La Biblioteca d’Encamp ofereix un gran ventall de llibres en rus – FÒRUM.ad\nLa Biblioteca d’Encamp ofereix un gran ventall de llibres en rus\nel: 04/01/12 20:15\nLa Biblioteca d’Encamp disposa d’un ventall ampli de llibres escrits en rus gràcies al donatiu realitzat fa unes setmanes per la Casa Rússia d’Andorra.\nTots els llibres són nous i la bibliografia inclou unes 200 publicacions de temàtica força variada. Així, una bona part fan referència a novel•les d’autors russos dirigits al públic adult. També s’hi poden trobar des d’autors moderns fins a clàssics com Tolstoi, Pasternak o Turguenev. L’oferta també inclou un bon grapat de traduccions d’autors d’altres països com, per exemple, Truman Capote o Milan Kundera. La temàtica queda completada amb biografies de russos il•lustres, obres històriques i un grapat de novel•les infantils.\nLa proposta és prou interessant tenint en compte que el turisme rus està creixent notablement a Andorra. Aquesta iniciativa permetrà, doncs, oferir un servei addicional en aquesta llengua.\nLa comunitat russa no és excessivament nombrosa al Principat, unes 200 persones, però alguns d’ells ja s’han mostrat molt interessats per aquesta oferta bibliogràfica que ofereix la Biblioteca d’Encamp.\nA fi de donar a conèixer la iniciativa als residents i turistes russos, es repartiran, en diferents hotels, una sèrie de passamans traduïts al rus en què s’explica el nou servei que ofereix la biblioteca comunal d’Encamp.\nEntrada Anterior: El Govern impulsa un nou marc normatiu per a les residències passives\nEntrada següent: L’ambaixada francesa a Andorra assumeix la representació de la UE al Principat


Investigació de mercat, la guia de les decisions empresarials.\nPer realitzar un projecte de comunicació en una empresa no només s'ha de saber que és allò que es vol dir i com dir-ho o on dir-ho (espots, gestió de xarxes socials, creació de logo, etc) sinó també el motiu que té d'interès per el públic a què et vols dirigir. Aquí és on entra la investigació de mercats. No podem generalitzar els públics sinó hem d'investigar-i saber que volen. El màrqueting ja no és el que crea sinó el que segueix a consumidor.\nQuan una estratègia de comunicació no té una investigació i una anàlisi de mercats darrere, provoca habitualment que el que es vol realitzar no tingui sentit o sigui completament innecessari. Manatís creu i treballa amb investigació sempre, per poder tenir una bona comunicació.\nEls influencers escriuen, però no són conscients de la varietat dels seus públics i en ocasions generalitzen missatges que poden causar desconcerts. Empreses, marques i comunicadors, han d'analitzar prèviament perquè les conseqüències poden ocasionar grans "catàstrofes". Un exemple clar es troba en l'anunci de Pepsi de l'abril de l'2017, protagonitzat per Kendall Jenner. Un espot que pretenia ser fresc i jove però que per una mala gestió de la informació i d'una mala investigació, es va quedar en una successió de tòpics millenial i no va calar en el públic a què anava dirigit, a canvi, es va desencadenar una pluja de critiques que van obligar a la companyia a retirar-lo. Manatís és conscient de les necessitats comunicatives dels clients i ha introduït en la seva mecànica de treball l'especialització en investigació de mercats amb especialistes de el sector que porten treballant més de 20 anys, per així ser més eficaços i proporcionar una bona guia d'actuació per a les decisions empresarials. La investigació de mercats brinda informació sobre el mercat, competidors, els productes, el màrqueting i els clients. Tota aquesta informació permet a les empreses anar més segures en el procés de presa de decisions, ajuda a reduir riscos, i permet a centrar els recursos per ser més eficaços.\nConèixer la demanda, els gustos i les motivacions dels consumidors és clau per poder adoptar teu producte o servei al que serà comunicat. D'aquesta manera, l'empresa podrà seguir satisfent les exigències del seu target i continuar creixent i generant benefici. Per conèixer com treballem la nostra comunicació, en esdeveniments, en imatge corporativa no dubtis en contactar amb nosaltres i et mostrarem quin és el nostre mètode amb Anna Jaumot.\nPer a més informació poseu-vos en contacte amb Jacqueline Ruiz a través del CorreuElectrònic comunicacionmanatis.es o a el telèfon 93113582


La Fiscalia de Castelló obri diligències d'investigació penal per la retirada d'una creu a Betxí - Diari La Veu\nEscriba el número 488677\nLa Fiscalia de Castelló obri diligències d'investigació penal per la retirada d'una creu a Betxí\nLa decisió arriba després d'una denúncia de l'Associació Espanyola d'Advocats Cristians\n12 març 2019 17:16h\nLa presidenta d'Advocats Cristians, Polonia Castellanos, assegura que "alguns grups polítics tenen una croada empresa contra els catòlics". / Imatge d'arxiu.\nCASTELLÓ DE LA PLANA. La Fiscalia de Castelló ha obert diligències d'investigació penal per a retirada d'una creu situada a les portes del Calvari de Betxí (la Plana Baixa). La decisió arriba després de la denúncia presentada per l'Associació d'Advocats Cristians, segons informa aquest col·lectiu en un comunicat.\nSegons l'organització, l'Ajuntament va "destruir" el monument el mes de febrer passat "al·legant motius de seguretat a causa del mal estat d'aquest". De fet, el mateix consistori va informar de la retirada de la creu a causa del seu mal estat, aconsellat per uns informes tècnics davant "l'estat de ruïna i l'alta probabilitat de ruptura". Una vegada reparada, es traslladarà a l'interior del cementeri.\nAquestes explicacions no són suficients per a la presidenta d'Advocats Cristians, Polonia Castellanos, qui ha denunciat que "alguns grups polítics tenen una croada empresa contra els catòlics". Ha assegurat que "l'alcalde de Betxí, Alfred Remolar, mai va tindre en compte la possibilitat de restaurar la creu ni de substituir-la, per la qual cosa no hi ha dubtes sobre la seua intencionalitat". Sobre aquest tema, ha recordat que l'associació li va oferir donar una altra creu per a posar-la en el mateix lloc i aquest va rebutjar l'oferta.\nCastellanos ha apuntat que "el que està ocorrent a la Comunitat Valenciana s'està convertint en una autèntica ona de cristianofòbia".\nAixí, ha demanat a la Justícia que "pose fi a aquests continus atacs a la llibertat religiosa", i ha recordat que "només en l'últim any, a la Comunitat Valenciana hem viscut l'enderrocament de la Creu de Callosa de Segura, la de Vall d'Uixó i la persecució a la Creu del Parc Ribalta de Castelló", cosa que ha titllat d'"intolerable".\nCreu Caiguts Vall dUixò\nEscriba el número 524967


El jutge veu estafa en el doble sou d'un exdirectiu de Sant Pau\nL'exregidor socialista de Barcelona José Ignacio Cuervo va cobrar simultàniament un sou de l'Institut Català de la Salut i de l'Hospital Sant Pau per realitzar les mateixes tasques i sense que l'ICS estigués informat.\n08/01/2014 - 18:59h\nLa investigació sobre els diferents escàndols que afecten a l'Hospital Sant Pau de Barcelona comença a tenir els seus fruits. El magistrat del Jutjat d'Instrucció Nº 22 de Barcelona dóna per conclosa la seva investigació i veu un possible delicte d'estafa agreujada en el doble sou cobrat simultàniament a través de l'ICS i de l'Hospital per l'exregidor socialista José Ignacio Cuervo i obre la via a l'obertura de un judici oral.\nEls fets es remunten a l'any 2011 quan Cuervo, que era delegat de la Generalitat a Madrid, es va integrar a l'Hospital Sant Pau per desenvolupar un campus d'excel·lència i un nou institut de recerca. En ser funcionari de l'Institut Català de la Salut (ICS), va demanar la seva adscripció a l'Hospital per realitzar aquesta tasca durant un període de sis mesos, durant els quals va rebre un sou per part de l'ICS. No obstant això, va signar també un contracte amb el mateix objecte amb la Fundació de gestió de l'hospital - una de les tres que conformen Sant Pau - sense comunicar-ho a l'ICS. El juny del mateix any, va signar un nou contracte, aquesta vegada amb la Fundació Privada i amb un objecte diferent sense informar a l'ICS que exercia funcions diferents de les que havien originat la seva cessió a l'hospital.\nPer aquestes raons , el jutge insisteix que "si l'ICS ignorava el doble pagament i, si ho hagués sabut, no hauria subscrit les condicions de l'adscripció funcional, assumint el pagament; pot concloure's que l'ICS va resultar defraudat". Segons indica el magistrat, la quantitat presumptament defraudada a l'ICS s'eleva a 47.072,23 euros.\nA més de Cuervo segueixen imputats Jordi Varela i Jordi Bachs, respectivament responsables de la Fundació de gestió i de la Fundació privada en el moment dels fets i que van signar els contractes amb Cuervo. El jutge ha remès el seu interlocutòria al fiscal perquè en un termini de 10 dies sol·liciti l'obertura d'un judici oral.\nEl cas dels presumptes contractes fraudulents és un dels tres escàndols que han afectat l'Hospital Sant Pau en els últims anys. La causa contra els responsables del centre per sobrecost de les obres de les noves instal·lacions va ser arxivada de l'octubre passat malgrat que van ser detectades diverses irregularitats. La tercera part del cas relativa a les transferències de recursos entre les diferents fundacions que conformen l'Hospital Sant Pau segueix però oberta.\n#1 Teodoro Mayayo\nLa justicia deia un amic que està en un pou molt fosc i fondo.\nEl peça més gran de tots els imputats de Sant Pau i que ha sortit ded rositas és en\nDr.Ricard Gutierrez i Martí, poden estar ben segurs ( Ex-president de la Creu Roja de Catalunya i negociador del palauet Reina Elisenda per envaxada de EEUU)


Els gats poden obtenir coronavirus? 2020\nEls gats poden obtenir coronavirus?\nResponent a la sol·licitud de resposta:\nAquesta resposta també hauria de funcionar\nque tenia una pregunta molt similar.\nEls gats poden obtenir coronavirus? A partir del 13 de març de 2020, la resposta sembla\n. Abans es pensava que tenien la seva pròpia versió d’aquest virus, però tot això va canviar quan un gos pomerrani a Hong Kong es va infectar com a resultat d’haver estat besat pel seu humà que havia adquirit la malaltia.\nL’OMS ha canviat la seva posició sobre coronavirus i animals de companyia\nSi un gos es pot infectar, potser un gat també pot.\nDavid Grimm, escrivint per a la revista Science el 12 de març del 2020, va realitzar un informe d'una conversa amb Shelley Rankin, un microbiòleg de la Facultat de Medicina Veterinària de la Universitat de Pensilvania, Filadèlfia, el laboratori del qual forma part de la investigació i el laboratori veterinari de la Food and Drug Administration dels Estats Units. Response Network, un col·lectiu de laboratoris de diagnòstic veterinari que podria ajudar a determinar l’impacte de la pandèmia en animals de companyia i altres animals.\nCito passatges de l'article que semblen més rellevants. Podeu trobar l’article sencer a\nQuarantina el gat? Desinfectar el gos? Els darrers consells sobre el coronavirus i les vostres mascotes\nP: Podem passar el nou coronavirus a les nostres mascotes?\nEl virus SARS-CoV-2 es propaga dels humans als humans. En aquest moment no hi ha cap investigació que doni suport a la propagació humana a l’animal. Les mostres del gos de Hong Kong tenien un nombre reduït de partícules de virus. En un animal sense signes clínics de malaltia, costa dir què significa això. Va ser un cas únic i vam saber que hem de fer moltes més investigacions sobre el potencial del virus SARS-CoV-19 humà per infectar animals.\nDit això, els gats i els gossos també són mamífers. Tenim molts dels mateixos tipus de receptors a les seves cèl·lules que nosaltres. De manera que el virus podria teòricament unir-se a aquests receptors. Però entrarà a les seves cel·les i es replicarà? Probablement no.\nTot i així, les persones infectades amb SARS-CoV-19 haurien de limitar el contacte amb les seves mascotes. Rentar-se les mans i no deixar-los llepar-se a la cara. Si el virus es troba en secrecions i hi ha algun potencial de transmissió, es poden transmetre.\nP: Les mascotes poden servir com a reservori del virus i transmetre-ho a nosaltres?\nSi les mascotes es poden infectar —i no sabem si poden—, sí que podrien servir de dipòsit. I en aquest cas, hauríem de tractar amb ells de la mateixa manera que tractem casos humans. Hauríem de saber com tractar-los. Igual que els hospitals humans, els hospitals veterinaris haurien d’estar preparats per a un augment del nombre de casos.\nP: També posaríem en quarantena els nostres animals de companyia?\nSí, igual que els humans, alguns podrien ser posats en quarantena en un hospital. O un refugi. O fins i tot una guarderia diària. Si tinguessin el virus, però no estiguessin malalts, els podríeu posar en quarantena a casa. Voleu limitar el contacte amb ells. Potser mantingueu-los en un dormitori lluny d'altres persones i animals. Voleu rentar-vos les mans amb freqüència i, potser, porteu una màscara al entrar a l'habitació.\nP: Què hem de fer ara mateix per protegir les nostres mascotes?\nÉs important incloure animals de companyia en la planificació de la preparació de la vostra família. Si us pateix malalt i teniu una quarantena, us heu d'assegurar que teniu a la vostra disposició aliments addicionals per a mascotes. I heu de fer saber als vostres veïns qualsevol alimentació, passeig o medicaments que necessiteu les vostres mascotes en cas que no pugueu tornar a casa. Prepareu-vos ara. Visc sol amb el meu gat. Tinc menjar extra a mà. Fins i tot si ell no en necessita [aviat], se’n va a menjar.\nAquesta és la informació disponible a partir del divendres 13 de març del 2020, però les situacions que impliquen el caronavirus (COVID-19) canvien diàriament i la informació nova pot suplantar el coneixement actual a mesura que les notícies canvien diàriament.\nNormalment escric articles de Quora sobre gats i prefereixo escriure sobre gats. No dubteu a fer clic al meu perfil per veure-les i, per tant, n'hi hagi. Tant de bo trobareu articles que us siguin útils i agradables.\nGràcies per aprofitar el temps per llegir això.\nIntento respondre preguntes que crec que puc respondre amb eficàcia, però pot passar si no sé la resposta,\nsi anteriorment he respost a una pregunta molt similar,\npot ser que algú altre hagi respost a la pregunta o millor que jo,\nla resposta es pot trobar fàcilment fent anar el tema. Tingueu en compte que sovint rebo més de 100 correus electrònics al dia i també tinc altres coses a la meva agenda\nNo sempre podré respondre preguntes ni respondre personalment.\nEspero que entengueu i no us ofendeu si no publiqueu cap resposta a les vostres preguntes.\nPeritonitis infecciosa felina (FIP) en gats\nLa peritonitis infecciosa felina (FIP) és una malaltia vírica en gats que presenta una elevada mortalitat per la seva característica agressivitat i no resposta a la febre, juntament amb altres complicacions. Aquesta malaltia és relativament elevada a les llars de diversos gats en comparació amb les que tenen un sol gat. És difícil diagnosticar, controlar i prevenir, i en casos de brots en criatures i canyetes poden produir un nombre elevat de morts. El més sovint es contagia per inhalació de contaminants transmesos a l’aire i excrements infectats, però el virus també pot ser transmès per humans que han entrat en contacte amb el virus o poden mantenir-se actius en superfícies contaminades.\nAquesta malaltia explota sistemes immunològics debilitats i immadurs, que es propaguen a través dels glòbuls blancs a mesura que es mouen per tot el cos. La incidència més alta es troba en els gatets de tres mesos a tres anys d’edat, i la incidència disminueix notablement després que els gats arribin als tres anys d’edat, quan el sistema immunitari és més fort. Així mateix, els gats més vells amb sistemes immunològics debilitats també són més propensos a adquirir aquesta malaltia.\nSÍMPTOMES I TIPUS\nEls símptomes de la PIV varien en funció de la soca de virus implicada, l'estat del sistema immune del gat i els òrgans afectats. Hi ha dues formes informades, inclosa la humida (forma efusiva), que s’adreça a les cavitats del cos, i seca (forma poc eficaç), que s’adreça als diversos òrgans. La forma humida tendeix a progressar més ràpidament que la forma seca. En qualsevol cas, la condició corporal pateix, amb el pelatge es torna rugós i sord i el gat es torna cada cop més letàrgic i deprimit.\nHumida / eficaç\nFebre persistent i sense resposta\nPèrdua de pes (gradual)\nInflor gradual de l’abdomen (aspecte potbellat)\nAcumulació de líquid a la cavitat del tòrax\nEsternuts, nas corrent\nSec / no efusiu\nCreixement deficient en els gatets\nInflamacions de diverses parts de l’ull\nSímptomes neurològics (per exemple, pèrdua de capacitat de coordinació de moviments, pèrdua de la visió)\nEspero que això us ajudarà\nper cert, són més\nCom ha afectat el subministrament de supermercats coronavirus al vostre país? Els australians han causat irracionalment una escassetat de paper higiènic.Ara que l’Índia ha informat d’infeccions per coronavirus, quant de temps passarà per superar l’epidèmia de la Xina? Si el coronavirus només afecta la gent gran, per què els treballadors hospitalaris joves i sans es veuen i es moren també? Com va anomenar la Xina el coronavirus? El coronavirus és l’únic virus que es va iniciar en els animals i es va transmetre als humans?


Podeu ajudar les persones sense llar a arribar als centres d’escalfament del centre-oest mitjançant aquests codis de cupons gratuïts - Totes Les Novetats\nSi voleu ajudar els habitants de la ciutat del Midwest occidental sense llar a refugiar-se durant la tempesta d’hivern d’aquesta setmana, Lyft ofereix viatges gratuïts als centres d’escalfament.\nEn lloc de la tempesta d’hivern Jayden, l’aplicació per compartir viatges anima els seus passatgers a utilitzar codis de cupó per coordinar fins a dos viatges en determinades ciutats des d’ara fins divendres a la nit.\n'En resposta al vòrtex polar causat per la tempesta hivernal Jayden que impacta a parts del Midwest, Lyft es compromet a fer la nostra part per ajudar els que ho necessiten', va dir la companyia en un publicació al bloc . 'Estem activant el nostre programa de socors de socors per ajudar els que ho necessiten a desplaçar-se als centres d'escalfament de les zones afectades, inclosa Chicago, Minneapolis-St. Paul, Madison, Milwaukee i Detroit '.\nRELACIONATS: Montreal converteix l'emblemàtic hospital en refugi per a persones sense llar i les seves mascotes perquè ningú dormi al fred\nL’empresa ha publicat codis de cupons per a cada ciutat. Per tal de coordinar un viatge cap a un Centres d’escalfament de Chicago , el codi és 'CHIJAYDEN19'; per Minneapolis-St. Centres d'escalfament de Paul , el codi és 'MSPJAYDEN19'; per a centres d 'escalfament a Madison i Milwaukee , el codi és 'WIJAYDEN19'; i per centres d’escalfament a Detroit , el codi és 'DTWJAYDEN19'.\nTot i que l’empresa és conscient que moltes persones que necessiten un centre d’escalfament poden no tenir accés a un telèfon, i molt menys a l’aplicació Lyft, esperen que els consumidors puguin utilitzar i compartir els cupons segons sigui necessari.\nEstalvieu una vida compartint les notícies amb els vostres amics a les xarxes socials-Foto de Lyft\nEl ioga posa a imprimir\nfeliç àvia d’acció de gràcies\nAquest Restaurant Estil Familiar no té Preu, i Alimenta Qualsevol a Alabama\nBones notícies a la història, 21 de maig\nAquesta enciclopèdia en línia cataloga tota la vida a la terra\nBenedict Cumberbatch corre per salvar un ciclista atacat per quatre homes


L'AFA Baix Llobregat posa a disposició del seus socis un servei de consulta i atenció psicològica telefònica per assisstir en el confinament. | afabaix\nEl confinament instaurat per la solidaritat social o per ordre de les administracions que han decretat l'estat d'alarma comporta el tancament dels Centres i Tallers de l'Afa, centres i activitats imprescindibles pels malalts d'alzhèimer i les seves famílies que ara es veuen obligats a quedar-se a casa recluits. Si la malaltia d'alzheimer ja és prou complicada, aquesta situació pot agreujar tensions i portar a actituds que condueixin al síntoma del cuidador cremat o acabin repercutint en els familiars malalts de forma negativa.\nPer tot això, l'AFA posa a la disposició del seus socis un servei d'assistència psicològioca telefònica, per ajudara a gestionar la cuarentena del coronavirus.\nQuan us trobeu en situacions d'estrés, superats o, simplement, volgueu rebre algun consell o comentar alguna cosa, les psicòlogues que coordinen els diferents Centres i Espais de l'AFa estaran a la vostra disposició via telefònica, de tal manera que, potser estigueu tancats a casa, però mai estareu sols.\nEls telèfons d'atenció psicològica estan organizats per zones geogràfiques i en funció del vostre Centre de referència i són els següents:\n-Molins de Rei: Srta. Sílvia Moncho, psicòloga i coordinadora del Centre Alois de Molins de Rei: 636.310.096\nSr. César Barrachina, treballador social de l'AFA i delegat de l'AFa a Sant Boi:659.886.714\nSra. Alba Naval, psicòloga coordinadora de l'Espai Fem Memòria de l'AFA a Sant Boi: 616.197.571\n-Cornellà: Sra. Antònia González, infermera coordinadora del Centre Alois de l'AFA a Cornellà: 686.453.680\nSra. Isabel Macanaz, psicòloga coordinadora del Centre Alois de l'AFA al Prat: 649.154.728\nSra. Mercè Rull, psicòloga delegada de l'AFA Baix al Prat.\nEvidentment, si no teniu relació amb cap Centre, podeu trucar allà on volgueu.\nD'altra banda, en aquesta notícia us adjuntem dos link:\n-Un link sobre com afrontar psicològicament, en general, la quarantena a casa.\n-Un altre link amb un enllaç a consells específics sobre com afrontar la quarentena a casa amb un malalt d'alzhèimer.\n-Per acabar, un link amb consells generals per cuidar un malalt d'alzhèimer.\nRecordeu que podeu trobar també molta literatura útil per afrontar múltiples situacions amb un malalt d'alzhèimer en les publicacions de l'AFA (web i butlletins).\nSigui com sigui, una de les virtuds imprescindibles en situacions com aquesta ha de ser la paciència. També és important mantenir certes rutines, cuidar l'alimentació, tenir el malalt ocupat, distret, no caure en el malhumor ni estressar les situacions i tenir molt clar que la persona de la que tenim cura no està malalta.\nCuideu-vos, ànims i recordeu que no esteu sols!!


Psicologia Infanto-Juvenil Mallorca\nA l’Institut Psicologia-Sexologia Mallorca ens importa el que et passa i desitjam poder servir-te d’ajuda. Per això, continuam formant-nos per estar actualitzades sobre les novetats terapèutiques, i treballant cada dia per a garantir una atenció especialitzada, basada en tractaments que han demostrat la seva eficàcia.\nA aquesta tasca assistencial, què es pot realitzar presencialment o en línia, se li suma el nostre enfocament cap a la formació (cursos i tallers), tant per a pacients com per a professionals, que esperam siguin d’interès.\nBenvingut a l’Institut Psicologia-Sexologia Mallorca… ets a ca teva.\nA més del descrit anteriorment, a l’Institut Psicologia-Sexologia Mallorca volem aportar a la població un servei especialitzat sobre els temes en què treballem i que pots trobar a En què podem ajudar-te\nEns dedicam específicament als problemes psicològics, de parella i / o disfuncions sexuals en els quals hem decidit especialitzar-nos i podem oferir el millor servei. D’aquesta manera, la persona que acudeix al centre compta amb aquesta garantia de qualitat i compromís.\nVaig decidir que volia ser psicòloga als 13 anys… Vaig començar tenint clar que desitjava ajudar a les persones i, d’aquesta forma, de totes les opcions possibles, a aquesta primerenca edat ja vaig saber que la meva vocació era ser psicòloga.\nAmb aquest objectiu vaig iniciar la Llicenciatura en Psicologia i, ja abans d’acabar-la, me varen atreure com àrees d’especialització la sexologia i els problemes de parella… A Cupido a vegades li fa falta una ajuda, segons diuen… Així que vaig realitzar un Màster en Sexologia i Teràpia de Parella i vaig iniciar la meva carrera professional a la meva pròpia consulta, ja fa anys…\nEspero i desitjo de cor servir-te d’ajuda… és el que sempre vaig voler fer.\nEl meu camí cap al món de la Psicologia va ser poc premeditat però gairebé inevitable. Amb 14 anys ja volia ajudar els altres, participava en diferents voluntariats i sabia que això m’omplia i em feia feliç.\nSense relacionar-ho directament amb la Psicologia, sempre m’han interessat els temes de gènere, parella i sexualitat. Encara que de vegades es consideren “germans menors” de la Psicologia, des del meu punt de vista són temes molt importants que s’han de tractar amb rigor i professionalitat. Per això vaig decidir especialitzar-me en aquesta àrea i així poder juntar dues de les meves passions: la Psicologia i la Sexologia.\nDedicar-te a alguna cosa que t’agrada, t’enriqueix i t’omple, és una sort. Espero poder-la compartir amb tu i acompanyar-te, ajudar-te en alguna part del teu camí, si ho necessites.\nAquest món és molt ampli i cada dia treball per especialitzar-me i conèixer millor diferents àrees i tècniques que m’ajudin a ajudar-te cada dia una miqueta millor. Disposo també de l’acreditació com a Psicòloga General Sanitària que atorga la Conselleria de Salut de les Illes Balears.\nCurs “Gay Affirmative Psychology” impartit per Gabriel J. Martín al Col·legi Oficial de Psicologia de Balears.\nCurs “Addiccions sense substàncies” impartit per José Antonio Molina al Col·legi Oficial de Psicologia de Balears.\nMindfulness per a problemes de Ansietat i Estat d’Ànim (2015).\nNivells I i II en l’abordatge psicoterapèutic EMDR (Eye Movement Desensibilization and Reprocessing) (2017).\nA més de l’atenció psicològica / sexològica a consulta que duc exercint des de fa anys, en la meva trajectòria professional he treballat amb diferents col·lectius de persones, que presentaven diferents malalties o problemes:\nProblemes propis d’atenció de la Psicologia General Sanitària (problemes d’ansietat, depressió, autoestima …)\nMalaltia oncològica (Associació Espanyola Contra el Càncer – Junta de Balears)\nDols i pèrdues (per mort d’un ésser estimat i altres)\nDemències associades a l’edat (diverses associacions de 3a edat)\nCurs: “Introducció a la Psicooncologia: Comunicació en situacions difícils” (Convalidat per la UIB).\nCurs: “L’autoestima: què és i com millorar-la?” (Convalidat per la UIB).\nTaller: “Què ens passa al morir un ésser estimat i com ho podem afrontar?” (Convalidat per la UIB).\nCol·laboració en les Jornades de Psicologia de la UIB 2013 amb una xerrada-taller sobre “Comunicació en situacions difícils”.\nCurs “Maltractaments en parelles joves” impartit per Fernando Gálligo al Col·legi Oficial de Psicologia de les Illes Balears.\nCurs “Gay Affirmative Psychology” impartit per Gabriel J. Martín al Col·legi Oficial de Psicologia de les Illes Balears.\nPersones que necessiten ajuda psicològica puntual en algun moment de la seva vida. Per exemple: problemes d’ansietat, insomni, estrès, trastorns de la imatge corporal, trastorns alimentaris, problemes d’autoestima, dèficit en habilitats socials, dificultats d’adaptació, baix estat d’ànim, etc.\nTaller: “Estratègies per reduir l’ansietat” a Son Llàtzer.\nTaller: Mòdul d’Habilitats Socials en el programa de Teràpia Psicològica Integrada a Son Llàtzer.\nCurs: “Com reduir l’ansietat” (Convalidat per la UIB).\nTaller: “Introducció a la Sexologia” (Convalidat per la UIB).\nCol·laboració en les Jornades de Psicologia de la UIB 2013 amb una xerrada-taller sobre “Introducció a la Sexologia”.\nV Trobada de Psicologia a les Illes Balears: ‘‘La Psicologia al servei de la ciutadania” organitzat pel COPIB


Ramon Casas Estate - Júlia, el desig\ndimarts, maig 10th, 2016\nEl Cercle del Liceu obre les seves portes per presentar, en una exposició inèdita i única, a la musa del pintor modernista Ramon Casas, Julia Peraire. La mostra retrata per primera vegada a Julia en totes les seves vessants: como a dona fatal, flamenca i senyora.\nLa sargantain © Círculo del Liceo\nOrganitzada pel Cercle del Liceu amb la col·laboració de l’Obra Social “la Caixa” i comisariada per Isabel Coll Mirabent, s’inaugura dins del marc Any Ramon Casas reunint un centenar d’obres i objetes.\nLa relació de Ramon Casas amb el Cercle del Liceu es materialitza amb obres de primer nivell dins de la producció del pintor, que s’erigeixen com les principals joies de les col·leccions d’art de la institució. La primera adquisició és ‘Ball de tarda’, un quadre de 1896. Destaca perquè forma part d’un moment de la trajectòria de Ramon Casas en què l’artista sentia un fort interès per captar la realitat immediata i per plasmar les aglomeracions urbanes. Per això, aquesta obra està relacionada amb ‘Garrote vil’ (1894, Museu Nacional Centre d’Art Reina Sofia) o ‘Embarcament de tropes cap a Cuba’ (c. 1896, col·lecció particular), que es pot veure al Museu del Modernisme. Malgrat tractar-se d’episodis ben diferents, en les tres teles s’adverteix la intenció de l’artista de plasmar masses humanes i, alhora, integrar l’espectador en l’acció representada.\nLa rotonda – Círculo del Liceo\nLa temàtica del ball, que tant va marcar les composicions dels plafons que el Cercle del Liceu li va encarregar el 1901, ja havia estat treballada per Ramon Casas anys abans. Amb motiu d’aquesta exposició monogràfica, el públic pot visitar de forma excepcional la sala coneguda com ‘La Rotonda’, que el mateix Casas va decorar amb fusta de caoba, vidrieres emplomades i dotze quadres de grans dimensions pintats per ell que tenen a la dona ia la música com a protagonistes. El pintor va iniciar els treballs dels plafons en 1901, després de tornar de la seva estada a París durant l’Exposició Universal de 1900. La figura de la dona condiciona el plantejament del pintor, que busca transmetre la idea de l’elegància, la sensualitat i la delicadesa de la feminitat. Les protagonistes són dones burgeses modernes, fugint de solucions més idealistes o tradicionals, com nimfes o deesses\n© Copyright 2021 Ramon Casas Estate. Tots els drets reservats.


APOSTA PER LA SALUT!. PENSANT EN EL FUTUR, RAONS PER SER OPTIMISTA - eBook - Laie\nManel Esteller (Sant Boi de Llobregat, 1968) es va llicenciar en Medicina a la Universitat de Barcelona i després es va doctorar amb un treball sobre la genètica molecular del carcinoma d?endometri (1996). Del 1997 al 2001, va fer els estudis de postdoctorat a la Universitat Johns Hopkins de Baltimore (Estats Units), on es va centrar en la relació entre la metilació del DNA i el càncer. Entre el 2001 i el 2008, va dirigir el Laboratori d?Epigenètica del Càncer del Centre Nacional d?Investigacions Oncològiques (CNIO) i actualment és director del Programa d?epigenètica i biologia del càncer de l?IDIBELL. És també professor de genètica de la Universitat de Barcelona, professor d?investigació ICREA. Ha rebut nombrosos premis.


Activpac :: Capses temàtiques - Recursos educatius per gent gran, infants i families - Activpac senior capsa especialitzada enajudar la gent gran activant la ment\nEstat d'activació per focalitzar la percepció segons les necessitats.\nSituar-se respecte persones, espais i temps en un moment determinat.\nRealitzar moviments amb la màxima precisió possible.\nCodificar, emmagatzemar, recuperar i utilitzar la informació.\nExtreure conclusions a partir de premisses més o menys explícites.\nIdentificació visual, auditiva, olfactiva, gustativa, tàctil i de l'esquema corporal.\nPotenciar pensaments innovadors i originals.\nUtilitzar sistemes de codis que actuïn en el procés de comunicació.\nActivpac Senior 1\nCAPSA TEMÀTICA AMB MATERIALS I MÉS DE 50 PROPOSTES D’ACTIVITATS PER ACTIVAR, ESTIMULAR I MOTIVAR PERSONES GRANS.\nCapsa amb múltiples propostes d’activitats en forma de fitxes i el material per a realitzar-les.\nUs presentem un recurs útil per a professionals d'assistència a gent gran i per famílies, Activpac Senior. Una capsa amb idees d'activitats per estimular i motivar a persones grans amb els materials i reculrsos per realitzar-les.\nCreada amb materials reciclables, econòmica, feta a mà i amb més de 50 propostes d'activitats.\nTotes les activitats que proposem estan detallades en fitxes perquè qualsevol amb l'Activpac Senior pugui gaudir i aprendres sense complicacions.\nA més, els recursos que inclou la capsa permeten idear moltes més activitats, l'únic límit és la imaginació!\nEl preu de la Capsa Senior en de 34€ IVA inclòs + despeses d'enviament (es pot fer per puntopack). A partir de 10 capses oferim taller de formació.\nEl procediment de compra és:\n1. Enviar correu fent la comanda de la quantitat i donant les dades de la persona o entitat compradora. (NOM, NIF, adreça)\n2. Tot seguit enviem factura amb el preu a ingressar a un número de compte.\n3. Un cop rebem transferència fem enviament o lliurem punt de recollida (punto pack).\nsenior\testimulació cognitiva\tmotivació


REDACCIÓ Barcelona Actualitzada el 04/09/2011 16:20\n"Som un partit català independent i amb un projecte propi per a Catalunya, i pel que fa referència a la política espanyola, participem en un projecte federal amb el PSOE. No som ni volem ser el PSOE, però sí que tenim un projecte per a Espanya". Són paraules de José Montilla, expresident de la Generalitat i encara primer secretari del PSC en una entrevista de dues pàgines al diari La Vanguardia aquest diumenge.\nAssegura que el partit que encara dirigeix mai ha renunciat al grup parlamentari propi al Congrés, però que "fins ara no s'ha considerat prioritari". Sobre el futur líder de la formació, que s'ha d'escollir al congrés que es farà després del 20-N, no es pronuncia sobre qui prefereix que sigui el primer secretari, tot i que sí que diu que voldria que hi hagi una "candidatura d'integració" i que no es posessin al capdavant del partit "només persones sense experiència".\nSobre el conflicte generat aquest divendres per la resolució del TSJC que exigeix a la Generalitat el compliment de la sentència del TS per incloure el castellà com a llengua vehicular a l'escola, Montilla diu: "Desconec el text de la interlocutòria, però nosaltres defensem el model vigent d'immersió que ha donat tan bon resultat".


El PP titlla «d'atemptat» el traçat de la ronda nord que defensa el PSOE\nEls socialistes diuen que «els tècnics, i no ells», decidiran el disseny\nMarta Medrano | 28 febrer 2008\n«El disseny de ronda que proposa el PSOE és un atemptat al nostre disseny de ciutat compacta, i està generant alarma entre els ciutadans». Així es referí ahir el regidor d'Urbanisme d'Inca, Bartomeu Seguí, al projecte de ronda allunyada de la ciutat que plantejarà el PSOE, a través d'una moció al ple que se celebrarà demà, i que segur que farà pujar la tensió entre ambdós partits a Inca.\nSeguí recordà ahir que el disseny de la ronda nord actual es consensuà amb el Departament d'Obres Públiques del Consell de Mallorca i, fins i tot, es van fer canvis davant de les al·legacions que proposaren els tècnics a la passada legislatura. «El disseny que proposa ara el PSOE és només una excusa per no executar la via en aquesta legislatura i castigar els ciutadans d'Inca», va dir, i recordà que «fa 25 anys que tenim aquesta ronda i refer-la per complet pot generar reivindicacions jurídiques».\nL'equip de govern de l'Ajuntament d'Inca presentà, ahir, una exhaustiva comparativa sobre els dos models de ronda, amb la qual s'entén que el traçat alternatiu afectarà 67 parcel·les més que l'actual, consumirà 16.776 metres quadrats més de territori i suposarà haver d'expropiar 22 xalets més. En aquest sentit, Seguí recordà que, a més, el traçat allunyat suposa passar per zones com ses Cimenteres o el Puig de Roure. «Crearà zones que no seran ni rústiques ni urbanes i que es convertiran en focus de rates i de fems», advertí el tinent de batle, Rafel Torres.\nEl portaveu del PSOE, Xavier Ramis, per la seva banda, negà ahir haver-ne fet cap «disseny definitiu». «L'itinerari el definirà el Consell i, personalment, m'agradaria que aquesta ronda es fes. Aquesta proposta no és cap maniobra per no fer la inversió sinó fruit dels nervis i de la demagògia del PP per justificar la seva inoperància en matèria urbanística abans de les eleccions», explicà, i lamentà que «el PP no sigui capaç de cercar el consens amb aquesta infraestructura».


El concert preliminar se celebrarà el 25 de maig a la sala Matisse de València. És la primera vegada que el certamen té una edició valenciana\nEl concert preliminar del concurs 'Sona9' a la Comunitat Valenciana se celebrarà el pròxim dijous, 25 de maig. Els grups Deliri, Barbaritats i L'Emperador actuaran a partir de les 22:30 a la Sala Matisse de la capital del Túria per tal d'aconseguir un dels llocs per a les proves semifinals.\nEl Sona9 és un certamen musical organitzat per la revista Enderrock, Catalunya Ràdio i TV3, amb el suport dels governs català, valencià i balear, la Fundació SGAE i el patrocini d'Estrella Damm. També hi col·labora la Valencian Music Association (VAM) i la Fira Valenciana de la Música Trovam! -Pro Weekend, entre d'altres entitats.\nEn paraules de Marga Landete directora adjunta de Música i Cultura Tradicional de l'Institut Valencià de Cultura, "el Sona9 ha esta un concurs de referència per a molts grups en valencià però participar-hi era complicat per la distància i les despeses que suposava anar a Barcelona. Aquest edició és la primera amb una Semifinal a la ciutat de València i l'Institut Valencià de Cultura es farà càrrec del transport del grup seleccionat en aquesta fase del concurs".\nAbel Guarinos director general de l'IVC ha afegit que "la nostra col·laboració amb Sona9 és la prova de la nostra intenció d'atendre des de l'IVC a totes de les manifestacions de la música valenciana des de la més tradicional a le més innovadora".\nLes tres bandes tindran 20 minuts cadascuna per tal de defensar el seu repertori. Posteriorment, el públic assistent votarà pel seu artista preferit, que passarà directament a les semifinals amb altres cinc intèrprets escollits als concerts de Barcelona (Panellet, Marina Prat, Senyor Oca i Urra) i Palma (Jès!). D'altra banda, un jurat format per periodistes i gestors culturals escollirà altres sis propostes. Els 12 semifinalistes actuaran en directe en una nova fase del concurs durant el mes de setembre al festival Acústica de Figueres, el Mercat de Música Viva de Vic, les Festes de Santa Tecla de Tarragona i el BAM de Barcelona. El jurat de l'edició valenciana està format per Carme Laguarda (de la discogràfica Mésdemil), Joan Gregori Maria (director del Trovam!), i Vicent Xavier Contrí (periodista).\nL'entrada al concert és gratuïta. Tanmateix, cal demanar prèviament una invitació doble a la pàgina web.


Observatori de la ciutadania: 2009\nL'ajuntament d'Alcoi, amb el seu alcalde al capdavant, vol fer-se un lloc a la història polìtica del país. No es conforma amb arrassar el paratge natural de la Font Roja amb la construcció d'un hotel de luxe que limite l'ús popular del parc natural, no es conforma amb voler un camp de golf en zona protegida, ni amb entestar-se a construir una incineradora vora el poble. No, no es conforma amb tot això, a més, Jordi Sedano, l'alcalde zaplanista d'Alcoi, també vol convertir-se en el primer en implantar un ERO (Expedient de Regulació d'Ocupació) a l'ajuntament. Fins ara, aquestes coses eren patrimoni de l'empresa privada, però com que aquest personatge no guanya prou per pagar processos judicials que perd un rere l'altre (els tribunals l'han obligat a desfer el parc de la Rosaleda amb un cost elevat per al poble, econòmicament i socialment, pels perjudicis que ha implicat), ara s'ha decidit a retallar drets laborals als funcionaris municipals.\nA més d'acomiadar una bona part de la plantilla, també pretén retallar drets socials que els seus treballadors tenien per convenis prèviament acceptats i per pertànyer a un col·lectiu, el funcionaritat, que regula les seues condicions per normes superiors. Però això és igual, Sedano vol anar més lluny i, com sembla que sap que l'amigüito Camps no l'estima, vol donar-se a conéixer i passar a la història.\nQuina desgràcia per als alcoians! Però el pitjor de tot és que el van votar, i per majoria absoluta! Coses de la democràcia.\nPublicado por Enric Senabre en 17:48 4 comentaris:\nPublicado por Enric Senabre en 22:52 3 comentaris:\nHe vist el programa del Follonero, Salvados. Entrevistava a Barrionuevo, don José Barrionuevo, ex-ministre de l'Interior de diferents governs de Felipe González i empresonat pels GAL. Una entrevista magnífica, d'aquelles que aconsegueix una intimitat i confiança que les fan creibles i que aporten més informació i testimoni que les que es fan de manera directa i amb preguntes al coll. De fet, m'ha mostrat un Barrionuevo humà, un ministre de l'interior (quin càrrec! Déu meu, quin càrrec) al que no deixaven dormir per les nits les cridades de telèfon, que patia per les víctimes dels atemptats i que va viure personalment de manera dramàtica les acusacions de guerra bruta. Fins i tot m'ha fet sentir vergonya de mi mateix, perquè també recorde aquella època i revisc la indignació amb la que ens vam prendre aquells successos.\nHo he de reconéixer, llegia El Mundo, i em semblava un periòdic d'esquerres, i estava d'acord amb les acusacions "morals" de guerra bruta a un estat que s'havia pres la justícia de la seua mà. Ara, veient per on anava El Mundo, i escoltant Barrionuevo, comence a dubtar si no ens van manipular a tots plegats. Perquè el resultat d'aquella conxorxa va ser l'arribada al poder de don José María Aznar, i l'alegria econòmica i social de don Pedro J. I l'alegria de Garzón? Aquesta peça em falla.\nEn realitat va haver guerra bruta? Això va semblar demostrat al judici i condemna de Barrionuevo, i ell no ho nega, i el seu posterior indult per part d'un govern del PP, que havia tret un partit polític inestimable de la seua acusació, ho acaba refermant. En realitat, Barrionuevo semblava més ressentit amb les traicions dels que ell creia que estaven amb ell i es sentia incomprés de la faena que havia hagut de fer i no s'havia comprés, que penedit o defensor d'una puresa moral que, em sembla, no va existir. Un moment revelador és quan defensa la necessitat de les clavegueres de l'estat, també en democràcia. En aquest sentit el que caldria definir ben clarament és quina capacitat tenen aquestes clavegueres, i en què es diferencien de les clavegueres dels estats totalitaris, perquè d'altra manera podem arribar a trobar-nos amb uns efectes ben desagradables.\nPublicado por Enric Senabre en 22:54 11 comentaris:\nHe vist la pel·lícula "pluja de mandonguilles" i, a banda d'acabar amb angoixa i sense gana, m'ha semblat una pel·li interessant, crítica d'allò més. M'explique:\n- Critica la dieta americana, el fast-food i el perill d'obessitat. De fet, com ja he dit, acabes odiant el menjar, el brossa i l'altre, tot.\n- És ecologista, perquè critica una ciutat que, en comptes de reciclar, acumula les deixalles en un abocador que acaba esclatant i menjant-se la ciutat.\n- Critica els mitjans de comunicació, perquè envien a una reportera novata i quan aquesta troba la notícia, només es fixen en el seu aspecte i són incapaços de detectar una notícia.\n- Posa en evidència l'analfabetisme sentimental masculí, amb el personatge del pare, incapaç d'expressar el seus sentiments darrere d'un bigot i una cella, fins que li col·loquen un verbalitzador de sentiments i aleshores els coneixem i sabem que, en el fons, estima i admira el seu fill, però no sap com dir-li-ho.\n- Critica l'educació massa permissiva del Flint, que crea un laboratori clandestí sense el més mínim control patern i el desinterés ciutadà.\n- Critica els polítics, en la figura de l'alcalde, que només busca convertir l'illa en un parc temàtic i guanyar diners a dojo.\nPerò per damunt de totes les crítiques i ginys intel·ligents a l'audiència, hi ha una cosa que no puc entendre, i mira que li done voltes. Per què no se'ls acudeix, en cap moment de la pel·lícula ni a cap personatge, utilitzar la màquina generadora de menjar per eradicar la fam al món?\nUs ho jure, no hi ha cap referència, es passen tota la pel·licula tirant el menjar i és com si no existira fam la món. I per açò fora poca cosa, encara hi ha més, perquè elimina de socarrel el sentit alliberador del progrés científic. La ciència és un mer divertiment que només adquireix un sentit d'utilitat social al llarg de tota la història, solucionar el merder que ella mateixa ha creat.\nÍ no és per falta de complexitat, com ja he explicat, perquè pense que està feta amb la intenció de divertir als menuts i fer pensar als majors, però en aquest sentit es distrau amb les crítiques més superficials que abans he anomenat i oblida una situació que li hauria aportat un sentit trascendent. Potser han pensat que era un problema massa greu per fer riure els menuts? M'agradaria pensar això, però no puc deixar de sospitar que ha estat un oblit absolutament despreocupat, i això és el pitjor.\nPublicado por Enric Senabre en 22:46 5 comentaris:\nLa manifestació de la Plataforma per l'ensenyament públic contra la política educativa del govern valencià va aplegar anit uns milers de persones a les tres capitals valencianes. No van ser tantes com a la macromanifestació del curs passat, però tampoc era el que es pretenia en aquest cas, ni la situació és la mateixa. El que volíem demostrar ahir era que la societat civil continua viva, organitzada i expectant. Que sabem que el govern valencià es troba amagat, esperant que escampe el temporal i calibrant al mil·límetre el perjudicis de les poques propostes que té a la butxaca.\nDoncs bé, ara ja sap que l'escola pública continua esperant una solució per als problemes que té i que no deixarem que l'educació mora d'inanició.\nPublicado por Enric Senabre en 13:23 2 comentaris:\nMobilització per l'ensenyament\nL'ensenyament torna a mobilitzar-se. És lògic, perquè, tret de la retirada de l'obligatòrietat d'impartir l'Educació per a la ciutadania en anglés per imposició dels tribunals de justícia, la resta de les reivindicacions que van alçar en peu de guerra la comunitat educativa el curs passat, continuen sense solucionar-se. L'educació necessita un impuls i sembla ser que el govern valencià està més preocupat per amagar els draps bruts que per millorar l'ensenyament. Més enllà d'inversions i mesures legislatives, necessitem mostres de confiança, senyals que ens indiquen que l'educació és important per als nostres dirigents i que aposten per ella sense condicions. Però justament és això el que no tenim ací, perquè un conseller desprestigiat i deslegetimat no pot proposar mesures convincents i, quan en proposa, solen ser extravagàncies sense trellat.\nA hores d'ara, i trobant-nos al capdavant en fracàs escolar, volem fets i mesures pràctiques, instruments per posar l'educació valenciana al nivell dels països desenvolupats.\nJa n'hi prou de desficacis!\nPer una educació de qualitat tots a la manifestació!\nPublicado por Enric Senabre en 9:47 Cap comentari:\nContra la viòlència masclista\nLa última campanya del Ministeri d'igualtat contra la violència masclista ataca d'arrel la causa d'aquest problema; la justificació social dels maltractadors i la responsabilització de la dona en el seu maltracte. Per això, hem de potenciar la consciència de que els homes tenim una responsabilitat afegida en la lluita contra els maltractaments i que és necessari un cercle sanitari al voltant del maltactador i que es senta sol i sense raons. Ni un somriure còmplice, ni una palmadeta de comprensió. Les dones tenen dret a execir la seua llibertat sense restriccions i culpabilitzar-les per conductes que es permeten sense problemes en el cas masculí és tan injust com absurd.\nNosaltres els homes tenim la responsibilitat de deixar ben clar que no sóm com ells encara que compartim sexe, i que no disculparem cap actitud masclista o de superioritat.\nLes crítiques contra aquesta campanya o contra les "ideologies de gènere" en general, demostren que el treball de conscienciació fa el seu efecte, perquè es toca una fibra social molt sensible, i s'alteren prejudicis antics i privilegis establerts en les relacions entre homes i dones. Malgrat tot, és cert que les xifres de dones mortes es resisteixen a baixar, possiblement perquè en crims com aquestos la pressió social és fonamental, i la consciència del maltractador de que no té dret a exigir el que creu que la dona li ha de proporcionar, i que no tindrà cap recolzament social acaba fent el seu efecte en molts casos. Però per desgràcia, en casos de conductes psicòpates o desesperades, no exerceix el mateix efecte, i en aquestos casos només tenim els recursos de la llei.\nQueda molt camí, però anem avançant,\nPublicado por Enric Senabre en 23:04 8 comentaris:\nEtiquetas: maltractament, sexisme\nLa filosofia es queixa\nEl dia 19 de Novembre celebrem el dia de la filosofia. Mala cosa, perquè, per desgràcia, només es celebren dies d’espècies en extinció, de col•lectius discriminats o de característiques folklòriques d’una societat en descomposició. Vull dir, que si celebrem el dia de la filosofia és perquè aquesta no està bé, perquè la seua transcendència social ha minvat considerablement i perquè la inutilitat del seu quefer sembla ser una opinió comunament acceptada sense més reflexió.\nAra bé, ens podem plantejar si aquesta situació es responsabilitat exclusiva de la seua inadaptació a un món que ha canviat profundament i en el qual no ha sabut trobar una funció actualitzada, o si la suposada inutilitat de la filosofia és conseqüència directa de les transformacions socials d’un temps que ha perdut el sentit crític i prefereix prescindir d’una activitat incòmoda i reincident que s’obsessiona per reivindicar unes essències superades per la força de la història.\nNo podem negar que una certa concepció de la filosofia, la més rància i conservadora, la que s’alia ben sovint amb el poder per justificar-lo, s’ha refugiat en l’apel•lació a la tradició més immobilista i antiquada, i ha repetit una concepció historicista i acrítica del pensament clàssic que entra en contradicció amb els canvis socials, educatius i tecnològics que s’han produït al segle XXI.\nPerò seria injust no reconéixer que la major part de la tradició filosòfica actual ha actualitzat els seus continguts amb la finalitat de continuar pensant el present amb les eines que la tradició filosòfica li proporciona per analitzar-lo des d’una perspectiva crítica. Des del segle XX, va abandonar les pretensions d’universalitat i superioritat, i va deixar pas a una col•laboració amb la resta de les disciplines humanes i científiques amb l’objectiu d’aconseguir una societat millor i unes possibilitats de vida més felices i satisfactòries per a la humanitat. La filosofia ja no és el tronc del saber humà, però manté una importància fonamental en l’assimilació dels nous coneixements i en l’anàlisi que sobre l’ésser humà tenen aquestos descobriments. Sense ella, la manipulació és més fàcil.\nAmb aquesta actitud emancipadora i des de la consciència de la complementarietat d’objectius amb la resta d’àrees del coneixement humà, reivindiquem avui la necessitat d’una filosofia forta i radical, que pretén desenvolupar la seua funció educativa fonamental, que no és altra que formar la personalitat de les noves generacions des de l’autonomia, la llibertat i la consciència crítica. En aquesta faena sabem que no estem sols, però demanem les condicions necessàries per poder fer la part que ens pertoca amb unes mínimes garanties d’èxit. Per això pensem que la situació de la filosofia al País Valencià és preocupant, i que el seu arraconament en 1r de Batxiller, amb dues hores lectives setmanals, impedeix de totes totes fomentar el pensament crític, la lectura raonada i l’argumentació complexa sobre idees pròpies i personals. Si és això el que es pretén, endavant, però si en algun moment volem donar als joves del segle XXI les competències necessàries per viure i enfortir una societat democràtica, haurem de dissenyar el sistema educatiu amb un mínim de coherència i garanties, i tornar a la filosofia una càrrega horària suficient per poder desenvolupar les competències que té encomanades. Solucions tècniques no en falten, com per exemple tornar l’assignatura optativa de 1r curs a les tres hores que tenia, repartir les hores de religió entre primer i segon i lliurar una hora en 1r o repensar els continguts de la nova assignatura de Ciències del món contemporani, que poden ser assumits per una teoria del coneixement filosòfica. Ara només cal voluntat política per fer-ho.\nPublicado por Enric Senabre en 0:00 19 comentaris:\nEtiquetas: filosofia educacio\nA Sarkozy li ha entrat la calentura filosòfica. Sembla que, després d’un curset accelerat de filosofia analítica que li ha recomanat la Bruni –més posada en aquestes coses-, està obsessionat per definir, acotar, separar i clarificar conceptes. I el primer concepte que s’ha proposat clarificar és el del sentit profund de ser francés, és a dir, s’ha proposat definir la identitat francesa. Quasi res!\nAcí, a casa nostra, també s’ha plantejat el tema, i el conseller Blasco, en un esforç per proporcionar als immigrants un model en el que mirar-se per tal d’acostar-s’hi a l’essència de la valencianitat, va proposar pertànyer a una falla, tirar masclets i enrotllar-se amb la blavera, com a característiques fonamentals.\nPerò supose que els francesos van de debò -i no com el nostre conseller que sempre busca el titular al pròxim informatiu de Canal 9-, perquè ells són un país d’intel•lectuals –i en canvi nosaltres tan del camp- i el debat adquirirà unes proporcions filosòfiques. Capbussar-se en el concepte d’identitat és una cosa ben difícil, i més en les modernes societats democràtiques, que tenen com a divisa la diversitat i la multiculturalitat. Però de segur que la ciutadania francesa, que és de les que va fer una revolució històrica –i no com nosaltres, que les hem perdut totes- sabrà trobar la idea de “ser francés”, i aleshores nosaltres la podrem copiar i definir la de “ser valencià”, si és que s’assembla en algun aspecte. Ara bé, potser si s’assembla tant, llavors no siga necessari definir-la de manera separada i potser podríem buscar la de “ser europeu” o, perquè no? La de ser “ciutadà del món”.\nPerò no, els francesos volen trobar el sentit de la identitat nacional francesa, i aquesta no pot ser similar a cap altra, perquè ells són francesos i els altres no. Amb aquest esperit em dispose a reconéixer aquesta essència i llegesc àvidament les propostes dels francesos a la web habilitada a l’efecte. Trobe que ser francés és cantar la Marsellesa –imagineu-nos amb el “Per ofrenar”- , parlar francés –i nosaltres què, Valencià, català, per telèfon?- i enrotllar-nos amb la bandera tricolor francesa –i nosaltres amb la blavera!-. Al final, els francesos tampoc són tan originals, no us sembla?\nPublicado por Enric Senabre en 19:15 7 comentaris:\nPosa't el condó!\nQuan era jove, als de la meua generació, ens van bombardejar amb el perill de la superpoblació del món. Erem 5000 milions i per a l'any 2000 se'n preveien 7 o 8000. Un escàndol, un perill, una saturació insostenible per al planeta. Així les coses, el missatge de que tenir fills era una espècie d'atemptat ecològic ens va calar ben fons i, de retruc, ens va convéncer de que l'ús d'anticonceptius era d'allò més convenient, personal i col·lectivament.\nDesprés ha arribat la baixada de la natalitat a Europa i, especialment, a Espanya. I han començat els missatges amenaçadors; no hi haurà joves per pagar les pensions dels majors, som la població més envellida, als països nòrdics ja fomenten la natalitat... En fi, que sembla que ara tenir fills és quasi un deure social.\nSort que a mi m'ha pillat amb el deure sagrat acomplert (no sense contradiccions internes pel manament de la limitació de la natalitat que em van imbuir de jove), però tot i això no deixa de sorprendre'm la irresponsabilitat amb la que s'ha fomentat la natalitat, sobretot des de partits d'esquerres o socialdemòcrates. Es tracta d'una perspectiva tan egoïsta i limitada que sorprén per la ingenuitat. Com si la població del planeta no comptara igual a Ghana que a França, perquè si del que es tractava era de mà d'obra barata per mantenir les pensions dels vells, amb importar-la ja n'hi havia prou, i l'augment de la immigració ho ha demostrat amb escreix.\nSort que ha sorgit una iniciativa que recorda que al planeta ja hi som massa, "Posa fre al canvi climàtic, pren la píndola" i planteja que cal reduir la natalitat si volem aconseguir una vida digna per a la seua població. Només una precisió, millor posar-se el condó, perquè a més de limitar la natalitat, previndrem altres malalties de transmissió sexual i, a més, responsabilitzarem als homes en aquesta faena. Per tant, l'eslogan potser quedaria millor d'aquesta manera: "posa fre al canvi climàtic, folla amb condó!"\nPublicado por Enric Senabre en 22:10 4 comentaris:\nEtiquetas: natalitat ecologia\nLa vida és una merda, això ja ho sabem, i damunt dura poc. A més a més, dona practicament igual el que patim o fruim dels plaers que ens reserva, perquè en el moment de la mort tot desapareix en una espècie de "reset" desesperat que no reinicia el sistema. Si estem patint molt, aquesta possibilitat ens sedueix, i no altre és l'encís dels suicides. Si fruim del moment, el final ens espanta, pel que té d'acabament d'un estat plaenter.\nDoncs bé, aquest és el missatge que ens vol transmetre Woody Allen amb la seua última pel·lícula. "Si la cosa funciona" és un manifest hedonista en la línia dels grans epicuris de la història, Montaigne i Epicur. El somriure desenfadat de Woody ens ajuda a soportar amb més ànim l'angoixa vital a la que ens podem abocar si oblidem que la vida dura el que dura la vida, i que malgrat tot, s'acaba tard o d'hora. No desaprofitar les poques felicitats amb que ens regala i no plorar pel que perdem perquè aleshores no podem fruir del que tenim. Un missatge clar i simple, però reconfortant, malgrat tot.\nPublicado por Enric Senabre en 23:37 9 comentaris:\nPublicado por Enric Senabre en 22:05 Cap comentari:\nDos articles recents ressalten la importància de l'educació per a la moderna societat de la informació, i els dos d'inspiració clarament economicista. Un de Paul Krugman, economista americà i premi Nòbel el 2008, que situa l'excel·lent educació pública americana com el factor més important del seu fort desenvoupament econòmic, i anuncia la seua decadència justament pel desgast que aquesta educació ha sofert per la falta d'inversió. L'altre article és de Joaquín Estefania, i aquest ressalta la mateixa idea, la importància econòmica de l'educació i avisa del perill d'aplicar els retalls econòmics a l'àmbit educatiu.\nNo puc amagar la meua alegria per aquestes opinions de personatges tan reconeguts, i més encara perquè coincideixen amb la meua i perquè també crec que seria un desastre per a la societat en general retallar les inversions en educació. Ara bé, potser les meues raons van més enllà de les consequêncies purament econòmiques, perquè abandonar les necessàries inversions en educació no sols aprofundeix la crisi econòmica en el futur, sinó que també crea una societat insolidària, injusta i desarticulada. I aquestes conseqüències són més dramàtiques que totes les repercusions econòmiques.\nPer això seria un greu error que un estat europeu que es troba a la cua en inversió educativa aplicara encara més retalls en aquest àmbit o en el d'investigació. El que està en joc no és tan sols el lloc de treball d'un grapat de professorat o d'investigadors, és el futur de la nostra societat, i alguns la volem democràtica, justa i solidària.\nPublicado por Enric Senabre en 19:03 6 comentaris:\nPublicado por Enric Senabre en 23:12 5 comentaris:\nEl TSJV ha rebujat el recurs de l'STPV contra Font de Mora per l'incompliment de la Sentència (de les 16 sentències) que reconeix el títol de Filologia catalana com equivalent al de Valencià.\nAquest entrebanc judicial trenca la ratxa favorable (les setze sentències anteriors, la de la ciutadania...) que ens havia fet pensar que els tribunals podien ser una bona contènció a la política del PP al País Valencià. La realitat ha tornat al seu lloc les coses (també la sentència dels trages) i ens recorda que l'oposició s'ha de fer al carrer, a les eleccions o al Parlament. El recurs als tribunals només es justifica quan realment es dona una situació d'indefensió impossible de reivindicar per les vies polítiques habituals.\nPerò el problema és que aquesta situació està donant-se, perquè quan els tribunals desqualifiquen decisions de govern estan avisant d'una situació d'indefensió ciutadana, i la situació al País Valencià ja és tan complicada que la societat civil s'ha vist obligada a demanar empar als tribunals.\nPerò ni tan sols d'aquesta manera ens protegeix la llei, perquè el govern incompleix reiteradament les sentències o se'n riu de les que no li convenen. Aleshores què fer? Demanar l'empar del Tribunal d'Estrasburg?\nMillor donem-li la volta a la situació. Solucionem els problemes judicials per la via política. La indefensió ciutadana justifica la creació d'un front d'oposició que sanege la vida política valenciana i recupere la senda democràtica que està en perill. És l'hora dels partits d'esquerres, potser una gran coalició des del PSPV fins ERC, comptant amb el Bloc, EU i Iniciativa, podria arribar a un govern de concertació que recuperara una Televisió pública, una educació amb dignitat, una sanitat pública i no privatitzada. Potser seria una solució transitòria, però necessària per a una regeneració democràtica.\nPublicado por Enric Senabre en 21:08 2 comentaris:\nEtiquetas: democracia politica\nPublicado por Enric Senabre en 21:50 4 comentaris:\nPublicado por Enric Senabre en 22:26 3 comentaris:\nEl president Obama està acomplint les expectatives que havíem dipositat en ell. El nou estil exterior, la depuració de responsabilitats en tortures i actes il•legals de la CIA –limitades i un poc a contracor, això és cert- i l’actitud enfront del mercat financer i la gestió de la crisi econòmica, han confirmat les expectatives que esperàvem. Però si un aspecte concentra les nostres simpaties és la proposta de dotar els EEUU d’un sistema sanitari públic que atenga a tota la ciutadania sense discriminacions econòmiques.\nPerò ahí comença la nostra sorpresa, quan trobem una forta oposició als plans d’universalització de la sanitat. Amb acusacions d’assassinar menuts i majors i de limitar la llibertat d’elecció dels pacients. Incomprensible! No puc imaginar com és possible que ningú s’opose a uns plans que beneficien a tots. A no ser que darrere de les protestes estiguen les potents companyies sanitàries, les úniques interessades en no perdre un negoci que els deixa milions de dòlars a costa de la salut dels ciutadans. I si això és cert, aleshores sembla que el concepte d’ideologia més clàssic torna a ser el que ens pot explicar com és possible una oposició moral –avortament, eutanasia, llibertat- a una mesura clarament innocent en aquest sentit. Només es poden explicar les protestes si trobem una manipulació interessada econòmicament de les companyies sanitàries que han reutilitzat els vells arguments moralistes amb intencions clarament manipuladores.\nAra canvieu l’escenari i escolteu les crítiques a la sanitat pública que es fan ací, recordeu les sedacions del Gregorio Marañon, les objeccions dels professionals a l’avortament, les errades mèdiques que provoquen morts innocents, i potser podeu veure darrere la llarga mà del capital en forma de companyies privades de segurs mèdics. Com els agradaria que açò fora com els EEUU!\nPublicado por Enric Senabre en 0:40 4 comentaris:\nEtiquetas: sanitat ideologia\nHe passat l’agost una mica aïllat del món. Estava al mig de la serra de Mariola, sense llum elèctrica ni internet. Només a les nits posàvem en marxa el generador elèctric i connectàvem una tele menuda que agafava mal la majoria de les cadenes, excepte Canal 9 i 24/9 que, coses del destí, es veia amb una claredat magnífica. Així les coses i com que el comandament a distància tampoc funcionava, deixàvem en marxa el canal de notícies de la televisió valenciana, per allò de saber què passava al món.\nTots coneixem l’orientació dels informatius de la nostra televisió, però no els fem més cas del necessari i creiem que estem immunitzats a la seua manipulació. Amb aquest nou canal de notícies m’he assabentat de la remodelació del govern valencià –mostra del bon funcionament de l’anterior-, de l’ascens del director del Canal de notícies a la direcció de l’ens –perquè l’anterior ha passat a l’empresa privada a la recerca de nous camins professionals- , de l’èxit de la Fórmula 1 –aclaparador- i de moltes coses més. Tot amb la confiança de què a mi no m’enganyen, perquè la majoria de nosaltres sabem llegir entre línies i coneixem la orientació general del canal.\nPerò quan he tornat a casa i he agafat el comandament a distància he descobert que els efectes perniciosos de la televisió valenciana superen la simple difusió de notícies enganyoses i manipulades. M’he trobat fugint automàticament i sense adonar-me’n de la nostra llengua. En quant canvie de canal i, sense mirar la pantalla, escolte el valencià –vull dir la variant lingüística que es parla en algunes comarques del nostre País i utilitzen els informatius de la televisió valenciana- immediatament canvie de sintonia. Com que la única televisió que tenim que parla valencià de seguit és el Canal 24/9, he associat l’odi al canal televisiu amb l’odi a la llengua que parla. Horror! Si Paulov i el seu gos alçaren el cap se’n riurien de valent. M’he convertit en un monstre!. I no tinc remei, perquè amb TV3 no em passa –supose que perquè la variant dialectal és diferent-\nCom a conclusió d’aquesta faula, m’agradaria dir que no hauríem d’abandonar la Televisió valenciana als seus directius, perquè una televisió pública, que parle en valencià i que informe de manera imparcial i lliure, és una necessitat democràtica insubstituïble.\nPublicado por Enric Senabre en 18:49 4 comentaris:\nEtiquetas: televisio llengua\nPublicado por Enric Senabre en 23:03 5 comentaris:\nPublicado por Enric Senabre en 22:44 10 comentaris:\nDiu el mestre Montaigne al segon llibre dels seus Assaigs: "Crísip i Diògenes han estat els primers autors a menysprear la glòria, i els més ferms, i entre tots els desigs, deien que no n'hi havia cap altre de més perillós, ni que més havíem d'evitar, que el que tenim de l'aprovació dels altres. Realment, l'experiència ens n'ha fet sentir diverses traïcions ben danyoses. No hi ha res que enverine més els prínceps que la falagueria, ni res que faça guanyar als dolents més crèdit davant d'ells."\nI després diuen que els clàssics ja no ens diuen res! O Montaigne endevinava el futur o la natura humana no canvia tant com ens pensem.\nPublicado por Enric Senabre en 23:04 2 comentaris:\nEtiquetas: vanitat corrupcio\nRyszard kapuscinski es preguntava allà pel 1999 en un article aparegut a Le Monde Diplomatique nº45-46 si els mitjans de comunicació representaven la realitat del món, si realment la sobreabundància de vies d’accés a la societat global ens aportava una millor informació. La seua resposta en aquell moment va ser que no, que els mitjans proporcionen una visió del món molt superficial i fragmentària, sobretot perquè amb l’aparició de la televisió s’ha reforçat la confusió entre veure i saber, entre veure i comprendre. El fet de tenir al davant les imatges de successos ocorreguts a l’altra banda del món ens produeix el mirall de creure que ja ho sabem tot, que la imatge reprodueix la totalitat de la realitat, però oblidem que la selecció, la presentació i el montatge de les imatges construeix la realitat i, per tant, esdevé un instrument molt eficaç de manipulació.\nPer a argumentar la seua postura, kapuscinski aporta tres exemples: la presentació de la pobresa als informatius com un fenomen inevitable i natural, l’aparició del subdesenvolupament i les catàstrofes al si de programes etnogràfics o culturals que el converteixen en una curiositat i la utilització de les estadístiques fredes per explicar la inevitabilitat dels drames humans.\nQuè podem dir avui, deu anys després, de l’evolució dels mitjans de comunicació? Doncs que la tendència que apuntava kapuscinski s’ha confirmat i aguditzat. Només hem de fixar-nos en la manera com es tracta el conflicte iraquià, o iranià o afgà als informatius televisius, com una sèrie de lluites tribals o religioses sense cap ni peus. O també és d’assenyalar l’aparició de programes-concurs que recorren llunyans països desconeguts o fan conviure una família europea amb una tribu africana, reforçant d’aquesta manera els tòpics més arrelats. I per descomptat, la profusió d’estadístiques i enquestes que venen a confirmar l’escassa capacitat de treball o d’organització i innovació dels països subdesenvolupats. Tot plegat dibuixa un món inconnex i incomprensible en el que nosaltres, els occidentals, som l’espècie elegida però no per Deu, sinó perquè ens ho mereixem.\nPerò podem trobar una xicoteta llum al final d’aquest túnel. L’aparició i desplegament d’Internet com a nou mitjà de comunicació ha trasbalsat el poder absolut que tenien les agències de comunicació i les televisions, i s’ha constituït com el mitjà d’informació alternatiu per excel•lència. És aquest un fenomen que encara no estava totalment desenvolupat en els temps que escriví kapuscinski, i que s’ha convertit en una mena d’esperança blanca informativa. Ara el que falta és canviar els costums dels ciutadans i convencer-los que informar-se implica un esforç, un treball de recerca i comprensió.\nBlocs amb articles sobre Kapuscinski. Visiteu-los\nKapuscinski y Heródoto\nPublicado por Enric Senabre en 0:03 21 comentaris:\nEtiquetas: mitjans de comunicació kapuscinski\nEls retalls han arribat a l’educació. La famosa crisi ha proporcionat l’excusa per tal d’ajustar les brides a l’estament educatiu. I si, a més, aquest estament ha estat especialment crític amb la política educativa de la Conilleria, aleshores la venjança es serveix en safata de plata: “ara sabran qui mana ací!” Deuen haver pensat els dirigents de Campanar.\nI allà van. Han nomenat uns super-inspectors encarregats exclusivament de confeccionar plantilles de tots els centres del País. Han apartat els inspectors habituals, entre els quals hi ha alguns massa sentimentals què xafen els centres i els acaben agafant carinyo. No, millor un cervell sense ànima, el perfecte conductor d’un programa informàtic elaborat amb uns límits marcats i insuperables, una altra màquina, però humana. I aquestos super-inspectors han tret les tisores i la calculadora i s’han posat a comptar hores, dos de filosofia, dos d’història, dos de tecnologia i una de francés i... això fan divuit, o trenta-sis. Eureka! Un professor! O dos! Doncs, a retallar, ací sobra un professor. Però, perdone, dos i dos i dos i uno i... sumen divuit però en número, no en persones. Dos cames i dos braços i un cos i un cap no fan una persona, fan un Frankenstein. Això és igual, bovades, totes les persones són iguals davant la llei i per tant intercanviables. Fora! I el pla de mediació que voliem fer, o el de foment de la lectura, o el de convivència? Això no compta hores, fora!\nI així en tots els centres, un d’ací, dos d’allà, tres més enllà, al final un bon estalvi. I no és que estem en contra de l’optimització de recursos públics, al contrari, és la garantia de millora del funcionament de l’escola pública. Però el problema és que ací no es busca optimitzar recursos per tal de millorar-la, sinó tot el contrari, es busca ofegar la qualitat i la bona imatge amb la que poder competir amb la privada. Perquè si mirem bé, el que s’estalvia amb els retalls es dedica a contractar professorat de filosofia i d’història amb coneixements mínims d’anglés que donen ciutadania (no massa, que això porta problemes, el just per a fotre a aquells que s’han negat), a finançar els concerts del batxiller en la privada, a contractar super-inspectors que, aquestos sí, justifiquen el seu lloc de treball i el seu sou (més elevat) desplaçant a altres professors, o per a comprar bons trages i tenir bona presència quan ixen al Canal 9, que també paguem amb aquestos diners públics.\nI ja ho veieu, amb una calculadora i unes tisores hem aconseguit enfonsar un poquet més l’escola pública i, a més, escarmentar a tots aquestos rojos que ens han criticat amb tanta voracitat.\nPublicado por Enric Senabre en 10:08 9 comentaris:\nLa nova llei de l'oficina judicial ha estat l'excusa amb la que PP i PSOE han donat un cop baix a la instauració de la justícia universal. Si la tendència dominant semblava ser la de reforçar institucions internacionals (Tribunal Penal Internacional, Estrasburg, etc) que protegiren els drets humans arreu del món. Ara els partits majoritaris de l'Estat espanyol han preferit, en una mostra de realisme polític i pocavergonya moral, limitar la potestad de l'Audiència nacional per jutjar crims ocorreguts fora de les seues fronteres. Només si impliquen ciutadans espanyols entraran dins de la seua jurisdicció.\nSembla que Garzón i algun altre jutge havien anat massa lluny, i havien posat en un conflicte diplomàtic als nostres governants. El problema és que aquells a qui defensaven no tenien altra instància que els protegira, i aquest retall a una concepció universal de la justícia, dona la raó a aquells que pensen que açò de la justícia no és més que un joc dialèctic i legal del que mai trauran res en clar. Al final triomfa la visió més positivista de la justicia i l'oblit de la fonamentació ètica que tota llei ha de tenir darrere s'oblida en favor de l'oportunisme i la conveniència.\nUn mal exemple per als nostres joves i una mostra més de la poca pedagogia política que es practica en aquest país.\nPublicado por Enric Senabre en 23:26 Cap comentari:\nJa hem tret la tercera Karpe. La podeu descarregar ací si voleu. Enguany ho hem aconseguit, el curs pròxim veurem, però de moment, anem fent.\nAh! i a l'estiu teniu el bloc de la Karpe, també el podeu visitar ací.\nPublicado por Enric Senabre en 23:00 1 comentari:\nPublicado por Enric Senabre en 19:06 9 comentaris:\nVolia escriure de feia temps sobre les eleccions europees, però la falta de temps i els dubtes sobre el contingut de l'article em van fer desistir. No sabia si prendre partit decididament i públicament, si centrar-me en la vessant europeista o fer esment de la trascendència nacional (valenciana, catalana, espanyola...).\nAra tot sobra, i això demostra la inutilitat dels nostres comentaris (bé, vull dir, dels meus) i la fugacitat del temps i de l'opinió. Ai!\nPerò bé, efectivament sobren els comentaris que anava a fer, perquè s'han confirmat els pitjors pronòstics que jo volia conjurar: València continua sent el feu del sector més ranci i reaccionari de l'espectre polític, a la ciutadania valenciana (i Murciana i Madrilenya) li te absolutament igual tenir a un tall de "pijos" corruptes controlant el poder, a Catalunya el tripartit s'erosiona i a Espanya guanyen els blaus, els que més criden i amenacen.\nI a Europa? La desfeta (el Partit popular es reforça, entren neonazis, Berlusconi continua somrient), el desinterés (l'abstenció més alta dels últims anys) i la paràlisi política. Amb aquest disseny europeu es lògic que la població no es moleste en votar, perquè és inútil un parlament que no decideix i perquè cap de les nacions aposta per un projecte atractiu que ilusione la ciutadania i la mobilitze. Amb aquestes algorges, el futur de la Unió és ben fosc, però el problema és que el futur general no és més optimista; menys democràcia, menys participació, més corrupció i més opacitat del poder (econòmic i polític).\nEns esperen anys roïns per a la democràcia\nPublicado por Enric Senabre en 22:10 11 comentaris:\nEl dijous 28 de maig Rosa Sanchis presenta "Abril no és un mes" i "Primavera per a Palmer" a la Casa del Llibre (Passeig de Russafa) de València a les 19,30. No us perdeu l'acte i, sobretot, no us perdeu els llibres, perquè es tracta de dos llibres valents, atrevits i sincers, que miren la vida de cara i li posen nom i paraules als sentiments. Rosa és una magnífica escriptora que sap prendre el pols als joves, i que retrata a la perfecció les vivències d'una jove Abril que s'enfronta amb valentia a la seua sexualitat i decideix viure-la lliure i personalment. Palmer, el seu inseparable amic, pateix el seu particular calvari per ser diferent, per ser ell i no cedir a la hipocresia d'una societat que no admet la diferència. La sexualitat i el buylling de gènere, dos temes candents que normalment es tracten amb la hipocresia del que denuncia amb la boca petita, de portes enfora, però que Rosa assumeix des de la sinceritat de qui decideix acompanyar la formació de les noves generacions des de l'estima i la proximitat.\nPublicado por Enric Senabre en 23:03 4 comentaris:\nEtiquetas: sexualitat buylling\nSi una paraula defineix la nostra moral, aquesta és la d'hipòcrita. I la moral sexual n'és la part més hipòcrita d'aquesta moral. Dic açò en referència a la notícia que arreplega avui el Levante; sembla que a una Institut de Requena han prohibit una enquesta sobre sexualitat que estava elaborant l'alumnat de 4t d'Eso amb la direcció d'una professora. El motiu de l'escàndol és que l'enquesta ha arribat a mans d'alumnes de 1r de l'ESO, oh! Quin sacrilegi, uns tendres xiquets i xiquetes de 12 anys que encara són massa menuts per saber res sobre sexualitat. I que les preguntes eren molt íntimes (algunes com on et masturbes més frequentment o on fas l'amor), com si les enquestes no foren anònimes i generals.\nPel que sembla els pares que han armat l'escàndol i el periòdic que se n'ha fet ressó, pensen que si els seus fills i filles no parlen de sexualitat, aleshores no la tenen. O creuen que la primera vegada que han escoltat la paraula masturbació ha sigut a l'enquesta.\nEn cap moment he llegit res sobre el caràcter masclista de moltes de les preguntes (Cuánto aguanta un español?) sobre la quantitat de tòpics que s'arrepleguen (Porqué los negros la tienen más larga?) o sobre la concepció reduccionista de la sexualitat (genital, hetero, coital, etc.) que pressuposen la major part de les preguntes. L'enquesta és nefasta, però no perquè parle de sexualitat (això és el que te de bò), sinó perquè està feta sense la més mínima reflexió prèvia sobre la sexualitat que vivim i la que volem viure. Vull dir és una enquesta molt poc educativa i molt morbosa, com solen ser les que elabora l'alumnat quan no són preparats convenientment per aprendre a preguntar. I és una llàstima, perquè és una activitat interessant que pot donar molt de joc i una bona reflexió sobre la sexualitat que tenim. No conec el procés d'elaboració del treball, i li supose una bona voluntat a la mestra que el dirigia, però possiblement li mancava una formació mínima en coeducació i en educació afectiva i sexual.\nPerò no, el problema ací és una enquesta sobre sexualitat, res de reflexionar sobre l'educació sexual, la igualtat necessària per viure-la lliurement ni la necessitat d'obrir portes a una vivència saludable.\nTristíssim, i hipòcrita.\nPublicado por Enric Senabre en 19:21 Cap comentari:\nPublicado por Enric Senabre en 10:05 6 comentaris:\nPublicado por Enric Senabre en 20:21 Cap comentari:\nPublicado por Enric Senabre en 20:26 Cap comentari:


Qui et creus que ets? | CAT.Superenlightme.com\nQui creu que vostè és usar un bikini quan vostè no té un "cos de bikini"?\nQui creu que ha de deixar de fer dieta quan es "deu" baixar de pes?\nQui et creus que ets per tenir cura de si mateix quan no hagi acabat la seva feina?\nQui creu que vostè és menjar més galetes o assaborir dues llesques de pastís?\nQui creu que vostè és gastar diners en si mateix? Per comprar llibres? Per comprar roba? Per comprar el perfum car? Per sortir a sopar? Per contractar una mestressa de casa o mainadera o un organitzador professional? Per veure un terapeuta?\nA qui es creu que és per tractar el seu temps tot sol tan seriosament com una reunió, creant límits concrets?\nQui creus que ets per tractar aquesta classe dura sessió d'exercicis o prendre la classe de química dur? Per intentar la posi de ioga desafiant? Per fer alguna cosa que mai has fet? Per escriure una novel·la sencera?\nQui creus que ets per creure que va a fer bé quan has fracassat tantes vegades?\nQui creu que vostè és dir-li a algú que no està disponible perquè es relaxa?\nQui creus que prendrà unes vacances? Per prendre un dia lliure?\nQui creu que s'ha de tenir gust de la persona que veus al mirall? Per ser orgullós de si mateix quan ja has comès tants errors? Per prendre migdiades? Per veure la televisió en lloc de netejar, rentar els plats o fent altres coses "productives"?\nPer a molts de nosaltres aquests són els pensaments que giren en la nostra ment. En veu alta. Persistent. Cruel. Cada vegada que fem una cosa nova, o sentim bé amb nosaltres mateixos o volem donar-nos un caprici així, sorgeixen aquests pensaments. Pensaments que qüestionen el nostre valor i mereixedor. Pensaments d'assumir que només podem tenir coses bones si "guanyem" ells - ja sigui a través de veure el que mengem, treballant sense descans, buscant una manera determinada i la cura de tots els altres primer.\nSempre que es trobin aquests pensaments, cada vegada que un es pregunta: "Qui diables què penso que sóc? Veritat?" recordi que el seu cos no és moneda. No compres el dret a usar certa roba per tenir un cert cos (no importa el que certs - ximples - la gent podria dir).\nRecordeu que l'autocura és fonamental, no negociable. Recordi que vostè pot aprendre a acceptar-se a si mateix, fins i tot les parts que el facin sentir incòmode. Recordi que vostè pot practicar compassiva autocura qualsevol moment - fins i tot quan els pensaments estan en el seu punt més alt.\nCal recordar que hi ha saviesa en errors quan ens aturem i mirem per la lliçó. Recordeu a si mateix que és bo i saludable per buscar suport. Cal recordar que l'alimentació és flexible. Recordeu que tothom és un principiant quan intenten alguna cosa. Cal recordar que la pèrdua de pes és innecessari. Que la salut, l'alegria, la pau, sentit i plenitud es troben a participar en comportaments, activitats i hàbits que provoquen aquestes coses directament (no a ser encadenat a l'escala, no en el pensament de si mateix com un nombre).\nRecordeu que el seu valor és inherent.\nAquests pensaments encara podrien sorgir. Podrien estendre automàticament a terme durant els pròxims anys. Però vostè no ha de creure en elles o deixar que dicten les seves accions. També no ha de lluitar amb ells o desterrar-o s'enreden en el seu drama. Es pot escoltar, reconèixer la seva presència, i després fer el que és millor per a vostè.\nBooster dimatge corporal: viure una vida ben alimentada\nImpulsor de la imatge corporal: establiment dobjectius dautoajuda\nBooster dimatge corporal: organitza una reunió damics\n2 poderoses maneres de deixar de fer dieta\nCom augmentar la teva imatge corporal sense desbordar-te\nPreguntes i respostes sobre trastorns de lalimentació: la perspectiva de la mare, part 2


Cloenda de la 8ª Festa del Circ – NouBarris.Net\nCloenda de la 8ª Festa del Circ\n20 de Juny de 1999 admin Ateneu Popular de Nou Barris, Escola de Circ Rogelio Rivel, Fira\nEspectacle de l´Escola de Circ Rogelio Rivel\nDurant aquest cap de setmana l´Associació de Circ de Catalunya (ACC) i l´Ateneu Popular de Nou Barris estan oferint una mostra variada d´arts circenses dintre de la vuitena Festa del Circ. I és que el gran espectacle del circ cada dia pren més força.\nAvui, a les 12 hores s´ofereix un taller de circ i una mostra d´associacions acompanyada d´una fira. A partir de les 17 hores, l´amfiteatre acull un espectacle de circ a l´aire lliure.\nA les 19 hores, a la Carpa espectacle fi de curs de l´Escola de Circ Rogelio Rivel, que presentaran el treball realitzat en el marc de la creació de l´Escola de Circ. Aquesta és una experiència molt nova tant pels que han fet de professors com pels mateixos alumnes. La intenció és que aquest esforç continui el proper any per assentar així una base més sòlida.\nA les 20.30 hores, espectacle de circ al Teatre de l´Ateneu i a les 22 hores cloenda d´aquesta 8ª Festa del Circ.\n24 d'Octubre de 2004 Els pallassos es posen seriosos\n4 d'Abril de 2005 L’Escola de Circ Rogelio Rivel estrena carpa recordant a tres grans artistes i amics\n← Sopar popular a Can Peguera\nAlumnes damunt un escenari →


XXVIII Premi de Narrativa Infantil Carmesina | Mancomunitat de La Safor\nXXVIII Premi de Narrativa Infantil Carmesina\nLa Mancomunitat de Municipis de la Safor convoca el XXVIII Premi de Narrativa Infantil Carmesina de la Safor 2019\nAquest premi és un premi que està molt ben considerat i amb gran prestigi dins del món de la literatura infantil, amb una dotació econòmica 3.000 € i la publicació de l'obra. També se’n publiquen algunes obres finalistes si l’editorial ho estima oportú. La publicació de les obres premiades i finalistes són editades per Tàndem Edicions (del grup Edicions Bromera) i compta amb el suport de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua. En aquesta convocatòria, la presentació d’originals finalitza el 15 de febrer de 2018.\nL’objectiu d’aquest premi, que va nàixer a l’any 1990, és el de donar suport a la creació literària en la nostra llengua i facilitar l'edició d'obres en valencià adreçades a la població infantil entre 8 i 11 anys. L’àrea d’influència és Catalunya, les Illes Balears i la Comunitat Valenciana (també, de vegades, hi arriben originals d'Itàlia, França i altres comunitats espanyoles).\nEl jurat d'aquesta edició està format per Joan Portell, Gonçal López-Pampló, Josep Palomero (membre de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua), Mariló Àlvarez i Mª Josep Escrivà (guanyadora de l'edició anterior).\nBases XXVIII Premi de Narrativa Infantil Carmesina


Durant el passat mes de juny l’Escola d’Adults del Pla del Besòs va visitar Caldes d’Estrac. Van arribar en tren i un cop a Caldes, el primer punt del seu itinerari va ser adreçar-se a l’Oficina de Turisme per informar-se de tots els atractius de la vila i en especial de l’itinerari pel nucli històric.\nDesprés d’esmorzar van iniciar la ruta pel nucli antic i el parc de Can Muntanyà. La Fundació Palau i el Balneari Termal van ser altres dels punts forts de la visita. Un cop havent dinat, van finalitzar l’excursió amb una passejada pel Passeig dels Anglesos.\nAlguns dies després de la seva visita,Alamillo va dirigir-se a l’Oficina de Turisme per deixar un vídeo amb les imatges més especials del dia, amb el desig de compartir-lo amb la vila. Un record que es pot veure a continuació.\nRacons i records de Caldes\nRecentment a Instagram s’han recollit aquesta imatge. La d’una placa per a una bicicleta on figura el nom del poble. L’autor @mariogimeno explica que li van posar a la seva bicicleta quan tenia 3 anys i ha volgut compartir-la amb els usuaris de la xarxa social.\nDes de l’Oficina de Turisme de l’Ajuntament de Caldes es fa una crida a tothom qui vulgui compartir les seves experiències de Caldes a etiquetar les imatges amb el hashtag #caldetes #caldesdestrac perquè tothom pugui localitzar-les.\nLa història de la vila en imatges [+]\nInformació publicada el 14 de juliol de 2015


Xinxes. Prevenció, extermini, desinsectació, vigilància i control plagues de xinxes, hotels, col·legis, escoles bressol, instal·lacions hoteleres, albergs\nEl problema de la plaga de xinxes no procedeix, contra el que es pugui suposar, d'una mala higiene, ja que es troben en els millors hotels i en els habitatges més netes. Aquest tipus de plaga ha experimentat un rebrot en els últims anys amb la proliferació dels viatges, tant de tipus interior com a l'estranger. Les maletes, bosses, motxilles i motxilles són les portadores d'aquests insectes, que solen procedir d'algunes instal·lacions hoteleres i albergs d'altres països, mateix focus que s'estén pel món des de cellers d'avions i trens de llarg recorregut. En aquest sentit, és una plaga "moderna" que pot fer acte de presència en el qualsevol moment del futur immediat. Hem d'estar previnguts perquè són difícils de detectar.\nSón insectes perillosos perquè viuen de la sang humana i poden portar i transmetre diversos patògens que causen malalties. Els xinxes de llit s'amaguen durant el dia, localitzant prop d'aquesta per picar durant la nit. Se solen instal·lar en capçals, catifes i tauletes, a més de les esquerdes i esquerdes properes a les seves víctimes.\nFonamentalment es situen en els dormitoris o qualsevol dependència que s'empri per a un ús d'aquest tipus. No obstant això, no es pot descartar l'aparició d'aquesta plaga a llocs tan sensibles com escoles o guarderies.\nDesaconsellem absolutament tractar aquesta plaga amb insecticides d'ús domèstic, poden ser contraproduents per a la salut humana per l'ús abusiu d'aquests productes i el més segur és que no s'obtingui el resultat desitjat. L'estrès que es deslliga davant aquest tipus de situacions és mal conseller. Han de confiar empreses com TRASSA, amb professionals experimentats i qualificats, coneixedors de les tècniques i productes més adequats per no perjudicar la salut dels éssers humans ni de les seves mascotes i garantir la desinsectació i complet extermini de les xinxes.\nSom experts en la prevenció, tractament, desinsectació, vigilància i control de plagues de xinxes.


La consellera de Presidència i portaveu de la Generalitat, Meritxell Budó, ha afirmat en roda de premsa que l'executiu català s'està plantejant relaxar algunes restriccions, com ampliar horaris de la restauració i flexibilitzar mesures en l'esport i les activitats extraescolars, però ha rebutjat aixecar el toc de queda nocturn.\nEn roda de premsa telemàtica després del Consell Executiu, ha explicat que el Govern està analitzant les dades epidemiològiques per decidir si es poden aixecar algunes de les mesures a partir de la setmana que ve, i que entre aquest dimecres i divendres ho acabaran de decidir en funció de com evolucionin aquestes dades.\nAixí, ha assegurat que estan revisant les restriccions en la restauració, l'esport i les activitats extraescolars, però ha descartat que el toc de queda es pugui aixecar per ara tal com ha anuncia que estudia la Comunitat de Madrid: "En aquests moments no som aquí ".\nBudó ha defensat que s'intentarà flexibilitzar aquesta mesura quan les dades ho indiquin, però ha assenyalat que l'estat actual de la pandèmia no recomana prendre aquesta decisió perquè la tendència a la baixa encara és "molt lenta", i ha demanat prudència per evitar que la relaxació de mesures provoqui un augment de contagis.\nA més, ha dit que "probablement no serà fàcil" que aquesta setmana es decideixi aixecar el confinament comarcal i ha anunciat que el Govern està treballant per elaborar un calendari que fixi la relaxació de mesures segons l'evolució de la pandèmia, com demanen els sectors econòmics.\nPreguntada sobre si és partidària de decidir les mesures per Setmana Santa de forma conjunta entre les comunitats autònomes, Budó ha contestat que les decisions s'han de prendre en funció de com evolucioni cada territori, ja que creu que probablement la pandèmia no tindrà la mateixa evolució a tot l'Estat, i ha reiterat que la Generalitat prendrà les decisions que cregui oportunes per a Catalunya.


Els adolescents i les armes | Emporion\nper Josep Fuster\t el juny 26, 2016\nNo és la primera vegada que des de les pàgines d’aquesta revista manifesto que sóc un pacifista convençut i contrari a tota violència ja sigui contra persones, animals o coses.\nFet aquest preàmbul que he cregut necessari, he de dir que em va sorprendre molt la polseguera informativa que, a finals del passat mes de maig, va provocar la visita d’uns escolars al castell de Sant Ferran de Figueres, en el marc de la celebració del Dia de les Forces Armades, on se’ls va permetre veure i tocar algunes armes i roba de camuflatge.\nUna part de la societat -he de dir que en desconec els motius exactes, però suposo que es podria atribuir en part a les circumstàncies adverses del temps que ens ha tocat viure i a reminiscències del passat- té, per alguns temes o institucions, la susceptibilitat a flor de pell, però en molts casos els seu comportament delata una hipocresia totalment incoherent i contradictòria.\nCrec que quan es tracta de parlar d’armes amb adolescents, potser el primer que se’ls hauria d’explicar és que en un món tan imperfecte com el nostre, on les persones no som un pom de bondats, ni la societat en molt punts està organitzada i concebuda per afavorir una convivència pacífica; per preservar la pau, la democràcia, les llibertats i els drets fonamentals que entre tots ens hem donat, les armes malauradament són encara un mal necessari. Segurament, si visquéssim en un món perfecte, ni s’haurien inventat ni existirien; però ara per ara, i fins que això arribi, necessàriament ens hem d’acostumar a conviure amb elles.\nEls hauríem també d’explicar que les armes de foc en si no són dolentes, són tan sols un giny d’inofensiu metall, com ho pot ser un ganivet de cuina, una destral i tot un reguitzell inacabable d’innocents estris o objectes que en un moment determinat poden també esdevenir armes perilloses. Qui realment les fa perilloses són les persones que les manegen i els objectius que amb aquestes pretenen aconseguir.\nContra qui les utilitza amb ànsies de poder absolutista, per subjugar països, persones, per aconseguir tèrbols beneficis econòmics o estratègics, per imposar idees, religions, o simplement pel sol fet de fer mal o destruir, hi ha d’haver necessàriament unes altres armes que actuïn amb caràcter defensiu, dissuasiu o pacificador. Si no fos així, en poc temps les persones pacífiques seríem dominades i ens convertirien en esclaus dels més perversos i sense escrúpols, d’aquells il·luminats que, moguts per una ambició irreflexiva i malaltissa, tenen ànsies de dominar i menjar-se el món, oblidant pobres il·lusos, que l’única veritat és que el món acabarà irremissiblement engolint-los a ells. D’exemples de grups i persones amb idees i objectius com els que he esmentat, al llarg de la història, en trobareu els que vulgueu, i aquestes persones, utilitzant només la paraula i el diàleg, dissortadament no solen avenir-se a raons.\nEl fet de deixar veure o tocar una arma a un adolescent, si va acompanyat d’una explicació raonada sobre que no necessàriament sempre han de servir per provocar maldat, destrucció o violència, crec que no es pot pas considerar un fet reprovable.\nSuposo que per manca de reflexió o per afegir-se al que sol ser un comportament generalitzat no exempt moltes vegades d’una dosi d’inconsciència i d’hipocresia, estic convençut que persones que van posar el crit al cel perquè es van mostrar unes armes i uns equipaments a uns escolars, no posen cap impediment o control, i permeten alegrement que els seus fills vegin al cinema, a la televisió, a l’ordinador o a la tauleta, pel·lícules o videojocs de tots els gèneres, on la violència, la sang, l’extorsió, el maltractament, la tortura i la utilització de les més sofisticades i mortíferes armes de foc s’emporta la part del lleó de la programació.\nLa visió de violència a la pantalla, crec que és un bon caldo de cultiu per convertir alguns adolescents en futures persones violentes, atenent que moltes vegades els protagonistes més salvatges i sanguinaris solen convertir-se en els seus herois preferits.\nEnsenyem tots plegats als nostres infants i adolescents la cultura de la pau, i per damunt de tot a respectar els altres amb les seves discrepàncies o diferències, tant si són d’idees, pensament, religió, color de pell, etc. El dia que ho aconseguim, viurem en un món millor on les armes i els exèrcits ja no seran necessaris.


Montserrat Capdevila: Sabadell al Ciberp@ís\nEndavant esteu entre els millors, naturalment segon el CIBERPAIS.\nAra que treus el tema de Internet i les noves tecnologies, perque en les noves tecnologies no només està Internet, quin projecte o projectes, si hi ha algun, te definit el teu partit per els anys de govern que venen en el camp tecnològic?\nTeniu algun projecte per exemple per assolir un nivell més alt d' accessibilitat, per exemple per la WEB?\nTeniu algun projecte per entrar en el camp de la gestió del coneixement?\nTeniu algun projecte que democratitzi la plana web, que no sigui només un aparador de l'ajuntament?\nA mi em dona l'impressió de que la ciutat de Sabadell està quedant endarrerida pel que fa a tecnologia principalment perque no és veu cap projecte definit. Adormir-se en el camp tecnològic no crec que sigui positiu per la ciutat. Recordo un que és va anomenar fa 8 anys, 'gran via digital' que era simplement fum doncs com molts projectes del vostre partit tenia el edifici (ara ni això) peró no hi havia definit ni objectius ni pla de treball.\n(aprofito aquest comentari per dir-te a quina area buida em referia al comentari sobre el ple)\nBenvolgut anònim, veig que continues amagant-te darrere l'anonimat... Ara bé, crec que ets l'A.F. Aquesta manera de veure-ho tot negatiu i no tenir ni una mica de visió positiva envers l'Ajuntament de la teva ciutat, encara que sigui a partir de la radiografia que en fa un diari a partir d'una anàlisi objectiva, em fa pensar que deus tenir algun problema que no t'ho permet Oi?\nPer altra banda, veig que no ets usuari del sabadell.cat, sinó no diries que només és un aparador... sinó que és un espai de serveis i tràmits amb signatura electrònica inclosa.\nRes pitjor que l'enveja a l'hora d'encegar la gent, tot eliminant l'espai de la raó per deixar pas a la bilis.\nTal vegada a algú li "pica" el fet de que entre els millors webs municipals -segons el Ciberpaís- no n'hi hagi cap governat per CiU.\nDe totes maneres, continueu així, sense adomir-vos per l'èxit. Perquè un bon web, clar, complet i útil és també una eina més de la democràcia i de la igualtat.\nBé, tinc alguna referència directa d'ajuntaments governats per CIU i si no estan classificats és perquè no han fet cap aposta estratègica per a aquest camp, i em refereixo a Tarragona fins ara i a Sant Cugat. Tot i que em consta que Sant Cugat justament està fent un esforç agafant com a referent Sabadell per dur a teme la seva estratègia d'e-ajuntament... i noves tecnologies...\nUna versió més actualitzada la podeu trobar a: