsvp aquests es renoven per un any més a partir de la data d'expiració. El procés té una durada máxima de 5 dies.\nNomés podem fer un canvi de titular d'un domini .rsvp si Entorno Digital és el Registrador acreditat. Si no és així, el primer que hem de fer és transferir-lo a Entorno Digital.\nEl canvi de titular de .rsvp té un cost de 50 euros (preus sense IVA) .\nPots modificar els contactes i servidors de DNS dels teus dominis .rsvp a través del teu panell de control, al que pots accedir des de l‘apartat “USUARI REGISTRAT” del nostre web.\nTarifa de dominis .rsvp\nSi gestiones varis dominis .rsvp o altres dominis territorials posa't en contacte amb nosaltres per conèixer els nostres descomptes per volum.\nSi necessites qualsevol aclariment per registrar dominis .rsvp o contractar un servei de hosting posa't en contacte amb nosaltres.