El Liquid Galaxy Lab reparteix beques d’estiu de Google per a universitaris - Andreu Ibáñez Personal Blog\nEl Liquid Galaxy Lab reparteix beques d’estiu de Google per a universitaris\nAndreu Ibanez mayo 05, 2020 GSoC 2020 , 0 Comments\nEl Liquid Galaxy Lab reparteix beques d’estiu de Google per a universitaris.\nÉs la novena vegada que el gegant d’Internet selecciona el laboratori del Parc Científic de Lleida\nGoogle ha seleccionat per nové any el Liquid Galaxy Lab del Parc Científic i Tecnològic de Lleida com a partner del seu programa de beques Google Summer of Code, que s’adreça a estudiants universitaris. El gegant d’Internet ha becat 25 joves de l’Escola Politècnica Superior (EPS) de la Universitat de Lleida, a través del Liquid Galaxy, en els darrers set anys.\nEl fet que Google hagi confiat de nou en aquest laboratori amb 8 beques per un valor de 32.000 € permetrà que estudiants de l’EPS i d’altres centres educatius de tot el món adquireixin experiències globals.\nEls projectes guanyadors es van basar en tecnologies de mapes de Google i sistemes d'intel.ligència artificial entre altres. Els estudiants treballarán en remot o als Laboratoris segons la situació que permeti la crisi sanitària provocada per la COVID-19.\nL'equip de mentors:\nLabels: GSoC 2020


Descarregueu-vos aquí el díptic informatiu dels Cursos d'expressió oral\nÉs un curs per augmentar la seguretat i la confiança en el moment de parlar en català. Es tracta de practicar la llengua en un entorn comunicatiu que sigui al més semblant possible a la realitat. Hi ha tres cursos diferents d'aquest Grup de conversa elemental: A, B i C. Per tant, es poden fer tres vegades sense repetir continguts.\nNivell d'accés recomanat: a partir de Bàsic 3\nAdreça: carrer d'Avinyó, 52\nDates: del 21 de novembre al 19 de desembre\nHorari: dijous, de 15.30 a 17.30 h\nAdreça: Plaça Catalunya, 9, 2n 1a\nDates: del 29 de novembre al 17 de gener\nHorari: divendres, de 16 a 18 h\nAdreça: Biblioteca Montserrat Abelló (carrer dels Comtes de Bell-lloc, 192)\nDates: del 9 de gener al 20 de febrer\nHorari: dijous, de 19.15 a 20.45 h\nDates: del 31 de gener al 6 de març\nDates: del 27 de febrer al 26 de març\nÉs un curs per practicar el català oral per tal de guanyar fluïdesa, ampliar el lèxic i millorar el nivell. Les propostes orals reprodueixen situacions de la vida quotidiana.\nNivell d'accés recomanat: a partir de l'Intermedi 1\nConversa a partir de cançons: Cantem i parlem (10 h)\nEn aquest curs es parteix de les cançons per reforçar la lectura en veu alta i treballar aspectes lingüístics. Els objectius són practicar la llengua oral i introduir-se en la trajectòria de la cançó en català.\nCom fer exposicions orals? (10 h)\nEn aquest curs es donen eines per millorar i estructurar les presentacions orals i el discurs argumentatiu. Amb el suport d'una reflexió teòrica, el curs planteja a l'alumnat pràctiques sobre com fer presentacions i exposar opinions.\nPronunciació i lectura en veu alta (20 h)\nCurs destinat a persones que vulguin millorar la pronúncia amb un enfocament pràctic. També s'hi treballen tècniques per a la lectura en veu alta. Adreçat a les persones que tenen dificultats per produir sons propis del català o que els fan bé, però necessiten un reforç i a les que han de parlar en públic.


Per publicar una presentació, has d’iniciar sessió a l’iCloud i el Keynote ha d’estar configurat per utilitzar l’iCloud Drive.\nPrem “Opcions per compartir” a la part inferior de la finestra emergent i selecciona les opcions per compartir:\nQui hi pot accedir: Prem el primer menú desplegable i selecciona “Tothom qui tingui l’enllaç”.\nPermís: Prem el menú desplegable i selecciona “Només lectura” si no vols que la gent amb qui comparteixes la presentació pugui fer-hi canvis; altrament, selecciona “Pot fer canvis”.\nSi encara no has compartit la presentació: Prem “Afegir persones” a l’angle superior esquerre per tornar a la pantalla anterior i després prem “Copiar l’enllaç”.\nSi ja has compartit la presentació: Prem Col·laboració a l’angle superior esquerre per tornar a la pantalla anterior, prem “Enviar l’enllaç”, prem “Copiar l’enllaç” i, finalment, prem Fet.\nQuan publiquis, el reproductor es mostrarà a la publicació. La presentació es pot veure al blog (fent clic o prement per passar les diapositives) o es pot utilitzar el botó “Obrir-ho a Keynote” per obrir una versió completament interactiva de la presentació.


l'Esquella de la Torratxa: Violant\nOriol Junqueras Diumenge, 9 d'octubre de 2011 16:39 h\nUs reprodueixo un article sobre Violant d'Hongria, publicat a l'Associació Catalana de Premsa Gratuïtal'octubre del 2010.\nEl 9 d’octubre de 1238, els catalans entren triomfalment a València. I, en les negociacions amb Zayyan ibn Mardanix per la capitulació de la ciutat, hi ha jugat un paper molt rellevant Violant d'Hongria.\nTres anys abans, Jaume I l'havia triada com a esposa, entre altres raons perquè era filla dels reis d'Hongria i néta dels emperadors de Bizanci. Ara, a més, durant els darrers mesos de la interminable campanya valenciana, també ha demostrat altres virtuts, fent costat al rei amb una gran determinació i intel•ligència. Així, en el Llibre dels fets, el mateix monarca explica que ella no només va ser la primera persona a qui va informar de l'inici de les converses amb els musulmans per la rendició de la capital del futur regne, sinó que li va preguntar explícitament “si a ella bo li semblava”. Fins al punt que, en el tram final del procés, la delegació cristiana només està formada per Jaume, Violant i un traductor. I, tot just abans de signar els acords, el Conqueridor torna a repassar-ne tots ells detalls amb la reina.\nDe forma similar, tot just abans de la conquesta de Xàtiva, el rei reuneix una mena de “consell de guerra” format per Hug de Folcalquer, Guillem de Montcada, Eximèn Peres d'Arenós i la mateixa Violant, a qui cavallerosament tots cedeixen el primer torn de paraula. I, quan ella acaba la seva intervenció favorable a conquerir la vila d'una vegada per totes, Folcalquer (mestre de l'orde de l'Hospital) es limita a dir que “No hi diré plus, que bon consell ha dat la regina”.Posteriorment, Violant també juga un paper determinant en acords internacionals tan importants com el tractat d’Almirra amb Castella (1244), i en les diferents versions dels primers testaments de Jaume I. I, en les projectades particions del regne, intenta sempre afavorir els fills propis i enemistar el monarca amb l'infant primogènit Alfons, fill del primer matrimoni d’el Conqueridor amb Elionor de Castella.\nVetllarà fins a la mort el fill menor, l'infant Ferran, qui, probablement, li encomana la seva mateixa malaltia. I el destí voldrà que Violant mori al santuari de Salas, a prop d’Osca, un altre 9 d'octubre, en aquest cas del 1251, el mateix dia que es compleix el tretzè aniversari de la conquesta de València.


Acollim el 50è Voll-Damm Festival Internacional de Jazz de Barcelona | Filmoteca de Catalunya\nInici>Actualitat>Hemeroteca>Acollim el 50è Voll-Damm Festival Internacional de Jazz de Barcelona\nPer tercer any consecutiu, la Filmoteca de Catalunya es converteix en una de les seus del Voll-Damm Festival Internacional de Jazz de Barcelona, acollint les seves projeccions cinematogràfiques. Enguany, el festival té lloc a partir de dijous 1 de novembre, amb un total de quatre films que comptaran amb presentadors molt reconeguts en aquest gènere musical. La programació més jazzy de la Filmoteca s'allarga, enguany, fins a dijous 13 de desembre, quan es projectarà Cachao... Como su ritmo no hay dos.\nJoan Anton Cararach, crític musical i director del Voll-Damm Festival Internacional de Jazz de Barcelona, ens presenta la sessió inaugural –que tindrà lloc l’1 de novembre a les 17.00 h- del certamen, en què projectarem un film que recorda la vida i el llegat del gran Bebo Valdés. Rumba para Bebo (Éric Michaud, 2003) . El film és el resultat del concert que Voll-Damm Festival Internacional de Jazz de Barcelona va dedicar al músic quan va morir. Les seves últimes paraules foren: “El día que yo me muera, no quiero lloradera”.\nA mitjan mes de novembre, el pianista Jaime Calabuig “Jumitus” vindrà a presentar el film de David Pareja Indestructible. El alma de la salsa (2007), produit per Pachi Espinosa amb la presència del cantant Diego el Cigala. La pel·lícula és un recorregut des dels inicis de la salsa fins a l’actualitat que no només es focalitza en la dimensió musical, sinó també en l’intent d’un grup de músics per arribar als cors de tots els que estimen la vida. La cita és el dimarts 13 de novembre a les 18.30 h.\nEl dimecres 21 de novembre també gaudirem d’una altra presentació. Maxine Gordon, historiadora, estudiosa i productora i vídua i exrepresentant de Dexter Gordon, presentarà Round Midnight / Alrededor de la medianoche (Bertrand Tavernier, 1986), film que va guanyar un premi César al millor so i l’Oscar a la millor banda sonora.\nEl dissabte 24 de novembre a les 19.10 h tindrem més jazz: la història de Charlie Parker en el film Bird (Clint Eastwood, 1988). Charlie Parker és, possiblement, la figura més carismàtica i revolucionària de la història del jazz. Mort prematurament a causa de les drogues, la seva capacitat innovadora ha quedat descrita magistralment en el relat d’El perseguidor, que Julio Cortázar li va dedicar fent-li dir: “Això ja ho vaig tocar demà”.\nClou el festival, els propers 9 i 13 de desembre, el documental d'Andy García Cachao... Como su ritmo no hay dos, dedicat a aquesta figura de la música cubana.\nEl Voll-Damm Festival Internacional de Jazz de Barcelona permet, doncs, redescobrir alguns films representatius del gènere musical més complex de la música moderna.


Juny és temps de bruixes i minairons - Blog de Càmpings de Lleida\nUn dels dotze treballs de l’Hércules consistia en matar al Gerión i robar-li els seus ramats. Mentre anava per la península ibèrica es va trobar amb la Pirene, princesa dels bebricis que era assetjada pel Gerión. Hércules i Pirene es van enamorar bojament, però el Gerión, gelós, la va matar. El heroi Hércules, embogit de dolor, va amuntegar pedres a una serralada per enterrar la seva amant, la princesa Pirene… i segons la mitologia grega, d’aquí en surten els Pirineus.\nEls Pirineus estan plens de iretges, gegants, donets, bruixes, minairons, aloges i tamarros… tot un seguit de criatures màgiques que van sobreviure a la implantació del cristianisme durant l’edat mitja, en part degut a que és una serralada de difícil accés i un indret aïllat.\nPerò hi ha dos éssers que destaquen entre tots, les bruixes i els minairons. Les bruixes són una figura molt estesa a tots els Pirineus, des del País Basc a Catalunya. A més, hi ha pobles com Vilafranca de Conflent que tenen una bruixa com a símbol. Pels qui pensin que les bruixes són coses del passat, dir que fins ben entrar el segle XX, encara es feien rituals per garantir la protecció contra aquests esperits del mal. Les obertures de les cases es tapaven amb cardellines, llorer, i olivera beneïda el Diumenge de Rams, i a les xemeneies es posava l’esfuriabruixes, una mena de tapa per evitar que entressin els esperits. Les bruixes eren qui portaven les pedregades, les tempestes que arrasaven els conreus i les febres dels animals, per això els capellans del poble conjuraven les bruixes des dels comunidor, unes construccions al costat de l’Església, obertes als quatre vents. Fixeu-vos que encara n’hi ha algunes prop de les rectories al Pirineu.\nDe caràcter més trapella i entremaliat són els minairons, molt populars a l’Alta Ribagorça, el Pallars i l’Alt Urgell. Són éssers diminuts que neixen a l’Herba menairona, també coneguda com Herba de Sant Joan i que acostumen a estar guardats en un canut d’agulles o una ampolleta. Són petitíssims, amb barba blanca i molt treballadors. Antigament, i potser encara algun avi ho diu, quan a alguna masia del Pirineu li anava bé les coses deien que els seus amos havien torbat el canut dels minairons. I si voleu seguir el rastre dels minairons, només heu de donar una volta per la muntanya a veure els tarters de rocs, aquells despreniments de roca de les ribes del camí. Diuen que els van fer els minairons… o potser no. Cerca la màgia del Pirineu de Lleida.\nPer fi estiu!


L’amor fraternal i l’evolució del conflicte sexual - Revista Mètode\nL’amor fraternal i l’evolució del conflicte sexual\nAmy Xinyang Hong i Cedric Tan\nLes mosques de la fruita (Drosophilia melanogaster) redueixen «l’assetjament» al qual sotmeten a les femelles quan competeixen amb els seus germans, la qual cosa fa que aquestes envellesquen més lentament i deixen més descendència. La noció romàntica de la reproducció sexual com un fenomen cooperatiu s’ha desintegrat, en les últimes dècades, per multitud d’exemples en la natura en què la competència entres mascles per l’accés a una parella acaba danyant-la. Alguns dels exemples més coneguts inclouen insectes amb el penis recobert d’espines que perforen el tracte reproductiu de la femella per tal d’impedir que s’aparelle amb altres mascles en el futur, o la presència de substàncies tòxiques a l’ejaculació d’algunes espècies de mosques que, com la mosca del vinagre, manipulen el sistema nerviós de la femella per a afavorir la seua pròpia descendència (front a la d’altres mascles), però provoquen una mort prematura a les femelles. Més comunament, els mascles de moltes altres espècies cortegen a les femelles amb tal intensitat per aparellar-se amb elles front a altres rivals que acaben per provocar danys irreparables a les femelles.\nDes del punt de vista dels mascles, les femelles no són més que un recurs finit més de l’ambient pel qual han de competir front a altres mascles, i en aquest context l’evolució afavorirà qualsevol adaptació que permeta als mascles guanyar aquesta batalla (deixar més descendència que els rivals), independentment de si això produeix danys en les femelles. L’evolució del dany a la femella constitueix un cas paradigmàtic del que en evolució es coneix com «la tragèdia dels comuns», ja que, com a resultat de la lluita egoista entre individus (en aquest cas els mascles), es pot arribar a reduir la productivitat del grup (una població o espècie) fins al punt de dur-la a l’extinció. No obstant, en la natura, el conflicte i la cooperació en les interaccions socials no són més que els extrems d’un continu al llarg del qual es situen totes les espècies, i un dels desafiaments als quals s’enfronta la biologia evolutiva és el d’explicar quines pressions de selecció (quins factors ecològics) són els que empenten una determinada espècie o població en una o altra direcció al llarg d’aquest continu. En altres paraules, desentranyar els processos que expliquen l’evolució del conflicte i la cooperació en la reproducció.\n«Des del punt de vista dels mascles, les femelles no són més que un recurs finit més de l’ambient pel qual han de competir front a altres mascles»\n«En la natura, el conflicte i la cooperació en les interaccions socials no són més que els extrems d’un continu al llarg del qual es situen totes les espècies»\nEn un article publicat aquesta setmana en Nature per investigadors de la Universitat d’Oxford es demostra que un dels factors que afavoreixen la transició del conflicte a la cooperació en la reproducció és la selecció per parentiu. El primer signant d’aquest article, Pau Carazo, col·laborador habitual de Mètode, es va llicenciar en la Universitat de València, va cursar els seus estudis de doctorat a l’Institut Cavanilles de Biodiversitat i Biologia Evolutiva de la pròpia Universitat i actualment és investigador Marie Curie a Oxford, on ha desenvolupat el present treball. La selecció per parentiu es refereix a tots aquells comportaments que són afavorits per l’evolució perquè incrementen no sols l’èxit reproductiu d’un individu a través de la seua pròpia descendència (els seus gens són transmesos directament a la següent generació), sinó indirectament a través de la descendència de familiars amb qui comparteix material genètic (els seus gens són transmesos indirectament).\nSegons els resultats d’aquest treball, quan els mascles de la mosca del vinagre competeixen front a germans per l’accés a una femella, aquests redueixen la competència entre ells i la intensitat amb la qual cortegen a les femelles, la qual cosa dóna lloc a femelles que envelleixen més lentament i produeixen més descendència que en el cas de mascles que competeixen front a individus no emparentats. La raó és que, en el primer context, qualsevol dany col·lateral que els mascles produesquen a les femelles acabarà per perjudicar als seus germans i, per tant, indirectament a la transferència dels seus propis gens a la següent generació. Aquest treball demostra que els mascles han evolucionat per a comportar-se de manera flexible segons la composició del grup en què viuen, mostrant-se menys agressius i per tant afavorint la productivitat del grup quan competeixen contra individus emparentats. En el passat, la selecció per parentiu ha servit per a explicar l’evolució de comportaments socials aparentment altruistes en els animals. Aquest últim estudi demostra que també pot ser molt important per a entendre l’evolució del conflicte i la cooperació en la reproducció.\n«Aquest treball demostra que els mascles han evolucionat per a comportar-se de manera flexible segons la composició del grup en el que viuen»


Viatges El Corte Inglés planteja un nou erto per a 4.748 treballadors\nFins al 31 d'agost del 2021\nLa cadena preveu el tancament temporal de 277 delegacions de les 420 actuals\nMadrid - Dissabte, 19/09/2020 - 20:00\nViatges El Corte Inglés ha traslladat als sindicats la seva proposta inicial per a un nou expedient de regulació temporal d’ocupació (erto) que afectaria en principi 4.748 treballadors amb una vigència des de l’1 d’octubre d’aquest any fins al 31 d’agost del 2021.\nAquests són els principals termes del nou erto que planteja la companyia, segons ha informat CCOO, que explica que des de Viatges El Corte Inglés els han expressat, en la primera reunió de la taula de negociació del nou erto, que la crisi derivada de la Covid és més greu del que semblava al principi, amb una caiguda de vendes «molt superior al previst». Per això, l’empresa planteja noves mesures que passen per un erto que afectaria un total de 4.748 empleats, sense incloure, per circumstàncies de logística, alguns departaments estratègics, com per exemple Recursos Humans.\nEn concret, es planteja un augment del percentatge d’erto de fins al 80% en les diferents àrees i departaments de Viatges El Corte Inglés, excepte casos concrets com la venda web. Per poder executar aquest percentatge es pretén tancar temporalment 277 delegacions de les 420 actuals, majoritàriament mixtes, traslladant els treballadors, mentre duri l’erto, als punts de venda més pròxims, preferentment centres comercials.\nEl sindicat assenyala que tot això implica la tramitació d’un nou erto, per la qual cosa suposa una nova baixa i alta al SEPE. Afegeix que, segons l’empresa, el principal objectiu de tot aquest procés és el manteniment de tots els llocs de feina. Per a CCOO les mesures són «extremadament dures» al recaure el gran pes de la crisi «novament» sobre els treballadors. La pròxima reunió entre empresa i sindicats per negociar l’erto a la companyia està prevista per a aquest dilluns.\nTemes: Viatges El Corte Inglés Ocupació


[Vídeo] Arran reivindica l'atac al Bus Turístic de Barcelona ! directe!cat\nPolítica Última actualització Diumenge, 30 de juliol de 2017 14:15 h\n[Vídeo] Arran reivindica l'atac al Bus Turístic de Barcelona\nL'organització de l'esquerra independentista denuncia que el model de turisme massiu "mata els barris"\nACN Barcelona .- Arran ha reivindicat l'atac de dijous passat a un Bus Turístic de Barcelona a tocar de la parada del Camp Nou. Uns encaputxats van assaltar el vehicle per fer una pintada al vidre frontal on es llegia 'El turisme mata els barris' i van punxar-li una de les rodes. Tres dies després, l'organització de l'esquerra independentista s'ha atribuït l'acció per denunciar el model de turisme massiu que "mata els barris, destrueix el territori i condemna a la misèria la classe treballadora". "L'actual model turístic que patim arreu dels Països Catalans està aniquilant la possibilitat de la classe treballadora de viure dignament", han recriminat des d'Arran. "La precarització i temporització dels llocs de treball, la destrucció dels espais naturals i la gentrificació són resultat directe d’un model que ens declara la guerra dia rere dia", ha assenyalat una portaveu de l’esquerra independentista, que ha penjat a Youtube un vídeo de l'atac contra el Bus Turístic.\nAjuntament de Barcelona, turismofòbia\nArran executa les teories de Barcelona en Comú\n"Actuem en legítima defensa contra un model que ens vol esclaves i que converteix el país en un parc d’atraccions que únicament beneficia a la burgesia i al capital", han continuat des d'Arran, que han avançat que l'acció contra el Bus Turístic s'emmarca en un gran cicle de mobilitzacions arreu dels Països Catalans contra el "turisme massiu". De fet, la setmana passada Arran també va protagonitzar una acció similar a Palma per aquest mateix motiu i fa unes setmanes va okupar simbòlicament un pis turístic a València per denunciar el negoci turístic. Abans de saber l'autoria dels fets, l'Ajuntament de Barcelona havia condemnat els fets i assegurat que es tractava d'un "fet aïllat" desvinculat a moviments veïnals. "Es tracta d'una acció lamentable i totalment denunciable", va afirmar el regidor d'Empresa i Turisme de l'Ajuntament de Barcelona, Agustí Colom.\n31 de juliol de 2017, 14.10 h\nAixò de "L'estat espanyol per als espanyols i un estat català per als catalans." sona molt fatxa-xenòfob.\n31 de juliol de 2017, 13.15 h\naquests mARRANos valdria més que fanéssin a collir peres, així farien algo de rofit en aquesta vida\n30 de juliol de 2017, 21.31 h\nAnar contra el turisme ? Això és anar contra la gent catalana. Milers de catalans viuen del turisme.\n30 de juliol de 2017, 18.58 h\nEl 1968, mitjançant la intermediació d' un alumne meu, en Josep Maria Riera, en pau descansi, tres amables xicots empordanesos em varen portar a inspeccionar un paratge de l'Escala anomenat "el Palau", on, en efecte, després de fer una cata de més d'un metre de fondària, varem trobar-hi un paviment romà i vàrem deixar allà el tema.\nEls xicots es dèien Tubau, Gasull i Pinyero, i a l'any següent, 1969 varen ser els autors de l'atemptat antifranquista i anti-turisme que va consisti... Llegir més\n30 de juliol de 2017, 14.36 h\nSempre he pensat que dins del vostre grup hi ha TOPOS infiltrats del estado español, i és amb actes com aquests que m'hi ratifico. Us fan anar com volen!\nUs utilitzen com els rucs útils per a que amb els vostres actes sembreu de desestabilització el pobre PROCÉS que vol aconseguir la nostra sobirania i independència com a poble. No us en adoneu!\nNo podeu esperar 70 dies després de que gent més gran que vosaltres hagi lluitat tota una llarga vida per poder-ho veure en nom dels nostres r... Llegir més


L’ajuntament ha tret a concurs la pirotècnia a poques setmanes de la Festa Major petita | Ràdio Cubelles\nL’ajuntament ha tret a concurs la pirotècnia a poques setmanes de la Festa Major petita\nEls terminis de la licitació podrien posar en un compromís el correfoc i l’encesa del castell perquè les ofertes s’obriran el divendres 17 de juliol, només una setmana abans de la Festa Major petita.\nL’ajuntament ha tret a concurs la pirotècnia a poques setmanes de la Festa Major petita. Els terminis de la licitació podrien posar en un compromís el correfoc i l’encesa del castell perquè les ofertes s’obriran el divendres 17 de juliol, només una setmana abans de la Festa Major petita.\nFins ara, l’ajuntament contractava la mateixa empresa per a tots els serveis pirotècnics, amb la nova regulació, la suma de les factures exigia fer un concurs públic. D’aquesta manera, l’ajuntament ha obert el termini per presentar ofertes per a tots els espectacles pirotècnics que es fan durant l’any, amb la possibilitat d’una pròrroga per un any més. Els espectacles inclosos en el contracte es divideixen en tres blocs: els focs artificials, l’encesa del castell i el material del correfoc. El pressupost bàsic de licitació és de 22.500 euros amb l’Iva inclòs i els criteris que puntuen són tan econòmics com de qualitat del material.\nL’alcaldessa Rosa Fonoll ha admès que els ha sorprès que aquest concurs públic no es fes amb molta més antelació i que ara, només entrar amb el nou govern, es trobin que l’hagin d’impulsar amb tan poc temps.\nPer la seva banda, les colles de foc de l’Agrupació de Balls populars, que són els diables petits, mitjans i grans i el Viagrot, estan preocupats perquè tindran pocs dies de marge per fer la comanda pel correfoc de la Festa Major Petita. Tanmateix, faran una previsió semblant a la comanda de l’any passat per tenir-la a punt un cop ja es conegui l’empresa guanyadora del concurs.


Associació Festa d’en Toca-sons - Ajuntament de Taradell\nTel 634 985 808\nResponsable: Núria Tuneu\nLa Festa d'en Toca-sons té els seus orígens com molts altres fets de la vida, en un conjunt de casualitats.\nA l'inici de la dècada dels 90, la majoria dels esbarts del nostre país presentava danses de creació pròpia, com una manera de recuperar el prestigi, el públic i el nombre de dansaires d'èpoques anteriors.\nLa junta d'aquells anys de l'Esbart de dansaires Sant Genis de Taradell, també va pensar en incorporar una dansa pròpia al repertori de l'Esbart, i es va crear una festa participativa, amb elements tradicionals i moderns, música, teatre, dansa, soroll i foc.\nA partir d'aquí es va constituir la primera comissió que el 25 d'Agost de 1993 va portar a terme la primera Festa d'en Toca-sons, amb la finalitat de fomentar la cultura, la dansa i les tradicions populars.\nL'any 1994 el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, va atorgar a la Festa d'en Toca-sons el Premi Nacional de Cultura Popular, que es pot veure a la sala de plens de l'Ajuntament de Taradell.\nEl 19 de febrer de 2004, va quedar constituïda legalment amb el nom Agrupació Festa d'en Toca-sons. I el 2 de maig del 2013 es va canviar el nom d'agrupació pel d'Associació.\nLa Festa d'en Toca-sons es pot portar a terme gràcies a les entitats del poble. La seva participació és fonamental per cobrir les diferents parts de la festa. L'Associació Festa d'en Toca-sons té un grup de trabucaires propi, que està legalment constituït, amb els permisos corresponents i les guies de totes les armes. Així, apart del dia de la festa, podem fer sortides a diferents indrets.\nL'any 2012 es celebrar per primer cop el Toca-canalla, amb la finalitat d'apropar la festa als més petits.\nL'any 2013 es va fer el primer concurs de fotografia Festa d'en Toca-sons, memorial Lluís Tuneu.\nRevista Toca-Sons 2019


Els promotors musicals denuncien a l'SGAE pel cobrament del 10% de taquilla dels concerts La República\nEls promotors musicals denuncien a l’SGAE pel cobrament del 10% de taquilla dels concerts\nL’Associació de Promotors Musicals afirma que part del que costa una entrada per assistir a un concert va a parar a les arques de l’SGAE (Societat General d’Autors). En teoria la recaptació dels concerts van a parar als autors de la música, però no sembla ser tan així. Així, l’Associació de Promotors Musicals creu torbar-se davant d’una injustícia que no succeeix a altres països de la Unió Europea o als mateixos Estats Units d’Amèrica. Tanmateix, l’APM denuncia que el 10% de taquilla que es queda l’SGAE és abusiu i en vol posar-ne fi. Per aconseguir-ho ha presentat una denúncia davant de l’Audiència Nacional.\nL’Associació de Promotors Musicals (APM) ha presentat una denúncia davant de l’Audiència Nacional per considerar que la Societat General d’Autors (SGAE) els esta aplicant unes condicions abusives sobre els contractes dels diferents concerts que organitzen. A més d’una fiança prèvia han pagar a l’entitat un 10% del que recapten a taquilla. La decisió ha estat després que el Tribunal de Defensa de la Competència (TDC) donés la raó a l’SGAE en aquest enfrontament. L’APM defensa els interessos dels promotors musicals i compta amb 37 empreses associades entre les quals destaquen Advances Music, Concert Tour o Doctor Music.\nL’APM denuncia que el 10% de taquilla que es queda l’SGAE és abusiu si es té en compte que als EEUU o al Regne Unit els organitzadors de concerts només han de pagar un 3% pel mateix concepte i a la Unió Europea no es passa d’un 5%. A més, els promotors critiquen especialment la normativa que limita la seva capacitat de negociació ja que quan volen contractar un artista estranger no poden tractar directament amb la societat d’autors del país d’origen sinó que ho han de fer a través de l’SGAE.


La Segarreta (Santa Coloma de Queralt) - Birra Catalana\nLa Segarreta, una cervesa artesanal i de proximitat.\nDiuen que durant la Segona República, l’ajuntament de Santa Coloma de Queralt va encunyar una moneda de pesseta coneguda amb el nom de Segarreta.\nNo obstant això, quan parlem d’ella, no podem oblidar els records d’un passat, el territori català i valors com l’esforç i la constància, fruit d’uns joves emprenedors que aposten, dia a dia, per una cervesa artesanal. La Segarreta dóna lloc a una tendència cada vegada més clara a Catalunya, el moviment de les cerveses artesanes.\nDesprés d’anys durs de treball, Jordi i Sergi van decidir apostar per una iniciativa amb la finalitat d’elaborar una cervesa rossa d’alta fermentació i de qualitat, elaborada a partir de malta de blat (40%) i ordi (60%), llúpol, llevat i aigua de la deu de Boí de Taüll. Es tracta d’una cervesa lleugera, sense additius, sense filtrar , refrescant amb un grau alcohòlic de 6,9% vol. i un record floral i afruitat …\nActualment, l’empresa elabora dues varietats de cervesa: la tradicional i la Apol·lo, d’estil Irish xarxa, aromàtica i amb notes torrades i fruits del bosc. Totes dues, es poden trobar en diferents bars de Barcelona, Santa Coloma, Igualada, Cervera, Reus …\nLa tendència de la cervesa no es limita només al seu consum. En els últims anys, també ha donat peu a la creació de wellness a tot el món amb la finalitat de submergir-nos en banyeres amb herbes terapèutiques i cervesa a 34ºC, i oblidar-nos de la rutina, l’estrès i les obligacions. Així com millorar la circulació, les afeccions reumàtiques, inflamatòries i l’estat de la pell, gràcies a les vitamines del grup B i minerals .\nAquí hi trobareu un petit recull d’imatges de la cervesa.\nSegarreta 2012 – Cerveza artesanal de Santa Coloma de Queralt.wmv


Un pilot “expert i bon coneixedor de la zona”\nActualitzada 17/05/2018 a les 09:55\nJoseph Gilman tenia un hangar a la Seu\n© Joseph Georges Gilman (pilot) i Philippe Gutwirth (copilot)\n“Era expert i coneixedor de la zona.” D’aquesta forma va descriure el pilot mort, Joseph Georges Gilman, l’inspector en cap de l’ABS dels Mossos d’Esquadra de l’Alt Urgell, Salvador Plens. Gilman, de 73 anys, de nacionalitat belga, resident a Andorra i ja jubilat, feia temps que disposava d’un hangar a les instal·lacions de l’aeroport de la Seu d’Urgell on aparcava el seu ultralleuger.\nFonts pròximes també van detallar que era habitual “veure’l per les instal·lacions”. També van destacar les “excel·lents condicions meteorològiques” del dia d’ahir per volar. L’altra víctima mortal és Philippe Gutwirth, que tenia 64 anys, també era de nacionalitat belga i residia a Andorra. Gutwirth era cirurgià vascular a l’hospital Nostra Senyora de Meritxell d’Andorra i, pel que sembla, ahir va acompanyar Gilman a volar aprofitant que no treballava.\nEl d’ahir és el primer accident mortal que es registra a l’aeroport de la Seu. Tanmateix, s’hi han produït altres incidents. El 26 d’abril del 2016 un avió privat en el qual viatjaven quatre passatgers va haver d’efectuar un aterratge d’emergència. A l’aparell no se li van desplegar les rodes quan descendia, va sortir de la pista i se li van doblegar les hèlixs.\nDos morts a l‘estavellar-se amb un ultra lleuger a l’aeroport de la Seu d'Urgell


Acte 10 de setembre: Ahir com avui...Visca la Terra! - Indymedia Barcelona\nActe 10 de setembre: Ahir com avui...Visca la Terra!\nCorreu-e: cup ARROBA amartorell.com\t 02 set 2007\nDes de la CUP de Martorell, el Centre Social La Vila i la Coordinadora de l'Esquerra Independentista del Montserratí us volem convidar a l'acte que celebrerarem el proper 10 de setembre a Martorell, en commemoració de la Diada Nacional de Catalunya.\nL'acte començarà amb una concentració a la Plaça de l'Església. Al Fossar de Sant Bartomeu es farà un sopar popular, seguit per l'acte polític i el concert que ens oferiran els Baratos, que celebren el primer aniversari, i els Igitaia, des de la Vila de Gràcia.\nL'esquerra independentista surt de nou al carrer per lluitar pels nostres drets nacionals. Ahir com avui, Visca la Terra!\nRe: Acte 10 de setembre: Ahir com avui...Visca la Terra!\nper 300 anys\t 03 set 2007\nfelicitats per l'acte!\n300 anys de resistència... d'ocupació!\nPer cert! Algú s'ha ficat que al batxillerat es comença la història a partir del 1807 quant els francesos ocupen la peninsula? Això és una manera de començar la història mostrant solidaritat contra ocupadors... i de la ocupació de 100 anys abans no s'en parla.\nAlgú sap d'algun professor d'universitat que pogués fer la txerrada explicatn del 1707 al 1807? (o inclús començar una mica abans per explicar els fets)...\nS'han de contrarestar les versions del poder.\nper victor\t 04 set 2007\nsi "300 anys", es tot un complot anticatalà...\nper ...\t 04 set 2007\nQue jo sàpiga es comença a partir de Carles III perquè la història que es fa es història CONTEMPORÀNIA ...\nPerdò Carles IV em referia el regnat del qual comença un any abans de la revolució francesa ...\nper un altre\t 04 set 2007\nmolt bé 7 ciències...\nus sóna voltaire? creieu que la divisió moderna contemporània és innocent?\nquè innocents els homes de ciències!


TERRA I VI, dibuixos de Josep Barjuan i poemes de Jordi Carrió, és un projecte que que es va exposar per primera vegada al Priorat, al castell de Falset durant els dies de la 14a fira del vi de 2009 i va comptar amb la col·laboració del Centre Quim Soler, la literatura i el vi.\nTots els dibuixos originals tenen empremtes de vi de les DOQ Priorat i DO Montsant en la seva composició.\nEl projecte té com a elements centrals una publicació numerada i signada i l’exposició de les estampes digitals i els poemes que la composen i gira al voltant dels eixos vi i literatura – vi i art – vi i paisatge.\nAquesta exposició mostra de manera clara la correspondència entre aquests elements, que confereixen un valor afegit als vins de qualitat reconeguda de les denominacions d’origen de la comarca (DOQ Priorat i DO Montsant).\nEl maridatge entre els nostres vins singulars, que impregnen els dibuixos i inspiren els poemes, és una mostra de diferents expressions de l’art i, alhora, il·lustra l’aposta de futur dels nostres cellers, basada en el perfeccionament i la superació constants.


Es detecten greus problemes de seguretat en els processadors Intel\nLa informació personal i les contrasenyes estan en perill. Segons un estudi del portal especialitzat en seguretat cibernètica The Register, els processadors Intel tenen un greu problema de seguretat que permetria accedir a altres ordinadors amb certa facilitat hackejant la memòria nucli. < / p>\nAquest error no només afecta el rendiment dels ordinadors domèstics, sinó també al de grans entorns a la xarxa com a Amazon, Microsoft o Google . Tant és així que Microsoft ja està prenent mesures per solucionar aquest problema.\nDiverses distribuïdores ja estan intentant solucionar aquest problema, que sembla que té fàcil solució però que alhora és costós. La potència dels ordinadors es veurien reduïts entre un cinc i un 30%, tot i que dependrà molt del model i de les actualitzacions posteriors.\nAquest problema afecta gran part dels dispositius que tenim a les nostres llars, ja que Intel treballa tant amb Linux, com amb Windows i amb Mac.\nArtículo anteriorRajoy assegura que l'AVE arribarà a Galícia en 2019\nArtículo siguienteEl PP pide a la oposición no anular la prisión permanente revisable a la vista de lo ocurrido con Diana Quer


Un fàrmac per prevenir el desenvolupament del dolor crònic provocat per lesió medul·lar - Col·legi Oficial de Metges de Lleida\nUn fàrmac per prevenir el desenvolupament del dolor crònic provocat per lesió medul·lar\nEl Grup de Recerca Neoma, de la Universitat de Girona, ha demostrat l’eficàcia d’un fàrmac per prevenir el desenvolupament del dolor crònic provocat per una lesió medul·lar. Els investigadors han observat, en un estudi realitzat en animals, que l’administració del fàrmac E-52862, de la companyia Esteve, atenua de manera important l’aparició d’aquest dolor després de la contusió al llarg de 28 dies, segons informa El Punt Avui.\nLa investigació està en una fase preclínica i continua un estudi anterior fet pel mateix grup en ratolins genèticament modificat per l’ E-52862. El primer estudi es va publicar el mes de març a la revista Scientific Reports i ara Frontiers in Pharmcology ha publicat els resultats del segon.\nSílvia Castany ha fet aquesta descoberta en la tesi doctoral desenvolupada en el Grup de Recerca Neoma i la companyia Esteve en el marc del programa de doctorats industrials de la Generalitat. El Dr. Pere Boadas ha dirigit el treball de la investigadora.


Cuidar el cuidador | Cuidante, acompanyem al cuidador\nFormació per professionals\nInici / Cuidadors no professionals / Cuidar el cuidador\nCuidar el cuidador\nEntrada de la Magda Julià\nDisposada a fer d’aquest blog un espai on puguis trobar eines i recursos per encarar de la millor manera possible els canvis que provoca una malaltia degenerativa en el familiar que cuides. Estic segura que recordes el dia que el metge o la metgessa et va donar la noticia. Possiblement la incertesa, el desconeixement o l’impacte de la notícia, van deixar a segon terme la prescripció dirigida directament a tu: “hauràs de cuidar-te”.\nLa primera cosa que et demana el metge o la metgessa és que tinguis cura de tu mateixa\nAquesta prescripció és clau per sortir victoriosa d’un camí ple d’entrebancs i dificultats com a cuidadora principal. Ocupar-te i proporcionar atenció i cura d’un familiar suposa posar al seu servei el teu temps, l’energia i moltes vegades la salut. Haver assumit la responsabilitat d’atenció i cura et pot suposar un gran esforç físic i emocional, i també una gran inversió de temps que s’extreuen de les hores que dedicaves a la feina o al lleure. Aquest sobreesforç pot repercutir negativament en el teu estat físic, psicològic i emocional. La hiperresponsabilitat, l’autoexigència i també una baixa autoestima son aspectes que incidiran negativament en la teva salut. La teva entrega a l’altre sense tenir-te en compte a tu et portarà fàcilment a un estat de sobrecàrrega Les conseqüències de la sobrecàrrega es poden traduir en el les següents afeccions:\nDolors musculars i mal de cap.\nProbabilitat de depressió, d’ansietat i d’estrès.\nPèrdua de la capacitat de cuidar d’un mateix i, en conseqüència, augment del risc de patir obesitat, diabetis, infeccions i malalties coronàries.\nTendència general a deixar-se i a no tenir cura de la salut.\nSensació d’irritabilitat i de frustració.\nLa necessitat de cuidar-se\nPer aquest motiu, has de conservar un estat físic i emocional òptim per continuar la teva tasca, superar les dificultats i prendre les decisions encertades. És fonamental que procuris racionalitzar l’atenció que ofereixes i preservis el teu benestar: només així faràs una tasca realment eficaç perquè, si no ho fas, no podràs cuidar adequadament. Trobar-te bé i cuidar-te et fa estar millor per cuidar al teu familiar. Com pots protegir-te dels aspectes negatius que solen incidir en la sobrecàrrega de la cuidadora principal?\nMantenir temps i espais personals per relacionar-te, practicar algun esport, aficions…\nMantenint-te informada sobre la malaltia i la manera d’actuar davant els seus símptomes principals.\nConeixent els recursos sociosanitaris de què disposes.\nParticipant de grups de suport emocional i ajuda mútua. (GAM)\nRebent suport psicològic en cas necessari.\nEls valors de la cura\nI cal tenir present que cuidar un familiar depenent comporta, també, aspectes positius, com ara:\nfer més estreta la relació amb la persona que es cuida.\nesdevenir conscients de les nostres aptituds i capacitats, oportunitat de creixement personal\ntransmissió de valors als teus descendents\naprenentatge de noves habilitats\ni transcendir la malaltia.\nVal la pena que et cuidis i que et deixis cuidar, la situació que estàs passant requereix de molta energia i la persona que depèn de tu, es mereix una atenció càlida i segura, que garanteixi la seva dignitat. Et dic per avançat, que no podràs canviar tot allò que et provoca la sobrecàrrega, però sí que podràs aconseguir modificar la teva resposta davant d’aquesta. Si desitges llegir altres articles sobre com acompanyar de manera conscient i respectuosa a la nostra gent gran, visita el meu Blog Si tens dificultats a l’hora d’acompanyar emocionalment la teva gent gran i necessites un servei personalitzat, pots mirar el servei d’acompanyament psicològic i emocional individual clicant aquí\nEtiquetes: burnout, cuidadora, sobrecàrrega\nLa forta vocació d’atenció i de cura cap a la gent gran en situació de dependència m’ha dut a acompanyar als seus cuidadors en aquest procés de cura. El treball psicològic i emocional ofereix una cura saludable per tothom i aprofita l’experiència vital com una bonica oportunitat de creixement personal.\n© Cuidante 2018-2019│\nTots els drets reservats. Política de privadesa.\nLes cookies poden ser acceptades, rebutjades, bloquejades o esborrades, segons desitgeu. Això podreu fer-ho a través de la configuració del vostre navegador, segons el cas. En cas que rebutgeu les cookies no podrem assegurar-vos el correcte funcionament de les diferents funcionalitats de la nostra pàgina web. Més informació a l'apartat "POLÍTICA DE COOKIES" de la nostra pàgina web.D'acordPolítica de privacitat


IB3 | LA GUIA SECRETA DE…: Visitam la zona de Cap de Barbaria amb l’entrenador de futbol Lluís Elcacho\nDilluns 03 a les 22.55\tLA GUIA SECRETA DE…Visitam la zona de Cap de Barbaria amb l’entrenador de futbol Lluís Elcacho\nA La guia secreta de… viatjarem a Formentera per visitar-la sobre dues rodes. Ho farem amb una de les persones de moda, l’entrenador de futbol Lluís Elcacho, artífex des de la banqueta del títol de Lliga aconseguit pel conjunt local la temporada passada. Amb ell visitarem la zona de Cap de Barbaria, coneguda per tothom gràcies a la pel·lícula Lucía y el Sexo, que la va convertir en l’escenari d’algunes de les escenes més transcendents.\nTambé veurem un entrenament del Formentera en què el nostre presentador, Juanan Torres, participarà com a jugador i no ens mourem de la menor de les Pitiüses per visitar una de les cases més luxoses que hi ha a l’illa. Estrelles del cinema, futbolistes i milionaris d’arreu del món han reposat en aquest habitatge situat a prop de Sant Francesc.\nMés tard tornarem a Eivissa i viatjarem fins a Sant Mateu d’Albarca, on ens espera l’enginyera agrònoma Eva Tur, que ens explicarà un concepte nou: l’’agrofitness’. La visita ens servirà per descobrir un celler molt a prop d’allà, Sa Cova, ubicat a uns camps on els fenicis ja sembraven vinyes, i també aprendrem a fer pa pagès al forn de Can Blai, on conreen els cereals que més tard empren per fer autèntiques delícies.\nLa guia secreta de…, s’emet el dilluns a les 22.25 hores a IB3 Televisió.\nPodeu fer el seguiment d’aquest programa a les xarxes socials amb l’etiqueta #LaGuiaSecretaIB3. En trobareu més informació al compte de Twitter: @IB3televisio i a facebook.com/IB3org.


Amics arbres · Arbres amics: Jornada sobre boscos\nBoscos: usos, mirades, paisatges\nJornada - Viladrau\nEl 17 de setembre de 2014, a l’Espai Montseny de Viladrau, se celebrarà la jornada “Boscos: usos, mirades, paisatges”. El seminari està organitzat per l’Observatori del Paisatge de Catalunya, en col·laboració amb l’Associació de Propietaris del Montseny i el Centre Tecnològic Forestal de Catalunya.\nUn dels objectius que pretén la jornada és posar èmfasi en el bosc com a paisatge a Catalunya, en el bosc com a teló de fons arreu, com a element omnipresent del paisatge. Incidirem en aquesta dimensió paisatgística dels boscos catalans, tenint sempre presents les noves propostes d'aprofitament multisectorial, de gestió pública i privada i de gaudi que, de manera innovadora i imaginativa, s'estan plantejant en aquests moments des d'àmbits molt diversos.\nLa superfície forestal de Catalunya ocupa més de la meitat del territori, un percentatge altíssim i molt superior a la mitjana europea. En aquest seminari no ens centrarem en les causes que expliquen aquesta elevada superfície forestal catalana, ni tampoc en les conseqüències —tràgiques, a vegades— que aquest fet ha comportat. Posarem l’èmfasi en el bosc com a teló de fons arreu, com un element que esdevé un tret distintiu de gairebé dos terços dels 135 paisatges de Catalunya i que, per tant, forma part del paisatge quotidià de milers de persones. Malgrat, però, aquesta omnipresència visual, molts dels paisatges forestals catalans s’han quedat sense relat, sense discurs, i desperten poc interès, si deixem de banda les propostes d’oci i de gaudi adreçades a una població cada cop més urbana. Conscient d’aquest fet i arran de l’experiència dels catàlegs de paisatge, l’Observatori del Paisatge de Catalunya, des del caràcter interdisciplinari i obert a noves idees que el caracteritza, vol debatre a fons la relació existent entre els diferents valors i usos (socials, productius, ecològics, estètics, espirituals, terapèutics o identitaris) que s’atribueixen als paisatges forestals i agroforestals de Catalunya i proposar-ne noves formes de gestió i intervenció, així com reflexionar a l’entorn del paper del bosc en els nous referents paisatgístics contemporanis.\n9:15-9:45 Benvinguda i presentació del seminari\nAntoni Trasobares, director general de Medi Natural i Biodiversitat; Ramon Minoves, coordinador d’Espais Naturals de la Diputació de Barcelona; Miquel Calm, diputat d’Acció Territorial i Medi Ambient de la Diputació de Girona; Denis Boglio, director general del Centre Tecnològic Forestal de Catalunya; Joan Nogué, director de l’Observatori del Paisatge de Catalunya\n9:45-10:25 Paisatge forestal i paisatge de mosaic\nAntoni Trasobares, enginyer forestal i tècnic agrícola. Medi Natural i Biodiversitat de la Generalitat de Catalunya\n10:25-11:05 El paisatge forestal en els catàlegs de paisatge de Catalunya\nJosep Pintó, geògraf. Universitat de Girona\n11:30-12:10 Els valors dels boscos a escala local\nCarles Castell, biòleg. Diputació de Barcelona\n12:10-12:50 Imaginant els paisatge forestals catalans del futur en un context de canvi global\nLluís Brotons, biòleg i investigador del CTFC i del CREAF\n15:00-15:40 Boscos, espiritualitat i funció terapèutica\nJosep Maria Mallarach, geòleg i consultor ambiental\n15:40-16:20 Noves formes de gestió i intervenció en el bosc i la seva influència sobre el paisatge\nRoser Vives, enginyera agrònoma i paisatgista. APMontseny\nManel Basties, tinent d’alcalde de Viladrau; Josep Mataró, president de l’Associació de Propietaris del Montseny; Joan Nogué, director de l’Observatori del Paisatge\n17:15 Visita comentada al bosc\nA càrrec de Martí Boada, geògraf i naturalista\nInscripció: Per a poder assistir a la jornada és necessari que us hi inscriviu (observatori@catpaisatge.net / 972273564). El preu és de 15€ i inclou el dinar. Forma de pagament: transferència bancària, especificant el vostre nom, al Consorci de l’Observatori del Paisatge, al número de compte 2013 0753 76 0200707266 de CatalunyaCaixa. Un cop realitzada la inscripció no es retornaran els diners.\nLloc: Espai Montseny. C/Migdia, 1. Viladrau (Osona)\nCol·laboren: Associació de propietaris del Montseny\ni Centre Tecnològic Forestal de Catalunya\n· Jornades Boscos ·\n· Twitter: #boscoscat ·\n· Programa Boscos 2014(Pdf 1 Mb) ·\nPosat per Francesc Mas i Castanyer a les 12:03


La nueva pedagogía de Barris en Solfa i Do D'Acords - Integrasons\nLa nueva pedagogía de Barris en Solfa i Do D’Acords\nArticle d’Eva Vila, música, directora de cinema i professora de la UPF a Barcelona Metròpolis.\nEl músic argentí Pablo Pérsico, instal·lat a Barcelona des de 2007, és l’ànima d’un nou sistema pedagògic, Integrasons, que s’ha encarnat en dues formacions infantils i juvenils ubicades a Badalona i el Poble-sec.\nEn totes les orquestres hi ha un moment en què el solista s’hi juga la pell. Què passaria si sonés fora de lloc? Tot el grup, tota la peça, se’n ressentiria. Aquest moment, inscrit en una partitura i interpretat en un instant del nostre present, ens remet a la base de tot un projecte educatiu com el del compositor argentí Pablo Pérsico. Una nova metodologia que incorpora en la seva base la possibilitat que un dia haguem de jugar-nos-la amb tota una orquestra al darrere i un públic al davant. Quan vaig escoltar per primera vegada l’orquestra Barris en Solfa em va venir a esment Mireia Farrés, trompeta solista de l’OBC, tocant els primers compassos de la Cinquena simfonia de Mahler amb tota l’orquestra gairebé en silenci. Com arrencar un vaixell que després haurà de dur velocitat de creuer?\nL’orquestra Barris en Solfa, que dirigeix el mateix Pablo Pérsico, la formen quinze nens d’orígens diversos i cadascun d’ells disposa d’entre cinc i sis instruments diferents. Tots són instruments únics i fascinants: didjeridú, guaguatube, xilòfon, arpa xinesa, bongo, maraca… Avui presenciem un assaig de l’orquestra. Cada nen respon a les indicacions de Pablo Pérsico en funció del que està escoltant i tria un instrument. La maraca és igual d’important que el xilòfon, o viceversa. Es tracta de decidir-se pel so que sigui més adient d’acord amb el que fan la resta de companys. La metodologia incita a equivocar-se i no s’ha d’evitar ni témer l’error, sinó integrar-lo en l’experiència.\nLa improvisació col·lectiva és una cosa que queda lluny de les programacions oficials de les escoles, però a Barris en Solfa forma part de l’aprenentatge inicial del nen. Cadascun d’ells és convidat a dirigir l’orquestra i dur-la a una improvisació seguint paràmetres molt senzills. Tots volen tocar i dirigir, tots volen més; estan afamats de música. Són nens provinents de diferents escoles, proposats per les entitats socials del barri. Cada dimarts i dijous es troben al Consorci Badalona Sud per treballar amb Pablo Pérsico i els seus col·laboradors, alguns professors de música i altres voluntaris que van començar sense coneixements musicals i que els han anat adquirint al mateix temps que els nens.\nAvui tot és concert i complicitat: els col·laboradors toquen barrejats amb els nens, les nenes i el mateix Pablo, que ens recorda que el que estem sentint es basa en mesos de treball sense tocar ni una sola nota. Els nens, amb diferents circumstàncies familiars, van arribar fa dos anys a aquest espai per convertir-se en nens sense problemes. La música estava en un quart o cinquè terme. “Vam començar construint instruments i jugant amb els sons, perquè, mentre construïm, tots som iguals. Si no construïm tots junts, si el teu company no toca amb tu o no toca bé, això t’afecta a tu. No és una qüestió filosòfica ni d’interpretació: l’oïda no menteix! Quan vas a deshora no te’n pots amagar! Per això la música ens obliga a treballar en equip. Hem de treballar junts perquè aquest nen vagi alhora amb els altres, perquè això és problema de tots. Relegar la responsabilitat del grup als nens és canviar el focus de l’educació.”\nLlegir article complert a Barcelona Metròpolis\n09/05/2018 /por JUROGA Proyectos Digitales\nEtiquetas: Barcelona Metròpolis, Diarios, Radio y Televisión\nhttps://integrasons.com/wp-content/uploads/2018/03/Pablo-Persico-e-Integrasons-a-Barcelona-Metropolis-002.jpg 614 1353 JUROGA Proyectos Digitales https://integrasons.com/wp-content/uploads/2018/02/logo_lego_integrasons_CAT-300x101.png JUROGA Proyectos Digitales2018-05-09 17:42:062018-05-09 17:42:32La nueva pedagogía de Barris en Solfa i Do D’Acords\nEl proyecto “Un Do d’Acords” convierte niños y jóvenes en compositores\nLas escuelas piden a gritos que generen lenguajes universales como la música\nLas escuelas piden a gritos que generen lenguajes universales como la músi...


Nova secció Running Royal! - Royal Tarraco\nNova secció Running Royal!\nA punt d’iniciar el mes de març, et compartim la proposta d’entrenament per a runners que arrencarem el proper dimarts.\nCada dia són mes les persones que troben en el running una completa activitat cardiovascular amb múltiples beneficis per a la salut integral. Des de Royal Tarraco, volem animar-te a formar part d’aquesta nova secció conduïda per professionals que t’aconsellaran i et guiaran adequadament.\nTots els dimarts i dijous, de 10h a 11h i/o de 18.30h a 19.30h, aquesta nova secció acompanyarà el teu entrenament oferint-te pautes, rutines i un espai de socialització únic per compartir experiències i preparar-te per a competicions de diferents nivells. A més, ens trobarem en caps de setmana alternatius per participar de diversos trails.\nDeixa el teu contacte a la recepció del centre, i t’afegirem al grup de WhatsApp on penjarem les dinàmiques d’entrenament, els tracks de les rutes, els millors consells i les experiències d’altres companys/es.\nPer qualsevol dubte o suggeriment estem a la teva disposició a través del correu admin@royaltarraco.es o del telèfon 977 251 37.\nEntrena amb nosaltres! Junts enfrontarem nous reptes!


La plega de l'Arxiu: de setembre 2010\nPublicat per Joan Florensa i Parés a 11:20 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Articles d'història, Caldes de Montbui, escoles, Esports, guerra civil, història, Joan Florensa\nPublicat per Oriol Casanovas a 16:12 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: aparador, Documents, Notícies de l'arxiu, Olot, Oriol Casanovas\nL'escolapi Rodolf Puigdollers publica una investigació sobre la vida de Pau de Tars\nRodolf Puigdollers i Noblom. Vida de Pau de Tars : apòstol del Messies Jesús. Barcelona: Claret, 2010 (La gran biblioteca; 6)\nEl doctor Puigdollers, professor a l'Institut Superior de Ciències Religioses de Vic ha publicat aquest estudi biogràfic de l'apostol Pau, nascut a Tars (Anatòlia) en una data que l'autor no fixa més enllà de l'any 5 de l'era cristiana, i que va morir com a màrtir a Roma entre els anys 64 i 68, en tot cas durant el regnat de Neró i al mateix temps que l'altre fundador de l'església, Pere. L'autor descriu la figura de l'apòstol a través de les dades que ofereixen les seves cartes, el llibre dels Fets dels apòstols, escrit pocs anys després de la seva mort, les dades arqueològiques i les llegendes que sobre ell ha recollit la tradició. Dividit en 30 capítols de curta extensió, el llibre fa una acurada descripció de la seva vida personal i intel·lectual com a teòleg i predicador, amb contínues referències i cites textuals de les fonts.\nPublicat per Oriol Casanovas a 12:43 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Biblioteca, Llibres, Notícies de l'arxiu, Oriol Casanovas\nEstudis sobre l'educació a la Garrotxa del segle X...\nL'escolapi Rodolf Puigdollers publica una investig...


Diako Bremen - hospitals - Industriehäfen - Altres ciutats a bremen - Bremen - Alemanya - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Alemanya › Bremen › Altres ciutats a bremen › Industriehäfen › Diako bremen\nDiako bremen Industriehäfen > Altres ciutats a bremen > Bremen > Alemanya\nHeu acabat la vostra carrera mèdica o d'altra cura mèdica? Esteu pensant fer una pràctica a Diako Bremen? Si necessiteu saber l'adreça o el telèfon d'aquest hospital a Industriehäfen, Alemanya, consulteu aquí tota aquesta informació.\nSaber que estàs en bones mans també és una part molt important en el tractament de qualsevol malaltia. Per aquest motiu, us recomanem Diako Bremen perquè sabem que amb aquest hospital estaràs en mans de professionals ètics que treballen dur per al vostre benestar i la salut.\nAquestes són les dades de contacte i la ubicació de Diako Bremen. Si voleu contactar amb aquest hospital, truqueu o aneu a l'adreça que us mostrem al mapa. Si coneixeu aquest hospital i voleu recomanar-lo a altres persones, deixeu un comentari.\nLlistat de hospitals pròxims a Diako Bremen\nKlinikum Delmenhorst- (Situat a 13.59 km)\nResidenz-Gruppe Bremen- (Situat a 4.54 km)\nKrankenhaus St Joseph Stift Bremen- (Situat a 7.60 km)\nKrankenhaus Johanneum- (Situat a 33.20 km)\nRotes Kreuz Krankenhaus Bremen- (Situat a 7.39 km)\nKrankenhauser Achim Aller Weser Klinik- (Situat a 21.01 km)\nKrankenhaus St Josef Stift Delmenhorst- (Situat a 11.43 km)\nKlinikum Bremen Nord- (Situat a 11.90 km)\nKreiskrankenhaus Osterholz- (Situat a 12.34 km)\nKrankenhauses Stenum- (Situat a 13.68 km)


Així és el petó que et pot ajudar a arribar a l'orgasme | Adolescents.cat\nAixí és el petó que et pot ajudar a arribar a l'orgasme\nper Redacció , 19 de novembre de 2019 a les 10:15 |\nEl petó Singapur consisteix en contraure la musculatura vaginal durant les relacions sexuals amb penetració. D'aquesta manera es produeix una sensació de succió que augmenta el plaer dels dos membres de la parella i facilita l'orgasme.\nAixí ho assegura la sexòloga Raquel Graña, la qual aconsella practicar els exercicis Kegel per tal d'aprendre a contraure i relaxar la musculatura de la vagina.\nAquests exercicis, a banda d'aportar-nos un extra de plaer en les nostres relacions, tan si són amb penetració com sense, també ens ajuden a enfortir el nostre sòl pèlvic i, per tant, prevenir la incontinència.\nSegons els experts, la manera més senzilla de posar en pràctica aquests exercicis és relaxar i estrènyer els músculs que controlen el flux d'orina unes tres vegades al dia amb tandes de 20 repeticions, tot i que se'n poden fer menys. Es poden realitzar mentre s'està assegut, estirat, a la dutxa, etc, l'important és concentrar-se i dur-los a terme correctament. Si teniu dubtes, a Yotube podreu trobar molts vídeos on s'explica amb més detall.\nSEXUALITAT, petó Singapur, sexe\nPer Anonima el 20 de novembre de 2019 a les 06:48\nI si ja tinc incontinencia o mes be dit enuresis, que faig? Estic molt farta de aquest problema desde naixement i vull saber si se'n s'anirà ja que amb 22 anys això ja molesta molt i no tinc ni ganes de viure ni tenir ningú al voltant, ja no tinc cap amic aixi que amb això menys ganes tinc de fer, i tampoc anar a ningú especialista ja que estic sola i sense mitjans.


L'anàlisi d'Antoni Bassas 21/09/2021\nQue el primer que faci un govern espanyol que parla de retrobament sigui ignorar la demanda en una qüestió tan sensible com la de la llengua és una presa de pèl. Que això acabi passant amb Miquel Iceta de ministre de Cultura ja és de traca\nAhir va transcendir que el nou projecte de llei de comunicació audiovisual que ultima el govern espanyol no inclou la protecció del català a través de quotes en les plataformes de streaming com Netflix, la HBO o Amazon Prime. Ho va avançar El Periódico, i avui en fem ressò. Es tracta d’un esborrany. El govern de la Generalitat havia demanat que dins del percentatge reservat a obres europees (30% del total, tal com es fixa en una directiva europea) hi hagués un percentatge per al català també del 30%, però el text amb què treballa la Moncloa en aquests moments només parla de reservar la meitat de les produccions europees a “obres en la llengua oficial de l’Estat o en alguna de les llengües oficials de les comunitats autònomes”. O sigui que, de moment, el projecte en què treballa el govern espanyol ignora les reivindicacions de la Generalitat i el sector audiovisual català. Fonts del govern espanyol asseguren que aquest text no és el definitiu i bla, bla, bla.\nDoncs fem pressió des d’aquí perquè no sigui definitiu, i per això en parlem avui, tot i que estem tips de vincular el català amb notícies amenaçadores. I en parlem per preguntar-nos si és normal que un govern espanyol tingut per progressista, un govern de coalició amb un partit com Unides Podem que diu que defensa la plurinacionalitat de l’Estat, un govern espanyol que parla de retrobament, que acaba de començar un procés de negociació amb el govern de la Generalitat, el primer que faci sigui ignorar la demanda en una qüestió tan sensible com la de la llengua. No, no és normal, és una presa de pèl. Que això passi, o acabi passant, amb Miquel Iceta de ministre de Cultura ja és de traca.\nEsclar que la traca comença molt abans, que és que tots i cadascun dels governs espanyols des del 1978 han ignorat olímpicament l’article 3 de la Constitució, que proclama que “la riquesa de les diferents modalitats lingüístiques d’Espanya és un patrimoni cultural que serà objecte d’especial respecte i protecció”. Què és el que no s’entén de l’expressió “especial respecte i protecció”?\nNo insistiré en una cosa que vostès saben de memòria: per a l’estat espanyol, i això val tant si vivim en democràcia com en dictadura, tant si governa el PP com el PSOE, el català, el gallec o el basc són una nosa i se'ls ha de combatre, perquè la llengua és portadora d’identitat, i d’identitat només voldrien que n’hi hagués una. Per això tots els governs espanyols sense excepció han impedit que el català sigui una llengua oficial a la Unió Europea, per exemple.\nPerò com que aquest tipus de notícies alimenten un sentiment d’impotència, perquè no hi podem fer res, i de ressentiment que acaben perjudicant l’autoestima per la nostra llengua, perquè a ningú no li agrada ser presentat com un problema, els proposo el següent: admetre que la vida no és perfecte i que ser catalanoparlant demana un esforç extra, fins i tot a Catalunya, al País Valencià i a les Illes Balears. Que no és normal haver de fer tants esforços. Que això demana una actitud militant i un càlcul constant de l’oportunitat per ser més intransigent o més flexible amb els nostres drets lingüístics. Però recordem que els tenim, aquests drets, no hem de deixar-nos acomplexar i hem de procurar-nos com més confort lingüístic millor, que significa, per exemple, consumir productes d’empreses, d’establiments, on la llengua catalana sí que és objecte d’especial protecció. Perquè no ens passi que sembli que ens presentem voluntaris a la presa de pèl.\nCal fer qüestió de la llengua\nOpinió | 20/10/2021\nEl Govern fa el primer pas per impulsar una nova llei de l'audiovisual catalana\nOpinió | 23/09/2021\nanàlisi català Govern espanyol


Lluís Llach, 'On som avui era impensable fa sis anys' | som Segarra\nSocietat dilluns 13 juny 2016\nLa xerrada de Lluís Llach va congregar un nombrós públic Foto: Toni Castillo\nLluís Llach va dedicar la seva intervenció a explicar la tasca parlamentària d'una manera clara i distesa, tot reivindicant els avenços cap a la independència que s'estan fent. Per exemple, com progressa la redacció de les tres grans Lleis de desconnexió (Procés Constituent, Hisenda i Seguretat Social), dues de les quals estan molt avançades.\nTambé es va referir a la frustrada aprovació dels Pressupostos i a les relacions amb les CUP i va elogiar la reacció del President Carles Puigdemont en anunciar que es sotmetria a una moció de confiança al mes de setembre. Va qualificar aquest gest com un ‘gest de fermesa democràtica’. És optimista de cara a aquesta moció de confiança i creu que també contribuirà a aclarir les posicions d'altres partits polítics del Parlament.\nLluís Llach també va respondre a les preguntes del públic i va fer les delícies de tothom explicant anècdotes de l'activitat parlamentaria. També va voler donar una rellevància molt especial al fet que els veritables impulsors d'aquest procés cap a la independència i els que han fet que tot s’hagués d'anar construint i adaptant als esdeveniments, som els catalans mobilitzats i aquesta és la seva força. 'On som avui era impensable fa sis anys'.\nL'acte va comptar amb la presencia de les Diputades del Parlament de Catalunya: Alba Verges i Maria Senserrich, els Alcaldes de Montmaneu i Santa Coloma de Queralt i les candidates a les eleccions al Congrés del Diputats del proper 26 de juny: Carolina Telechea d'ERC i Àngels Chacón de Convergència Democràtica de Catalunya, a banda dels membres del consistori d'Argençola, encapçalats pel seu Batlle, Antoni LLoret.\nLa xerrada, inicialment prevista a la Sala d'Actes de l'Ajuntament, es va traslladar a la Plaça Mariano Mestre davant del nombrós públic assistent, al voltant del centenar de persones.\nFoto: Astrid Van Ginkel\nPresentació de la xerrada de Lluís Llach\nLluís Llach, cantautor i diputat al Parlament de Catalunya\nLluís Llach amb el públic assistent\nFoto: Maria Ortínez\nEtiquetes: xerrades lluís llach argençola\nXerrada de Lluís Llach a Argençola


Un nou repartiment més jove i femení pels Pastorets de l'Espluga de Francolí\nImatge dels Pastorets de l'Espluga de Francolí | Cedida\nEls papers de Llucifer, Joanoi i la majoria de pecats seran interpretats per primer cop per dones juntament amb la direcció artística\nper Albert Oliva 23/12/2021 10:39h\nEls Pastorets de l'Espluga de Francolí han fet públic el repartiment principal de l'espectacle. Tornarà als escenaris aquest any després de tres festes de Nadal sense fer-ho, malgrat les noves restriccions per la pandèmia de la COVID-19 i la reducció de l'aforament al 70%. L'ampli equip s'ha donat a conèixer enguany amb un format digital a través del web amb fotografies i una breu ressenya sobre cada membre.\nTratea Teatre del Casal de l'Espluga ha aprofitat el relleu ja anunciat, després de 20 anys, dels actors que interpretaven els personatges de Lluquet i Rovelló per rejovenir i feminitzar la resta de l'elenc artístic. Enguany sota la direcció d'Ester Majós, la primera dona que es fa càrrec de la direcció artística en 135 anys.\nA banda de l'estrena de Marc López i Jordi Queralt com a nous rabadans, i la continuïtat dels personatges del pròleg (M. Àngela Anguera, àvia; Olga Herrerias, Llúcia i Gerard Griñó, Roc) amb l'estrena d'Oriol Mas com a Martinet, hi haurà altres novetats importants a l'espectacle.\nFerran Lozano i Mar Minguella compartiran els comandaments de l'infern a l'Espluga de Francolí, aquest Nadal. Seran els nous Satanàs i Llucifer, respectivament, en substitució de l'històric Joan Amigó –també anterior Lluquet- i del veterà Toni Morlans.\nSerà el primer cop que una dona interpreti el paper de l'àngel caigut. Intentarà combatre'ls des del paper de Sant Miquel, també una dona, Anna Garcia, coneguda pel seu anterior paper de Marta, amb Guiomar Morlans com a Sant Gabriel.\nAquesta renovació va acompanyada d'importants canvis també al ramat de pastors i pastores: Montse Batet serà Joanoia, paper masculí que s'ha volgut feminitzar. Estarà acompanyada de Jordi Batet, que s'estrena com a Jepó i del veterà Joan Tarès, que recupera el seu paper d'Anam.\nEls anteriors Lluquet i Rovelló canviaran de registre. Xavier Lozano interpretarà el paper de Gestè, al costat de Clara Sans, que segueix com a Isabeló. Marc Civit serà el tartamut Jeremies —seguint l'estela de Josep M. Farré, anterior Jeremies i Rovelló.\nRepeteix al seu costat Rosa Salvadó com a Marta. El trasllat del rector de l'Espluga i anterior Sant Josep, Marcus Vinicius Teixeira a Tarragona, ha propiciat també la renovació de la santa parella. Jordi Clota s'estrenarà com a Josep i Aina Palau com a Maria.\nFaran de nen Jesús dos rebesnéts de l'històric del teatre espluguí Josep Farré i Gual, de Cal Gamell, família sempre implicada en els Pastorets: Aran Rovira March i Àneu Muntané Farré, aquesta última filla de la primera 'nen Jesús' de carn i ossos, l'any 1982, Ester Farré, fins ara Sant Miquel i neta de l'anterior Jeremies i Rovelló, Josep M. Farré.\nA l'infern, es renova, feminitza i rejoveneix l'exèrcit de pecats capitals. El formaran Mar Sanfèlix (supèrbia), Maria Tierz (ira), Marta Sans (golosia), Mariona Minguella (enveja), Berta Salvadó (luxúria), Miquel Mas (peresa) i Gemma Sales (avarícia).\nLluquet, Rovelló, Satanàs i Llucifer van començar a assajar la tardor passada, en plena pandèmia, abans de la suspensió de les representacions. Des del febrer s'hi han incorporat la resta nous actors i actrius per preparar els seus personatges i ha estat aquest setembre quan s'han fet els últims fitxatges. Acompanyaran a tots els personatges una trentena de figurants, menys que els anys anteriors, per la situació de pandèmia.\nUn equip tècnic de gran envergadura\nLa logística dels Pastorets de l'Espluga és de gran envergadura i per això es divideix en quatre direccions diferents: l'artística, la musical, l'escènica i la tècnica. Encapçalen cada àrea, a més d'Ester Majós com a directora artística, el músic Sergi Esparza com a director de l'Orquestra dels Pastorets. Josep M. Mercadé, com a director escènic i responsable de tot el muntatge de decorats i escenografia. Marc Roca, com a director tècnic, d'il·luminació, so, projeccions i efectes especials.\nLa coordinació de l'espectacle l'assumeix aquest any Àngel Tierz, que deixa el paper de Getsè que interpretava des de l'any 2000. Els actors Ferran Lozano, Marc López i Clara Sans són els responsables de la coordinació d'actors, actrius i figurants; mentre Eva Bonet es manté a la gestió administrativa i Xavier Lozano a l'àrea de Comunicació.\nBonet, Pilar Garrell, Mariona Rendé i Rosa M. Brull, i el de maquillatge per Núria Garrell amb la col·laboració d'Iris Torruella i Clàudia Boqué. Al traspunt hi haurà Carme Torres i Lourdes Rosell com a apuntadores a més de Cristina Teixidó i Marta Vendrell al control de figurants. L'equip de muntatge, escenografia i atrezzo es completa amb Josep M. Sans, Jordi Moix, Miquel Martí i Josep M. Farré, amb Jordi Farré i Ricard Banús a la tramoia.\nMúsica i ball de bastons en directe\nD'altra banda, completen l'equip de més d'un centenar de persones que fan possible els Pastorets de l'Espluga els músics de l'orquestra: Montse Morgades, Ester Farré i Marina Nadal (flautes). Aina Vázquez (violí); Carlos Fuentes, Aleix Valero i Sara Hernández (clarinet); Alba Moix (violoncel) i Sergi Esparza (piano).\nA més del cor de les fúries de l'infern està format per Toni Morlans, Ferran Lozano, Guillem Tierz, Marc Roca, Ramon Biosca, Gemma Roselló, Isabel Vallès, Maria Tierz i Ferran Andechaga a la producció.\nEl ball de bastons serà dansat per Èrica Pagès, Bernat Milla, Laia Milla, Mar Poca, Eduard Trullols, Guillermo Amador, Joan Isern, Lluís Poca, Xavier Rosell, Janet Palau, Anna Andreu, Ian Ramos i Júlia Llobet.\nÚltima hora Última hora Conca de Barberà Última hora L'Espluga de Francolí Última hora festes de Nadal Última hora teatre\nDaltabaix polític, incendi devastador i talls d'aigua: així ha estat el 2021 a la Conca\nLa Fira de Sant Vicenç de l'Espluga tindrà com a foc convidat la Festa de la Fil·loxera


Els Col·legis de Metges insten Salut a administrar la vacuna d'AstraZeneca a majors de 55 - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls Col·legis de Metges insten Salut a administrar la vacuna d'AstraZeneca a majors de 55\nEl president del CCMC troba «inadmissible» la limitació de Sanitat i demana desobeir si el Ministeri no canvia el criteri\nacn. barcelona 05.03.2021 | 22:47\nJaume Padrós, president del CCMC arxiu/Pau Cortina/acn\nJaume Padrós, president del CCMC\nEl president del Consell de Col·legis de Metges de Catalunya (CCMC), Jaume Padrós, va reclamar a hir t al Ministeri de Sanitat que la vacuna d'AstraZeneca també s'administri als majors de 55 anys. A més, va instar la consellera de Salut, Alba Vergés, a desobeir i posar aquest vaccí «a tots els grups d'edat» si el Ministeri no canvia el criteri «en breu». Padrós va demanar, a través de les xarxes socials, que es prengui aquesta decisió «atenent a criteris ètics, clínics, de risc i d'evidència» i assegura que els metges hi donaran suport. En declaracions posteriors a l'ACN, va assegurar que «no hi ha cap justificació científica» per mantenir aquesta limitació. A més, va considerar que s'han saltat els criteris de priorització d'edat.\nPadrós va lamentar que s'està vacunant personal no essencial de poc risc «quan la majoria de majors de 80 anys que viuen a casa o pacients de risc encara no han estat vacunats». «La població més vulnerable ha de ser la primera i principal prioritat», va manifestar. En una sèrie de piulades a les xarxes socials, va rebatre l'argument que ha donat el Ministeri sobre la manca d'evidència per a les persones a partir de 55 anys i va plantejar que tampoc hauria existit per a la gent de més de 90 anys a qui s'ha administrat la de Pfizer. Va afegir que l'Agència Europea del Medicament no va explicitar cap limitació d'edat per a aquest col·lectiu i per això creu que aquesta autolimitació «no té ara justificació i és inadmissible perquè a la pràctica s'estan vulnerant els criteris de la mateixa UE sobre la priorització dels grups de major risc».\nJutgen l'acusat d'amenaçar vianants amb un ganivet en ple confinament a Manresa.


Un total de 30.106 persones han participat al 9N a Girona fins a les 18 h - Ajuntament de Girona\nFins a les 18 h, un total de 30.106 persones han participat a la jornada del 9N a Girona en les 77 meses repartides en 7 punts de participació. Per equipaments, les dades són les següents: Institut Carles Rahola, 2.101 persones; Escola d’Hostaleria i Turisme, 5.247 persones; Institut Montilivi, 2.958 persones; Institut Jaume Vicens Vives, 5.948 persones; Institut Narcís Xifra, 2.921 persones; Institut Santa Eugènia, 3.891 persones, i Institut Santiago Sobrequés, 7.040 persones.\nPer fer una estimació de la participació, es poden comparar les 30.106 persones que han votat avui fins a les 18 h amb les 17.125 persones que van votar fins a la mateixa hora en les darreres eleccions europees, les 37.650 persones que van votar fins a la mateixa hora a les eleccions autonòmiques del 2012 o les 23.806 persones que havien votat fins a les 18 h en les eleccions municipals del 2011.


Com utilitzar endolls de Albània a Malawi\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Albània a Malawi en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Albània a Malawi sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.


El Palau d’Anglesola debat la gestió de residus en una xerrada telemàtica amb el director de l’ARC - VilaWeb\nEl Palau d’Anglesola debat la gestió de residus en una xerrada telemàtica amb el director de l’ARC\nEl director de l’Agència de Residus de Catalunya (ARC), Josep Maria Tost, ha realitzat una xerrada telemàtica (vídeo) sobre reciclatge de la brossa als veïns del Palau d’Anglesola. S’ha fet pel canal municipal a YouTube, amb 50 connexions simultànies, i una bona participació a través del xat que ha permès, al final, realitzar preguntes al ponent.\nEl director de l’ARC ha convidat a millorar la taxa de reciclatge per consciència mediambiental i també econòmica. Ho ha fet tot felicitant al Palau d’Anglesola per haver passat del 50% el 2019, fet que situa el poble al capdavant de la comarca (un dels tres que superen aquest percentatge), per davant de la mitjana catalana i dins el percentatge marcat per Europa. Tanmateix, Tost ha fet una crida a no relaxar-se, tot recordant que en els darrers 4 anys aquesta taxa havia baixat força. I que ho va fer venint com es venia d’unes bones dades que es van produir al 2009 quan es van posar en funcionament les illes soterrades de contenidors.\nPenalitzar o premiar\nJosep maria Tost també ha explicat que en els propers anys es preveu un augment de taxes per penalitzar els municipis que reciclen pitjor. I això caldrà fer-ho, també, als domicilis: adaptar les taxes per penalitzar o premiar els comportaments ambientals. Ha remarcat que cal un canvi de paradigma i parlar de recursos, d’economia circular, de clima.\nPer altra banda ha dit que la crisi sanitària actual ens ha de fer creixer la consciència mediambiental , recordant que sóm natura i que cal deixar aquest planeta millor de com l’hem trobat. Tota una provocació, i una necessitat.\nL’alcalde del Palau d’Anglesola, Francesc Balcells, ha explicat que el municipi s’ha ofert com a poble pilot per funcionar amb contenidors que necessitaran una clau per obrir i que permetrà veure el comportament i usos dels veïns, una proposta que l’Agència estudiarà enguany. També s’estudiarà la viabilitat de recollir alguna fracció amb el porta a porta, el sistema que obté millors resultats de reciclatge i que ja s’aplica en diversos pobles i comarques. A més a més, com a la resta de municipis del Pla d’Urgell, a la tardor es repartiran bosses orgàniques a tots els domicilis per millorar la recollida d’aquesta fracció que, en pes, representa un 40% de la brossa que generem.


La no presència institucional en la fira de Cocentaina - La Palestra - columna de opinión - elperiodic.com\nRafael Briet - Alcalde de Cocentaina\nLa no presència institucional en la fira de Cocentaina\nMolt s’ha escrit sobre la Fira de Tots Sants de Cocentaina i sobre la seua importància en diferents vessants: històrica, social, econòmica, cultural, etc. La veritat és que la nostra Fira s’ha convertit en un esdeveniment d’importància autonòmica de primer ordre., i ara ja podem confirmar que també té el que mereix a nivell estatal amb la recent estrenada Declaració d'Interés Turístic Nacional. Per a confirmar tot açò tant sols hem de fer una ullada a les xifres generals de la Fira de Tots Sants de Cocentaina:\n- Un nombre aproximat de visitants de 500.000 (un 10% dels habitants de la Comunitat Valenciana).\n- Una xifra aproximada de negoci de 40 milions d’euros (un poc menys de la meitat de la xifra de negoci “estimada” de la Fórmula 1 a València: 108 milions segons publica El País de 20 de juny de 2012).\nQualsevol esdeveniment que es presentara davant de les autoritats amb aquestes macroxifres, es convertiria immediatament en una fita imprescindible per tal de recolzar-la i fer-se presents en ella. Però la història recent ens diu que la Fira no té el reconeixement institucional que es mereix.\nFa uns dies celebràvem el 9 d’octubre i en el seu discurs institucional el Molt Honorable President de la Generalitat, Alberto Fabra, parlava de les senyes d’identitat dels valencians i de la necessitat de cuidar-les per a garantir-ne el seu futur. Doncs bé, les senyes d’identitat del poble valencià són moltes i entre elles estan les seues festes (Falles, Fogueres, Moros i Cristians, Sexenni...), i la Fira de Tots Sants de Cocentaina és, per mèrits propis, per mèrits de tots els veïns i veïnes del poble, una celebració imprescindible, única i irrepetible que necessita comptar del recolzament institucional que tenen altres festivitats. Ningú pot imaginar-se que la Generalitat no recolze el Misteri d’Elx, la Festa de la Mare de Déu d’Algemesí... Doncs bé, aquest mateix tractament és el que hauria de tenir la Fira de Tots Sants de Cocentaina. I hauria de materialitzar-se amb dues accions complementàries:\n- La presència clara del Govern Valencià i del seu president al capdavant, els dies de Fira.\n- La creació de línies de finançament exclusives per tal d’assegurar-ne el seu futur.\nActualment no tenim ni una cosa ni l’altra i amb aquesta actitud està posant-se en perill la continuïtat de la Fira com l’entenem ara, així com la seua millora i el seu futur. Perquè, actualment sols es rep una mínima part en concepte de subvencions que no arriba ni al 8% del cost total (350.000 euros de cost front a 24.000 euros de subvencions). Amb aquest ritme d’inversió és impossible poder avançar, i s’està condemnant a la Fira a que es quede obsoleta i deixe de ser un pol d’atracció social i econòmic d’aquestes terres tant colpejades per la crisi.\nLa Fira de Cocentaina és en primer lloc i exclusivament del poble de Cocentaina, des de majors fins a xiquets, de tots i cadascun dels veïnes. La Fira no és del partit de torn que governa el poble de Cocentaina; però a més, la Fira ja és un patrimoni de tots els valencians i valencianes. Aquest fet hauria d’estar per damunt de les ideologies, dels colors i dels interessos polítics i partidistes.\nSense pecar de falsa modèstia, Cocentaina ha sabut adaptar-se als nous temps fins convertir-se en un referent en aquest tipus d’esdeveniments a nivell nacional. I així ho confirma la Declaració d'Interés Turístic Nacional recentment aconseguida. No és gens fàcil organitzar i gestionar una Fira que multiplica quasi per cinquanta la població local i que ens obliga a reinventar-se edició rere edició (i ja van 666!!!). És del tot impossible fer-ho si no hi ha una aposta decidida de tots els veïns i veïnes (voten el que voten), la implicació absoluta del regidor del area i el seu departament, i el funcionament del Consell de Fira on estan representats TOTS els partits a més de l’associació de comerç, l'hostaleria i veins.\nDavant d’ aquest esforç i mirant al futur, necessitem ara més que mai, que els nostres governants estiguen al nostre costat. No tan sols per un interés purament econòmic (que també fa falta), sinó per un recolzament institucional que ens ajude en les moltes coses que queden per fer (integració en la xarxa autonòmica de difusió de festes, declaració de patrimoni cultural immaterial de la UNESCO ...) i que converteixen a la Fira de Tots Sants de Cocentaina com la “Fira de Fires”.\nPer això i seguint la tradició contestana li volem dir al Sr. Fabra: “VINGA A LA FIRA ENCARA QUE NO TINGA DINERS, QUE VEURÀ MOLTES COSES ENCARA QUE NO COMPRE RES”.\n07/06/2018 - Dolores Alba - Diputada del Partido Popular\nLa herencia femenina\n06/06/2018 - Adrián Sorribes - Primer Teniente de Alcalde de Nules\n05/06/2018 - Marcos Fernández Parra - Senior Manager Ayming\nValencia y el IBI: La necesidad de un ‘catastrazo’\n29/05/2018 - Longi Gil - Portavoz Iniciativa-Compromís Plana Alta-L´Alcalatén\nLa manipulació de la veritat en TVE\n28/05/2018 - Adrián Sorribes - Teniente de Alcalde del Ayuntamiento de Nules\nPaco Camps, líder y maestro\n14/05/2018 - Imma Orozco - Concejala de Urbanismo de Altea


Raquel Casado, primera concloent de Kumon a Astúries - Kumon Cataluña\nLa Raquel ara fa 4t d’ESO i ja ha adquirit la competència lectora d’una alumna universitària.\nLa Raquel és addicta a la lectura i gaudeix molt de la literatura clàssica. Entre les seves obres preferides hi ha El Lazarillo de Tormes i La Celestina, però també gaudeix dels llibres d’aventures, com els de Gerónimo Stilton, creats per Elisabeth Dami, que és la seva autora preferida.\nPer concloure el programa, la Raquel ha hagut d’enfrontar-se a lectures molt complexes d’autors com Rousseau o Shakespeare. Llegeix cada dia i afirma que Kumon l’ha ajudat amb la comprensió de textos i li ha ensenyat a treure’n la idea principal, resumir i esquematitzar.\nEl primer record de Kumon que té la Raquel és «la il·lusió per començar i el temor davant un repte desconegut». Avui no només suma reptes cada dia, sinó que, a més, té clar que el proper és concloure el programa Kumon Matemàtiques. «Gràcies a Kumon he adquirit seguretat, confiança, habilitat i destresa, a més de la capacitat de fer qualsevol tasca de forma autònoma», assegura la Raquel.\nTot i que encara no ha acabat l’escola, la Raquel està segura que vol ser professora i dedicar-se a l’ensenyament. Com tota adolescent, gaudeix molt del seu temps lliure fent plans amb els seus amics i li agrada ballar, cantar, anar de compres i veure pel·lícules.\n«Tenia falta de confiança quan va arribar al centre i ara és capaç de comprendre textos de Shakespeare o Rousseau»\nEn Jorge Martínez, director del centre i orientador de la Raquel, la defineix com «una persona perseverant i lluitadora». La frase més bonica que li ha dit la seva alumna és: «M’agrada més Kumon que l’escola», diu en Jorge orgullós, i recalca que «alguna cosa estem fent bé quant a l’entusiasme per voler aprendre».\nLa Raquel ha guanyat en seguretat i autonomia. «Tenia falta de confiança quan va arribar al centre i ara és capaç de comprendre textos de Shakespeare o Rousseau. La confiança i la seguretat que ha anat adquirint amb el mètode l’han ajudat a aprendre a treballar tota sola amb el suport del material didàctic», ens explica en Jorge.\nLa família de la Raquel es va comprometre des del primer moment amb la seva educació: «El suport de la família ha estat fonamental, ja que des del principi van estar interessats i implicats al màxim en el desenvolupament tant acadèmic com personal de la seva filla», explica l’orientador.\nEn Jorge conclou destacant que «els últims nivells de Kumon aborden continguts que es veuen a batxillerat o fins i tot ja a la universitat. Superar aquests nivells abans d’estudiar-los a classe i d’una manera completament autònoma té moltíssim mèrit».\nEls alumnes concloents són els que han finalitzat algun dels programes del mètode (Kumon Matemàtiques, Kumon Lectura o Kumon English), però el més important és que s’han convertit en alumnes autodidactes i han adquirit les capacitats necessàries per abordar els desafiaments que els ofereixi l’escola i la vida.


Les façanes, l’últim altaveu popular (Thais Gutiérrez)\nLa iniciativa d’un dissenyador gràfic projecta missatges dels ciutadans als edificis de Barcelona\n5 min. 06/06/2020 21:04\n987x555 Una de les projeccions de Goñi des del seu terrat.\nUna de les projeccions de Goñi des del seu terrat. / TOORMIXANTHONY BURRILL / SARAH BORIS\nReconquerir l’espai públic. Democratitzar el disseny. Donar veu als ciutadans. Tot això busca el projecte d’investigació Public Protest Poster,que Raúl Goñi, dissenyador gràfic i professor d’Elisava, l’Escola Universitària de Disseny i Enginyeria de Barcelona, està tirant endavant des del mes d’abril.\nEn ple confinament, aquest dissenyador, nascut a Pamplona però establert al barri de Gràcia de Barcelona, va decidir començar la primera fase del seu projecte, que va consistir en projectar des del terrat de casa seva cartells de reconeguts artistes internacionals com Mario Eskenazi, Anthony Burrill, Chris Clarke, Sarah Boris o Irma Marco a la paret de l’edifici del davant. Una instal·lació efímera que, durant els minuts en què es projectava cada dia, era rebuda amb aplaudiments i entusiasme per part dels veïns confinats. “En el fons va ser una sort començar el projecte en ple confinament, perquè la resposta de la gent va ser espectacular”, diu Goñi, que cada dia retratava la seva particular projecció i després ho compartia a les xarxes als comptes de Public Protest Poster. “Per als veïns era un moment de distracció, d’esbarjo, i molts m’han explicat que els animava saber que cada dia hi hauria aquella estoneta d’entusiasme col·lectiu”, explica el dissenyador.\nEl vessant social del seu treball, explica, és molt important i ara es materialitza encara més en la segona fase del projecte: consisteix en projectar missatges de persones anònimes que volen transmetre alguna cosa en forma de pòsters que es projecten a les façanes o en paper. A la pràctica, això s’articula a través d’una pàgina web i una aplicació per a mòbil per mitjà de les quals, de manera senzilla, tothom que vulgui pot escriure un missatge. “Per ara hem tingut una resposta brutal”, diu Goñi, que explica que la meitat dels textos que reben són “missatges poètics”, mentre que la resta serien més de “denúncia”, una part política i l’altra més social. “La primera setmana vam rebre 350 pòsters, és una xifra molt més alta del que m’esperava”, diu. Quan els missatges són de barcelonins, s’ha trobat amb molt de contingut en contra de la contaminació i a favor de recuperar la ciutat per als barcelonins, dos temes que amb el desconfinament estan molt en el debat públic.\nDemocratitzar el disseny\nLa gràcia d’aquesta segona fase del projecte és donar veu a la ciutadania i també “democratitzar el disseny gràfic”, ja que la pàgina web per fer el teu propi pòster “funciona gairebé com un tutorial, que dona 3 o 4 nocions molt importants per aprendre com fer arribar bé el teu missatge”. Goñi reflexiona sobre la importància que el disseny i sobretot els pòsters també siguin una eina per als ciutadans, ja que “avui dia veiem que a les ciutats l’única manera de penjar un pòster és que sigui d’una marca”. “Amb aquest projecte volia fer una reflexió sobre quin és el futur del pòster com a mitjà de comunicació, i crec que estaria molt bé poder reconquerir les parets de les ciutats, generar cultura de disseny i del cartell a través de pòsters fets per la gent”. Per a Goñi l’objectiu final del projecte és “promoure aquesta cultura del disseny i que tothom tingui les eines per expressar-se a nivell gràfic de manera adequada”, cosa que ara mateix no passa, diu, i posa com a exemple les manifestacions: “Hi veig cartells amb missatges molt potents, amb molt bones intencions i un bon ús del llenguatge, però que no es llegeixen bé”.\nL’èxit de la iniciativa a les xarxes socials ha fet que Goñi ja tingui peticions per continuar el projecte en altres barris de Barcelona, com el Raval, on ja hi ha un col·lectiu que vol tirar endavant una iniciativa similar, però també altres ciutats de l’Estat, com Vigo, on un col·lectiu feminista vol fer un projecte com el seu. Però la seva veu ha arribat més enllà i, de fet, la primera ciutat on ja s’ha organitzat un projecte igual que el de Barcelona, on el començaran a tirar endavant inspirats per Goñi, és Ciutat de Mèxic, “on ja està en marxa”, diu. També ha rebut peticions per fer-ho a Estònia, a Lima, al Perú, i a Southampton, al Regne Unit.\nTHE ILLUMINATORS, EL PRECEDENT\nQuan a Raúl Goñi li pregunten per un referent, un model en qui s’hagi inspirat per fer aquesta iniciativa, no dubta en citar el col·lectiu nord-americà The Illuminators. Es tracta d’un grup d’artistes, dissenyadors i educadors de Nova York que des de fa anys projecten cartells i missatges a l’espai públic. El seu objectiu és, com ells mateixos diuen, “transformar el carrer d’un lloc de pas a un lloc de compromís i diàleg”. Les seves instal·lacions aborden temes socials i polítics i busquen interpel·lar els ciutadans. Tot i que han fet molts projectes a Nova York, en tenen arreu del món.


G. Smorto: «Els diaris digitals obliguen els periodistes a treballar en temps real amb materials multimèdia i un nombre interminable de fonts»\nHome Entrevistes G. Smorto: «Els diaris digitals obliguen els periodistes a treballar en temps real amb materials multimèdia i un nombre interminable de fonts»\ndilluns, 5 d'octubre de 2015\tG. Smorto: «Els diaris digitals obliguen els periodistes a treballar en temps real amb materials multimèdia i un nombre interminable de fonts»\nDirector de ‘Repubblica.it’ per Maria Josep Picó i Garcés\nEl periodista Giuseppe Smorto dirigeix, des de 2003, el lloc web del periòdic italià La Repubblica, un dels més llegits al país i un referent a Europa, i s’ha dedicat a aquesta empresa des de fa més de tres dècades. Per tant, Smorto és un testimoni privilegiat de la transició del paper a l’entorn digital. Repubblica.it fou, de fet, la primera web de notícies d’Itàlia. Hui en dia, i tal i com destaca Smorto, tenen més de 2,3 milions de fans en Facebook i 1,8 milions de seguidors a Twitter. Amb ell parlem sobre els reptes als que s’enfronta la premsa digital i sobre el futur del periodisme mediambiental en el paradigma de la web 2.0 i 3.0. La secció de «Medi Ambient» de l’edició digital de La Repubblica és una de les millors d’Europa. Per què apostaren tan fort per aquest model? El medi ambient és una part molt important del nostre futur. Per exemple, en el meu mitjà ideal, la secció de «Medi Ambient» és tan important com les de «Política», «Esports» o «Entreteniment». En la seua edició en paper, l’ecologia i la sostenibilitat són igual d’importants? Òbviament, l’edició digital té més espai, hi ha més formes d’editar, d’escriure i de contar històries. Però el nostre periòdic ha dut a terme moltes campanyes mediambientals. Com ha canviat Internet el seu paper com a intermediari de notícies sobre el medi ambient? Ara treballem en temps real, amb materials multimèdia, manejant un número interminable de fonts i amb periodisme ciutadà. És del parer que la immediatesa digital representa un risc per a la premsa de qualitat. Què recomana per a mantindre un nivell correcte en els continguts? Sí, treballem d’una forma molt accelerada però, al treballar tan ràpid, hi ha moltes possibilitats d’equivocar-se. Açò és un perill i també és una forma de diversificació. Treballem en temps real, en el «està passant», pel que el periòdic tracta d’entendre i transmetre per què va passar. En ocasions, pot ser ràpid i superficial, però lluitem contra això! Crec que una web és un producte més col·lectiu que un diari perquè tenim que vestir les notícies no amb paraules boniques sinó amb material multimèdia. I en temps real.\n«L’edició digital té més espai, hi ha més formes d’editar, d’escriure i de contar històries»\n«Treballem en “està passant”, pel que el periòdic tracta d’entendre i transmetre per què va passar»\n«Vull que els meus periodistes estiguen sempre connectats a les xarxes socials per a entendre què està passant al món, quin són els principals problemes»\nLa Repubblica ha donat suport als blocaires mediambientals. Per què és tan interessant aquest canal per al seu diari digital? Sí, no són únicament notícies. És interessant perquè en www.repubblica.it també necessitem opinions expertes. Continuant amb aquesta idea, des del seu punt de vista, els blogs podrien substituir el treball periodístic en la sala de premsa? No, perquè el punt de vista del blocaire és, en ocasions, molt especialitzat. Què els demana als seus periodistes en relació a les xarxes socials com ara Twitter? Sempre els demane que compartisquen les campanyes en què creem, així com les notícies, per descomptat. Però, per damunt de tot, vull que sempre estiguen connectats a les xarxes socials per entendre què està passant al món, quins són els problemes principals, en què estan interessats els ususaris... Per a vostè, quin és el paper principal dels periodistes mediambientals? No haurien de convertir-se en els adversaris de les grans companyies ni dels polítics, per defecte. Crec que els periodistes ambientals haurien de donar suport a campanyes legítimes, donar als lectors els instruments necessaris per entendre les notícies sense tenir que «traduir-les». I, com el periodisme mediambiental és un tema que evoluciona i que funciona a tan llarg termini, crec que hauríem de mantenir al lector informat de les conseqüències de les accions que realitzem actualment. Històricament, el desenvolupament del periodisme mediambiental ha estat limitat pels interessos econòmics. De fet, els lobbies de la publicitat no són molt ecològics. Reben habitualment patrocinis de companyies energètiques o petrolieres? Sí, d’Enel, un proveïdor d’energia. The Guardian ha posat en marxa una gran campanya, «Keep it in the ground», per a combatre el canvi climàtic. Han promogut vostès alguna acció mediambiental en Itàlia des del periòdic? Donem suport a moltes campanyes llançades per associacions ecologistes com WWF, Lega Italiana Proteziones Uccelli (LIPU), Fondo per l’Ambiente Italiano (FAI) o Greenpeace. Anunciem les seues accions i els donem veu als seus representats. Quin és, en la seua opinió, el futur del periodisme mediambiental en el paradigma digital? Tindrem més eines per desenvolupar les notícies. Podríem deixar que els lectors actualitzaren les notícies, amb la supervisió d’un periodista, per descomptat. Crec que això podria funcionar especialment bé amb la informació mediambiental, perquè els lectors interessats en l’ecologisme, a sovint són una comunitat repartida arreu del món que ajuda i lluita pel planeta. Maria Josep Picó. Periodista. Càtedra de Divulgació de la Ciència de la Universitat de València. © Mètode 2015.\n«Els periodistes haurien de donar als lectors els instruments necessaris per a entendre les notícies sense tenir que “traduir-les”»


Enric I. Canela » 2015 » març » 01\nPosted in Articles Enric I. Canela, Economia, Innovació on març 1st, 2015 No Comments »\nEnric I. Canela Una piulada al Twitter de Xavier Ferràs m’ha permès conèixer i, pràcticament, llegir Skills and Innovation Strategies to Strengthen U.S. Manufacturing. Lessons from Germany, una publicació de la Brookings Institution’s Metropolitan Policy Programs. Unes trenta pàgines de bon llegir. Hi ha uns bons exemples de Bones pràctiques que m’han agradat molt. Algunes […]\nPosted in Articles Enric I. Canela, Universitat on març 1st, 2015 1 Comment »\nEnric I. Canela L’amic Jordi Villà-Freixa deixa les seves funcions de degà de la Facultat de Ciències i Tecnologia, la fins fa poc Escola Politècnica Superior, de la Universitat de Vic – Universitat Central de Catalunya. No deixa les seves activitats perquè des del passat estiu és el vicerector de Recerca d’aquesta universitat. Jordi Villà-Freixa, […]


L’alcalde de Blanes defensa el conveni amb l’escola de música | Ràdio Palafolls\nHome Comarcal L’alcalde de Blanes defensa el conveni amb l’escola de música\nMarc Ferri , maig 15, 2014\t / 711 0\nAquest conveni és l’epicentre de la querella presentada pel president del club d’Hoquei de Blanes, Josep Ridaura, contra l’alcalde de la ciutat, Josep Marigó.\nLa querella es presenta perque Ridaura creu que el conveni no està justificat i que hauria volgut beneficiar aquesta entitat on hi estudiaven els fills del batlle i on, a més, la seva dona era membre de la junta directiva.\nUn cop coneguda la imputació de l’alcalde, Marigó ha volgut sortir al pas per defensar la seva innocència, la de la seva dona i també aportar documentació per demostrar que la subvenció a l’escola de música es va atorgar correctament.\nMarigó, que assegura que no ha rebut cap notificació del jutjat, ha explicat que a Blanes no hi ha cap escola de música municipal i que és la Banda-Cobla Col•legi Santa Maria la que fa aquesta funció d’ensenyança i que el conveni, signat el 2006,era per a un programa que acostava les música als col•legis a un cost 45 mil€.\nL’alcalde ha destacat que aquesta subvenció apareixia al pressupost anual del consistori i que el conveni es va aprovar per junta de govern. A més, també ha justificat que s’acompanyava d’unes “fitxes mensuals de seguiment” i d’una memòria anual que havia d’avaluar una comissió creada expressament.\nA més, ha destacat que amb el canvi de govern i l’entrada de CiU el 2007 el conveni es va mantenir i es va renovar fa 4 anys amb els mateixos termes i condicions.\nSegons Marigó, el president del club d’Hoquei duu a terme una campanya contra ell per motius personals, ja que fa 4 anys va demanar que se li obrís un expedient per insultar i intentar agredir dos treballadors municipals i perque no ha renovat un conveni amb el club d’hoquei. És per això que considera que Ridaura el mou l’odi, la revenja i una obsessió contra ell.