«Gomis és patrimoni de totes i tots els valencians i cal cuidar-lo i estimar-lo» | www.radiobanda.com\n«Gomis és patrimoni de totes i tots els valencians i cal cuidar-lo i estimar-lo»\nFont: Sao edicions\nMiquel Àngel Múrcia i Cambra és un músic ontinyentí, que ha estat considerat com un dels exponents de la composició valenciana. No obstant això, ara conversem amb ell pel seu treball en l’estudi del compositor romàntic Josep Melcior Gomis. Perquè Miquel Àngel ha decidit donar un pas més enllà publicant “Melcioret vol ser músic”, un llibre per als més xicotets que divulga la figura d’un dels músics valencians oblidats. I a les nostres mans està la seua recuperació.\n-Josep Melcior Gomis és un dels grans músics valencians oblidats. Per què?\n-Aquesta és una de les preguntes que em van espentar a recercar sobre el compositor romàntic i crec que és una de les preocupacions que més m’han ocupat en els darrers anys. Em pregunte com un poble –valencià, espanyol, europeu– pot malbaratar un patrimoni cultural significatiu tant important. Amb el temps, he pogut constatar que han existit reivindicacions intermitents, també a casa nostra, des de la seua mort fins els nostres dies. Com a mostra, puc afirmar que Gomis no va desaparèixer de la bibliografia europea fins ben entrat la dècada 1910.\n-Però, com s’explica que coneguem Rossini o Berlioz i no Gomis?\n-No hi ha una resposta senzilla i crec que hi han molts vectors que influeixen en l’assumpte. Però és cabdal saber que la manca d’una historiografia pròpia que s’interessara al llarg del XIX per la música dels valencians fou determinant, ja que hi existia una omissió de treball en un moment on s’establien els corpus sonors d’altres nacions europees. Gomis estava representat a les pintures del Casino Paganini, representant a la música hispànica, prop de Mozart o d’altres; mentrestant les seues partitures foren requerides per Isabel II l’any 1844 per a quedar-se a un calaix de la cort borbònica. No obstant, és de justícia afirmar també que la mort prematura de Josep M. Gomis va amputar una projecció més important del seu llenguatge. Tendim per defecte a comparar els autors en termes de models i cadascú disposa d’una expressió individual irreemplaçable. Eixe dogmatisme per encasellar a Gomis en tendències rossinianes, meyerbeerianes, etc no afavoreixen la seua creació.\n-Va nàixer a Ontinyent. El seu poble li ha fet justícia?\n-Josep Melcior Gomis s’hi vinculava amb Ontinyent en tant en quant ací estaven els seus pares i germans. Però, fet i fet, més enllà dels records emocionals d’infantesa d’un transterrat, mai va pensar en tornar-hi: és important que quede clar. Crec que s’han fet coses en la mesura que el context, l’acceptació social i la predisposició política han deixat. En els darrers anys sí s’ha avançat en la reivindicació local. Ara bé, sempre es pot fer més partint des de la retolació del teatre de la ciutat com Teatre Josep M. Gomis fins a la creació d’un festival de música romàntica del segle XIX.\n-Va ser l’autor de l’Himne de Riego. Però per què n’hi ha tantes fonts que no li ho atribueixen?\n-La qüestió que ho aclara tot és el mètode científic. Vull dir, hi han moltíssims autors que no li atribueixen l’autoria de l’Himne però totes elles s’hi fonamenten en el mateix parell de fonts documentals decimonòniques sense cap aportació historiogràfica posterior més enllà de la fabulació. Per exemple, hi ha un autor bastant conegut que afirma que Gomis no és l’autor de l’Himne de Riego –però si de la resta de himnes patriòtics, vaja!– i que el seu paper sols és el d’arranjador del citat himne. I com a prova irrefutable per a ell és que Gomis no utilitzà l’himne en la seua òpera Le Diable à Séville que versa sobre Riego. I jo em pregunte: per què ho havia d’emprar a una òpera una persona en una situació tant precària com era un transterrat? A Le Diable à Séville Gomis fa una cosa més colossal, finalitza l’òpera amb un Himne per la Llibertat, amb millor qualitat musical i amb una lletra més llibertària que el propi l’Himne de Riego. Parlem d’evidències: el manuscrit de l’himne de Riego que estava en el llegat testamentari de Gomis i que ell mateix va conservar fins la mort, la publicació de l’himne amb la seua firma en 1822 amb l’edició de Mariano de Cabrerizo, la composició d’altres himnes, els documents del ministeri d’interior francés de l’època, les referències bibliogràfiques coetànies, el reconeixement de l’autoria per part de la República Espanyola… Ja als periòdics de Madrid de 1821 s’hi parla de la interpretació de dos himnes, el que cantaven les tropes i el Himne de Gomis conegut com Himne de Riego. Hui en dia no hi ha altre autor que dispose de tantes referències empíricament comprovables però és més còmode repetir sense criteri el que va escriure Ramón de Mesonero al segle XIX com si fos la veritat absoluta.\n-Ferran VII va demanar la seua detenció i va marxar a París. Aquest és el seu punt d’inflexió musicalment parlant?\n-És el punt d’inflexió més important a la trajectòria de Gomis ja que precipita els esdeveniments i situa a Melcior Gomis en un ambient sociocultural d’avantguarda creativa, en un context de transferències culturals com és París. No obstant, hi han més punts d’inflexió com ara bé l’arribada a la Catedral de València a 1801 on aprén els llenguatges musicals de la tradició polifònica hispànica, o l’entroncament amb el Liberalisme Radical que el porta a Madrid en 1819 i explica la seua producció de cançons patriòtiques, o ara bé l’arribada a Londres en 1827 i que marca altre punt d’inflexió creativa. La vida de Melcior Gomis situa la transgressió vital i la resistència contra les estructures predeterminades com a mètode d’existència de l’individu.\n-S’envoltava amb Bellini, Meyerbeer o Berlioz, entre d’altres. A la seua obra s’aprecien les influències?\n-Per descomptat, les més destacables són la imprompta beethoveniana, el tractament de la dissonància que realitza Haydn, els recursos orquestrals semblants a Weber o Meyerbeer i les estructures melòdiques Rossinianes; tot allò barrejat amb la tradició hispànica, creant un llenguatge híbrid original basat en el sincretisme.\n-Al teu parer, quina és la seua millor obra?\n-Cada vegada que profunditze més en la producció gomisiana, em resulta més difícil triar alguna peça. Hi han moments a “Le Revenant” –òpera còmica– que són deliciosos, però també ho són el Cor de la Llibertat a l’òpera “Le Diable à Séville”, o d’altres partitures desconegudes per al públic com l’ “Echarpe Rouge”. Ara bé, hi han també d’altres cançons líriques de saló, en format reduït, que són completament meravelloses com “Madre la mi Madre”. Jo destacaria el quartet vocal “L’Inverno” i “La Carême” com dos obres on pot visualitzar-se el sincretisme sonor de Melcior Gomis.\n-I creus que l’escoltarem alguna vegada als grans teatres valencians?\n-Eixe és l’objectiu ideal, però estem bastant lluny. Per a la recuperació integral d’un compositor cal una aposta decidida per part de totes i tots; i cadascú disposa d’unes responsabilitats com ara bé els polítics, els directors culturals, els programadors, els directors d’orquestra, els intèrprets, els docents a la xarxa musical valenciana, els investigadors, etc; però parle de responsabilitats serioses com és la política cultural planificada i equilibrada. Malauradament, en aquest país tot acaba en commemoracions efímeres al servei de la propaganda ridícula del polític de torn. Malgrat tot, en el cas de Melcior Gomis i d’altres tants que resten per recuperar hem de resistir, transgredir, acceptar la resiliència i lluitar pel nostre patrimoni creatiu.\n-Recentment has publicat “Melcioret vol ser músic”, un llibre infantil que difon la seua figura. Com va sorgir la idea?\n-Porte produint materials, articles i publicacions quasi des de fa una dècada i mitja i aquest és el projecte que més m’estime. Ara fa dos anys vaig participar en el projecte PROESO invitat per l’Escola Hermes de Patraix on vaig dedicar un matí a parlar de l’ofici del compositor amb uns alumnes fantàstics. Allí entenguí al primer minut que no servia per a res fer una Tesi Doctoral “Cum Laude” si els nostres joves no descobrien el seu patrimoni cultural des de ben menuts. I és quan comence a enllestir un projecte didàctic amb David Palmer amb qui havia col·laborat amb projectes com Inventari Estellés o Panicocràcia. Així doncs, amb David Palmer treballem un text i recerquem una il·lustradora, quan ens trobem amb la meravellosa Art Constant que s’incorpora al projecte. És llavors quan tractem de recercar una editorial que entenga ben bé el nostre treball, i és Edicions96 qui ha acaronat el projecte. Aquella idea, s’ha materialitzat gràcies a la inestimable ajuda de l’editora Dolors Pedrós i el seu equip, que des del primer moment van entendre que Gomis és un patrimoni de totes i tots els valencians, que cal cuidar-lo i estimar-lo. Ara farem per divulgar-ho per tot el territori valencià.\n-Va ser un dels llibres més venuts a la darrera edició de la Plaça del Llibre. El tema interessa?\n-L’acceptació que està tenint “Melcioret vol ser músic” i el caliu del públic en cada una de les presentacions ens emociona. Estem immensament agraïts per les propostes que ens arriben. Sempre impera un discurs paternalista envers la cultura i la societat, i crec que hi ha un sector importantíssim dels valencians que sí els interessa redescobrir la seua història i participar activament en la preservació del nostre patrimoni en la memòria col·lectiva com a poble. A més a més, crec que David Palmer i Paqui Constant han fent un treball meravellós que sols podia desembocar en un èxit. Estem molt feliços.\n-Teniu previstes activitats didàctiques arran aquesta publicació?\n-Estem encara construint l’acció i treballant en les propostes. En una primera fase hem treballat per difondre la publicació i presentar el llibre en diversos punts del país. He de confessar que encara seguim en aquesta fase. Però, hem engegat un procés de reconversió que pretén seguir treballant amb Melcioret en els propers mesos. Per exemple, el passat desembre vam assistir a un concert musical didàctic de la Societat Unió Artística d’Ontinyent amb narració i dramatització per a xiquets, on vam descobrir una possible tasca didàctica meravellosa de les moltes que el conte ofereix. Crec que la cultura es fa entre totes i tots, i que podem engrescar a molts col·lectius per a futures activitats didàctiques. Estem oberts a tot.\n-Encara tenim molta feina per fer per donar a conèixer un dels grans músics valencians?\n-Sí, queda moltíssim. I no sols en l’assumpte de Melcior Gomis; també en altres com Onofre Penalba, Rodríguez Monllor, Ramon Ramos, etc. Per no parlar de la música o cultura popular, oral o la feminitat en la música, la gran oblidada. Hi ha molta feina per endavant.\n-Quines línies creus que s’haurien de dur a terme per posar en valor la seua figura?\n-Primerament crec que cal una aposta decidida per la divulgació i restabliment de la seua obra. En aquest terme, prompte publicaré les seues cançons líriques de saló i per tant estarà a l’abast dels programadors i músics una xicoteta part de la seua producció. La divulgació també biogràfica, on molt prompte tindrem novetats, però cal una aposta decidida. Crec que el Palau de les Arts hauria de coproduir amb altres teatres europeus les òperes de Gomis. Disposem de grans contenidors culturals que costen molt al contribuent i crec que s’ha de discriminar les prioritats i els objectius de cadascú. Hi han moltes produccions al llarg de l’any i per tot el continent de Verdi, però a Melcior Gomis hauríem de reivindicar-lo des del principal contenidor operístic valencià. Insistisc, hi ha que exigir programació i posteriorment intercanvis amb altres teatres europeus. En tercer lloc, crec que cal una revisió profunda dels aspectes docents de les ensenyances artístiques que imbriquen més patrimoni sonor propi als nostres centres.\n-Està clar que la societat ha d’estar implicada en recuperar figures com la de Gomis. Però, i la classe política? Ho està?\n-La societat ha d’estar empoderada per recuperar patrimoni com el llegat sonor de Melcior Gomis i crec la societat valenciana ho està fent ja, implicant-se en diversos moviments de recuperació patrimonial, paisatgística, cultural, alguns ben coneguts per la seua resistència a les polítiques dels anteriors governs, d’altres no tant però igual de necessaris. Però crec que la classe política hauria d’abandonar la indiferència i aplicar unes polítiques culturals on puguen participar els ciutadans però amb coordinació i programació. Sense la implicació explícita de la política no podrem recuperar amb dignitat figures com la de Gomis.\n-Enguany es celebra el 225è aniversari del seu naixement. Creus que s’ha fet suficient?\n-Quan alguna cosa no m’agrada, no dic o escric res. Jo diria que no s’ha encertat en el plantejament cultural de les activitats. Crec que ponderar què és allò suficient i què no ho és quan es tracta de la recuperació del patrimoni no és un assumpte fàcil, ara bé crec que sí podem dir què no s’ha fet bé. Primerament, ha faltat una implicació real de les administracions valencianes com s’ha fet en l’any Pinazo o com s’hi farà per al proper 2017 en l’any Miguel Hernández –salvant les diferències, per descomptat– . No he vist la mínima voluntat dels nous ocupants de CulturArts Música per treballar en l’assumpte –a hores d’ara encara espere una resposta a un projecte que havia proposat. Em preocupa, ja que Román de la Calle parlava fa unes setmanes del risc que disposava el canvi polític de passar de la indignació a la indiferència. D’altra banda, la Diputació de València certament ha col·laborat en projectes però que han estat sense una direcció clara. En l’àmbit local, l’Any Gomis s’ha venut com un èxit col·lectiu quan ha estat un despropòsit que ha ferit la convivència cultural de la ciutat. No m’agrada dir-ho, perquè al capdavant de la coordinació municipal hi havia una persona que ha estat incapaç i impotent per a la tasca encomanada. I hauria d’assumir responsabilitats polítiques per convertir la commemoració on cabíem totes i tots en un circ ridícul. La recuperació gomisiana és un assumpte seriós i requereix de professionalitat, equilibri i autoritat científica.\nAcí pots trobar més informació sobre “Melcioret vol ser músic”


Es recuperen les visites als pacients no Covid a l’Hospital de Blanes | Nova Ràdio Lloret\nEs recuperen les visites als pacients no Covid a l’Hospital de Blanes\nEs permetran visites en horari de migdia o de tarda, només podrà entrar un acompanyant i sempre, a ser possible, haurà de ser la mateixa persona.\nL’Hospital Comarcal de la Selva, situat a Blanes, ha recuperat les visites de familiars als pacients que no estan ingressats per coronavirus. A causa de l’estabilització de casos de la Covid-19 al centre, s’ha permès aquesta lleugera obertura, amb tot un seguit de mesures estrictes per evitar contagis. La recuperació d’aquestes visites ha començat aquest dilluns, 15 de març.\nPer visitar pacients “no Covid”, s’han establert dues franges horàries al dia, d’una hora cadascuna: al migdia d’una a dues, i a la tarda de set a vuit. Només es poden fer visites en una de les dues franges, amb l’entrada restringida a un acompanyant per a cada pacient. Sempre que sigui possible, haurà de ser la mateixa persona, per minimitzar riscos.\nEls familiars han de dur la mascareta posada en tot moment i s’han de rentar les mans de manera freqüent. Mercè Maixenchs, adjunta a la direcció d’Infermeria de la Corporació de Salut del Maresme i La Selva, subratlla que “les visites només es poden fer en una de les franges i només es permet l’entrada d’un acompanyant per pacient”.\nLes visites a l’Hospital de Blanes es van suspendre a principis del mes de gener, quan la situació epidemiològica va empitjorar i el nombre de casos de coronavirus anava a l’alça.\nAmb el recompte d’aquest dilluns, 15 de març, el nombre total de pacients positius per coronavirus ingressats als centres de la Corporació de Salut del Maresme i la Selva és de 41 persones, (una menys que el passat 11 de març). Actualment hi ha 17 persones a l’Hospital de Calella, 12 al sociosanitari de Calella i 12 a l’Hospital de Blanes.\nArticle anteriorL’obertura de les botigues no essencials els cap de setmana, molt “desitjada i necessària”\nArticle següentTaller a la Biblioteca sobre com és per dins el Gran Teatre del Liceu


Xavier Rius “L’obra sobre els refugiats d’Escena Erasmus ens mostra que les persones som més paregudes que el que alguns volen imposar-nos”\nEl diputat de Cultura, Xavier Rius, ha oferit este matí una roda de premsa a La Nau amb el vicerector de Cultura i Esports, Antonio Ariño i la directora d’Escena Erasmus, Anna Marí.\nTant Rius com Ariño han mostrat la satisfacció per la col·laboració entre ambdues administracions que possibilita que les representacions que naixen a la Universitat amb els estudiants que vénen a fer el seu curs d’Erasmus a València puga ser vista per molta més gent del territori valencià.\nXavier Rius ha destacat que “aquest projecte treballa en unir persones de diferents cultures, diferents nacionalitats, de diferents formes de pensar i viure; ens fan detectar i visualitzar que som molt més pareguts que les diferències que alguns ens volen imposar”.\nEl diputat de Cultura ha incidit que “encara que enguany s’acaba la trilogía d’obres socials que hem enllestit als darrers tres anys, continuarem donant suport al programa, entre altres motius, per la forta col·laboració que mantenim i mantindrem amb la Universitat. Perquè les antigues guerres entre administracions ens debiliten i finalment, el públic objectiu de les administracions és la ciutadania. És necessari mantener la complicitat entre tots els treballem en el servei públic a la ciutadania per tal de multiplicar el rèdit social de les nostres accions”.\nPer altra banda, Rius ha agraït la presència de les alcaldesses d’Alaquas, Bonrepòs i Mirambell, i els regidors d’Almoines, Salem i Carrícola, que rebran la gira d’Escena Erasmus al llarg de les properes setmanes.\nA ells s’ha dirigit per agrair la gran acollida dels municipis. Segons Rius, “cada any tenim més complicat per a triar, perquè si inicialment el nombre de peticions era menut ara és molt elevat. Ens veiem obligats a constrastar les peticions que arriben a cultura per tal de ser el més equànims possibles”.\nL’espectacle d’enguany visitarà Alaquàs, Bonrepòs i Mirambell, Xella, Alcúdia de Crespins, Almoines, Yatova, Salem, Benifaió, Caudete de las Fuentes, Carrícola, i les seus universitàries d’Ontinyent, Gandia i València.\nXavier Rius ha manifestat que “entre les tres últimes edicions haurem arribat a 40 municipis i esta és una forma de fomentar que la cultura arribe als pobles i que no es centralice a dos o tres municipis que fan de pol d’atracció. Hi ha una altra cultura per la qual aposta la Diputació amb la Universitat i els estudiants, que a més a més fan una meravella”.\nEl vicerector de Cultura i Esports, Antonio Ariño, ha destacat que “els estudiants participen en una experiència teatral que enguany incorpora refugiats per parlar sobre Europa i reflexionar sobre el nostre continent, sobre un espai d’art i de cultura però també de convivència i ciutadania”.\nNo es tracta de futbol\nLa gran final és un espectacle interpretat per 16 actors i actrius d’11 nacionalitats diferents (Polònia, Alemanya, Camerun, Gàmbia, Itàlia, Síria, Eslovàquia, França, Suïssa, Colòmbia i Espanya), que demostraran sobre l’escenari que és possible treballar junts i superar les diferències. Segons ha explicat Anna Marí “La gran final”, que tanca la trilogia d’espectacles sobre les migracions que Escena Erasmus va començar amb El circ de la frontera (2016) i va continuar amb La fira invisible (2017), és un espectacle en clau de comèdia ambientat en 2038. La selecció de futbol europea participa per primera vegada en la gran final d’un Mundial. Amb aquest teló de fons, Escena Erasmus imagina la UE que haurem estat capaços de crear.\nLa incorporació de persones refugiades a l’espectacle ha estat possible gràcies al fet que Escena Erasmus, a través de la Fundació General de la Universitat, ha estat distingit en l’última convocatòria d’ajudes del Programa Erasmus de la Unió Europea. Aquesta mateixa acció d’incorporar refugiats en els espectacles es traslladarà als grups Escena Erasmus de les universitats de Pàdua (Itàlia) i Marburg (Alemanya) coordinades des de la Universitat de València. Per a la selecció dels quatre actors refugiats d’aquest muntatge, Escena Erasmus ha signat un conveni de col·laboració amb la seu de CEAR-PV (la Comissió Espanyola d’Ajuda al Refugiat-País Valencià).\nSource URL: http://www.dival.es/sala-prensa/content/xavier-rius-presenta-la-gira-2018-d-escena-erasmus


Les obres del complex comercial treuen a la llum els primers vestigis del Salt prehistòric - TotSalt\nInici Coneix Salt Recull d'Història Les obres del complex comercial treuen a la llum els primers...\nLa descoberta, no difosa fins ara, es va produir fa aproximadament un any quan Pere Cantón -«purament per intuïció», confessa-\n, es va posar a buscar entre les muntanyes de runa extretes dels fonaments del complex comercial de Salt.\nLa sorpresa es va produir en localitzar un centenar de còdols i ascles que els arqueòlegs han identificat com a restes d´indústria lítica del paleolític inferior, amb una antiguitat d´uns 300.000 anys.\nEls membres de l´Associació Arqueològica de Girona, de la qual Pere Cantón és secretari, han trobat els darrers anys a la comarca del Gironès un total de 27 assentaments del paleolític inferior i mitjà (entre 800.000 i 100.000 anys d´antiguitat).\nA la zona de Salt, però, no s´havia buscat gaire, perquè es pensava que era difícil trobar restes prehistòriques perquè antigament els\naiguamolls cobrien la superfície i l´home no s´hi podia establir. Excepcionalment, però, a la zona avui coneguda com el Camí dels\nCarlins, a tocar de l´autopista i de la carretera de Vilablareix, hi havia en temps prehistòrics un petit turó que sobresortia per damunt del nivell de les aigües, fet que va propiciar l´ocupació humana.\nPere Cantón explica: «Ara sabem que fa 300.000 anys, en el paleolític inferior (interglacial Mindel-Riss), un petit grup d´homínids caçadors recol·lectors nòmades, coneguts amb el nom d´Homo heidelbergensis, portadors de la cultura axeliana, els quals van ser avantpassats dels neandertals, va establir el seu campament temporalment a Salt, en el lloc anomenat Camí dels Carlins, gairebé a tocar l´antic curs de la riera Maçana».\nEl Museu de l´Aigua de Salt està preparant una exposició amb les restes d´indústria lítica, que s´acompanyarà d´uns plafons explicatius i un catàleg per donar a conèixer entre la població aquesta important descoberta, que situa també la població de Salt en el mapa de la prehistòria de Catalunya.\nL´exposició es podrà visitar des del 19 de febrer i fins al 31 de març. Les pedres que s´hi exhibiran van ser tallades per les mans d´aquells homes nòmades i les utilitzaven per esquarterar els animals que caçaven, tractar les pells i per moltes altres tasques domèstiques.\nPreguntat pel Diari de Girona, Pere Cantón ha lamentat que no s´hagués pogut fer una campanya de prospeccions arqueològiques prèvies a les obres del complex comercial, la qual cosa hauria permès trobar les restes in situ i establir exactament la seva situació en un mapa de coordenades.\nSegons assegura Cantón, les obres del complex comercial, que segons els promotors s´ha d´inaugurar abans de l´estiu vinent, van buidar completament les terres d´aquell antic turonet on es van establir els homínids, de manera que ara ja no queda res més per investigar. El de Salt és el que s´anomena un jaciment amortitzat. Per fer les obres d´aquest complex es va excavar un forat d´entre 10 i 15 metres de fondària i es van moure molts metres cúbics de terra. Gràcies a la «intuïció» de Pere Cantón ara se sap que Salt va estar habitat en èpoques remotes\nFONT: Diari de Girona – 09 DE FEBRER DE 2005\nUna troballa permetria datar en el paleolític inferior la presència humana al pla de Salt\nPere Canton, secretari de l’Associació Arqueològica de Girona, va recollir cent peces del lloc on fan el centre comercial\nLa troballa d’unes cent peces de pedra, utilitzades com a estris per dur a terme diverses tasques, feta pel secretari de l’Associació Arqueològica de Girona, Pere Canton, permetria datar, segons va comentar, la presència humana al pla de Salt en el paleolític inferior, fa 300.000 anys. Segons Canton, aficionat a l’arqueologia i autor de diversos llibres, a partir de les peces trobades es pot establir que «un grup d’homínids caçadors i recol·lectors nòmades coneguts amb el nom d’ Homo heidelbergensis , que foren avantpassats dels neandertals, van establir el seu campament temporal a Salt, al camí dels Carlins».\nEl pròxim dia 19 de febrer està previst que s’obri al públic, al Museu de l’aigua de Salt, l’exposició L’aigua i els primers humans al pla de Salt, en què es podrà observar les peces trobades per Canton, entre les quals hi ha alguns nuclis, choppers i chopping-tools, així com algunes ascles i bifaços, típics de la indústria axeliana, en què els prototipus d’eines són pedres tallades per les dues cares. Tot això són eines utilitzades per aquests homínids preneandertals per fer diverses tasques com ara tallar, trinxar i rascar, que Canton afirma que va trobar en els munts de terra remoguts per fer el forat dels fonaments i el pàrquing soterrat del nou centre comercial i lúdic de Salt, al costat del camí dels Carlins, al costat de l’antic curs de la riera Maçana. Canton, que va rebuscar en els pilons de terra per intuïció -«tenia l’esperança que en sortís alguna cosa»-, explica que el jaciment va ser trobat «en posició secundària -terrassa dos en el sistema d’estratificació del material arrossegat pel riu-, tot i que no es disposa d’una datació absoluta, la tecnologia de les eines de pedra confirma que van ser fabricades per homínids preneandertals, cosa que ha contribuït a descobrir el patrimoni prehistòric de Salt, desconegut fins ara». De les troballes fetes, Canton n’extreu la conclusió que «el pla de Salt ha estat ocupat des de sempre, i no només per la seva situació geogràfica, sinó pels recursos naturals que oferia a animals i humans». Totes aquestes consideracions les va fer el secretari de l’Associació Arqueològica, que treballa des de fa un any en la recerca i l’estudi de les peces, en un article que va publicar al número d’aquest mes de la revista saltenca La Farga. Canton, que diu que no es vol quedar cap peça, explica que desitja que després de l’exposició, que es tancarà el 31 de març, les eines es quedin en dipòsit al museu saltenc i «si és en exposició permanent, millor.» Per datar les peces que va trobar, Canton estableix una rela ció amb un jaciment de Domeny i el pla de la Joeria de Sant Gregori: «Les peces són molt semblants a les que es van trobar allà, la tipologia és la mateixa, la del heidelbergensis axelià, i estan datades en la mateixa època. Les restes de Domeny se situen sobre una terrassa del Ter, la secundària del Puig d’en Roca, que es van descobrir sobre una colada basàltica fruit d’una erupció del puig d’Adri. La lava es va poder datar en 317.000 anys, la qual cosa significava que la terrassa de sota havia de ser més antiga, i aquesta terrassa és la que forma també el pla de Salt.» El secretari de l’Associació Arqueològica explica que aquesta entitat ha descobert 27 jaciments prehistòrics i que el seu procediment, quan fan alguna descoberta, és estudiar-la i cedir les peces al museu corresponent. Pere Canton és l’autor del catàleg Les comarques gironines. Del paleolític als visigots, en què figuren identificats i ordenats per comarques fins a 900 jaciments arqueològics.\nснять машину в грузииагротрейд экспорт\nArticle anteriorEscut de Salt\nArticle següentTito Dalmau


Aquesta Diada s'hi ha d'anar | Solidaritat Catalana per la Independència\nSolidaritat Catalana per la Independència (SI) s'ha caracteritzat sempre per valorar més els fets que els gestos o les paraules. Tenir una majoria absoluta al Parlament i disposar dels vots suficients de la ciutadania en favor d'un estat independent per Catalunya, hauria de ser prou per a esdevenir un nou país en l'escena internacional. Aquests dos fets: les eleccions del 21D i el referèndum de l'1O de 2017 estan acomplerts. Si l'Estat espanyol té una proposta millor per a comprovar la voluntat del poble català, que ho plantegi, sinó, el mandat democràtic està atorgat i cal obeir-lo.\nLes manifestacions, les declaracions polítiques, les plantades davant de les presons... i altres actes simbòlics i de demostració d'opinió, són necessaris, però no suficients. Si no hi ha accions decidides per a esdevenir un Estat, amb tot el que això comporta, no hi arribarem. Per això, des de SI, ens posicionem a favor de les convocatòries de l'11S, però amb un pensament crític sobre la seva eficàcia sense accions polítiques posteriors.\nTanmateix aquests 11S és diferent. I aquest any és diferent perquè, si bé la proposta de l'ANC no difereix gaire de les convocatòries anteriors, l'actitud i suport dels partits polítics sí que ha canviat. Els partits sobiranistes representats al Parlament estan demostrant una actitud poc respectuosa (per definir-ho de manera suau) amb la voluntat d'un poble compromès com mai.\nSí, cal dir-ho alt i clar:\n• Posen per davant el partit als interessos del país\n• Són ambigus amb els governants de l'Estat que ens ha empresonat persones escollides democràticament, acusades de rebel·lió, per acomplir el programa electoral\n• Fan pactes amb partits còmplices de la repressió i els hi atorguen el lideratge, deixant partits sobiranistes a l'oposició\n• Es barallen entre ells per a esdevenir el partit hegemònic a Catalunya, sense importar que això serà per a administrar engrunes autonòmiques\n• Tenim un Estat que ens reprimeix perquè se sent amenaçat\n• Ens falta lideratge polític cohesionador a Catalunya\n• Trobem a faltar un full de ruta clar i acordat pels partits catalans per a fer realitat l'expressió del poble i assolir ser un Estat independent\nPublicacions relacionades: Diada Nacional 2021 Manifest conjunt en ocasió de la Diada Nacional de 2021 La Diada més esperada Celebració de la Diada Nacional


Taller d’introducció a les plantes més comunes i elaboració de dos remeis a Sant Joan les Fonts | Web Oficial de l'Ajuntament de Sant Joan les Fonts\nTaller d’introducció a les plantes més comunes i elaboració de dos remeis a Sant Joan les Fonts\nL’Ajuntament de Sant Joan les Fonts ha creat un nou programa de visites i tallers gratuïts dirigits a tots els públics. Unes activitats de reconeixement de plantes que tenen lloc en diferents espais del municipi i van relacionades amb la ruta Ronda Croquis del Parc de les Olors.\nEl proper dijous 20 de juny a les sis de la tarda, es durà a terme una nova activitat emmarcada dins aquest projecte. Les àvies remeieres de l’Associació Pedra Tosca, realitzaran un taller d’introducció a les plantes més comunes i elaboraran dos remeis.\nUna activitat dirigida a tots els públics que tindrà lloc als jardins del Parc de les Olors, concretament a l’Hort del Rector. L’activitat és gratuïta i per poder participar cal fer reserva prèvia a l’Oficina de Turisme de Sant Joan les Fonts al telèfon 972 29 05 07 o per correu elctrònic a turisme@santjoanlesfonts.cat.


* (En castellà, trastienda). En aquest nou número, intentant cada vegada renovar- nos i fer una revista més variada i entretinguda, afegim un nou apartat de crítiques musicals i literàries dels productes de la terra.\nALUMINOSIS Agro Rock II\nDesprés de 3 anys de silenci i d’un notable canvi en la formació, ja tenim ací el nou disc d’Aluminosis.\nTornen amb l’estil que ells mateixos van batejar com Agro Rock, i vénen pegant més canya que mai. La primera cosa que crida l’atenció és la caixa del disc, formada per dos compactes, el primer amb les 13 noves cançons, i el segon amb tres videos de la banda i el videojoc Asporgator, el llaurador que ja s’ha convertit en el logo i mascota de la banda. A més, el curiós pack incorpora una petita ampolla d’oli d’oliva i una enganxina.\nLa temàtica del disc, com en l’anterior, es centra en els problemes dels llauradors (Agricultura, esport d’aventura; Més de mil anys; Puonà; Rock de l’Agro Rock). A més, hi ha una forta crítica social als polítics (Jornada de reflexió), a la inconsciència dels que creuen que un gosset és un joguet (Qui és l’animal?) i als escàndols de Maikel Jachson (Maikol); també a les modes insubstancials (Tuning tractor) i el panorama musical actual (4.000 babosos). Per acabar, critiquen la gran lacra dels pobles menuts (Rumorologia) i a la suposada evolució humana, que és ràpida però cap enrere, com els crancs (Patakes Mutants; Progrés...?). En aquest compacte trobem un enduriment en la música del grup, allunyant-se en alguns moments del rock urbà i apropant-se al metal i al hardcore.\nCal dir que es troba a faltar l’apegalós i rítmic ska del primer disc. De tota manera és un disc magnífic que es mereix estar en el top ten de qualsevol tenda de discos.\nOvidi Montllor a l’Olympia\nOvidi Montllor, acompanyat pel gran músic Toti Soler, va realitzar la gravació d’aquest CD durant el concert realitzat l’any 1975 al teatre Olympia de París. En Ovidi a l’ Olympia apareixen cançons prou representatives del cantant, com pot ser la trista cançó Homenatge a Teresa; o la divertida Una nit a l’opera. És un bon disc per començar a conéixer l’obra del desaparegut cantautor alcoià Ovidi Montllor, que malauradament no rep el reconeixement que es mereix.\nPedro Simó Vallés\nEl llibre està estructurat per apartats i intenta d’una manera comprensible per a tothom fer un repàs de la història de la Jana; explicar l’evolució de l’economia del poble, sempre basada en l’agricultura; la demografia, que va arribar a un màxim d’uns 2000 habitans i la vida política i social del poble, des de la prehistòria; tot passant per la guerra civil, fins als nostres dies. Tot està documentat fotograficament.\nDesprés apareix un recull del patrimoni que hi ha al poble i un altre apartat del llibre tracta sobre els personatges de gran rellevancia que van nàixer o viure en el nostre poble.\nSi eres una persona que coneix mínimament La Jana, aquest és un llibre interesant per a coneixer millor com era i com és el poble, els possibles orígens de les seues tradicions i inclús el possible origen del poble. La lectura del llibre no es massa pesada, si bé es cert que hi ha trossos en què, per l’acumulació de dades i noms, et pot resultar una mica difícil la comprensió.\nPer a concloure he de dir que crec que aquest llibre es de lectura casi obligada per a la gent de la Jana interessada en saber una mica més del seu patrimoni històric i cultural.


GAZOPHYLACIUM: Samuel Johnson 2009: una gerra lexicogràfica\nGalderich dilluns, 23 de març de 2009, a les 10:19:00 CET\nFantàstic objecte kitsch! Quan de temps hem d'esperar per tenir el porró amb el broc amb la boca del Pombeu Fabra?\nHauries d'iniciar un concurs de possibles dissenys i triar el més kitsch i fer la competència als anglesos. Qui s'han cregut que som?\nPuigmalet dilluns, 23 de març de 2009, a les 11:21:00 CET\nAviam si l'Associació Catalana de Ceràmica Decorada i Terrissa (ACCDIT) ens dóna una alegria. O els del Museu del Càntir d'Argentona o de la Ceràmica de La Bisbal, o encara que siguin els del Museu del Botijo de Toral de los Guzmanes. Sigui qui sigui, però que posi remei a aquesta gran injustícia.\nNo hi ha res com començar la setmana lluitant per causes nobles!\nXavier Caballé dimarts, 24 de març de 2009, a les 10:09:00 CET\nMés que un porró, jo veig al Pompeu en forma de càntir... a la Fira del Càntir que es fa a Argentona a començaments d'agost (http://www.museucantir.org/fira.htm).\nAssumpta dijous, 26 de març de 2009, a les 1:24:00 CET\nÉs ben original la gerra, eh?\n(No entenc gairebé res del que parleu, però n'aprendré... que jo sempre treia bones notes de les assignatures de lletres. De moment ja sé que és "lexicografia")\nPuigmalet dijous, 26 de març de 2009, a les 8:02:00 CET\nJo tampoc sabia que era la paremiologia abans de trobar-me en Parèmies... Això és ben normal.


Un llibre narra les aventures d'un nen gironí al cor d'Àfrica - Diari de Girona\nUn llibre narra les aventures d'un nen gironí al cor d'Àfrica\nAnna Genover publica "El Broc Màgic"\nanna genover. Amb aquest volum, l´autora treu al mercat el seu segon llibre. ddeg\nAna Rodríguez, Girona.\n"Tot va començar el dia que el meu nebot Rishi va fer deu anys", explica l'escriptora Anna Genover (Girona, 1963). "Volia regalar-li alguna cosa especial i vaig decidir escriure-li un conte". Així és com va néixer El Broc Màgic, un llibre adreçat a joves a partir de dotze anys que, després de passar per diversos concursos literaris, ara surt al mercat.\nGenover, en acabar el llibre, el va enquadernar i va fer la seva versió personal per al nen. Ara, dos anys després, quan en Rishi "ja ha entrat a la fracció de 'jove adult' segons els cànons literaris", tindrà "la versió del premi".\nPeriodista, guionista i escriptora, Genover també dirigeix el càmping Sant Pol de Sant Feliu de Guíxols, una activitat que, tal com ella reconeix, li permet dedicar-se a l'escriptura. De petita somiava ser exploradora, arqueòloga, pilot d'hidroavions i fins i tot guanyar un Oscar a Hollywood. Però va acabar graduant-se en Ciències de la Informació abans de treballar de freelance a TVE-Catalunya.\nAnys després va obtenir una beca per estudiar cinema als Estats Units, on es va especialitzar en guió cinematogràfic. Allà va ser on es va adonar que en realitat podia ser tot allò que somiava gràcies a les histories que escrivia. Avui dia viatja i viu tota mena d'aventures amb la literatura infantil i juvenil. The Grumpy Gardener, traducció a l'anglès de La Jardinera Rondinaire, és el primer llibre publicat al Canadà i que a la tardor sortirà en català. Actualment prepara una col·lecció de llibres d'aventura, els primers dos volums de la qual són El Broc Màgic i El Tresor de Pakamotu.\nLa presentació d'El Broc Màgic a Girona serà a finals de maig a la Llibreria 22 i anirà a càrrec de Rosa Serrano, editora de Tàndem Edicions. També es presentarà a Alacant, València i Castelló.\n"El Broc Màgic"\nEnguany el jurat del premi Vila de Paterna de Narrativa 2007 ha guardonat El Broc Màgic, una ?història que submergeix el lector en un apassionant viatge pel cor de l'Àfrica negra. Es tracta d'un relat de viatges que, amb tendresa i humor, ens va ensenyant diferents punts de Kenya i l'illa de Zanzíbar a través de la inquieta i intel·ligent mirada d'un nen de 12 anys. I és que els pares d'en Rishi han hagut d'anar a la Xina durant un mes i la tia Úrsula s'ha traslladat a casa seva per tenir-ne cura. D'entrada ell s'hauria estimat més anar amb els pares i no quedar-se a casa i assistir a l'escola. Però un dia que s'endinsa en els tresors amagats de la tia, descobreix un món apassionant que l'intriga i, sense saber ben bé com, es troba embolicat en una gran peripècia.


Azerbaijan - Teatre Barcelona\nUn espectacle que parla sobre la incapacitat de prendre decisions fermes, de la immobilitat, de com tractem a les persones que més volem, de la incomprensió, de la lluita entre el que és natural i el que és imposat per nosaltres mateixos, de l’amor i el no saber estimar, voler estimar però no saber fer-ho, l’amor a la parella, l’amor als fills i l’amor al treball. Una història carregada d’humor i tendresa, plena d’imatges d’una gran plasticitat.\nEstimar i ser estimat sense renunciar al que som\nEl Teatre Tantarantana organitza el VIII Cicle de Companyies en Xarxa (del 26 de setembre al 26 de novembre) que apropa les propostes de companyies del circuit teatral independent de l'estat.\nEva Zapico n'és la directora, que amb més de 20 anys de trajectòria teatral com a actriu, va passar a la tasca de direcció en 2004 caracteritzant els seus muntatges per la investigació escènica.\nPau Gregori va ser el guanyador del Premi al millor actor en la XIX Mostra de Teatre de Barcelona amb l'obra "Para que no te me olvides", que no vàrem poder veure, però ara l'hem descobert en aquesta proposta i la seva interpretació ens ha impactat.\nMertxe Aguilar i Pau Gregori ens han ofert unes interpretacions que es caracteritzen per la naturalitat en una història carregada de tendresa. Molt acurada la posada en escena, l'espai sonor de Nestor Mir i la excel.lent il·luminació de Carlos Molina.\nPodeu veure l'apunt original clicant AQUÍ


Diccionaris termològics – Recursos Campus Extens\nCategoria: Diccionaris termològics\nLes ciències ambientals manegen termes de diverses disciplines; per això, com podem llegir a la seva Introducció, aquest diccionari especialitzat i plurilingüe (català, anglès, francès, castellà) «recull el coneixement de ciències com ara la biologia, la geologia, la química, la física, l’economia, la geografia, la sociologia o l’enginyeria, però també el coneixement propi que … Continua llegint «Diccionari de les ciències ambientals»\nAutor Campus DigitalPublicat el 4 desembre 2013 1 abril 2017 Categories Diccionaris i enciclopèdies, Diccionaris termològics, Recursos lingüísticsEtiquetes terminologia1 comentari a Diccionari de les ciències ambientals\nDiccionari Jurídic Català\n«El Diccionari Jurídic Català és un diccionari enciclopèdic especialitzat que vol recollir els termes que formen part de les diverses disciplines del dret, com ara el dret públic, el dret civil, el dret penal, el dret processal, el dret canònic, el dret ambiental i el dret mercantil, entre altres.» Cal destacar, per una banda, la … Continua llegint «Diccionari Jurídic Català»\nAutor Campus DigitalPublicat el 29 novembre 2013 1 abril 2017 Categories Diccionaris i enciclopèdies, Diccionaris termològics, Recursos lingüísticsEtiquetes terminologiaDeixa un comentari a Diccionari Jurídic Català\nAquest diccionari conté termes emprats en l’àmbit de la medicina. Resulta molt útil, ja que és un vocabulari molt específic. I, a més, és una eina molt completa, perquè, a partir d’una cerca àmplia d’un mot, ens dóna accepcions més precises sobre el tema consultat.\nAutor Campus DigitalPublicat el 15 novembre 2013 1 abril 2017 Categories Diccionaris i enciclopèdies, Diccionaris termològics, Recursos lingüísticsEtiquetes diccionarisDeixa un comentari a Diccionari enciclopèdic de medicina\n«El Diccionari de geologia […] compila gran part del coneixement geològic. És un diccionari de definicions amb equivalències en tres llengües (anglès, francès i espanyol)». [Extret de: «Introducció». A: RIBA I ARDERIU, O. Diccionari de geologia] Com podem veure a la imatge superior, les opcions múltiples de cerca d’aquest diccionari ens faciliten molt la cerca … Continua llegint «Diccionari de geologia»\nAutor Campus DigitalPublicat el 8 novembre 2013 1 abril 2017 Categories Diccionaris i enciclopèdies, Diccionaris termològics, Recursos lingüísticsEtiquetes terminologiaDeixa un comentari a Diccionari de geologia


Mourinho respon Guardiola amb ironia\nDAVID R. JOVER Barcelona. 18/09/2011 00:00\n260x366 El tècnic blanc, durant l'entrenament previ. / J.L PINO / EFE El tècnic blanc, durant l'entrenament previ. / J.L PINO / EFE\n"El nostre objectiu és la permanència", va deixar caure ahir José Mourinho en roda de premsa. El to, irònic, volia respondre a les paraules de Guardiola d'a quest divendres en què va assegurar que el Barça no guanyaria res. Però la realitat és ben diferent. El Reial Madrid buscarà aquesta tarda contra el Llevant (a les vuit, Canal + i Canal + HD) el tercer triomf de la temporada a l'estadi Ciutat de València, on l'any passat només va esgarrapar un empat sense gols.\nAmb el dubte de Cristiano Ronaldo, que arrossega molèsties al turmell a causa d'una entrada rebuda contra el Dinamo de Zagreb en Lliga de Campions, el Madrid buscarà tres punts més per aconseguir el seu objectiu real, que és liderar la Lliga fins al final.\nEl Llevant, per la seva banda, encara el partit amb la intenció de no tocar el seu estil de joc. El tècnic Juan Ignacio Martínez espera donar la sorpresa i, com a mínim, treure un punt que suposaria el tercer empat consecutiu en aquest inici de temporada. No ho tindrà fàcil, però la temporada passada tant a la Copa del Rei (2-0) com a la Lliga (0-0), el Reial Madrid no va poder vèncer a l'estadi granota.\nAmb la permanència com a objectiu real i no fictici, el Llevant espera donar a la seva afició un argument més per seguir confiant en un grup de jugadors que la temporada passada va fer un petit miracle.


És difícil resumir la trajectòria de Björk en poques línies. La seva carrera és llarga (va publicar el primer disc als 12 anys, el 1977) i abarca tot tipus de sons, estils i col·laboracions. Vocalista, compositora, productora i en l’actualitat, dj, l’empremta de Björk a la cultura dels últims 25 anys va molt més enllà de la música i s’extén al món audiovisual i tecnològic. La manera de sorprendre al públic als anys 90 era a través del videoclip, i els seus (dirigits per Stéphane Sednaoui, Nick Night, Spike Jonze, Chris Cunningham o Michel Gondry) estan gravats a la retina de tota una generació.\nLa revolució digital exigeix un lligam més profund entre l’artista i el seu públic, entre la música i la imatge, així el 2011, Biophilia es converteix en el primer álbum amb cançons interactives editat en format app. En les més recents etapes de la seva carrera dona la sensació de que Björk vol digitalitzar-se a si mateixa. Juntament amb Neri Oxman, converteix la seva estructura facial en una màscara fabricada digitalment, i en la seva exposició “Björk Digital” ( al CCCB) convida al públic a submergir-se, per mitjà de la realitat virtual, en el seu univers creatiu de la má de creadors com Jesse Kanda, Warren Du Preez i Nick Thornton Jones.\nEn carn i os o en zeros i uns, Björk sempre es Björk, i la transformació forma part de la seva naturalesa.


Ràdio Tordera – Carme Vila és nomenada nova presidenta del Club Patí Tordera. Serà la primera dona que presideix l’entitat.\nCarme Vila és nomenada nova presidenta del Club Patí Tordera. Serà la primera dona que presideix l’entitat.\nmaig 14, 2015Esports\nEl passat mes de febrer, en una entrevista en el programa del Show del Esports, l’expresident del Club Patí Tordera, Pere Vendrell, anunciava que hi hauria eleccions a la presidència del club durant aquest mes de maig. Només s’hi ha presentat una candidatura, que està encapçalada per la torderenca Carme Vila amb tot un equip de persones involucrades en el món de l’hoquei sobre patins torderenc i que tenen diferents experiències en el camp de l’esport. Ella mateixa ens explica per què decideix presidir l’entitat esportiva.\nVila presidenta 1\nSerà la primera presidenta que l’entitat tindrà en el seus 70 anys d’història. Vila ens dóna detalls del principal objectiu que s’han marcat per a les properes temporades.\nVila presidenta 2\nSobre el primer equip la nova presidenta assegura que encara s’han de tancar serrells amb els jugadors i la direcció tècnica. A curt termini no hi ha un objectiu prioritari per tornar a recuperar l’OK Lliga.\nVila presidenta 3\nLa junta directiva està formada per 10 persones que des de ja fa uns dies treballen per al club i planifiquen la propera temporada. Carme Vila serà en directe aquest vespre en el programa esportiu diari de Ràdio Tordera a les 20:00h.\nBaixa lleugerament l'atur a Tordera en 35 persones durant l’abril Aquest proper cap de setmana el Club Esportiu Tordera organitza una sortida cicloturista.\nOne thought on “Carme Vila és nomenada nova presidenta del Club Patí Tordera. Serà la primera dona que presideix l’entitat.”


Consejos para nuevos autónomos - Hoy Asesores\nConsells per a nous autònoms\nT’has donat d’alta a Hisenda i la Seguretat Social: Ja ets autònom, enhorabona! Ara deixa que t’ajudem a no patir maldecaps després d’aquests primers passos. Et recordem els aspectes més importants a tenir en compte per tal que iniciïs la teva activitat amb totes les garanties.\nDisposes del certificat digital?\nA partir de l’1 d’octubre tots els autònoms estan obligats a disposar del certificat digital que els permeti estar donats d’alta al sistema de notificació electrònica RED de la Seguretat Social. De fet, tot autònom que tingués treballadors ja havia de disposar d’aquest certificat. Si no el tens, informa’t bé de per a què et servirà abans de córrer a buscar-lo.\nLa funció del certificat digital és bàsicament substituir la firma tradicional (i presencial). Amb aquesta eina podràs identificar-te per consultar i realitzar gestions online, tant amb administracions privades com amb la pràctica totalitat de les administracions públiques, com l’Agència Tributària, la Tresoreria General de la Seguretat Social, Correus, la Direcció General de Tràfic i el Col∙legi de Registradors de la Propietat i Mercantils d’Espanya.\nPer tal d’obtenir-lo has d’anar a una seu de la Tresoreria General de la Seguretat Social i dur aquests tres documents: una fotocòpia del DNI, la documentació de la Seguretat Social que certifiqui la teva condició d’autònom i una sol∙licitud del certificat que prèviament s’ha de descarregar a la pàgina web de la FNMT. El tràmit és gratuït!\nÒbviament, sempre hi ha excepcions. Els professionals taurins, els treballadors de la llar i els autònoms del règim especial de la Seguretat Social dels treballadors de la mar, (concretament del segon i tercer grup), no estan obligats a estar donats d’alta en el sistema RED ni de disposar del certificat digital.\nQuè defineix la teva activitat econòmica?\nL’Impost sobre Activitats Econòmiques (IAE) és un tribut obligatori per a tothom qui desenvolupi una activitat econòmica a Espanya. Fa referència a l’activitat o activitats que desenvolupa una empresa. Aquestes activitats es divideixen en tres grans seccions, cadascuna de les quals conté diferents epígrafs:\nActivitats empresarials. Ramaderes, mineres, industrials, comercials i de serveis.\nActivitats professionals. Relacionades amb l’agricultura, ramaderia, caça i pesca, així com amb l’energia, l’aigua, la mineria, l’aeronàutica i les telecomunicacions, entre d’altres.\nActivitats artístiques. Cinema, teatre, circ, ball, música, esport i espectacles taurins.\nLa forma com ha de tributar la teva empresa (és a dir, el règim d’IVA que cal aplicar al teu negoci) dependrà de l’epígraf en el qual s’inclogui l’activitat a la qual et dediques.\nCal destacar que la recaptació de l’Impost sobre Activitats Econòmiques pertany a l’administració local (als ajuntaments), però únicament hauran de fer front al pagament aquelles entitats que obtinguin una xifra de negoci anual igual o superior al milió d’euros. La resta estan exemptes de pagament. Pel que fa referència a l’Agència Tributària, aquesta només utilitza la informació per controlar el pagament d’altres impostos, com l’IVA o l’IRPF.\nCom pots veure, existeixen molts matisos a l’hora de complir amb les nostres obligacions fiscals i poden sorgir tota mena de dubtes… Pot ser, per exemple, que no sàpigues definir si el teu negoci és una activitat empresarial o professional. Per tal d’evitar ensurts, et recomanem que et posis en mans de professionals. A Hoy Asesores estarem encantats d’ajudar-te\nQuines són les teves obligacions fiscals com a autònom?\nÉs molt important conèixer quines són les teves obligacions fiscals per tal que puguis planificar i prevenir qualsevol circumstància futura. Existeixen múltiples tipus de declaracions i models. A continuació te’n mostrem un resum per tal que te’n puguis fer una idea.\nDECLARACIÓ TRIMESTRAL DE L’IVA Model 303 Pagament fins al dia 20 de cada trimestre (día 30 de enero para el 4T) Operaciones intracomunitarias Modelo 349\nDECLARACIO TRIMESTRAL IRPF Estimació directa\nModel 131 Modelo 303 Pago hasta el día 20 de cada trimestre (día 30 de Enero para el 4T)\nDECLARACIO TRIMESTRAL DE RETENCIONS i INGRESSOS A COMPTE Retencions a treballadors i professionals\nRetencions per lloguers Model 115 Pago hasta el día 20 de cada trimestre\nDECLARACIO RESUMS ANUALS Retencions i ingressos a compte Models 180 / 190\nModel 390 Presentación en enero Informativa\nDECLARACIO ANUAL D’OPERACIONS AMB TERCERS Relació amb clients i/o proveïdors que superi els 3005.06€\nModel 347 Presentación del 1 al 28 de febrero\nDECLARACIO ANUAL IRPF Model D-100 Presentación del 2 de mayo al 30 de junio\nQuè és el més important del teu negoci?\nSens dubte, el més important del teu negoci han de ser els clients, els quals tindran sempre relació amb els ingressos que obtinguis per l’activitat que desenvolupis. Per això has de ser minuciós a l’hora d’aplicar un preu als teus productes o serveis. Recorda que hi ha molts factors que influeixen en un negoci, i potser podries estar guanyant més que no guanyes ara.\nPer tal de fer-te’n una idea pots analitzar els teus competidors. Tingues sempre en compte la seva experiència, capacitat i qualitat. Sigues realista quan prenguis decisions. Valora si els serveis que ofereixes porten IRPF o IVA, així com el tipus impositiu que duen associat, el qual dependrà de l’activitat que hagis reflectit en la teva declaració censal davant d’Hisenda. Per últim, mostra de la forma més clara possible el preu i tots els conceptes en les factures que emetis. Els teus clients han de poder entendre-les fàcilment.


BarcelonaQuan falten pocs dies per a la data límit per arribar a les 2.257 signatures necessàries per convertir un precandidat a les eleccions al Barça en un candidat, els nervis s’han apoderat de la major part de seus electorals. Malgrat que portes enfora el missatge sempre és d’optimisme, fonts de fins a cinc candidatures admeten a l’ARA que potser no arribaran a la xifra necessària. Els equips de campanya de Joan Laporta i Víctor Font, de fet, treballen amb un escenari amb només dos o tres candidats finals. Quatre com a molt. Molts precandidats confien guanyar temps modificant el calendari electoral. Però la junta electoral presidida per Carles Tusquets, reunida aquest dimarts, ha decidit no modificar el calendari de moment, tot i que consultarà amb la Generalitat com afecta en els darrers dies de recollida de firmes les noves mesures contra el coronavirus.\nLa darrera setmana de recollida no s’ha escapat de les acusacions sobre possibles pràctiques fraudulentes. Alguns socis s’han queixat per haver rebut trucades de l’equip de Jordi Farré, que estaria utilitzant les dades aconseguides quan es van recollir signatures per iniciar una moció de censura contra Bartomeu. I també ha aparegut la sospita de la possible compra de signatures, com en cada procés electoral. "M’han ofert signatures a canvi de diners, és molt greu", va dir Rousaud. "El sistema tan arcaic de recollida permet situacions així, cal canviar-lo", afegia Font. El 2015 Jordi Farré també va denunciar que els havien ofert signatures a canvi de diners, un Farré a qui han acusat aquest any de pràctiques legals però "que trenquen l’esperit de les eleccions", segons l’equip de Rousaud, com ara donar regals a qui els doni suport. Farré ha ofert pizzes i tatuatges a canvi de la signatura. Toni Freixa, per la seva banda, ha promès donar un kg d’arròs de forma solidària per cada signatura. "S’hauria de donar la firma a qui es creu que serà el millor president, no per rebre un regal o altres raons", es queixen a l’equip de Laporta.\nPerò de moment el calendari no s’altera. Ni tan sols haver obert les seus de les penyes que s’han ofert com a punt de recollida de signatures hi ha ajudat. Els precandidats van destinar una part de les butlletes que havien demanat a les penyes que van oferir-se per aplegar-les, fossin del candidat que fossin. Mesures extremes que algun precandidat no té clar que sigui gaire regular estatuts en mà, però que arriben forçades per una pandèmia que serveix a alguns aspirants com a excusa per justificar la baixa xifra de signatures, tot i que en realitat es fa difícil saber fins a quin punt és així. Tampoc hi ha ajudat que tot coincideixi amb les vacances de Nadal i que a les eleccions més complicades s’hi hagin presentat més precandidats que mai, superant la xifra del 2003, quan se n'hi van presentar vuit, sis dels quals van passar el tall. Les últimes setmanes les trucades entre les candidatures que no són Font i Laporta s’han intensificat per intentar idear estratègies. De moment els pactes semblen lluny, però alguns precandidats no descarten rebre el suport d’altres que no passin el tall per intentar crear una tercera opció sòlida. Les enquestes, de moment, tant les internes de les candidatures com les publicades a la premsa, no donen gaires opcions a una aventura com aquesta. I mentre que molts precandidats pateixen per passar el tall, Laporta intentarà superar la xifra de signatures que ell mateix va presentar el 2015, 4.807. La xifra rècord encara són les 12.635 de Sandro Rosell el 2010.\nFC Barcelona eleccions


El Berguedà va unit a la Manifestació de l'11 de setembre a Barcelona - Consell Comarcal del Berguedà\nEl Berguedà va unit a la Manifestació de l’11 de setembre a Barcelona\nEl Berguedà va unit a…\nDes del Berguedà s’estan organitzant autocars per participar a la gran concentració i manifestació unitària a Barcelona el proper dia 11 de setembre. Organització que anirà a càrrec de les delegacions locals de l’Assemblea Nacional Catalana (ANC) amb la col·laboració del Consell Comarcal (membre de l’Associació de Municipis per a la Independència), ajuntaments, entitats i tothom qui hi vulgui participar.\nJa s’han establert contactes amb el Consell Comarcal del Berguedà i els ajuntaments d’Avià, Berga, Capolat, Casserres, Cercs, l’Espunyola, Gironella, Olvan, La Pobla de Lillet, Puig-reig i Vallcebre, ja que tots ells estan adscrits a l’Associació de Municipis per la Independència (AMI), associació que a nivell de tot Catalunya ja compta amb 25 Consells Comarcals, 504 municipis i la Diputació de Lleida. Els ajuntaments del Berguedà adherits representen el 38% de municipis de tota la comarca i equivalen al 80% de la població comarcal.\nAixí doncs, els Municipis Independentistes del Berguedà (AMI) i les delegacions locals de l’ANC, fan una crida a les entitats, partits polítics, sindicats i població en general per tal d’assistir el proper 11 de Setembre a la Manifestació que tindrà lloc a Barcelona com a colofó de la Marxa per la Independència.\nCategoria: General 20/08/2012\nAnteriorPrevious post:Convocatòria de sol.licitud del servei de transport escolar no obligatori i d’ajuts de transport escolar no obligatoriSegüentNext post:Beques per a estudis universitaris per al curs 2012-2013


Santanyí presenta “Davant el fulgor. Per a llegir l’obra d’Antònia Vicens”\nEl pati de la Casa de Cultura ses Cases Noves de Santanyí es va omplir per a la presentació d’una nova publicació sobre una de les escriptores més importants de les lletres catalanes, i nascuda al poble: Antònia Vicens.\nEs tracta del llibre Davant el fulgor. Per llegir l’obra d’Antònia Vicens de Sebastià Perelló amb edició de Sebastià Portell i fotografies de Marie del Moral. Publicat per Lleonard Muntaner Editor, es tracta d’un recull de textos, no de lloança a Vicens, sinó que tenen la voluntat de generar altres lectures entorn a l’obra de l’escriptora santanyinera. Són vint textos d’autors diversos (escriptors, investigadors, crítics literaris, etc.) que ajudaran a entrar i a aprofundir en l’obra d’Antònia Vicens.\nA l’acte de presentació a la Casa de Cultura de ses Cases Noves de Santanyí hi han assistit els escriptors Antoni Vidal Ferrando, Pau Vadell i la mateixa Antònia Vicens. En la presentació del llibre, a més de la regidora de Cultura de de l’Ajuntament de Santanyí, Ricarda Vicens, també hi han participat els curadors de l’edició, Sebastià Perelló i Sebastià Portell, a més de l’editora Maria Muntaner.\nNombrosos familiars, amics i veïnats van acudir a la presentació que es va celebrar a Santanyí a les 20.30 de l’horabaixa de dijous 30 d’agost.


Perfilada BÜRSTNER DELFÍN T 732 - T 732 BÜRSTNER DELFIN - autosuministres.com\nMides (Llargada x Amplada x Alçada en mm) 7200/2320/2920\nSi hi ha una tradició que tots els productors consideren un punt d'honor, són les edicions primaverals. Per això, Bürstner, l'any 2020, signa el retorn d'un vehicle molt notable: la DELFIN, la Perfilada estrella de principis de l'any 2000 ha tornat!\nFabricada per primera vegada el 2003, la DELFIN ha estat la primera Perfilada Bürstner construïda sobre mecànica Renault Master. En la versió 2020, està construïda sobre la base Citroën, però conserva perfectament les similituds familiars amb el seu il·lustre predecessora. La cabina metal·litzada Silver està associada a un gràfic externa molt dinàmica que incorpora un logotip en forma de dofí. Però allò que atreu immediatament l'atenció són òbviament les icòniques franges blaves de la gamma. Un estil únic que permet reconèixer la DELFIN d'entre mil. I perquè l'aspecte no ho és tot. També l'equipament extern és molt complet: finestres automobilístiques amb marc, porta habitacle XL, tancament centralitzat, portes al garatge a banda i banda, graó d'accés integrat ...\nA l'interior no hi ha dubte: et trobes a bord d'una Bürstner! El clar mobiliari "Riva Loft" es caracteritza pel contrast dels mobles de paret, els armaris i calaixos lacats i les manetes cromades que provenen de la prestigiosa fusteria alsaciana de Wissenbourg. Es harmonitza perfectament amb l'atmosfera de la tapisseria "Rosario Delf" amb brodats i encoixinats en forma de dofí. El costat càlid i acollidor es veu reforçat per una atmosfera de llum ordenada, amb nombrosos punts d'il·luminació indirectes sota dels armaris, els fogons o el llit desplegable, o mitjançant guies de llum col·locades amb extrema cura. La claraboia en cabina, subministrada de sèrie, proporciona il·luminació i ventilació a bord de l'habitacle i durant el dia inunda la sala d'estar amb llum natural.\nEl retorn de l'any\nS'ofereixen dos models en la nova gamma DELFIN. Amb una longitud compacta de 6,93 m., La DELFIN T 680 G adopta un disseny ja conegut i apreciat de la gamma Lyseo TD. La seva gran sala d'estar face-to-face (127 cm en el costat de l'conductor, 101 cm en el costat dels passatgers), pot acomodar a més de 6 persones al voltant de la gran taula extensible. El llit abatible està equipada amb accionament elèctric i cau a menys d'un metre d'terra per oferir la màxima ergonomia, a més de les seves generoses dimensions (200 × 150 / 135cm). La cuina, en forma de L invertida, té un frigorífic de 142 l, un suport per a càpsules, un suport per a espècies i molts compartiments per guardar moltes altres coses. Tanmateix, el més sorprenent a bord de la nova T 680 G és l'enorme bany darrere, que també compta amb accés directe a l'garatge. Aquí també es manifesta l'experiència de Bürstner pel que fa a ergonomia i ús intel·ligent de l'espai.\nLa DELFIN T 732 mesura 7,20 m de llarg amb una sala d'estar face-to-face (110 cm / 67 cm) i un llit del darrere central: en una frase aquest és el disseny de el moment! L'oferta de llits de pot integrar opcionalment com un llit desplegable al sostre d'accionament elèctric. La cuina té les mateixes característiques que la de la T 680 G. El bany complet està compost per un rentamans, un vàter i una cabina de dutxa separada, i es pot dividir en dues parts per a una major privacitat.\nFidel a el llegat de el model 2003 i adaptat a les expectatives dels consumidors actuals, la nova DELFIN no ha de deixar de representar un esdeveniment real. Disponible ja des d'Abril, i disponible a un preu realment competitiu.\nLlit amb illa


Estic content tot i no nedar, perquè s'ha seguit la nostra peculiar tradició. Nedar a la platja de Sant Pol, de Sant Feliu de Guíxols, el dia de Nadal. De mans d'en Sergi, amb qui juntament amb en Maxi i el que escriu, vàrem iniciar aquesta particular aventura, de la Copa Nadal Ganxona. Tampoc puc negar que sento una mica de tristesa, perquè a causa de l'accident de trànsit, no hi he pogut participar.\nEl nom ho diu tot. Copa Nadal Ganxona. Copa Nadal, en homenatge a la Copa Nadal que es celebra a Barcelona des del 1907. I que es fa en banyador. Fent al·lusió a nedar en un dia tan assenyalat. I ganxona, que és el gentilici de la població de Sant Feliu de Guíxols. Nosaltres ho vàrem iniciar el 2012.\nMai ha pretès ser una convocatòria de molta gent, enguany amb la Covid-19 encara menys. Sempre ha volgut estar un punt de trobada de bons amics, que gaudeixen la passió per les aigües obertes.\nHan nedat des de la platja de Sant Pol, fins a la Punta d'en Pau, uns 25 minuts amb una aigua a 13,8 C. Els cinc participants, han sentit la sal a la pell. El dia no els ha acompanyat. El sol tapat per núvols grisos, una temperatura exterior de 7 graus i un vent, dels que et congela quan surts tot moll de dins la mar. I el petit contratemps de no poder anar a prendre un cafè amb llet ben calent, al voltant d'una taula de bar, perquè l'hostaleria el dia en qüestió, només podia obrir en les franges d'esmorzar i dinar. Tot superat pel caliu que dona compartir el que a un li agrada.\nMés publicacions en el blog sobre: Aigües obertes Copa Nadal Ganxona Desafiament Fotos Sentint l'aigua a la pell


Ringhotel Forellenhof Walsrode Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 9 allotjaments a Walsrode.\nHünzingen 3, Walsrode, Walsrode, Alemanya - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Ringhotel Forellenhof\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Walsrode, Hotel Forellenhof és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hotel Forellenhof és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, telèfon, TV satèl•lit/cable, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de sauna, massatge, solàrium, parc infantil, equitació. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Hotel Forellenhof.\nCal que informeu el Ringhotel Forellenhof de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nAllotjaments a Walsrode


Relat de Belles Coses Falses. Centre d'Art Lo Pati\nQuan un tros de terra\nesdevé un indret?\nDel 8 de juny a l’1 de setembre de 2013\nCentre d’Art Lo Pati, Amposta.\nLa vida imita l'art molt més que l'art imita la vida. Això prové no només de l'instint imitatiu de la vida sinó del fet que el do conscient de la vida és trobar la seva expressió, i l'art li ofereix certes formes de bellesa per a la realització d'aquesta energia. Aquesta teoria, inèdita fins ara, és extraordinàriament fecunda i dóna una llum completament nova sobre la història de l'art.\nD'això es dedueix com a corol·lari que la naturalesa exterior imita també l'art. Els únics efectes que pot mostrar són els que havíem vist ja en poesia o pintura. Aquest és el secret de l'encant de la naturalesa i així mateix l'explicació de la seva debilitat.La revelació final és que la mentida, és a dir, relat de belles coses falses, és el fi mateix de l'Art.\nPerò crec haver parlat prou. Sortim ara a la terrassa, on "el paó blanc defalleix com un fantasma", mentre l'estrella de la nit "banya de plata el cel gris". En caure la tarda, la naturalesa és d'un efecte meravellosament suggestiu i no manca de bellesa, encara que potser serveixi principalment per il·lustrar cites de poetes.\nVingui! Ja n’hem parlat prou.\nFragment manllevat de l’assaig d’Òscar Wilde “The Decay of Living - La decadència de la mentida-”, extret del dossier de premsa de l’exposició “Relat de Belles Coses Falses: una exposició de paisatges”.\nInterpretació de la il·lustració\nLa Rioja y sus siete valles, d’Ernesto Reiner.


benvinguda / NOTÍCIES / Món Sènior +: primera victòria de les Bleues!\nAquests globals va començar molt bé la nostra selecció francesa femenina, que va guanyar 3-0 a l'Uruguai.\nUn inici de remolí\nSerios i aplicats des del primer moment, els nostres francesos no van deixar ni la més mínima oportunitat als uruguaians. Amb la categoria de +45 anys per començar, l'objectiu era marcar els ànims d'entrada. La parella Geraldine Sorel – Emmelien Lambregts no va entrar en detall en no deixar el més mínim joc al duet Caselli-Ferreira (Victòria amb el resultat de 6-0 6-0).\nEn la categoria de +40 anys, el duet francès estava format perAmelie Detriviere i Catherine Lalanne. Com els seus companys, han dominat el seu tema imposant-se força en la puntuació de 6-1 6-0 Davant de Daina Bagurskas – Claudia Berdia.\nL'últim partit de la jornada dels nostres tricolors va concernir a la categoria de +35 anys. La parella formada per Marie Lefevre i Audrey Casanova només ha perdut un petit partit, gestionant a la perfecció aquest darrer partit que sovint és difícil de jugar quan l'equip ja ha validat la victòria prèviament. Victòria dels nostres bleus amb el resultat de 6-0 6-1 davant Natalia Lindiman i Mercedes Abin.\nAra anem cap a Espanya\nPle complet per a les nostres dones franceses que comencen la competició de la manera més bonica. A partir d'ara, hauran de descansar i agafar el màxim de forces abans del gran partit que els espera contra Espanya (victoria del Brasil amb el marcador de 3 a 0).


Riudecols repara 16 fuites d’aigua de la xarxa municipal | Diari de Tarragona\nRiudecols repara 16 fuites d’aigua de la xarxa municipal\nEls problemes amb les canonades se sumen a les restriccions que s’han hagut de fer per falta de subministrament. Ara els veïns ja poden regar, però els particulars encara no poden omplir les piscines\n26/08/2019 10:26 | Actualizado a 26/08/2019 10:26\nA la plaça de l’Església s’ha reparat, aquests dies, una fuita d’aigua. Foto: Alfredo González\nEl municipi de Riudecols arrossega, des de fa un temps, problemes amb l’aigua. D’una banda, la falta de pluges i els baixos nivells dels dipòsits han obligat a establir algunes restriccions als seus veïns, amb la prohibició del reg de jardins, tant públics com privats (restricció que s’ha aixecat just fa pocs dies), i d’omplir piscines privades amb la xarxa de subministrament d’aigua municipal. D’altra, la xarxa és antiga i les canonades estan deteriorades pel pas del temps, el que ha obligat al consistori reparar més d’una desena de fuites. «Es va contractar un servei extern d’anàlisi del flux d’aigua municipal, per tal de detectar si hi havia pèrdues en algun punt de la xarxa, i es van identificar 16 fuites, que s’han anat solucionant amb molts esforços, tant humans com econòmics», expliquen fonts municipals. De fet, justament aquest passat divendres es va haver de tallar l’aigua als carrers l’Euterpe, la Parra, Catalunya, les Costes, la Carretera i a la urbanització Riu-Club per una incidència a la xarxa. A més, a la plaça de l’Església també s’ha procedit aquests dies a fer una reparació.\nNo obstant, les fuites són un problema més que se sumen a la falta d’aigua. «Ara ja s’han pogut restablir els nivells òptims dels dipòsits municipals», s’assenyala des del consistori de Riudecols, per la qual cosa, des de dijous, els veïns ja poden tornar a regar els seus jardins. «Tanmateix, com que el risc no es pot descartar completament, el consistori ha decidit mantenir la restricció d’omplir piscines privades amb la xarxa de subministrament d’aigua municipal», s’afegeix. Tot i la precària situació, no tots els veïns s’han assabentat de les restriccions. I és que afectava tan sols a aquells que tinguessin jardí i, encara ara, als que tenen piscina municipal. «Hi ha hagut alguns problemes amb fuites, però no en sabia res de les restriccions», admetia aquest cap de setmana una veïna.\nPrimavera molt seca\nLes restriccions es van fer arran de la primavera seca d’aquest any i davant l’expectativa que la situació continués durant l’estiu. A més, per la Festa Major de Sant Pere, el regidor de Serveis Municipals, Personal, Medi Ambient i Agricultura, Raül Grau, va comprovar que els dipòsits municipals d’aigua estaven disminuint de forma dràstica. Va ser en aquell moment que el municipi va emprendre diverses mesures, començant per la conscienciació del problema als veïns del municipi per tal d’evitar que es malgastés l’aigua, a més de les restriccions. Segons el consistori, també s’ha pal·liat l’escassetat de reserves recuperant un pou que, des de feia anys, tenia la bomba avariada.


Pàgina d'inici\tAgenda\tFesta del Bolet al Jardí Botànic\n27 d'octubre de 2013 - Barcelona (Barcelonès)\nLa capital catalana dóna la benvinguda a la tardor. El Jardí Botànic de Barcelona i el Jardí Botànic Històric celebren una jornada dedicada a un dels productes tardorencs típics: el bolet.\nLa festa, que es realitza el pròxim diumenge 27 d'octubre, inclourà activitats tan variades com exposicions, espectacles, tallers, tasts, concursos, xerrades o itineraris pels jardins. Totes les activitats són gratuïtes i, a més, es posarà a disposició dels visitants una autobús gratuït que enllaçarà ambdós jardins. La jornada s'inaugura a les 10 h i finalitza amb una xocolatada a les 17 h.\nPer a més informació sobre les activitats, visita el web www.museuciencies.cat. Planta't a la Fira i no et perdis aquesta oportunitat única!\nWeb del Museu de Ciències Naturals de Barcelona / 93 256 59 73\nWeb de l'Ajuntament de Barcelona / 93 402 70 00\nArticle sobre el Jardí Botànic de Barcelona


Tres homes en una barca, Jerome K. Jerome | quadern vermell\nPàgina d'iniciTres homes en una barca, Jerome K. Jerome\n15/02/2020 16/02/2020 ramon fàbrega sala General, Llibres Club de Lectura, novel.les club\nUna de les 100 millors novel·les de tots els temps, segons The Guardian. Una de les 3 novel·les més divertides de tots els temps, segons Esquire.\nQuadern Crema (2000).- BLACKIE BOOKS (2015).- 265 pàg.- Traductor: Josep Marco.\n1880, un narrador en primera persona ens narra els esdeveniments dels personatges en una barca pel riu Tàmesi, des de Kingston fins a Pangbourne. Tres homes i un gos, tres bons amics que es coneixen molt bé de manera que la tolerància i la bonhomia entre ells és una característica de la seva relació. Els esdeveniments quotidians durant la travessia fluvial permeten desplegar una comicitat amable i lleugera, sense que en cap moment hi hagi una sàtira corrosiva. Podríem dir que tot plegat respon al consell popular: l’humor és la millor medicina.\nPerò no només es narren les aventures i desventures d’aquests quatre personatges també s’intercalen a cada capítol històries passades que els propis avatars de la travessia evoquen.\nDe la mateixa manera es van succeint descripcions dels llocs i poblacions del recorregut, però ben lluny del que podria ser una guia de viatge. Així, també es van narrant diversos apunts de personatges històrics i emblemàtics de la Gran Bretanya circumscrits als llocs visitats. Segurament per a un britànic, en conèixer la història, pot resultar un recurs eficaç per a la comicitat.\nUn fet a destacar és la reflexió que fa, en el moment de preparar l’equipatge, sobre l’ofici de viure. Tota una declaració de principis, que a més té especial significació en fer-se fa més de 200 anys. Tot un precursor de l’home unidimensional (cultura del consumisme) analitzat per Marcuse els anys 70 del segle passat:\n“Llança, doncs, ben lluny tot aquest no res! Fes lleugera la barca de la vida i abasteix-la només de coses escaients: l’interior senzill com els gaudis; un o dos amics, dignes d’aquest nom; algú que t’estimi i que estimis tu (un gat, un gos, una pipa o dues); pren a bastament les provisions per a nodrir-te i per a vestir-te, i una mica més del necessari per a satisfer-te quan la set sigui cosa terrible.\nAleshores trobaràs la teva barca més obedient al rem, i menys fàcil de naufragar. Si bamboleja, tindràs menys pèrdues: la bona mercaderia resisteix l’aigua. Et serà permès de pensar, de treballar. Veuràs la claredat radiant del sol de la vida; escoltaràs la música eòlica que el vent del Senyor fa eixir de les cordes del cor humà; podràs…”.\nEls mecanismes de comicitat són diversos i no tots igualment eficaços. Alguns són basats en tòpics de la vida quotidiana: l’hipocondríac, la vanitat dels pescadors de riu amb canya, les caravanes amb barca, etc. I és clar des de l’any 1880 ha plogut molt i molts dels tòpics han quedat desfasats. Per exemple, sobre la poca fiabilitat de les previsions meteorològiques o la reflexió sobre la conversió dels objectes d’ús quotidià en antiguitats artístiques.\n“Home, tots els nostres tresors artístics d’avui dia no són altra cosa que els objectes quotidians de fa tres o quatre-cents anys, però excavats. Em pregunto si hi deu haver algun tipus de bellesa intrínseca en els plats de sopa, gerres de cervesa i esmocadores antics que tant ens estimem ara, si només es tracta de l’aurèola del temps que brilla al voltant seu i que dóna l’encant que tenen als nostres ulls.” Pàg. 78\nO sobre el tòpic de l’actitud de fer-se pregar a l’hora de pagar:\n“Un dels meus amics, que viu a Kingston, entrà un dia a la botiga per comprar un barret. Figureu-vos que, en un moment de distracció, es ficà la mà a la butxaca i pagà de seguida i al comptat rabiós.\nEl comerciant, que coneixia el meu amic, s’esparverà, de primer antuvi; però ràpidament va calmar-se, i comprenent la necessitat d’estimular aquesta bona habitud…”\nUn altre dels mecanismes de comicitat consisteix en remarcar la paradoxa.\n“Els homes casats tenen mullers i sembla que no les volen, mentre que els nois joves i solters diuen a crits que no en troben. La gent pobra que amb prou feines pot mantenir-se a si mateixa té vuit fills que mengen amb bona gana, mentre que hi ha parelles riques i grans que moren sense fills i no poden deixar els diners a ningú”. Pàg. 75.\nLa comicitat producte d’un accident domèstic sempre ha funcionat, Buster Keaton i Charlot en són exemples, a la novel.la hi trobem el cas d’en Harris que tenia set i va pujar al seient i es va inclinar per agafar l’ampolla.\n“Era al fons mateix del cistell i semblava difícil de trobar, de manera que s’hi va haver d’abocar més i més i, com que intentava governar la barca, al mateix temps, una mica desequilibrat………..i allà es va quedar de cap per avall…” Pàg. 98\nExcepcionalment es va servir la sàtira, atacar algú amb ironia, com és el cas d’una abadia de monjos:\n“Els cèlebres monjos de Medmenham, o El Club del Foc de l’Infern (com se’n deia comunment), del qual era membre el massa famós Wilkes, formaven una confraria que tenia per divisa: «Feu tot allò que us plagui». Aquesta temptadora invitació es llegeix encara sobre l’entrada de l’abadia en runes. Molts anys abans d’existir aquesta falsa abadia i la seva confraria d’irreverents burletes, s’aixecava sobre el mateix lloc un monestir de més seriós gènere i els monjos que hi vivien eren de caràcter un xic diferent d’aquells amants de la gresca que els van seguir cinc-cents anys després”.\nEn general el mecanisme de comicitat és basa en la incongruència respecte a la convenció i els sentiments morals.\nCal dir que ha defraudat les expectatives anunciades a bastament sobre que es tractava d’una gran novel.la d´humor. En el nostre club de lectura, gairebé d’una manera unànime, la lectura de la novel.la no ha despertat massa comicitat, és a dir, no ha despertat massa diversió.\nSegurament hi ha contribuït el pas del temps i també el diferent tarannà entre la nostra societat l l’anglesa.\n← La jaula de oro, Shirin Ebadi\nCos, Olga Tokarczuk →


Na Marcel·lina és una nina com qualsevol altra, però pateix una curiosa molèstia: es posa vermella sense cap motiu. Es posa vermella, però no perquè tengui vergonya o perquè s'enfadi molt, no. Es posa vermella sense motiu, cosa que la fa sentir estranya. Un bon dia coneix n’Ariadna, que també pateix una curiosa molèstia: esternuda cada dos per tres, i això que no està malalta. És amistat a primera vista. Entre vermellors i esternuts, es fan inseparables. Fins que un dia n’Ariadna se’n van a viure a un altre lloc. Na Marcel·lina fa nous amics, cadascun d'ells amb alguna particularitat. Però cap com n’Ariadna.\nBasat en el conte Marcel·lí, de Jean-Jaques Sempé, ATXiiiiiiM…! és una entranyable història sobre l’amistat i l’amor, l’acceptació de la diferència, la superació, la força de voluntat i la confiança. Un viatge delicat sobre la transició a la vida adulta de dos personatges, Marcel·lina i Ariadna, singulars i divertides, que es tornen inseparables.\nATXiiiiiiM…! és una versió lliure inspirada en l’univers d’aquest autor, una proposta original, peculiar i propera. Un espectacle teatral senzill, divertit, dinàmic i fresc, acompanyat de música en directe i recolzat en un llenguatge plàstic i corporal.


Entre el segle XVII i XVIII, l’idealisme característic del Renaixement tenia una manera de veure el món molt pessimista. Els artistes del barroc exageraven l’expressió dels personatges, a destacar els contrastos i a recrear-se en els detalls.\nL’art barroc és l’estil dominant del període.Va ser un procés desenvolupat entre dos formes de classicisme: la del Renaixement i la de l’era racionalista.L’ascens de la burgesia en alguns països europeus, la divisió d’Europa en dos corrents religiosos (la catòlica i la protestant) i els interrogants els conflictes de l’època, van influir al Barroc.\nDestaca per l’exuberància i la teatralitat. Els arquitectes es preocupaven per l’espai on s’havien de colocar els edificis que construïen i d’aquesta manera va aparèixer a Europa l’urbanisme.\nEls arquitectes barrocs abandonen les línies regulars dels edificis renaixentistes i van imposar un estil dominat per les formes dinàmiques i complexes. En el cas dels temples, es torçaven les columnes, es trencaven i es corbaven els frontons, es creaven grans escalinates i enormes columnates, etc, perquè es volia atreure l’atenció del vianant per fer-lo passar a l’interior. Destaquen els arquitectes italians Francesco Borromini i Carlo Maderno, i els espanyols José Benito de Churriguera, Pedro de Ribera i Lorenzo Rodríguez.\nPortalada de la Catedral de Solsona.\nFaçana de l'Obradoiro de la catedral de Santiago de\nEs caracteritza per el moviment, l’expressió de sentiments al rostre, per la teatralitat i per el realisme. La concepció del cos hunà ja no segueix les pautes del cànon grecoromà, i la màxima preocupació és el realisme i l’expressivitat de les figures. Per expressar-ho, s’utilitzen postures forçades i el moviment. l’autor més destacat és Bernini.\nEs caracteritza per el realisme dels personatges, per la importància que es dona a la llum (utilitzant el clarobscur i la distribució de les ombres) i per l’accentuació de les línies diagonals que creen inestabilitat i moviment. La temàtica és sobretot religiosa, mitològica o heroica. Els pintors més destacats van ser Velázquez, Rembrandt i Caravaggio.


Tulell-Avinguda, esdeveniments 2 en 1 | Tot Alzira\nHome FALLES Tulell-Avinguda, esdeveniments 2 en 1\nTulell-Avinguda, esdeveniments 2 en 1\nLa comissió de la falla Tulell realitzá un 2 en 1. Un nou model de realitzar els esdeveniments previs als dies grans de falles, com el de la presentació del llibret i l’exaltació de les falleres majors de les comissions. Esdeveniments que es queden una mica en la intimitat de la comissió al no fer-la participe de gents externes a la falla.\nPRESENTACIÓ LLIBRET 2017 FALLA TULELL-AVINGUDA\nLa Falla Tulell-Avinguda Aprofita la finalització de la Presentació per a l’hora del còctel de benvinguda, presentar el llibret d’enguany 2017 dedicat al Riu Xúquer i al Pont de Ferro.\nPresentat Per Ana Luisa Andrés Perís que va conduir l’acte, va donar pas abans de la presentació d’un vídeo on reflectia tot el contingut del mateix amb audiovisuals, a representants del col•lectiu Xúquer Viu, que abans del començament ens van informar de la gran llavor que estan desenrotllant per a intentar salvar el que ens queda de Riu.\nA continuació es projectá el vídeo que poden visualitzar-ho ací mateix.\nEXALTACIÓ DE SUSI SOLER I ESCRIBANO, FALLERA MAJOR 2017 FALLA TULELL-AVINGUDA\nEste dissabte passat arriba un dels dies més esperats per la nostra comissió.\nl’Exaltació de Susi Soler i Escribano, com a Fallera Major de la Falla Tulell-Avinguda per al ejercici 2017, així com de les seua cort d’Honor, en un acte memorable .\nL’acte es realitza en un dels salons de la sala Rex Natura i va comptar amb la visita d’Alcalde de la població d’Alzira D. Diego Gomez i Garcia i la seua esposa.\nLes presentadores Ana Chordá Rodríguez i Raquel Dolz Cardona van conduir meravellosament l’esdeveniment.\nUn dels moments més esperat per tota la comissió va ser quant amb tots els assistents en peu, va desfilar per l’escenari com a màxima representant per a rebre la banda que l’acreditaria com a nova representant de la comissió Tulell Avinguda per al ejercici 2017 La Senyoreta Susi Soler i Escribano, en el que es va donar pas a totes les components de La Cort d’Honor.\ntags: ALZIRA falla SOCIEDAD\nprevious GALERIA/Las fallas de 1ª seccion presentan sus esbozos\nnext Albuixarres – Cami Fondo, primer premio ONCE a la solidaridad fallera


El gest s'emmarca en la normalització de relacions després del gir de Sánchez sobre el Sàhara Occidental\nFrontera Ceuta Melilla Francesc Melcion\nBarcelonaEls acords entre els governs del Marroc i Espanya després del gir de Pedro Sánchez sobre el Sàhara Occidental –consistent en donar suport al pla d'autonomia marroquina– es va concretant. Madrid i Rabat han acordat aquest dijous reobrir gradualment les fronteres de Ceuta i Melilla, tancades des de fa més de dos anys. A partir d'aquest dimarts a les dotze de la nit es reobriran els passos del Tarajal, a Ceuta, i Beni Enzar, a Melilla, per als ciutadans autoritzats a circular dins l'espai Schengen. A partir del dimarts 31 de maig podran entrar als enclavaments espanyols els treballadors marroquins que tenen permís per accedir-hi i que són vitals per a l'economia de les dues ciutats autònomes. Ho ha anunciat el ministeri de l'Interior espanyol en un comunicat, que explicita que el ministre de l'Interior, Fernando Grande-Marlaska, firmarà l'ordre per obrir les fronteres, que estaven tancades des del març de 2020 amb motiu de la pandèmia.\n"La reobertura és el fruit del treball bilateral realitzat amb les autoritats marroquines en el marc del full de ruta acordat en la trobada del president Pedro Sánchez i el rei del Marroc, Mohamed VI, que han fixat els mecanismes que regiran l'obertura gradual, ordenada i amb totes les garanties de seguretat i sanitàries, dels passos fronterers entre els dos països", diu Interior. Afegeix que continuen les negociacions entre Espanya i el Marroc per determinar "les següents categories de persones i de mercaderies" que podran entrar a Ceuta i Melilla. El trànsit de mercaderies, també clau en l'economia de les ciutats autònomes, queda doncs pendent de negociació. En la primera fase ja hi haurà un reforç del dispositiu de la Guàrdia Civil i la Policia Nacional que vigila el trànsit de fronteres.\nEls passos fronterers estaven tancats des de l'esclat de la pandèmia, una situació que es va allargar per la crisi diplomàtica entre Madrid i Rabat per l'acollida del líder saharuí Brahim Gali, que va ser tractat de covid en un hospital de Logronyo , cosa que va causar la ruptura de relacions diplomàtiques per part del Marroc i també la crisi migratòria que va provocar Rabat a Ceuta l'abril de l'any passat . La decisió de l'executiu de Sánchez, rebutjada pel Congrés de Diputats, va ser el primer pas per tancar aquella crisi. Des d'aleshores s'ha recuperat l'Operació Pas de l'Estret i una cooperació en matèria de control migratori que ha fet baixar significativament el nombre de pasteres que intenten arribar a la Península o a les Canàries.\nMarroc Espanya Ceuta Melilla


Perquè les carreres no serien el mateix sense vosaltres ...\nPerquè les carreres no serien el mateix sense vosaltres …\nPer eixe corredor que sempre veus a totes les proves a les que vas i no saps com es diu. Pels voluntaris que estan per donar-te forces i ajudar-te a recarregar les piles quan més estàs patint. Pels pràctics, que t’ajuden a aconseguir els teus objectius. Pels moments de nervis abans de començar, que inevitablement tots els tenim i que són un pessigolleig tan inevitable com necessari en cada carrera. Pels escalfaments que compartim amb desenes de runners que volen volar a Valencia, la Ciudad del Running.\nRialles, complicitat, i bon rotllo, però també concentració abans d’un moment tan important per a alguns. Els segons més curiosos sorgixen de l’espontaneïtat i la improvisació. Cada any és diferent, però hi ha tradicions que es resistixen al pas del temps.\nValència és la Ciutat del Running per vosaltres. Els moments inoblidables de cada carrera els construiu vosaltres. Ara us presentem una selecció de les millors instantànies de les dues grans proves de l’any a la ciutat, la Marató i la Mitja Marató València Trinidad Alfonso 2015. Perquè una carrera és molt més que completar la distància i aconseguir l’objectiu.\nTot tipus de fotografies curioses en dues setmanes més que intenses per a la ciutat i per als participants.\n[vcr_carousel source=”media: 12959,12960,12961,12962,12963,12964,12965,12966,12967,12968,12969,12970,12971,12972,12973,12974,12975,12976,12977,12978,12979,12980,12981,12982,12983,12984,12985,12986,12987,12988,12989,12990,12991,12992,12993,12994,12995,12996,12997,12998,12999,13000,13001,13002,13003,13004,13005,13006,13007,13008,13009,13010,13011,13012,13013,13014,13015,13016,13017,13018,13019″ limit=”65″ link=”custom” width=”1600″ height=”1100″ items=”1″ title=”no” autoplay=”3000″ speed=”300″]\nEntrada prèviaAnterior Més de 560 quilòmetres recorreguts a Valencia Ciudad del Running en 2015\nEntrada següentSegüent 17.000 somriures per a PallasSOSpital en la Sant Silvestre Valenciana 2015


FEDAC Lleida, transformant l'aprenentatge des de l'etapa d'Infantil\nActualitzada 08/03/2021 a les 10:29\n© FEDAC LLEIDA: Transformem l'aprenentatge des de l'etapa d'Infantil\nA FEDAC Lleida transformem l’aprenentatge des de l’etapa d’Infantil\nAquests petits d’entre 3 i 6 anys que tenen curiositat per tot allò que els envolta i amb fama d’esponges, aquests mateixos infants que semblen anar sempre un pas més enllà són els que omplen les nostres aules i als que oferim totes les eines al nostre abast per tal de garantir que al llarg de la seva trajectòria a l’escola FEDAC Lleida descobreixin els seus talents, visquin experiències memorables i aprenguin tot allò que els farà liderar-se, tenir èxit i transformar el món.\nEls nens i nenes creixen en un món cada cop més especialitzat, global i tecnificat i la clau del seu èxit personal i social es fonamenta en oferir-los una educació de qualitat, rica en recursos vivencials, pràctics i multilingüístics.\nPer tal que els nostres nens i nenes esdevinguin joves competents a l’alçada de les necessitats de la societat actual i futura, la nostra escola ofereix una educació de qualitat que aposta per incorporar noves metodologies que abracen un aprenentatge cooperatiu, lúdic i significatiu.\nA més a més d’enfocar l'aprenentatge segons un centre d’interès als projectes d’aula, passejant per les instal·lacions del centre, us podeu sorprendre amb una sessió d’espais d’aprenentatge internivells on nens d’entre tres i sis anys conviuen en diferents ambients preparats on l’infant és el protagonista i constructor del seu aprenentatge.\nHi podeu veure també com s’hi apliquen metodologies matemàtiques d’enfocament globalitzat i vivencial, on els petits i petites aprenen les qualitats del món que els envolta a través de la manipulació directa i el seu propi raonament o com s’inicien en el llenguatge de programació mitjançant la robòtica educativa.\n10 hores a la setmana en anglès\nAixí mateix, un dels punts forts de l'escola és l'aposta ferma per l'aprenentatge de la llengua anglesa i la presa de consciència de la seva importància; atès el seu paper en un món plural i divers.\nEn aquest sentit, un dels màxims objectius és anticipar el seu aprenentatge a través de la immersió lingüística i atorgar el protagonisme que la llengua es mereix al llarg d'aquesta etapa, on la plasticitat cerebral de l'infant és extraordinària.\nA través de la immersió lingüística en anglès es pretén que els infants des de ben petits es relacionin amb la llengua d'una manera propera, divertida i contextualitzada que faci de l’aprenentatge una experiència memorable.\nTant és així que hi dediquem ben bé un terç de la jornada; o el que és el mateix, 10 hores setmanals.\nLa meitat d’aquestes hores es dediquen als habits and routines durant l’estona d’esmorzar i l’hora del comiat; moments que considerem de vital importància en l’educació infantil, ja que afavoreixen el desenvolupament de l’autonomia, així com el sentiment de seguretat dels infants.\nSi us quedeu una estona al matí, trobareu a les nostres aules nens i nenes mirant per la finestra per fer el weather report de cada matí, comprovant who is at home and who is at school…\nA les altres 5 hores en llengua anglesa, que formen part de les activitats complementàries que ofereix el centre a totes les etapes, els infants s’endinsen en la llengua oral mentre gaudeixen dels contes i les cançons alhora que desenvolupen les seves habilitats motrius i artístiques o aprofundeixen en els projectes d’aula: el Sing & Play, Arts & Crafts, Let’s keep fit, Storytelling i English Workshop.\nEn definitiva, com diu Frank Smith, "one language sets you in a corridor for life. More languages open every door along the way".\nSi voleu conèixer més d’aprop el seu projecte educatiu Avuixdemà2024, visiteu el seu web.


Christie's oferirà un dibuix de Picasso del MoMA - Bonart\nChristie's oferirà un dibuix de Picasso del MoMA\nbonart - 21/03/19\nChristie's oferirà un dibuix de Picasso del MoMA el 28 de març de 2019. Christie's France tindrà el privilegi de presentar un llapis rar i una tinta de l'Índia sobre un paper de Pablo Picasso, encarregat pel MoMA, Nova York, que es vendrà per beneficiar-ne dels fons. Que data de l'octubre de 1932, un any especialment prolífic en la vida artística i privada de Picasso, aquesta obra forma part de l'important però poc conegut cicle de tinta de l'Índia sobre el tema que tracta els Joueurs de flûte et nus couchés. Christian Zervos, una sèrie reveladora de la passió devoradora de l'artista pel seu nou idil, va escriure: "Per a aquells que encara no han comprès l'impacte de la vida privada de Picasso en la seva obra, aquests dibuixos bastaran per a persuadir-los" (C. Zervos, Picasso, París, 1957, P. IX.).\nAntoine Lebouteiller, director del departament d’impressionisme i art modern: “Christie’s Paris té l’honor de presentar aquest rar dibuix de Pablo Picasso entre els aspectes més destacats de la venda d’Obres sobre paper que tindrà lloc el 28 de març durant el Salon du Dessin. L’alta qualitat d’aquesta obra d’art fresca al mercat, combinada amb la seva procedència de prestigi, atraurà sens dubte molts col·leccionistes internacionals presents a París per a la fira ”.\nAixò mai vist al mercat el dibuix de ploma i tinta executat el 1932 prové de la prestigiosa col·lecció del MoMA i representa una de les muses de Picasso, Marie-Thérèse Walter. Es creu que la relació entre Picasso i la jove Marie-Thérèse va començar des de l'any 1927. Molts anys més tard, diria a Life Magazine: "Quan vaig conèixer a Picasso tenia 17 anys. Jo era una jove innocent. No sabia res: la vida, Picasso, res. Havia anat de compres a les Galeries Lafayette (grans magatzems de París) i Picasso em va veure sortir del metro. Em va agafar pel braç i em va dir: "Sóc Picasso!". Vosaltres i jo farem grans coses juntes ”(a P. Daix, Picasso: Life and Art, New York, 1987, pàg. 202).\nAquest notable dibuix invisible va ser dotat per l'artista al seu distribuïdor Daniel-Henri Kahnweiler, abans de ser donat al MoMA pel pintor nord-americà Eve Clendenin el 1961. El dibuix subratlla l'emoció amorosa que Picasso va sentir en aquest any crucial, tal com il·lustra l'exposició Picasso 1932. - Année érotique celebrada al Museu Picasso de París i al Tate London del 2017-2018.\nCom ha escrit Robert Rosenblum sobre la producció artística de Picasso el 1932: "En fer el recorregut del gràfic emocional i pictòric de la presència secreta i manifesta de Marie-Thérèse en la vida i l'art de Picasso, no hi ha dubte que el 1932 marca el màxim de la intensitat i el rendiment de la febre. un any de grans obres mestres que arriben a una cimera nova i desconeguda tant en la seva pintura com en l'escultura "(a Picasso i Portraiture, ex. cat., Nova York, 1996, pàg. 361).\nPablo Picasso MoMA Christie's\nBiblioteca / Campdevànol\n"FUSTA D'ARTISTA" D'EVELÍ ADAM ES PRESENTA AL CENTRE CÍVIC LA CONFIANÇA\nBARCELONA: LA COL·LECCIÓ TÈXTIL DE MONTPALAU AL PALAU ROBERT