5 receptes de tiramisú (alternatives) que t'encantaran | Gastronosfera\n5 receptes de tiramisú (alternatives) que t'encantaran\nCom totes les grans receptes que s'han fet universals, al tiramisú li han sortit un munt de fills que porten el seu nom però amb els ingredients més diversos, us en proposem cinc per variar aquestes populars postres.\nEl tiramisú s'ha convertit en les postres italianes més conegudes arreu del món, i també les més versionades a partir de la recepta original, que consisteix en una base de melindros ben amarats de cafè fort (i sovint barrejat amb licor amaretto), i coberts amb una capa de crema feta amb mascarpone, sucre, rovells d'ou amb sucre i clares muntades. La preparació s'acaba amb una capa de cacau en pols, millor si és 100% pur (no valen els cacaus per desfer a la llet!).\nTenim, doncs, uns ingredients bàsics fàcils d'aconseguir, com el cafè, els ous i el sucre, i d'altres que també trobem ara a tot arreu, com el mascarpone (que no és un formatge, malgrat que sovint se'n digui així).\nNo és tan senzill trobar bons melindros, que els italians anomenen savoiardi; els millors són els tradicionals, amples i tous, tot i que hi ha gent que en fa servir uns de més estrets i durs, que són com galetes i tenen sucre per sobre. Serveixen com a últim recurs, però millor si trobem melindros clàssics, excepte per alguna preparació concreta, com el birramisú, una preparació que ja podeu imaginar, amb aquest nom, que el cafè s'ha substituït per una altra beguda...\nA partir de la recepta de tiramisú, se’ns obre un món de possibilitats només limitada per la nostra imaginació, com aquests tiramisús que us proposem de fruites, de mojito o de cervesa.\nEls melindros són un ingredient bàsic, com els ous, el sucre o el mascarpone, però aquest el podeu substituir totalment o parcial per nata o per formatge d’untar, mató, etc., i podem donar sabors a la crema. Si n’han de menjar nens, eliminarem l’amaretto i el cafè, i empaparem els melindros amb un suc de fruita, per exemple. I si, al contrari, només en menjaran adults, podem donar-hi un toc diferent amb limoncello, rom o cervesa, per exemple.\nLa presentació pot ser en una safata de parets altes, que ens permetrà mantenir la forma del pastís, o bé en motlles individuals o gotets, però en tots els casos es tracta d’unes postres que s’han de preparar amb antelació i reservar unes hores a la nevera.\nReceptes de tiramisú per a 6 persones\nPartint de la base del tiramisú original i mantenint els ingredients més característics, podem preparar variants amb diferents gustos, i també sense ou.\n2 llimes, 125 ml d'aigua mineral, 1/2 gotet de rom blanc, 50 g de sucre morè, 2 ous, 250 g de mascarpone, 100 g de sucre llustre, fulles de menta i 25 melindros.\n-Ratllem la pell d'una llima i reservem; escorrem el suc de les dues peces.\n-Posem les pells amb 150 ml d'aigua, unes fulles de menta, el rom i el sucre morè, i deixem infusionar una estona.\n-Mentrestant, separem els rovells de les clares; batem enèrgicament els rovells amb el sucre llustre, fins a blanquejar-los. Hi afegim el mascarpone i ho barregem bé. Hi afegim el suc de les llimes i tornem a barrejar.\n-Muntem les clares a punt de neu i les afegim a la barreja anterior, barrejant amb suavitat, de baix cap a dalt, perquè no baixin. Reservem a la nevera.\n-Suquem els melindros amb la infusió que hem preparat abans i els anem col·locant al fons d'una safata, Posem a sobre una capa de crema de mascarpone i repetim l'operació amb una altra capa de melindros i de crema.\n-Reservem unes hores a la nevera i servim amb la ratlladura de llima per sobre i unes fulles de menta.\n-També podem servir en un vas de còctel.\nTiramisú de taronja i maduixes\n400 g de mascarpone, 25 melindros, 4 ous, 60 g de sucre, licor de taronja, 300 g de maduixes, 1 kg de taronges per fer suc i sucre de llustre.\n-Escorrem les taronges. Laminem les maduixes.\n-Batem les clares a punt de neu amb l'ajuda d'una batedora elèctrica.\n-En un altre bol, blanquegem els rovells batent-los amb el sucre fins que canviïn de color i augmentin de volum. Hi afegim tres cullerades de suc de taronja, un raget de licor de taronja i el mascarpone i seguim batent fins a aconseguir una barreja homogènia; finalment hi posem les clares muntades, que barrejarem suaument.\n-Posem la resta del suc de taronja en un platet, hi afegim unes gotes de licor i hi mullem els melindros.\n-En una safata rectangular, cobrim el fons amb els melindros, hi posem a sobre una capa de crema de mascarpone, una altra capa de melindros i una última de crema.\n-Cobrim amb les làmines de maduixa ben posades i empolsem per sobre el sucre llustre. Reservem a la nevera abans de servir.\n-Podem canviar les maduixes per una altra fruita vermella, o per una barreja de diverses.\n3 ous, 70 g de sucre glas, 200 g de mascarpone, 25 melindros, 2 llimones, aigua, limoncello. Per a la crema de llimona (lemond curd): 2 llimones, 2 ous, 70 g de sucre llustre i 50 g de mantega.\n-Preparem primer la crema de llimona barrejant els ous, el sucre, el suc de les llimones i la pell ratllada (només la part exterior groga). Ho posem en un cassó al bany maria o a foc suau, batem constantment amb unes varetes fins que es comenci a escalfar i la barreja espessi, com una crema. Apartem del foc i hi afegim la mantega, seguim remenant perquè fongui amb l'escalfor de la crema i es barregi bé. Passem per un colador per eliminar possibles grumolls, filmem bé perquè no faci crosta i reservem a la nevera; ha d'estar freda quan la fem servir.\n-Batem els rovells amb la meitat del sucre fins que la barreja blanquegi i agafi cremositat i volum. Hi afegim el mascarpone.\n-Muntem les clares amb una punta de sal, quan comencin a tenir una consistència ferma, hi tirem la resta del sucre i acabem de muntar. Afegim a la crema de mascarpone, amb molta cura per no fer baixar les clares.\n-Barregem el suc de dues llimones amb un raig d'aigua, un raig de limoncello i una cullerada de sucre, fins que aquest es dissolgui. Suquem els melindros en aquesta barreja i els posem a la base d'un motlle rectangular.\n-Posem a sobre una capa de crema de llimona i una altra de mascarpone, i repetim l'operació, acabant amb el mascarpone.\n-Ratllem per sobre pell de llimona abans de servir (després de reposar a la nevera).\n25 melindros, 250 g de mascarpone, 100 g de turró de xixona, 1 cullerada de sucre, 3 ous, cafè, licor d’avellana i cacau en pols.\n-Muntem els rovells dels ous amb el sucre fins que blanquegin i doblin el volum, afegim el mascarpone i el torró ratllat i seguim barrejant bé amb la batedora.\n-Muntem les clares amb un pessic de sal a punt de neu i les afegim amb suavitat a la barreja anterior. Reservem a la nevera.\n-Preparem dues tasses de cafè i ho barregem amb un raig de licor d'avellanes. Mullem els melindros en aquesta barreja i els col·loquem al fons de la safata. Posem a sobre una capa de crema de torró i mascarpone, una altra de melindros i una última de crema. Acabem empolvorant amb el cacau en pols o amb torró ratllat.\nTiramisú de cervesa o birramisú\n200 g de mascarpone, 25 melindros, 200 ml de cervesa negra, 3 ous, 6 cullerades de sucre, 1 beina de vainilla, cacau pur i sal.\n-Separem les clares dels rovells i les muntem a punt de neu amb un pessic de sal.\n-Batem els rovells amb la meitat del sucre i les llavors de la vainilla, fins que la barreja blanquegi i dobli el volum.\n-Barregem bé el mascarpone amb l’altra meitat de sucre i ho afegim a la barreja de rovells. Hi incorporem poc a poc les clares muntades, barrejant suaument, i reservem a la nevera.\n-Suquem els melindros en la cervesa i els posem al fons de la safata. Cobrim amb una capa de crema de mascarpone i empolsem cacau; repetim l’operació i acabem amb el cacau en pols.\n-Reservem unes hores a la nevera abans de servir.


Els bombers fan rescats a Olesa de Montserrat i al Bruc - Canal Taronja Comarques Centrals\nIniciNotíciesGeneralEls bombers fan rescats a Olesa de Montserrat i al Bruc\nLes actuacions dels Bombers de la Generalitat en rescats a la natura no han parat d’augmentar aquesta última dècada i gairebé s’han duplicat: el 2010 van fer 855 rescats i l’any passat 1.541, un 80% més.\nFa menys d’una dècada duien a terme una mica més de dos rescats diaris de mitjana. Ara en són més de quatre. Una bona prova d’això són els cinc rescats d’aquest diumenge, dos dels quals al massís de Montserrat.\nBombers de la Generalitat ha fet públiques les imatges d’un d’ells, el de dos escaladors –que van resultar il·lesos– quan es van quedar sense corda mentre feien el descens de la via al Torrent del Lloro, al Bruc (Anoia). Després d’un avís a les 16.49 h se’ls va rescatar amb un passamans i es van activar dues dotacions terrestres i un mitjà aeri.\nLa esta de rescats del diumenge van ser una dona accidentada a l’ermita de Sant Salvador de les Espases, a Olesa de Montserrat, a Barcelona, Roda de Berà (Tarragonès) i els gorgs de la Febró (Alt Camp).\nManresa Futbol Sala – La Union Santa Coloma\nBarra Lliure – 2/5/2018 – Durant les pròximes sis setmanes el barri Vic-Remei es guarnirà de música acollint la XXV edició dels músics al carrer i la XXIII de les Nits musicals, en el marc de les Festes del barri\nJunts per Manresa va escollir la cèntrica Plana de l’Om per a fer el seu acte central de campanya per a les municipals


Notícies – Neuromuscular Barcelona\nTot preparat per al començament del X Curs de Malalties Neuromusculars – Professora Isabel Illa\nCom cada any, el curs de malalties neuromusculars que es farà el 25, 26 i 27 de maig a l’Hospital de Sant Pau, reunirà professionals interessats en la patologia neuromuscular.\nDurant tres dies intensos es faran classes sobre els grans grups de patologia neuromuscular. Aquestes classes són realitzades per experts nacionals i internacionals en cada tema. Els tallers es faran a la tarda, aprofundint en aspectes més tècnics i proves diagnòstiques fonamentals en aquestes patologies.\nLamentem comunicar la mort de la Dra. Isabel Illa\nDes de la Unitat de Malalties Neuromusculars de l’Hospital de Sant Pau lamentem comunicar-vos la trista notícia de la mort de la Dra Isabel Illa, fundadora i Directora de la Unitat, Catedràtica de Neurologia, pionera en el camp de les malalties neuromusculars al nostre país, mestra i mentora de molts de nosaltres. DEP.\nS’obren les preinscripcions per al curs de Formació en Malalties Neuromusculars\nLa preinscripción para el X curso de Formación en Enfermedades Neuromusculares ya está abierta.\nEste curso gratuito que se celebra en el Hospital de la Santa Creu i Sant Pau vuelve a ser presencial, salvo imprevistos, y tendrá lugar los días 25, 26 y 27 de Mayo de 2022.\nFinalitza la IX edició del Curs de Malalties Neuromusculars\nCurs de Formació en Malalties Neuromusculars\nIX Curs en Malalties Neuromusculars\nEl passat divendres 28 de maig va concloure la IX edició del Curs de Malalties Neuromusculars impulsat per la Unitat de Malalties Neuromusculars de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau i que compta cada any amb la col·laboració de grans professionals d’arreu d’España en aquest camp de malalties. Un curs on els assistents profunditzen de forma intensa en els coneixements d’aquestes malalties a través de classes tant teòriques com pràctiques.\nDesprés d’una primera setmana teòrica, el passat divendres 14 de Maig es va realitzar la primera sessió en streaming on els alumnes van poder interactuar en directe amb els professionals en Malalties Neuromusculars.\nNational Day of Myasthenia Gravis\nDia Nacional de la Miastènia Gravis\nAmb motiu del Dia Nacional de la Miastènia Gravis l’Associació de pacients AMES ha organitzat un seguit d’activitats informatives per donar visibilitat a aquesta malaltia.\nLa miastènia greu (MG) és una malaltia neuromuscular poc freqüent que es caracteritza perquè els pacients tenen fatigabilitat i debilitat dels músculs voluntaris. La debilitat pot afectar qualsevol múscul incloent músculs oculars, de les extremitats i músculs vitals, responsables de la funció respiratòria, de la deglució i de la fonació.\nIndicacions per a maneig de l’pacients amb Miastenia Gravis i COVID-19\nA causa de l’alerta sanitària mundial que es viu aquests dies davant la pandèmia per SARS-COV2, un grup d’experts mundials en Miastènia Gravis ha desenvolupat un document de recomanacions dirigits a pacients i metges. En el document adjunt trobareu recomanacions generals per a pacients amb Miastenia Gravis i Síndrome de Eaton-Lambert, indicacions per a inici de tractament i per a pacients en assaig clínic.\nXIII Congrés Nacional de Miastènia en el Dia de les Malalties Minoritàries\nL’Associació de Pacients AMES (Asociación Miastenia de España) juntament amb la Unitat de Malalties Neuromusculars celebressin, amb motiu del dia de les Malalties Minoritàries, el XIII Congrés Nacional de Miastènia Gravis. Aquesta trobada tindrà lloc els dies 28 i 29 de febrer a la sala d’actes de l’Hospital de Sant Pau. Durant dos dies neuròlegs especialistes en miastènia gravis, psicòlegs i pacients s’ajuntaran per compartir coneixements i experiències.


Perqué el valencià és llengua ⋆ trellat.org ⋆ Opinió (Voro López)\nInici » Entrades » Opinió » Perqué el valencià és llengua\nPerqué el valencià és llengua\nPublicat originalment en Las Provincias, el 30/07/2017\nAclarírem en LAS PROVINCIAS 25/05/2017, en l’artícul El ‘valenciano’ i la RAE la manipulació que patí la definició de ‘valenciano’ en el diccionari de la RAE, a on diu que és una «variedad del catalán». Encara que el tarragoní Alvarado Ballester, sent secretari de la RAE digué que: «No es competencia de esta Real Academia Española dictaminar sobre cuestiones ajenas a la lengua española o castellana», esta definició pesa creant dubtes quan s’afirma que el valencià és llengua i no una varietat del català.\nMai en l’història del nostre idioma els valencians, que som els que hem de decidir sobre ell, havem dit que el valencià no fora una llengua. És a partir del proyecte del nacionalisme català de crear uns ‘països catalans’ en el s. XX quan trobem afirmacions com les de la RAE. Valencians i no valencians sempre afirmaren que el valencià era una llengua emparentada en el llemosí o occità, el català i el mallorquí, pero una llengua singular. El català Eiximenis fon dels primers que ho digueren en 1383, Antoni Canals en 1395 i tots els clàssics valencians posteriors sempre parlaren de «llengua valenciana»; famosa és la cita del Tirant lo Blanch de Martorell en 1490: «me atreviré a expondre: no solament de lengua anglesa en portuguesa. Mas encara de portuguesa en vulgar valenciana: per ço que la nació d’on yo só natural se’n puxa alegrar».\nEscritors universals consideraren el valencià com una llengua de prestigi internacional. Cervantes elogià la llengua valenciana i la seua lliteratura clàssica; en Los trabajos de Persiles y Segismunda de 1617 diu: «… principalmente les alabaron la hermosura de las mujeres de Valencia y su extremada limpieza y graciosa lengua, con quien sólo la portuguesa puede competir en ser dulce y agradable». En El Quijote califica l’obra Tirant lo Blanch com: «un tesoro de contento y una mina de pasatiempo». Prenga nota la RAE.\nPrestigi i reconeiximent internacionals se deuen a que la primera traducció de la Bíblia a una llengua romànica és la del valencià Bonifaci Ferrer «de lengua latina en la nostra valenciana» en 1478; dos Papes valencians, Calixt III i Aleixandre VI dugueren el valencià a la cort papal; Valéncia fon el primer lloc peninsular a on s’imprimí un llibre lliterari Obres o trobes en lahors de la Verge Maria en 1474; Sant Vicent Ferrer, predicà per Europa en valencià, com diu el seu procés de canonisació: «In sua valentina ac materna lingua fuerit semper locutus». El Liber elegantiarum del valencià Joan Esteve de 1489 és el primer diccionàri romànic en «latina et valentiana lingua», publicat en Venècia en 1489, pero en una dedicatòria de 1472, sent anterior al Universal Vocabulario d’Alonso de Palencia de 1490, al Lexicón de Nebrija de 1492 i al Vocabulaire de Loys Garbin de 1487-. Sense oblidar que el Sigle d’Or Valencià és anterior al castellà.\n«Mai en l’història del nostre idioma els valencians, que som els que hem de decidir sobre ell, havem dit que el valencià no fora una llengua. És a partir del proyecte del nacionalisme català de crear uns ‘països catalans’ en el s. XX quan trobem afirmacions com les de la RAE. Valencians i no valencians sempre afirmaren que el valencià era una llengua emparentada en el llemosí o occità, el català i el mallorquí, pero una llengua singular».\nTot açò dificulta les pretensions d’anexió del nacionalisme català, que pretén convertir una llengua, la valenciana, en un dialecte del català. El català Miquel i Planas en 1911 exponia «l’interés» existent en anexionar el valencià al català i en ell el nostre Sigle d’Or: «…com més els valencians extremen les pretensions a l’autonomia de la llur varietat idiomatica enfront el català, major necessitat hi ha per part nostra de reivindicar la unitat llengüística […] el nostre interès creix al considerar la preponderancia que assolí la escola poètica valenciana en el segle XV. Privar a Catalunya y a sa literatura de l’aport que representa la producció de les lletres valencianes d’aquella època y fins ben entrada la setzena centuria, fóra deixar la nostra historia literaria trencada al bell-mig de sa creixença y ufanor; més encara: fóra arrencar de la Literatura Catalana la Poesía quasi per enter».\nA pesar de la RAE, la AVL i el nacionalisme català, se manté el reconeiximent històric del valencià com a llengua en el marc constitucional vigent. La Constitució en l’artícul 3 diu: «Les demés llengües espanyoles seran també oficials en les respectives Comunitats Autònomes d’acort en els seus Estatuts». I l’Estatut diu: «l’idioma valencià és l’oficial en la Comunitat Valenciana». La discussió sobre si el valencià és llengua o dialecte és inútil puix ya està decidit en l’Estatut. Vejam casos similars al nostre. Quan la guerra dels Balcans acabà es decidí que el dialecte croat seria una llengua independent del serbocroat. Fabra, que no era filòlec, entre uns atres, proclamà que el català era una llengua independent de l’occità en un manifest politicollingüístic en 1934, a pesar de l’oposició del gran occitaniste Loïs Alibèrt, i l’Estatut de Catalunya aixina ho contemplà. La constitució de Portugal en l’artícul 10.3 diu: «L’idioma oficial és el portugués» i l’Estatut gallec en l’art.5.1 diu: «La llengua pròpia de Galícia és el gallec». Lo mateix podem dir de dos llengües tan paregudes com el noruec i el suec. La llingüística internacional no ha posat objeccions. Són els llingüistes catalanistes els que intenten enredrar el tema entre català i valencià. Puix aclarim-ho des de la llingüística.\nEl valencià és una llengua per molts motius històrics, polítics, sociològics, jurídics… i no és una variant del català perque des del punt de vista llingüístic, a banda del lèxic i la fonètica, té una morfologia nominal i verbal pròpia, diferent a la catalana, occitana o mallorquina; les desinències verbals són diferents, construïx el plural o el diminutiu de manera diferent, els possessius són diferents i els seus usos també. La sintaxis valenciana és diferent a la catalana, occitana o mallorquina, fa la negació de manera diferent, fa concordances dels paticipis peculiars, té un us propi i diferencial de les preposicions, que també són diferents. El valencià distinguix tres graus de proximitat que manifesten els demostratius i els adverbis de lloc, en formes singulars, el valencià té uns usos propis dels verps ser i estar, un us propi del pronom en… diferències que van molt més allà de lo purament dialectal i que no trobem entre el castellà de Castella i el d’Amèrica o Andalusia. Estes peculiaritats identitàries i moltes més li otorguen al valencià una fisonomia pròpia i definida com a llengua entre les llengües romàniques i han segut arreplegades en multitut de diccionaris, ortografies i gramàtiques valencianes des de ben antic, fet que no es dona entre el castellà de Castella i el d’Andalusia. Recordem les paraules del gran sociollingüiste Joshua Fishman en Sociología del lenguaje: «La disponibilidad de diccionarios y gramáticas se puede tomar como un indicio seguro de que una variedad concreta es realmente una lengua». Prenga nota la RAE i els llingüistes del catalanisme.\n*Acadèmic de número de la RACV i Director de la seua Secció de Llengua i Lliteratura Valencianes\nPublicat originalment en Las Provincias, el 30/07/2017: Perqué el valencià és llengua\nEl ‘valencià’ de la Junta Qualificadora Voro López* Publicat originalment en Las Provincias, el 17/06/2018 Un cert descontent i indignació corre per les rets socials, –sí, dic ‘ret’, com se diu des dels Furs de Valéncia...\nEtiquetes:històriallengua valencianaRACVsubordinacióVoro López


La gironina KFT Food Technology vendrà un milió d'euros en màquines als EUA | exterior\nLa gironina KFT Food Technology vendrà un milió d’euros en màquines als EUA\nACN|2019-09-05T22:22:53+00:006 Setembre 2019|Exterior\nL’empresa KFT Food Technology, amb seu a Cornellà del Terri, ha tancat un contracte amb una firma de referència en el sector de l’alimentació dels Estats Units per construir vuit màquines processadores de carn. El contracte suposarà una facturació de prop d’un milió d’euros per a la factoria gironina.\nKFT Food Technology es va fundar el 2015 de la mà del jove emprenedor Martí Clos, de 37 anys, i aquest 2019 preveu tancar l’any amb una facturació de 750.000 euros. El 85% d’aquesta xifra prové de l’exportació de les seves màquines. Actualment l’empresa té una important presència a l’Amèrica Central, l’Amèrica del Sud i Rússia. Els seus clients són, principalment, empreses que processen aliments per a supermercats.\nL’empresa es dedica precisament al disseny i construcció de màquines processadores de carn i el seu públic està enfocat a marques que distribueixen els aliments a supermercats. La majoria dels seus clients són del centre i sud d’Amèrica i de Rússia. Tot i així, tenen contractes signats en tots els continents.\nDins dels seus plans d’expansió, l’empresa també vol contractar nous distribuïdors, que a dia d’avui són una dotzena. Tot i ser una empresa exportadora, la proximitat és el seu punt fort i per això es fa tot el procés de producció únicament des de la planta de Cornellà del Terri “aquí fem tota la cadena , des del disseny de la màquina, la soldadura i també tota la part elèctrica i de programació”, explica Clos.


“Dinero sucio” VS “dinero negro”, la RAE i el poder del llenguatge\nDeia el nou director de La Vanguardia, Màrius Carol, en un article de fa uns dies que la Real Acadèmia de la Llengua Espanyola (RAE) ha decidit suprimir l’expressió “dinero negro” de la propera edició del seu diccionari, prevista per al 2014, que només inclourà l’alternativa “dinero sucio”. L’explicació de la decisió, deia, no és que “haja deixat d’existir, sinó per eliminar una expressió considerada racista”.\nFa riure, no? L’explicació, és clar. Potser no faria riure tant si la RAE fos la institució lingüística d’un país com el Regne Unit, on es prenen molt seriosament les connotacions discriminatòries del llenguatge, ja siguen racistes, sexistes o de qualsevol altre tipus. En anglès paraules com fireman (bomber, man és home) o policeman (policia) han estat substituïdes en els últims anys per les alternatives neutres firefighter i police officer, per citar alguns exemples. Però a l’Espanya de la crisi econòmica i política? A l’Espanya on els ciutadans no tenen prou ulls per llegir els escàndols de corrupció? A l’Espanya on explicar la “trampeta” feta a la declaració d’hisenda és motiu d’ovació per part d’amics més que de crítica?\nSi la decisió de la RAE és certa (no consta al llistat de modificacions de la seva web), sembla bona idea. No per la suposada, i sobtada, preocupació pel racisme del llenguatge, sinó perquè una popularització de l’expressió “diner brut”, per exemple, a la televisió i a la premsa, faria més evidents les pràctiques de frau a la societat i a cadascun dels seus ciutadans que comporta. La decisió de la RAE equipara dues expressions que tradicionalment s’han utilitzat per denominar capitals procedents d’activitats criminals (diner brut) o simplement d’activitats no declarades a Hisenda (diner negre), i deixa ben clar que totes dues es vinculen a activitats delictives en les quals cap ciutadà hauria de voler-se involucrar.\nÉs cert que la llengua reflecteix la realitat, que en aquest cas és l’ús lliure de connotacions negatives de l’expressió “diner negre” en la societat actual. Com deia Carol al seu article, preguntes com “amb o sense IVA?” es formulen i es reben amb absoluta normalitat, igual que afirmacions com “això ho cobro en negre”. Aquesta normalitat, tanmateix, no és tolerable per a qualsevol que tinga consciència de la magnitud del problema de l’economia submergida a Espanya, on el darrer estudi del professor Jordi Sardà estima que representa el 24,6 % del PIB, com apunta també Carol. Un Estat incapaç de controlar el pagament d’impostos és un Estat lligat de mans i peus.\nEn un article publicat al diari El País fa uns mesos, el catedràtic Pedro Álvarez de Miranda, director de la nova edició del diccionari, advertia que “el que no es pot pretendre és canviar la realitat a través del Diccionari. Si la societat és masclista, el Diccionari la reflectirà. Quan la societat canvia, canvia el Diccionari”. En el cas del diccionari de la RAE, podríem dir que no només no s’avança a la societat, sinó que sovint, com en el cas del sexisme, va uns quants lustres per darrere. Però potser en el cas del “dinero negro” el catedràtic sí que pensa que el diccionari pot avançar-se a la societat i tractar d’impulsar un canvi cultural necessari?\nSiga com siga, si l’expressió “diner brut” fa el salt a carrer, potser quan diguem “això ho cobro en diner brut” ens assaltaran preguntes com “brut de què?”, “brut per què?”. I potser serem més reticents a tenir res a veure amb assumptes que el llenguatge haurà posat en evidència que són bruts i indesitjables.\neconomia-submergida, corrupcio, rae, llengua, economia


Actualizado 23/10/2018 13:35:04 CET\nREUTERS / TUMAY BERKIN\nEl president turc defèn que "l'escut de la immunitat diplomàtica" no pot ocultar aquest "brutal assassinat"\nEl president turc, Recep Tayyip Erdogan, ha defès aquest dimarts que l'assassinat del periodista saudita Yamal Jashogi en el consolat del seu país a Istanbul va ser "planejat i premeditat", al mateix temps que ha reclamat al rei Salmán que permeta que els 18 detinguts fins ara pels fets siguen jutjats a Turquia.\nEn la seua esperada declaració sobre els fets en el Parlament turc, Erdogan ha indicat que les proves recaptades fins ara per la Policia i els servicis d'Intel·ligència turcs apunten al fet que Jashogi va ser objecte d'"un assassinat violent i brutal" en l'interior del consolat. "Encobrir un acte tan brutal lesionaria la consciència de tota la humanitat", ha sostingut.\n"L'incident no va ser alguna cosa momentània" sinó "resultat d'una operació planejada", ha defès, subratllant que quinze saudites experts en Intel·ligència, seguretat i forenses van arribar de forma precipitada a Istanbul en les hores prèvies al fet que Jashogi arribara al consolat.\nErdogan ha fet un repàs detallat de com es van desenvolupar els fets entre el 28 de setembre, quan Jashogi va acudir per primera vegada al consolat per a tramitar uns documents i li van citar per al 2 d'octubre, i el 19 d'octubre, quan finalment l'Aràbia Saudita va reconéixer que el periodista havia sigut assassinat en les dependències consulars.\nSegons ha indicat, després d'eixa primera visita personal del consolat va viatjar precipitadament al seu país, on Erdogan sospita que es van fer els preparatius per a l'operació del 2 d'octubre. En les hores prèvies a la cita de Jashogi, van arribar al consolat en diversos grups 15 saudites, els qui el primer que van fer va ser "retirar els discos durs i les càmeres de seguretat del consolat".\nEl president turc ha lamentat que Riad tardara tant de temps a permetre el registre del consolat i ha criticat el comportament del cònsol, qui va ser apartat del càrrec. "Potser que l'assassinat s'haja produït en l'interior del consolat, que és considerat sòl saudita, però no s'ha d'oblidar que està dins de les fronteres de Turquia", ha subratllat.\nREBUTJA LA IMMUNITAT DIPLOMÀTICA\n"Ni la Convenció de Viena ni altres lleis internacionals permeten que la investigació d'un assassinat tan brutal siga coberta per l'escut de la immunitat diplomàtica", ha defès Erdogan, que ha deixat clar que el seu país pretén fer el que calga fer per a aclarir el succeït i que no es quedarà "callat".\nEn aquest sentit, ha posat l'accent en què encara queden diversos interrogants per resoldre. "Per què 15 persones, totes amb qualitats que afecten aquest incident, es concentren a Istanbul el dia de l'assassinat? Qui els va donar l'orde d'anar a Istanbul? Per què el cadàver d'una persona, que s'ha reconegut que va ser assassinada, no apareix?", s'ha preguntat.\nReferent a açò, ha demanat que es revele la identitat del "col·laborador local" al qual les autoritats saudites han dit que es va entregar el cos.\n"Heu de revelar la identitat d'eixa persona", ha ressaltat Erdogan, que durant la seua exposició dels fets ha assenyalat que el dia abans de l'assassinat personal del consolat va dur a terme una "missió exploratòria" en el bosc de Belgrad, pròxim a Istanbul, i la veïna província de Yalova, on els investigadors turcs tenen centrada actualment la cerca de les restes de Jashogi.\nDEMANA A RIAD QUE ES CASTIGUE ELS RESPONSABLES\nErdogan ha considerat que "l'Aràbia Saudita va fer un pas important en admetre l'assassinat". "Ara esperem que castiguen tots els que van participar en l'assassinat", ha afegit, insistint que "tots rendisquen comptes, tant els autors com els qui ho van instigar". Per al mandatari turc, "aquest és un assassinat polític i hauria de ser investigat i jutjat de forma independent i sense cap biaix".\nAixí les coses, ha demanat al rei Salmán, de la "sinceritat del qual" ha dit no dubtar, que permeta que els 18 detinguts per l'assassinat --els 15 identificats per Turquia inicialment juntament amb tres treballadors del consolat-- siguen jutjats en Turquia, ja que els fets es van produir a Istanbul, encara que el consolat siga sòl saudita. "És la seua prerrogativa, però eixa és la meua recomanació i suggeriment", ha afirmat.


Pensiunea Mikelis International Curtea De Arges Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nStrada Negru Voda Nr. 20, Curtea De Arges, Curtea De Arges, Romania, 115300 - Veure al mapa\nMés informació sobre Pensiunea Mikelis International\nDissenyat tant per oci com per negoci, Pensiunea Mikelis International està situat idealment a Curtea De Arges; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Pensiunea Mikelis International és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar, bar, servei de llançadora.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, articles de tocador per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Pensiunea Mikelis International és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Curtea De Arges.\nCal que informeu Pensiunea Mikelis International de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


blocdenkbrota: Arlequino servitore de dui padroni\nArlequino servitore de dui padroni\n(al teatre Piccolo di Milano)\nGiorgio Strehler era un murri. Quan va posar en escena Il Servitore de dui padroni, de Goldoni, l’any 1947, just després de fundar el Piccolo di Milano amb Grassi, va canviar l’article Il per Arlecchino, quedant pràcticament així per a tothom a partir d’aleshores: Arlecchino servitori de dui padroni. I perquè tant d’atreviment? Doncs li va semblar que utilitzant el nom d’un dels personatges de La Commedia dell’Arte (una marca coneguda arreu del món) tindria més projecció internacional. De fet el nom del personatge a l’original de Goldoni, tot i anar vestit d’Arlequí, es diu Truffaldino. Després d’aquest apunt històric anem a la representació d’avui.\nIl servitore... penso que és l’obra de Goldoni més divertida i enredada de les que va fer. Beu directament de La Commedia dell’Arte, fins el punt que molts dels personatges porten màscara, un element, per cert, amb el que diuen que no és gens fàcil d’actuar. La trama és d’aquelles d’embolica que fa fort, i si no ens tens prou: truc i repicó, amb tot un ventall de personatges, amors impossibles, morts que no s’han mort i ressuscitats que no han ressuscitat, noies simulant ser homes, pares de fills molt enamorats, amos de fonda i criats, entre ells Arlequino, un home tonto i astut a la vegada, que per poder menjar el doble serveix a dos amos sense que ells se n’assabentin, i aquí tenim l’embolic principal.\nL’obra que hem vist avui al Piccolo és el muntatge original dirigit per Strehler, que ha quedat com un clàssic i la posada en escena es de Ferruccio Solieri, que a la vegada fa el paper principal, i porta fent-lo cinquanta anys! Sembla mentida que un home de 82 tacos tingui la vitalitat que demana el paper, de saltar, ballar i anar per terra.\nLa posada en escena és fastuosa i a la vegada simple. Com que té uns quants escenaris i canvien sense treva, ho han solucionat amb unes cortines pintades que es van descorrent, ara una, ara altra, simulant la casa de Pantalone, la façana de la fonda, l’interior de l’hostal... Brillant! El vestuari sense ser luxós és molt adequat i ben fet.\nEls actors han estat molt bé, el que vol dir exagerats al estil de la Commedia, formant un conjunt molt sòlid, recitant, cantant i ballant. També hi havia quatre músics que amenitzaven la funció. El públic entregat, rient i aplaudint els acudits a cada moment. Als italians els va molt aquest tipus de teatre i per a ells Goldoni és déu nostre senyor. L’únic problema és que el text és en un italià “venecià” i moltes vegades costa d’entendre. Sort que força paraules del dialecte del Vèneto són similars al català.\nEtiquetes de comentaris: Arlequino, Goldoni, Piccolo di Milano


Raphael trenca a plorar en rebre l'abraçada de la dona que no és la seva esposa\nRaphael trenca a plorar en rebre l'abraçada de la dona que no és la seva esposa | GTRES\nRaphael ha rebut unes paraules que li han deixat molt tocat\nper Frederic Recasens 18/06/2022 10:00h\nRaphael segueix pujant incansable als escenaris, gairebé amb 80 anys. Però, i no només això, sinó que l'energia i vitalitat que desprèn a cada un dels seus multitudinaris concerts és al·lucinant.\nL'artista continua omplint recintes amb els seus èxits de sempre, cançons que han marcat diverses generacions i que segueixen captivant el públic més jove. De fet, ell mateix ha explicat que un dels secrets de la seva vitalitat és estar envoltat de gent molt més jove que ell. Idees fresques, energia renovada i bones vibracions que se li enganxen i mantenen etern i fresc com una rosa.\nA més a més, Raphael també és inspiració. Un referent per a molts artistes més joves que ell que l'admiren i volen seguir els seus passos a parts iguals. És més, el mateix cantant ha donat molt suport a artistes que estaven començant perquè seguissin la seva carrera musical i es poguessin fer un lloc a la indústria.\nL'artista de Linares creu que el relleu generacional és necessari i mai ha tingut objeccions a fer un pas enrere perquè un altre brillés. Aquesta és la generositat del qui té un lloc d'honor a la música.\nAra que Raphael ja és en un moment en què li comencen a rendir merescuts homenatges a tota una vida, ha rebut unes paraules que l'han emocionat profundament.\nL'abraçada a Raphael que ho diu tot\nRaphael ha tingut un moment gloriós a Canal Sur. La cadena pública andalusa ha realitzat un programa especial per rendir-li homenatge, a tall de les gales que gairebé anualment li dediquen a TVE.\nRaphael, un triomfador en l'àmbit professional i personal | GTRES\nEn un moment de la gala, Pastora Soler va voler dedicar-li unes paraules que van arribar al cor de l'artista per la seva profunditat i sinceritat. La cantant, abans de trencar-se d'emoció en interpretar 'Que sabe nadie', va explicar com Raphael l'havia ajudat als inicis de la seva carrera musical\nAixí, la cantant de potent veu va explicar que «dins de tot el que significa el 'Mestre' per a tothom, jo personalment he tingut l'enorme plaer i sort que hagi estat dels primers artistes que em van allargar la mà, que m'ha portat sempre des de petiteta a tots els seus especials. M'hi han unit moltes coses i per a mi ha estat un gran orgull».\nSoler, que es va fondre en una càlida, llarga i emotiva abraçada d'agraïment amb el pare de Manuel Martos, va defensar el paper de l'artista davant de les noves generacions.\n«Aquesta generació nostra té tant per aprendre de Raphael, d'aquesta disciplina, vocació, de com treballa, de la seva professionalitat, genialitat....», deia. I afegia que «d'aquells joves que s'envolta, és perquè és aquesta icona a la qual tots mirem, adulem i ens volem semblar sempre». Els aplaudiments davant aquesta exaltació de l'artista no es van fer esperar.\nRaphael gaudeix del seu gran èxit\nRaphael rep molts homenatges i en gaudeix. Se'l veu content, agraït i alhora satisfet de tot el que ha aconseguit aconseguir en la seva carrera musical.\nEntre els seus incomptables èxits i rècords, el marit de Natalia Figueroa atresora en un disc d'urani, que equival a 50 milions de còpies venudes d'un sol disc. Només ho han aconseguit al món Queen, U2, Michael Jackson i AC/DC, a més d'ell.\nEl documental que es va estrenar a principis d'any, 'Raphaelisimo', posa cara i imatges a 60 anys de records i de trajectòria musical aclaparadora. Homenatges com el de Canal Sur són només una cirereta més al pastís immens d'un dels artistes més importants que mai ha donat Espanya.


Finques Rambles Em puc permetre comprar un pis? – Finques Rambles\nFinques Rambles / Blog / Compravenda / Em puc permetre comprar un pis?\nEm puc permetre comprar un pis?\nPor finques el 02 de novembre 2018\nLa compravenda d��abitatges no deixa d��ugmentar mes a mes i 辿s que cada vegada s坦n m辿s els que opten per comprar en comptes de viure de lloguer. Per嘆, com pots saber si et pots permetre comprar un pis? T��o expliquem responent a tres preguntes clau.\n-Quins estalvis hem de tenir per poder comprar un pis?\nMolta gent que es planteja comprar un pis no sap que els bancs no financen el 100% del preu de l��mmoble. Si demanes una hipoteca, normalment aquesta cobreix un m�xim del 80% del preu de venda o de taxaci坦 (el m辿s baix dels dos). Per tant, l��ltre 20% l��as de tenir estalviat per poder comprar. Per嘆, a m辿s a m辿s, tamb辿 necessitar�s poder cobrir les despeses de la compravenda i la hipoteca: la notaria, el Registre, els impostos��Aquestes despeses normalment es compta que s坦n entre un 12 i un 13% del preu de venda de l��mmoble. Per tant, en total, haur�s de tenir estalviat, com a m鱈nim, un 33% del que et costi la casa que vols comprar. D��questa manera, segons els estalvis que tinguis, pots saber quin preu m�xim pot tenir el pis que vulguis comprar.\n-Qu竪 m辿s hem de tenir en compte per poder demanar una hipoteca?\nPer poder optar a un pr辿stec hipotecari tamb辿 辿s important tenir una feina fixa que et proporcioni uns ingressos estables i regulars. Tamb辿 辿s important no tenir altres deutes per evitar un sobreendeutament. En general, s��consella no destinar m辿s del 35% dels ingressos mensuals nets a pagar la hipoteca i els altres pr辿stecs que tinguis. Per exemple, amb un sou de 1.500 ��la quota de la hipoteca i els altres cr竪dits que puguis tenir no hauria de superar els 525 �� Tamb辿 hem de tenir en compte que, si firmem una hipoteca variable, les quotes poden pujar en cas d��na pujada de l��ur鱈bor. Hem de tenir capacitat econ嘆mica suficient per poder afrontar aquesta possible pujada.\n-Amb quines despeses hem de comptar, a m辿s de l��mport de la hipoteca?\nNo es tracta nom辿s de poder pagar la quota de la hipoteca, ja que comprar un pis comporta altres despeses importants. Hem de tenir en compte que haurem de pagar la comunitat de ve誰ns, la taxa d��scombraries, l��BI i l��sseguran巽a de l��mmoble, a m辿s de les despeses de subministraments, manteniment i possibles avaries o reparacions que haguem de fer


[VÍDEO] L'acte de Llarena amb ultres espanyolistes que li pot complicar la vida\nEl jutge del Suprem rep el guardó de la Fundación Villacisneros pel seu paper en la repressió contra l'independentisme\n17.11.2021 - 21:12\nActualització: 17.11.2021 - 22:12\nEl magistrat del Tribunal Suprem espanyol Pablo Llarena fou homenatjat i guardonat ahir per una organització ultranacionalista, la Fundación Villacisneros. Villa Cisneros és el nom colonial espanyol de la ciutat de Dakhla, al Sàhara. I els fundadors de l’organització són els Gómez-Pineda, descendents d’un tinent de cavalleria espanyol que hi va anar a parar. Llarena ha rebut el guardó de mans dels responsables d’una fundació que té Esperanza Aguirre, Jaime Mayor Oreja, l’ex-jutge Santiago Milans del Bosch –nebot del militar colpista, defensor de la família Franco, simpatitzant de Vox– i l’eurodiputat de Vox Hermann Tertsch entre els membres del consell directiu. I de vice-presidenta, l’ex-dirigent del PP María San Gil. Tots ells dempeus aplaudint Llarena per haver instruït la causa contra el Primer d’Octubre al Tribunal Suprem espanyol, i per l’obstinació de perseguir el president Puigdemont malgrat tots els revessos europeus. Llarena va ser glossat en l’acte de lliurament del guardó per l’ex-vice-president del Tribunal Constitucional espanyol Ramón Rodríguez Arribas, l’individu que el 2018 en un acte al Círculo Ecuestre va comparar l’independentisme amb el nazisme i va respondre això quan li van demanar si s’hi podia dialogar: “Quin pare dialogaria sobre la prostitució de les seves filles?”\nLlarena, somrient, afalagat, prement la mandíbula mentre retrunyia l’himne d’Espanya a l’auditori Rafael del Pino de Madrid, tothom dempeus. Havia rebut una allau d’elogis durant una hora, amb parlaments dels responsables principals de la Fundación Villacisneros, i d’alguns convidats, com Rodríguez Arribas, que fou qui va apujar més el to, proferint fins i tot amenaces contra els qui gosin desafiar la unitat de l’estat espanyol. “Llançar pedres en aquest sostre que és l’estat de dret pot fer que el dia que hi hagi tempesta plogui per a tothom, potser per a ells també. Pel seu bé, han de respectar l’estat de dret, perquè els que cometen algun fet desviat, han de saber que en l’estat de dret s’hi viu millor. O sigui que Pablo, gràcies per això que has fet, per haver estat president de l’APM, per haver estat el meu amic i gairebé el meu fill.”\nRodríguez Arribas esmenta l’Associació Professional de la Magistratura, la més poderosa entre els jutges espanyols, de tarannà molt conservador, pròxima al PP, presidida per Llarena durant dos anys. El premi marca encara més Llarena, que continua instruint la causa penal contra els exiliats; l’afinitat innegable amb els qui ahir el van guardonar el situa políticament, i d’una manera innegable, en la dreta extrema. Aquesta fundació diu que va néixer “per a defensar els valors de l’humanisme cristià, la unitat i la història d’Espanya i la dignitat de les víctimes del terrorisme davant l’amenaça dels qui volen destruir la nació, difondre un relat fals de la història i legitimar els nacionalismes.”\nUn dinar entre riures\nEl seu president és Íñigo Gómez-Pineda, que va revelar un dinar que van tenir ell i María San Gil amb Llarena fa uns anys. No va dir ben bé quan, però s’endevinava que era durant la instrucció de la causa contra els presos polítics, mentre els tenia tancats per rebel·lió. Perquè Gómez-Pineda deia que aleshores li van proposar de donar-li el premi que li van lliurar ahir. “Però ens va dir que no, que en aquell moment havia de tenir un perfil baix. Vam conèixer en Pablo, vam riure, ens ho vam passar molt bé. Ens va impactar la persona, algú molt ferm en les seves decisions, que explicava els moments difícils que passava sense cap drama, amb serenitat, eren moments complicats, i va dir que estava orgullós d’allò que feia, de complir el seu deure.”\nMentre negava reiteradament als presos la sortida de la presó provisional, mentre aplicava una instrucció per rebel·lió que permetia de negar-los drets polítics, Llarena s’ho passava d’allò més bé en un dinar amb una ex-dirigent del PP i el fundador d’una entitat ultra. Això explicava el fundador, Gómez-Pineda, que recordava que la feina encara no l’ha acabada. Perquè manquen els exiliats. I aquest és el problema, que Llarena surt a fotografiar-se amb aquestes amistats perilloses quan té encara oberta la causa. Cap aparença d’imparcialitat. “El 31 d’octubre de 2017 fou nomenat instructor de la causa, i encara no ha acabat perquè el principal instigador, Puigdemont, continua pròfug de la justícia a conseqüència d’un vergonyós episodi que posa en qüestió un pilar fonamental sobre el qual s’ha de construir la UE, el de la justícia, la llibertat i la seguretat”, deia Gómez-Pineda.\nEl concepte de “la culpa és d’Europa” va aflorar a l’auditori, per aquestes declaracions del president de la fundació, i per les que va fer Rodríguez Arribas: “Has defensat l’euroordre, que també és en perill, que s’ha accentuat davant els enemics d’Espanya que hi ha més enllà de la frontera, que n’hi ha, gent que ens té antipatia… Has defensat l’euroordre. Perquè Europa deixi de ser la dels mercaders i sigui la del dret.”\n“Que vingui gentussa a insultar-te, quin orgull!”\nGómez-Pineda hi incidia: “Llarena es mereix el premi perquè ha defensat l’imperi de la llei, l’estat de dret i, en conseqüència, la nació espanyola. Perquè ha decidit de complicar-se la vida per aquest compromís, a pesar dels insults, amenaces i agressions.” En tot moment el van presentar com una víctima de la intolerància dels independentistes, per les protestes a casa seva a la Cerdanya, o quan sortia d’un sopar amb Fernández-Díaz a Mont-ras. Li deia Rodríguez Arribas: “Allò que més t’enalteix és l’atac dels enemics d’Espanya. Quin orgull! Que pintin la porta de casa teva, que surtis de sopar i vingui una gentussa a insultar-te.”\nFins i tot va rebre un missatge de suport i elogi de Dieter Brandau, el guardonat l’any passat per la fundació, presentador a Es Radio, de Federico Jiménez Losantos, i articulista a Libertad Digital. “M’hauria agradat que el govern del meu país no només sortís a defensar Llarena sinó que, a més s’hagués esforçat a explicar a la societat que era dels bons, i que els altres, els que s’hi querellaven, l’atacaven, eren els dolents. Però el meu govern no ho va fer. I quan una part de l’estat no defensa els seus, està bé que una part de la societat civil sí que ho faci.” Les paraules de Dieter són un exemple claríssim de l’esquema amic-enemic d’inspiració schmittiana que exposava magníficament el professor Josep M. Vilajosana en aquesta entrevista.\nI què va dir, Llarena? A l’hora de parlar es notava que mesurava les paraules, per no dir les coses massa explícitament. Es va haver de desmarcar del to bel·licós dels personatges que el lloaven, i va dir les coses de manera que s’entenguessin sense dir-les gaire. “Formular regles de convivència vàlides resulta complicat, més encara quan les concepcions són diferents entre els diferents països o canvien segons els territoris de cada estat o quan cada individu prioritza les coses de manera diferent. Són reptes de gran envergadura que s’han de gestionar perquè l’acció política pugui resoldre amb èxit els conflictes. Però això no es pot aconseguir unilateralment. Els convenis socials s’atenyen amb la deliberació i mitjançant acords que sorgeixen de la voluntat majoritària dels òrgans representatius d’una societat democràtica, no per la imposició voluntarista d’una part.”\nEl jutge que va tenir tancats dos anys en presó provisional la presidenta del parlament, dos dirigents socials i mig govern de Catalunya per rebel·lió va afegir: “El jutge penal ha de preservar els drets constitucionals dels encausats perquè la legítima actuació de l’estat no restringeixi injustificadament els drets de cap ciutadà. Però ho hem de fer sense desviar-nos d’allò que la llei preveu.”\nQuan Llarena pateix les derrotes més greus en diverses jurisdiccions europees, apareixen les veus més intransigents i radicals de l’espanyolisme de dretes per a rescatar-lo, protegir-lo i encimbellar-lo. I Llarena s’ho deixa fer. Aquest acte li pot complicar més la vida en l’intent d’extradir els exiliats catalans, perquè les defenses el tindran ben en compte a l’hora d’argumentar per què el tribunal que els reclama els vulneraria el dret fonamental del jutge imparcial.\nVegeu ací el vídeo de l’acte sencer:


L'actual govern de Badalona es va formar en contra de la voluntat ciutadana majoritària expressada a les urnes l'any 2015 a les eleccions locals. Tan evident és això, que la força política que encapçala el govern municipal només va obtenir la meitat dels vots respecte la força política majoritària. Certament, des del punt de vista estrictament legal, no hi ha cap irregularitat en la formació del govern municipal, doncs d'acord amb la Llei de Bases de Règim Local l'alcalde és escollit pel ple de l'ajuntament; ara bé, políticament aquest govern és completament il·legítim i profundament antidemocràtic en el seu origen, atès que no té el suport popular necessari per a tenir legitimitat política.\nÉs molt trist i lamentable que l'equip de govern i la força política que el representa, conscient de la seva manca de legitimitat democràtica, es dediqui a obrir portals d'internet com aquest per tal d'omplir-se de la legitimitat política que no té ni ha tingut mai (i que no tindrà fins que no guanyi unes eleccions); i enlloc de fer la seva tasca que és de representants de la ciutadania, i per tant prendre les decisions però d'acord amb el programa majoritàriament votat, creu que recuperarà la seva legitimitat obrint un portal d'internet que segons sembla tampoc és gaire exitós.\nEn conclusió, atès que aquest govern NO representa la voluntat popular de Badalona, i atès que el sou de l'alcaldessa i dels regidors es paga perquè representin els ciutadans prenent ells les decisions de conformitat amb els programes i amb la representació que tenen, i no creient que han de fer les seves polítiques de conformitat amb el que diguin alguns usuaris a internet (per cert, que no han pensat potser que en aquest web poden registrar-se persones que NO són de Badalona i que potser la gent que no té coneixements informàtics no hi tindrà veu? A més, una mateixa persona pot crear-se múltiples usuaris i votar-se a si mateixa... no té cap sentit aquest web com a eina de participació ja que no té cap rigor ni control) cal que aquest il·legitim equip de govern municipal dimiteixi i respecti la voluntat democràtica expressada a les eleccions municipals. La democràcia consisteix en respectar allò que s'ha dit a les urnes, i no pas en obrir portals d'internet amb escassa utilitat.\nDOLORS SABATER DIMISSIÓ.\nSeguro que te has votado a ti mismo para al menos conseguir 2 votos jajaja. Si supieses sumar te hubieses dado cuenta que tu coleguita Albiol tenia menos votos que el resto de partidos que se han juntado. Que se haga mirar porqué nadie quiere formar gobierno con él. Saludos.\nPodemos hacer propuestas coherentes o propuestas como la tuya, alguien debería de filtrar estas cosas pues no son serias. Salut\nPolíticament aquest govern és completament legítim. Fer política significa entendre’s amb els altres, cosa que per sort a Badalona ha succeït. Vistos els resultats de les municipals molta gent va saber des del principi com un acte reflex que els números quadraven i que això passaria. Que cap partit recolzi al PP per fer govern vol dir que cap dels altres partits votats per les persones ha volgut fer una pinya a la dreta. Això és democràcia! Quan em va arribar aquesta carta a casa de Participa Badalona no em vaig creure certament el que ha ofert l’ajuntament amb aquest servei. I el que és millor, que les propostes que justament porto pensades des de fa anys, fins i tot d’abans de complir la majoria d’edat, ja estaven exposades per altres usuaris. Això m’ha omplert. Gens exitós aquest portal, dius? Això és el que em pensava jo, que estaria buit i amb poca gent a dir, i sincerament, m’he sorprès. Vés comptant els suports de les propostes. El que t’asseguro que no és gaire exitós és potser la teva proposta. Et diré també que persones que no són de Badalona s’hi ha registrat i han fet la seva participació, com toca. Molta gent de fora de la ciutat també treballa aquí, té amics i familiars i aprofita el seu temps d’oci en la ciutat. Que potser la gent que no té coneixements informàtics no hi tindrà veu? I altres que no tindran ni servei a internet també! Per alguna cosa es faran sessions participatives pels districtes, on es pretén millorar les propostes fetes per la web. Allà serà on els iaios i el jovent confluiran per extreure el millor de tots. Tinc gent propera a mi que m’ha demanat que li ensenyés com entrar en això per participar-hi, altra que demana als seus fills que escriguin les propostes per ells, fills que comenten als pares si volen dir la seva, i avis que han recuperat l’esperit del 79 i que volen sortir de casa per opinar. Deixa d’albiolar-te. Aprofitar-se de la massa de gent dels barris més castigats, aturada i desesperada per millorar les seves condicions amb això de “la culpa és dels immigrants!” i tal ja és del passat.\nEstupendu, però no gastarem 6 o 8 milions d'euros en fer dimitir al govern que dona veu al poble, també la teva veu. Alguna proposta constructiva? Next!\nPublicat per Aidaas el 26 Juny 2016\nEncara que no ho sembli, aquesta proposta podria fins i tot millorar -i ja és difícil- aquesta gran idea del nou govern. Per exemple, palesant la necessitat que en aquest espai web de participació ciutadana s'hi implementi un sistema de supervisió bàsic per tal que no es validin propostes ofensives o que no tinguin un mínim de sentit, com aquesta.\nPublicat per Carlos Madurga Solé el 26 Juny 2016\nRecollim els teus comentaris. Tanmateix, la teva proposta no pot anar a votació perquè el contingut de la proposta resta fora del Pla d'Actuació Municipal (PAM) i del Pla d'Inversions (PIM).


Treballs acadèmics i de recerca - Biblioteques UAB\nUs presentem una sèrie de guies que us ajudaran a l'hora d'elaborar diversos tipus de treballs:\nCom fer treballs de grau. Guia amb recomanacions per elaborar treballs acadèmics de grau: sobre metodologia, presentació, cerca d’informació, citacions i bibliografia, drets d’autor, treballs de fi de màster, tesis doctorals, publicació i altres recursos d’interès.\nTreballs de Fi de Grau i drets autor. Quins drets tens com a creador d'un treball acadèmic? quins drets has de respectar a l'hora de fer el teu treball? quins continguts pots utilitzar? Com evitar el plagi? Com dipositar el Treball de Fi de Grau al Dipòsit Digital de Documents (DDD) de la UAB? Aquesta guia us ajudarà a resoldre dubtes.\nCom fer treballs de postgrau. Guia amb recomanacions per elaborar treballs acadèmics de postgrau: sobre metodologia, presentació, cerca d’informació, citacions i bibliografia, drets d’autor, treballs de fi de màster, tesis doctorals, publicació i altres recursos d’interès.\nTreballs de Fi de Màster i drets d'autor. Com incloure fragments de text o una imatge al TFM? Què està o no està permès segons la legislació vigent? A quins dipòsits digitals pots publicar el teu treball?. Aquesta guia us ajudarà a resoldre dubtes.\nCom elaborar, tutoritzar i avaluar un Treball de Fi de Màster. Guia de l'Agència per a la Qualitat del Sistema Universitari de Catalunya (AQU)\nRecomanacions per elaborar tesis doctorals. Guia amb informació per trobar manuals per a l'elaboració de tesis doctorals al catàleg de les Biblioteques de la UAB. També conté recomanacions sobre el procés d'elaboració, presentació, lectura, inscripció, defensa i publicació de la tesi.\nDisposeu d'altres Guies d'ajuda que us ofereixen les biblioteques de la UAB.\nPropietat intel·lectual i accés obert Servei d'informació de les biblioteques - UAB


Els germans Gasol, titulars en el 'All Star'\nEls germans espanyols Pau i Marc Gasol han estat seleccionats aquest divendres en els quintets titulars de la propera edició del 'All Star' de la NBA, que se celebrarà el diumenge 15 de febrer en el Madison Square Garden de Nova York, confirmant així la seva excel·lent temporada en la lliga més prestigiosa del món.\nL'elecció de Pau i Marc Gasol suposa la segona presència d'una parella de germans a la gran festa del bàsquet nord-americà després dels bessons Van Arsdale que, en 1970 i 1971, van jugar aquesta trobada cadascun en una Conferència. Tom militava a Cincinnati i Dick ho feia en Phoenix.\nLa trucada de Pau Gasol suposa la confirmació del renaixement en la seva carrera després del fitxatge pels Chicago Bulls el passat estiu. Després de sis temporades en Lakers -on va conquistar dos anells- el jugador de Sant Boi havia rebaixat el seu nivell en les dues últimes temporades, però ha acabat per trobar-se en la franquícia d'Illinois.\nAls seus 34 anys, el major dels Gasol ha promediado fins avui 18.7 punts i ha capturat 11.4 rebots, mentre que Marc -la principal referència de Memphis Grizzlies- totalitza 19.3 punts en cada partit i 8.2 rebotis, xifres que han convertit aquesta elecció en un esdeveniment històric per a la pilota taronja i per a l'esport espanyol.\nD'aquesta forma, en la Conferència Aquest, Pau Gasol és el segon jugador interior més votat (974.177) solament per darrere de LeBron James (1.470.483). El jugador català ha quedat per davant de Carmelo Anthony (647.005) i a una còmoda distància de la cambra, Marcin Gortat, que ha quedat fora del quintet titular amb 570.005 vots.\nAl costat d'ells, completaran el quintet titular de la Conferència Aquest el base de Washington Wizards, John Wall, qui ha obtingut 886.368 vots, i el també base de Torontó Raptors, Kyle Lowry, qui ha aconseguit 805.290 vots, superant en l'últim recompte a l'estel de Miami Heat Dwyane Wade, qui ha quedat fora amb 789.839 vots.\nEn l'Oest, Marc Gasol (795.121), que ve de ser el Millor Defensor de la passada campanya, va anar el segon home interior més votat per darrere d'Anthony Davis (1.369.911) i per davant de Blake Griffin (700.615). La referència per al pivot espanyol va ser Tim Duncan (546.817), cambra classificada sobre el qual va guardar una renda que ha anat ampliant en cada recompte.\nD'altra banda, el 'backcourt' de l'Oest estarà format per l'escorta de Los Angeles Lakers, Kobe Bryant (1.152.402) i l'estel de Golden State Warriors, Stephen Curri (1.513.324), qui ha aconseguit a més ser el jugador més votat de les dues conferències, superant a James.\nNo obstant això, el jugador franquícia de Los Angeles Lakers podria quedar fora del Partit dels Estels a causa de la lesió en el maniguet rotador de l'espatlla dreta que va sofrir durant la trobada disputada contra New Orleans Pelicans, que podria apartar-li de les pistes durant un temps ara com ara no especificat. Bryant se sotmetrà a noves proves aquest divendres, quan es coneixerà l'abast de la lesió.


Casa Vacanze Bruna Uggiano La Chiesa Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nCasa Vacanze BrunaVia Costantine 13, Uggiano la Chiesa, Uggiano La Chiesa, Itàlia, 73020 - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en1comentariCasa Vacanze BrunaVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 23 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Casamassella, no busqui més enllà de Casa Vacanze Bruna. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Casa Vacanze Bruna també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Casamassella. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, s'admeten animals de companyia. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, ventilador, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, cuina americana a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Casa Vacanze Bruna és una elecció inteligents per a viatgers a Casamassella, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nAllotjaments a Uggiano La Chiesa\nCasa Vacanze Bruna


Càpsules #100TÍFIQUES: Científiques i tecnòlogues expliquen breument a què es dediquen! - Recerca en Accio\n12 febrer 2022 | Batxillerat i FP, Destacat, ESO, Infantil i Primària, Totes les àrees, Vídeos (conferències, xerrades, tallers...)\nEl dia 11 de febrer, coincidint amb el Dia Internacional de les Dones i les Nenes en la Ciència, els centres escolars de tot el país tenen l’oportunitat de connectar i conèixer investigadores de l’entorn de l’empresa, centres de recerca i universitats de Catalunya i el món.\n#100tífiques és una iniciativa de la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació (FCRI) i el Barcelona Institute of Science and Technology (BIST), amb la col·laboració del Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya. L’objectiu del projecte és fer visible i destacar la rellevància i el paper estratègic de les dones a la ciència i la tecnologia, tot fomentant accions conjuntes entre científiques d’acadèmia i d’empresa.\nCàpsules inspiracionals de científiques i tecnòlogues #100TÍFIQUES\nLes següents càpsules inspiracionals estan creades amb motiu del programa #100tífiques de la FCRI i el BIST. A partir d’aquestes càpsules, protagonitzades per investigadora, tecnòloga, directiva o emprenedora científica, l’alumnat podrà conèixer un ampli ventall de sortides professionals que ofereixen les carreres científiques experimenta el contacte directe amb u i veu quines sortides laborals tenen les carreres científiques!\nQuè fa una llicenciada en informàtica en una empresa tecnològica?\nAna Perea, llarga trajectòria a HP, responsable del grup Account Service Managers a HP\nQuè fa una Enginyera Electrònica i una Enginyera Química en una empresa farmacèutica?\nMontse Portella i Ana L. García, científiques a Boehringer Ingelheim\nQuè fa una metgessa especialista en Farmacologia Clínica als laboratoris d’una empresa?\nIsabel Paredes, directora d’Investigació Clínica als Laboratoris Menarini\nQuè fa una llicenciada en Ciències Químiques en una empresa d’ingredients cosmètics?\nAnna Balaguer, “caçadora de tendèncias a Provital Group\nQuè fa una Enginyera a una empresa de dedicada a portar solucions innovadores en el sector mèdic?\nRuth Torrico, Coordinadora de Projectes a B. Braun\nQuè fa una llicenciada en Biologia en una empresa d’ingredients cosmètics?\nLourdes Mayordomo, responsable de Regulatòria a Provital Group\nQuè fa una Enginyera Química en una empresa proveïdora de material sanitari en el sector mèdic?\nJudit Carrasco, responsable del Dept. de Validació i Qualificacions a B. Braun\nQuè fa una llicenciada en Biologia i Psicologia en una empresa farmacèutica?\nArantxa Garcia, gerent de Medical & Scientific Engagement a Boehringer Ingelheim\nQuè fa una Enginyera d’Aplicacions 3D en una empresa tecnològica?\nClara Remacha, responsable d’estudiar en quines indústries i productes es pot aplicar la tecnologia 3D a HP Espanya\nQuè fa una llicenciada en Farmàcia als laboratoris d’una empresa farmacèutica?\nGisela Otin, cap de Registres a Laboratoris Menarini\nQuè fa una Enginyera Química i Doctora en Química Orgànica en una empresa d’ingredients cosmètics?\nBlanca Martínez, responsable de desenvolupar ingredients actius a partir de fonts naturals com les plantes a Provital\nQuè fa una metgessa en un laboratori farmacèutic?\nElena Gobartt, responsable d’Investigació Química a Boehringer Ingelheim\nQuè fa una Enginyera Mecànica en una empresa tecnològica?\nGemma Bolumar, responsable de dissenyar i prototipar peces per impressores al Departament d’I+D d’HP Espanya\nQuè fa una llicenciada en Biologia i especialitzada en Zoologia als laboratoris d’una empresa farmacèutica?\nConsuelo Fernández, directora de Màrqueting de Laboratoris Menarini\nQuè fa una llicenciada en Química en una empresa oftalmològica?\nAna Isabel Gómez, Country Manager a Alcon\nQuè fa una llicenciada en Matemàtiques en l’organització d’una empresa?\nLucía Galguera, Project Manager a Allianz\nQuè fa una metgessa especialista en farmacologia clínica en una empresa farmacèutica?\nRemei Artigas, directora mèdica de Grupo Menarini Espanya\nQuè fa una Enginyera Industrial a una empresa de dedicada a portar solucions innovadores en el sector mèdic?\nSarai Pascua, cap de Projectes SSTT Centrals de B. Braun Espanya\nQuè fa una enginyera en un departament de màrqueting d’una empresa tecnològica?\nAna Cardells, gerent de Producte de HP Espanya


Parlem amb Asun Pié, professora dels Estudis de Psicologia i Ciències de l'Educació de la UOC - Congrés sobre el dret a l'autonomia personal\n“Cal seguir treballant per obrir les semàntiques de la discapacitat a altres significats possibles”\nAsun Pié Balaguer és Doctora en Pedagogia per la UB, professora/investigadora dels Estudis de Psicologia i Ciències de l’Educació de la UOC, i membre del Grup d’Investigació CareNet (IN3-UOC). La seva trajectòria es centra en els Feminist Disability Studies, i l’impacte de les polítiques públiques en la dependència i la inclusió social a Espanya. Codirigeix el Postgrau en Salut Mental Col·lectiva (UOC-URV) i forma part del Comitè Científic del I Congrès sobre el dret a l’autonomia personal.\n-Quina importància té l’autonomia personal per a les persones amb discapacitat?\nLa primera qüestió a assenyalar és què entenem per autonomia. Generalment s’associa a l’autosuficiència i justament pensem que és important deconstruir aquesta idea i incorporar la dimensió de la interdependència associada a la vida en el seu conjunt. Val a dir que des d’aquí, la sectorització específica o les polítiques exclusives per a les persones amb discapacitat no tenen molt sentit; una altra qüestió seran els suports específics. En qualsevol cas, personalment prefereixo parlar de vida independent que d’autonomia.\n-Què falta perquè el dret a l’autonomia personal es generalitzi a totes les persones amb i sense discapacitat?\nCrec que és una pregunta trampa i que hem de qüestionar l’organització social fortament capacitista que distorsiona el funcionament humà vinculat a la connatural interdependència. Capacitisme vol dir valorar les vides de les persones per les seves capacitats i no per la seva dignitat intrínseca.\nPer tant, el combat contra els capacitismes que ens atrapen a tots, però particularment a les persones amb discapacitat, genera rebuig i exclusió social des dels seus mateixos fonaments. Una altra qüestió seria preguntar-nos què falta perquè el dret a la vida independent sigui un dret de tots i totes. I per vida independent entenem la possibilitat de desenvolupar el projecte de vida que cadascú tingui. I si la vida independent és un dret, com així queda recollit en l’article 19 de la Convenció sobre els Drets de les persones amb discapacitat, l’Estat ha de disposar les eines per fer-lo efectiu.\n-En quina mesura l’autonomia personal pot ajudar a que les persones amb discapacitat puguin exercir els seus drets en igualtat de condicions i viure de manera independent?\nEl que pot ajudar és qüestionar i detectar els infinits capacitismes relacionals i estructurals de les nostres societats. Exigir una responsabilitat pública enfront del desenvolupament de programes per a la vida independent i que a més siguin fidels als seus principis d’autogestió. És a dir, complir el marc legal de la Convenció sobre els drets de les persones amb discapacitat, que va quedar ratificat per Espanya el 2008 i que és per tant d’obligat compliment. Finalment, pot ajudar comprendre que no es tracta de fer les coses sense suports, sinó de fer efectiu el dret a l’assistència personal que és l’eina que em permetrà poder portar una vida independent.\n-Com a experta en temes de discapacitat i inclusió social, quins considera que són els problemes actuals que impedeixen l’autonomia personal de les persones amb discapacitat?\nProblemes tenim molts, però destaco els següents:\n-La naturalització dels capacitismes inherents a la majoria de polítiques socials. Vull dir que de la mateixa manera que segles enrere ni tan sols es detectaven els masclismes com a tals, estant fortament arrelats en les relacions humanes, actualment passa el mateix amb els capacitismes.\n-La forta pressió per a la consecució de l’autosuficiència en les nostres vides. Això és alguna cosa relacionada amb el subjecte productiu que el mercat requereix i que per tant reproduïm i alimentem des de moltes lògiques disperses i institucionals.\n-L’imaginari social sobre la mateixa discapacitat, és a dir, què significa en termes socials la discapacitat. Cal seguir treballant per obrir les semàntiques de la discapacitat a altres significats possibles que comportin pensar els cossos des de la diversitat i no des del dèficit. Canviar la mirada social sobre els cossos i ments no normatius és fonamental per donar un salt qualitatiu important. I això no és possible si no ens interroguem sobre les definicions prèvies que hem fet de l’ésser humà i sobre el què és una vida digna en la nostra actualitat.\n-Quines son les línies de futur per millorar l’autonomia personal?\nSeguir lluitant per la garantia de drets, pel compliment de multitud de lleis estatals i internacionals que s’incompleixen. La consciència política és important per seguir treballant. Cap col·lectiu ha conquistat els seus drets sense una consolidació del seu subjecte polític. Als cossos no normatius no els passa res, són els contextos els que hem de canviar i part d’aquesta transformació està relacionada amb els instruments d’accessibilitat i de suport personal. És a dir, per exemple, el dret a l’assistència personal no hauria de ser una discussió, sinó un dret garantit de partida.\nD’altra banda, crec que també és important començar a treballar col·lectivament i no de manera sectoritzada com venim fent. El debat públic sobre els dèficits en el camp de la discapacitat és general, no sectorial. Per tant, es tracta d’aprendre a situar-nos i anar més enllà dels nostres serveis i programes, entendre les relacions des de la col·laboració i no des de la confrontació.\nEl debat públic sobre els dèficits en el camp de la discapacitat és general, no sectorial\nInscriu-te al I Congrés sobre el dret a l’ autonomia personal. Discapacitat física i orgànica, envelliment i cronicitat


La Seu d'Urgell. Dimecres, 21 d'agost de 2019. 17:06\nActualitzat Dimecres, 21 de agost de 2019. 17:08\nEl 20 de juliol de 1539 el capítol de la Seu nomena el llemosí Joan Brudieu mestre de capella de la catedral de Santa Maria. Tenia només 19 anys, un salari establert de 50 lliures barcelonines i una llarga carrera per fer. A mig camí, però, una de les nombroses intrigues episcopals el va remoure d'un càrrec al qual tornaria al cap de pocs anys per la porta gran. Després de cantar missa la nit de Nadal de 1546, se'l va nomenar mestre de capella de manera vitalícia, tot i que amb la maduresa i el càrrec garantit no es pot dir que parés quiet: l'any 1550, després d'un viatge a l'altra banda dels Pirineus –llavors no pas una frontera, més aviat una espina dorsal– va tornar amb nous intruments per la capella de ministrers. L'any 1577 va solicitar permís al capítol per “anarse’n a servir y morir en lo servei de Déu a la casa del Sant Crucifici de Balaguer, la qual no se li és poguda denegar”, on no va parar d'escriure música. D'aquests anys és la selecció de textos d'Ausiàs March que donaran lloc als seus cèlebres madrigals. El retir va durar poc i l'any següent ja el trobem com a mestre de capella de Santa Maria del Mar, on entrarà en contacte amb l'organista de la catedral barcelonina, Pere Albert Ferrament, conegut com a Vila.\nDesprés de pujar a la Seu per refer la salut, l'any 1585 va tornar a Barcelona per editar el seu llibre de madrigals, dedicat al duc de Saboia, Carles Manuel I. Instal·lat definitivament a la Seu, l'any 1586, amb els 65 fets, es va jubilar com a mestre de capella, càrrec que ocuparia Rafael Coloma. Va morir a la ciutat alturgellenca l'any 1591 després d'una llarga vida dedicada a la música, i sent un dels principals representants de la música del Renaixement a Catalunya, país que va adoptar i el va adoptar, integrant les tonades populars i els cants dels poetes, com March. Aquí podeu escoltar els seus Goigs a Nostra Dona.\nLes Abbagliati, al seu concert de la Seu d'Urgell dins el FeMAP/Wayra Ficapal\nL'esperit de Brudieu és ben viu a la Seu d'Urgell: dona nom al passeig principal de la Seu d'Urgell i a un institut de la ciutat, i l'any 1969 nasqués el Festival Internacional de Música Joan Brudieu, que a partir de l'any 2010 va esdevenir el Festival de Música Antiga dels Pirineus, que enguany ha celebrat la seva 9a edició amb 53 concerts de música antiga, celebrats a 36 municipis; 32 del Pirineu català, 3 andorrans i 1 rossellonès, consolidat com un esdeveniment imprescindible pels amants de la música i de l'estiu a muntanya. El compositor n'estaria ben orgullós que els seus madrigals i les obres dels seus coetanis fossin tan presents segles després a la seva ciutat d'adopció.\nDe Flandes, país convidat en aquesta edició del FeMAP, són els membres de Les Abbagliati, que van actuar a l'antiga esglèsia de l'escola Lestonnac de Seu, la vila on va començar tot fa 50 anys, per presentar un programa centrat en la cantana amorosa del segle XVIII, una època en que la la ciutat va perdre el seu sistema tradicional de govern, el Consolat, a resultes del Decret de Nova Planta. Una època certament moguda a nivell europeu, català i urgellenc, que la soprano Soetkin Elbers i el quartet format per Annelies Decock, violí, Sien Huybrechts, flauta, Thomas Yvrard, clavicèmbal, i Ronan Kernoa, violoncel, van evocar al concert La Victorie Amourose, amb peces de François Couperin, Lous-Nicolas Clérambault, Georg Philipp Telemann i Michel Pignolet de Monteclair.\nVestida d'època i dotada d'una fantàstica gestualitat barroca i visc còmica, Elbers va interpretar l'Orphée de Clérambault i Le Dépit généreux de Monteclair, peces a cavall de la cantata francesa i l'òpera italiana, que va presentar, en català, vinculant-ho amb l'actualitat, com la història d'una dona maltractada pel seu amant, que finalment acabava vencent i oblidant el seu abusador. El concert, que va tenir una hora llarga de durada, va acabar amb un bis de Jean-Baptiste Lully, va acollir un nombrós públic, molt d'ell seguidor d'anys del Festival i provinent d'Andorra, Cerdanya i la mateixa comarca de l'Alt Urgell. Seduits per la música del quartet i la soprano, els melòmans van sortir de la Sala de la Immaculada quan tot just començava una tempesta que descarregaria amb força durant tota la nit i part de dijous, refrescant una ciutat que ja es prepara per la festa major.\nLa música antiga arribarà fins als darrers pobles dels Pirineus


08/02/2016 14:10 0 comentaris\n\nEl debat dura una hora i quaranta minuts, es disposa de suport visual per ensenyar per pantalla la plataforma digital del Pla Municipal.\nprimerament la consellera de gent gran situa el debat, desprès a partir de les propostes de gent gran del PAD del districte iniciem el debat, s’han de situar les propostes del PAD la major part dels assistents no les coneixen. Des del centre hi ha un espai informàtic que els pot ajudar a introduir-se en la plataforma digital del Pla municipal.\nSurten algunes valoracions sobre el programa Radars, que part dels assistents coneixen , però no hi ha noves aportacions per fer propostes sobre aquest tema. També es debat sobre el programa de voluntaris. Un del assistents no es usuari del centre ni del barri i planteja el debat sobre formes alternatives d’habitatges compartits per gent gran, a partir de cooperatives o d’altres formules.\nPosar en servei un bus de barri a Fort Pienc


XVIII Jornades | Jornades Internacionals de Recerca en Didàctica de les Ciències Socials\nLes XVIII Jornades Internacionals de Recerca en Didàctica de les Ciències Socials / Congrès Internacional\nles celebrem els dies 21-22 d'octubre de 2021\nLes Jornades/Congrès van adreçades a:\n-Professorat d’ensenyament infantil, primari, secundari i universitari\n-Tots aquells professionals interessats en l’educació democràtica i l’educació per al futur, des de la recerca, la innovació i la formació del professorat\n-Estudiants interessats en l’ensenyament de les ciències socials, la geografia, la història,i les possibilitats de la cultura democràtica.\nLa cultura democràtica representa l’eix principal d’aquest Congrés i Jornades. Volem conèixer la situació actual de la cultura democràtica en les polítiques i les pràctiquesa l’educació en general, i a l’ensenyament de les ciències socials en particular. Pensem que és important debatre i compartir experiències sobre per què i com incorporar la cultura democràtica a l’ensenyament o a la formació del professorat. La formació en cultura democràtica és imprescindible per a la construcció d'un futur millor, per aquest motiu entenem la cultura democràtica com una preparació per a la participació i l'acció social responsable. Per això, relacionem d'una manera estreta la cultura democràtica amb l'Educació per al Futur. Quins són els futurs possibles i probables? Quin és el futur que volem? Com ho podem aconseguir?\nEns interessa buscar respostes, plantejar noves preguntes i debatre sobre la recerca i la innovació en educació per a la participació democràtica, als nens i nenes al jovent en general. En aquesta línia, la formació,tant inicial com permanent del professorat, té una rellevància cabdal i és un element clau per trobar eines que millorin l’educació democràtica i la participació.\nUs proposem afrontar aquestes tasquesdes de diferents àmbits i etapes educatives: infantil, primària, secundària, batxillerat i universitat, educació formal i no formal, per compartir idees, per crear vincles i fer xarxa.


Consell de la Joventut de Barcelona [Video] L’Evidència dels Residus\nEl passat 23 de Novembre del 2013 un centenar d’infants i joves de diferents agrupaments i esplais de Barcelona van participar a l’activitat “L’Evidència dels Residus, que des del CJB vam organitzar conjuntament amb l’Ajuntament de Barcelona i Spora Serveis Ambientals per celebrar la Setmana Europea Contra els Residus.\nL’objectiu de l’activitat era demostrar que la gran quantitat de residus que llencem al contenidor de fracció resta es poden evitar i reciclar. Per fer-ho, els i les participants van triat i classificat el contingut de 6 contenidors de 1.100 litres de fracció resta del districte de Gràcia de Barcelona.\nPer un costat es van triar aquells residus que s’haurien pogut reutilitzar o evitar fàcilment, com les restes d’aliments en bon estat, les bosses de plàstic d’un sol ús, els envasos d’aigua mineral i els aparells elèctrics que encara funcionen. I per laltre, els residus reciclables, les restes orgàniques, el paper i el cartró, el vidre i els envasos lleugers.\nEn les 3 hores que va durar l’activitat, es van comptabilitzar un total de 55 kg de residus que s’haurien pogut evitar,204 kg de residus que shaurien pogut reciclar, i 32 kg de residus dipositats correctament al contenidor de fracció resta.\nL’Evidència dels Residus – 23/11/2013 from Consell Joventut de Barcelona on Vimeo.\nCategories a: Educació Notícies CJB Sostenibilitat


Rea (mitologia) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nZeus, Hera, Demèter, Posidó, Hades, Hestia, Enyalius i Ceres\nEls Hecatonquirs, els Ciclops, Oceà, Ceos, Crios, Hiperió, Jàpet, Teia, Temis, Mnemòsine, Febe, Tetis (filla de Gea), Cronos i els gegants.\nCíbele i Ops\nEn la mitologia grega, Rea (en grec antic Ῥέα), és una de les titànides, filla d'Urà i Gea. Representa la Terra, però el seu abast és més reduït que no pas els de la seva mare Gea.\nCasada amb el seu germà Cronos, Rea infantà la tercera generació de déus, però no sense problemes, ja que Cronos havia decidit menjar-se tots els fills per tal que ningú el destronés, igual que amb ell va fer el seu pare. Al final Rea, cansada que Cronos es mengés els seus fills, substituí el seu fill Zeus per una pedra, la qual es menjà Cronos pensant-se que era el seu fill. Ja adult, Zeus va lluitar contra el seu pare i el va derrotar. Rea va ser mare, entre d'altres, dels déus Hestia, Posidó, Zeus, Hera, Demèter i Hades, els anomenats déus de l'Olimp.\nRea i Cíbele[modifica]\nSegons Homer, Rea és la mare dels déus, no una mare universal com Cíbele, la Gran Mare frígia, amb qui més tard se l'identifica. El seu lloc original de culte estava a Creta. En temps històrics, la semblança de Rea i la Gran Mare asiàtica, Cíbele Frígia, era tan evident que els grecs van fusionar les dues dees: explicaven que havia abandonat la seva llar original a Creta i havia fugit a les terres inexplorades d'Àsia Menor per escapar de la persecució de Cronos. També hi hagué una versió oposada, i és probablement cert que els contactes culturals amb el continent portessin a Creta el culte de la Gran Mare asiàtica, la qual es convertiria en la Rea de Creta.\nEn la mitologia grega, el símbol de Rea és la lluna; en la romana, el seu símbol es coneixia com el lunar. També en tenia d'altres com el cigne, per ser un animal delicat, i dos lleons, suposadament els que estiraven del seu carro.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Rea\n↑ Estrabó 469.12.\n↑ Virgili, L'Eneida .\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Rea_(mitologia)&oldid=29565166»


Noticias de Castelló: La Fira Valenciana de la Música presenta la programació professional completa de la sisena edició\nPortada > Castelló > noticias > La Fira...\nLa Fira Valenciana de la Música presenta la totalitat d’activitats professionals que es desenvoluparan a Castelló entre el dijous 8 i el diumenge 11 de novembre. Al voltant de 50 representants institucionals i professionals implicats en el sector protagonitzaran taules de debat, tallers i Speed Meetings amb l’objectiu de prendre-li el pols a l’escena musical valenciana. D’aquesta manera, el Trovam! – Pro Weekend manté el seu objectiu de convertir la música en un factor clau per al progrés social, econòmic i cultural del territori.\nDijous, 8 de novembre: el present i el futur de la indústria musical\nL’Auditori de Castelló obrirà les seues portes el dijous 8 de novembre a les 9 del matí per a procedir al procés d’acreditació dels i les assistents. Posteriorment, es farà l’acte oficial d’inauguració de la Fira Valenciana de la Música 2018 amb la presència de Vicent Marzà, conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana; Amparo Marco, alcaldessa de Castelló; Verònica Ruiz, regidora de Cultura de l'Ajuntament de Castelló; Vicent Sales, vicepresident de la Diputació de Castelló i responsable de Cultura de la institució provincial; i Joan Gregori Maria, director de la fira.\nPosteriorment, en la primera taula de debat de la jornada s’analitzaran les perspectives de futur del sector musical. En aquest cas, els i les assistents podran escoltar les aportacions de Marga Landete, directora Adjunta de Música i Cultura Popular de l'Institut Valencià de Cultura de la Generalitat Valenciana; Laura Duran, representant de l’Acadèmia Catalana de la Música i directora del Festival Canet Rock; Edu Maura, portaveu de Cultura de Podemos en la subcomissió de l’Estatut de l’Artista en el Congrés dels Diputats; i Empar Marco, directora general d’À Punt Mèdia (Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació).\nJa per la vesprada, es desenvoluparan tres tallers per a tractar aspectes específics de la realitat dels i les artistes. Així, Jesús Lumbreras -director de BI MUSIC (EUA), Rosembur (Colòmbia), Love Diversity (Espanya) i DVNAS España- abordarà la contractació internacional a Europa i Amèrica Llatina. D’altra banda, s’aprofundirà en el règim jurídic dels i les artistes de la mà de Juan Antonio Altés, professor titular del Departament de Dret del Treball i de la Seguretat Social de la Universitat de València. Per últim, Carmen Zapata, presidenta de MIM (Mujeres de la Industria de la Música), exposarà la situació de la dona en els escenaris i les oficines en un taller destinat als programadors del circuit de la Generalitat.\nEl primer dia d’activitat de la Fira també acollirà les Jornades professionals de la Música d’Extremadura (MUM), una fira incipient que en 2019 celebrarà la segona edició.\nDivendres, 9 de novembre: projectes i ferramentes per al desenvolupament musical\nLa segona taula de debat del Trovam! – Pro Weekend versarà sobre els plans de futur per a la indústria musical. L’anàlisi d’aquestes perspectives serà responsabilitat de José María Nacher, de Music City València i professor titular d’Economia Aplicada de la Universitat de València; Maria Oliver, regidora de Patrimoni, Educació, Habitatge i Cultura de l'Ajuntament de València; Francesc Colomer, secretari autonòmic de Turisme; i Anna Espasa, tècnica de cultura de l’Ajuntament de Sollana i directiva de l’Associació de Gestores Culturals del País Valencià (AGCPV).\nEls festivals de música també seran objecte d’anàlisi en la trobada de Castelló. Sergio Moreno, responsable de comunicació de Baltimore Producciones, Low Festival, Warm Up Estrella de Levante, Spring Festival, Fuzzville!!! i GetMAD!; Manuel Ángel López, fundador de Sympathy for the Lawyer i advocat especialitzat en la indústria musical; Albert Salmerón, president de l’Associació de Promotors Musicals (APM) i director de Producciones Animadas; i Sara Cano, periodista cultural de Castelló Plaza, enraonaran sobre aquests grans esdeveniments musicals.\nDos nous tallers es desenvoluparan al llarg de la vesprada del divendres, 9 de novembre. En primer lloc, Francisco Higón, professor titular del Departament d’Economia Aplicada de la Universitat de València, detallarà el règim fiscal de les professions de la música. D’altra banda, Oriol Ristol, Marketing Services Manager de l’empresa Ticketmaster, explicarà com optimitzar les ferramentes digitals per a la promoció musical.\nDissabte, 10 de novembre: presentacions oficials\nLa tercera jornada de la Fira Valenciana de la Música estarà dedicada a la presentació de diverses publicacions i iniciatives culturals. David Hernández, director de la pàgina web Nomepierdoniuna, donarà a conèixer la publicació commemorativa del desé aniversari d’aquest servei imprescindible per a conèixer l’activitat cultural de les comarques de La Plana. També es presentarà la programació del festival emac.2019 de Borriana amb la presència de Vicent Granel, regidor de Cultura de l'Ajuntament de Borriana, i Vicent Tormo, director del certamen. Posteriorment, Maquel Amat, directora del Benicàssim Blues Festival, donarà detalls de la pròxima edició del festival que se celebra en l’esmentada localitat de la Plana Alta. També cal destacar la celebració de la reunio de la Federació Coordinadora de Muixerangues.\nL’última taula de debat del Trovam! – Pro Weekend servirà per a parlar de la situació de la música en directe. Mònica Àlvaro, diputada de Compromís a les Corts Valencianes; Manuel Jiménez, president de Música Cruda i membre de l’Associació de Sales de Música en Directe (ACCES); i Méter Mano Rara, president de la Societat CA Blues de l'Alcora, conversaran sobre aqauesta qüestió amb la presència dels periodistes Manuel Bosch (Nomepierdoniuna) i Javier Pérez (Ràdio Klara, Club de Amigos del Crimen).\nPer últim, cal destacar que durant les jornades professionals es duran a terme speed meetings entre artistes, mànagers, programadors i productors. Ja han confirmat la seua presència Saül Herrero, regidor de Cultura de Benlloch; Voro Golfe, coordinador d’Escola Valenciana i responsable del festivals Feslloch i Benrock; Ernest Casals, de Flor y Nata Records; Luís González, de Ciudad Oasis; Meri Fernández, de Luup Records; Borja Boscà, de Borx Records i Amstel Art València; José Gimeno, de Play Producciones i encarregat de l’Espai Octubre Concerts de València; Inés Collarte, d’Entrebotones; i Lucía Simón, del Red Pier Fest de Castelló.\nLa Fira Valenciana de la Música està organitzada per l'Institut Valencià de Cultura de la Generalitat Valenciana en col·laboració amb l'Ajuntament de Castelló, la Diputació de Castelló i la Valencian Music Association (VAM!). La iniciativa forma part del programa de desenvolupament estratègic “Fes cultura” de la Generalitat Valenciana i compta amb el suport de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua (AVL), d’À Punt Mèdia i de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies. També hi participen altres organismes com ara l'Associació de Promotors de la Comunitat Valenciana (MusicaProCV) i l'Associació Valenciana de Sales de Música en Directe (En Viu!).


Es posen en marxa els ajuts Next Generation UE del Ministeri de Cultura i Departament de Cultura de la Generalitat - ttp\nEs posen en marxa els ajuts Next Generation UE del Ministeri de Cultura i Departament de Cultura de la Generalitat\n28 des., 2021\nACTUALITZACIÓ – 30/12/21\nJa s’han publicat les bases de les línies d’ajuts dels fons europeus Next Generation que convoca el Ministeri de Cultura i el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.\nSubvencions per a la modernització i la gestió sostenible de les infraestructures d’arts escèniques i musicals amb càrrec als Fons Next Generation UE. (Bases específiques)\nL’objecte d’aquestes bases és la concessió de subvencions per contribuir al finançament d’inversions o despeses orientades a la modernització digital i que promoguin la sostenibilitat ambiental en infraestructures d’arts escèniques (teatre, dansa i circ) i musicals ubicades a Catalunya.\n– Poden optar a la modalitat a) de la base 1.2: els ens locals i les entitats de dret públic o privat adscrites o dependents dels ens locals.\n– Poden optar a les modalitats b) i c) de la base 1.2: les empreses privades, tant persones físiques com jurídiques, i les entitats privades sense finalitat de lucre.\n– Poden optar a la modalitat d) de la base 1.2: els ens locals i les entitats de dret públic o privat adscrites o dependents dels ens locals, les empreses privades, tant persones físiques com jurídiques, i les entitats privades sense finalitat de lucre.\nEs poden atorgar subvencions d’acord amb les modalitats següents:\nb) Equipaments de titularitat pública o privada i de gestió privada amb una programació professional estable d’arts escèniques.\nd) Altres espais, tant públics com privats, amb una programació professional o no professional: espais d’assaig, centres de creació i producció i equipaments amb una programació no professional que duguin a terme la totalitat o la major part de la seva activitat en l’àmbit de les arts escèniques i de la música.\nLes que estiguin relacionades amb qualsevol dels àmbits següents:\na) Modernització dels sistemes digitals d’àudio i de les comunicacions en xarxa.\nb) Modernització dels sistemes d’il·luminació digital.\nc) Modernització dels sistemes de vídeo digital.\nd) Modernització dels sistemes de gestió digital de maquinària escènica.\ne) Modernització dels instruments i sistemes digitals de gestió artística i de producció d’espectacles.\nf) Inversions en equipaments que promoguin la sostenibilitat ambiental mitjançant l’eficiència i l’estalvi energètic i d’aigua.\nRequisits i condicions aplicables a totes les modalitats:\na) Cal que siguin propietaris de l’equipament escènic on es faran les actuacions objecte de la sol·licitud o que tinguin l’ús de l’equipament per poder-hi fer les actuacions esmentades (arrendament, cessió o usdefruit).\nEn cas que no sigui propietaris, el sol·licitant ha d’estar formalment autoritzat pel propietari fer les actuacions objecte de la subvenció si impliquen efectuar obres de reforma a l’immoble.\nb) Han de garantir que l’equipament adquirit mitjançant la subvenció es destinarà a la finalitat prevista durant un període mínim de dos anys.\nc) Han de garantir que mantindran l’ús prioritari teatral o musical de l’immoble, si es subvencionen obres de reforma sobre l’immoble, durant un termini mínim de cinc anys. Si es tracta d’un arrendatari amb un contracte de vigència inferior al termini esmentat o supòsits anàlegs, cal que el propietari de l’immoble garanteixi l’ús esmentat per a la resta del període.\nL’import de les subvencions és, com a màxim, del 80% de la despesa subvencionable de les actuacions, amb un màxim de 200.000,00 euros.\nL’import mínim que es pot sol·licitar és de 4.000,00 euros. S’han d’inadmetre les sol·licituds de subvenció d’un import inferior a 4.000,00 euros o que continguin un pressupost del projecte inferior a 5.000,00 euros. Així mateix, s’han de denegar les sol·licituds de subvenció per a projectes que, un cop valorats, només puguin obtenir una subvenció inferior a 4.000,00 euros.\nBases especifiques (DOGC núm. 8571 de 27.12.2021)\nLa convocatòria estarà oberta de l’11 de gener de 2022 al 14 de febrer del 2022.\nConsulta la convocatòria AQUÍ.\nAjudes públiques per a modernització de les estructures de gestió artística en l’àmbit de les arts escèniques i de la música i per la qual s’aprova la convocatòria corresponent a l’any 2021, en el marc del Pla de Recuperació, Transformació i Resiliència (Bases reguladores i Convocatòria)\nEstablir les bases reguladores de la concessió d’ajudes públiques per al suport i modernització de les estructures de gestió artística de les arts escèniques i de la música i publicar la convocatòria corresponent a l’exercici 2021 en el marc del Pla de Recuperació, Transformació i Resiliència.\nÉs objecte també de la present ordre convocar la concessió d’ajudes públiques a projectes d’inversió per a la modernització, digitalització i transició ecològica en l’àmbit de les arts escèniques i de la música.\nLes persones físiques i jurídiques, associacions no lucratives i les fundacions i entitats públiques o privades de l’àmbit de les arts escèniques i de la música.\na) Digitalització i modernització de les estructures.\n− Generació de continguts en formats digitals.\n− Creació i/o desenvolupament de plataformes digitals.\n− Creació i/o desenvolupament d’eines digitals i integrals per a la gestió escènica i/o musical.\n− Modernització dels instruments digitals de comunicació.\n− Eines i equipaments per a la difusió en «streaming».\n− Digitalització de fons documentals artístics, administratius.\n− Adquisició d’equips informàtics i digitals per a la gestió de conformitat amb el que s’estableix en l’article 31.4 de la Llei 38/2003, de 17 de novembre.\n− Projectes digitals de creació d’audiències, cerca de nous públics, acompanyament i mediació social i difusió entre altres.\n− Projectes de suport a la creació escènica i/o musical.\nb) Transició ecològica i cohesió territorial.\n− Mesures tendents a la reducció d’emissió de diòxid de carboni en les estructures de producció, gestió i creació de les arts escèniques i/o musicals.\n− Canvis de materials i fungibles que afavoreixin la reducció de la petjada ecològica.\nAmb caràcter enunciatiu i no limitatiu estan incloses les següents inversions:\na) Immobilitzacions intangibles:\n3r) Propietat industrial.\n4t) Aplicacions informàtiques.\nLes despeses de recerca i desenvolupament podran incloure les nòmines del personal directament involucrat en l’execució dels projectes finançats.\nb) Immobilitzacions materials\n1r) Adquisició, transport, muntatge i posada en marxa d’instal·lacions tècniques.\n2n) Adquisició, transport, muntatge i posada en marxa de maquinària.\n4t) Adquisició, transport, muntatge i posada en marxa d’equipament informàtic i digital.\nL’ajuda que se sol·liciti en aquesta convocatòria serà, com a màxim, del 80% del total del pressupost del projecte d’inversió.\nLes despeses derivades de les inversions hauran d’estar compresos entre el 27 d’abril de 2021 (data d’aprovació del Pla de Recuperació, Transformació i Resiliència) i el 30 de setembre de 2022.\nL’emissió dels justificants de despesa tindrà com a data límit el 30 d’octubre de 2022 i la dels justificants de pagament tindrà com a data límit el 30 de novembre de 2022. Només seran subvencionables aquelles despeses que hagin estat efectivament pagats amb anterioritat a la finalització del termini de justificació.\nEntre el 50% i el 100% de l’ajuda sol·licitada.\nLes sol·licituds es presentaran a través de la seu electrònica del Ministeri de Cultura i Esport, i en el cas de les persones físiques, podran triar si es comuniquen a través de mitjans electrònics o no de conformitat amb l’article 14.1 de la Llei 39/2015, d’1 d’octubre.\nEl plazo para la presentación de las solicitudes será de veinte días hábiles, contados a partir del día siguiente al de la publicación del extracto de la presente convocatoria en el «Boletín Oficial del Estado».\nEl termini serà del 29 de desembre de 2021 al 26 de gener de 2022.\nBases reguladores i Convocatòria (BOE 308 de 24.12.2021)\nLa justificació de les ajudes que es concedeixin es realitzarà davant el INAEM, en els dos mesos següents a la terminació del termini d’execució dels projectes\nL’emissió dels justificants de despesa tindrà com a data des del 27 d’abril de 2021 fins al 30 d’octubre de 2022 i el pagament tindrà com a data des del 27 d’abril de 2021 fins al 30 de novembre de 2022. Només seran subvencionables aquelles despeses que hagin estat efectivament pagats amb anterioritat a la finalització del termini de justificació.