18 agost 2009 | Nepal | 10 comentaris « ant | seg »\nFi del projecte: mireu el que heu aconseguit! :)\nEstem molt tristos perquè demà és el nostre darrer dia aquí, però a la vegada molt contents i orgullosos de com ha anat tot plegat. Han sigut dies super intensos: ensenyant a l’escola, fent de paletes, jugant amb els nens, anant a mil botigues i tallers cada dia i apretant perquè tot sortís bé i encaixés dins el pressupost, etc… Sincerament hem quedat impressionats de la resposta que hi ha hagut i gràcies a les petites (o no tant petites) aportacions de tots vosaltres hem pogut fer un munt de coses que segur que faran una mica millor la vida d’aquests nens tant i tant macos.\nFa uns dies us dèiem que ja portàvem 1.800€… doncs bé, la quantitat ha anat pujant i al final tanquem aquest projecte amb uns fantàstics 2.476€ recollits! Mils de gràcies! A continuació us detallem en què els hem gastat:\n– Construcció de la nova aula per l’escola, que una part servirà per obrir un nou curs a partir de l’any vinent i l’altre d’aula d’informàtica. L’hem deixat acabada (394,76€) i pintada (115,28€) a falta que ens portin els mobles que vam encarregar (277,78€) i coloquin unes reixes (125,93€) a la part superior d’aquí una setmana. La idea de la reixa a tota la part superior (una mica estrambòtica des del nostre punt de vista, però aquí tothom ho veia claríssim) és per donar més llum a les classes que ara quedaran al darrera. Tenim moltes ganes de veure la foto final perquè ara dóna una mica la sensació d’inacabat. En total les despeses han sigut de 913,75€\n– Material per l’orfenat: Vam elaborar una llista amb en Binod de les coses que creia més urgents i vam anar a comprar material de cuina (85,28€), una màquina de cosir (55€), alfobres per les habitacions dels nens (44,44€), dos lliteres triples (101,85€), dos armaris per la roba (138,89€) i el que, sense dubte, els hi ha fet més il·lusió de tot: 4 bicicletes (150,93€). Indescriptible el moment d’ahir a la tarda quan les vam treure de la furgo…\n– Material per l’escola: Ja que fèiem una zona dedicada a informàtica els hi hem comprat també un ordinador nou (305,56€) i ara ja en tindran dos. De passada també hem fet noves les 9 pissares de l’escola (120€) i és que les antigues eren un desastre!\n– Alimentació i higiene: Vam gastar un total de 132,11€ per comprar menjar per un mes, una tovallola per cadascú, respalls de dents nous, sabons, …\n– La resta dels diners (438,19€) els entregarem en metàlic a en Binod perquè en faci l’ús que cregui oportú. Una part d’aquests diners segurament anirà pel dia a dia de l’orfenat, una altra per acabar de posar l’aula a punt (falta posar la porta i arreglar el sistema de recollida d’aigües) i la resta possiblement estalviat perquè volen intentar mudar-se a una casa més gran (com ja us vam explicar ara mateix viuen 24 persones en 5 habitacions…). Hem de dir que té la nostra total confianca i després de 20 dies amb ells estem segurs que seran invertits en benefici dels nens.\nI això és tot! La única mala notícia és que els monzons han fet acte de presència els últims dos dies i no hem pogut pintar l’aula per fora… bé, l’hem pintat 2 vegades i l’aigua s’ha emportat la pintura al cap d’unes hores. Confiem en que demà podrem enllestir la feina i prometem que us posarem una foto de l’aula acabada tant per dins com per fora!\nCom ja vam dir, volem deixar constància de les 25 persones que han fet possible tot això. De nou, moltes gràcies a tots!\nPer acabar us posem algunes fotos d’aquest vespre que s’ha muntat una festa improvitzada a l’habitació de les nenes on tothom (nosaltres inclosos) ha sortit a cantar i ballar!\nPD – Que ningú ens envii més diners perquè ara ja no els podrem entregar però si algú vol seguir ajudant a aquest orfenat o els projectes solidaris d’en Binod (també té una ONG d’ajuda a gent gran) demà us explicarem com ho podeu fer.\n9 agost 2009 | Nepal | 17 comentaris « ant | seg »\nEstem impressionats per la resposta que ha tingut el projecte solidari i abans d’explicar res hem de donar moltes gràcies a tothom qui ha confiat amb nosaltres i que ha ajudat a recollir els més de 1.800€ que tenim a data d’avui. La quantitat recaudada ens fa sentir una certa responsabilitat i és per això que hem canviat els nostres plans i allargarem la nostra estada a Pokhara fins que deixem els projectes que us explicarem a continuació resolts o si més no encaminats. Volem dedicar aquest post íntegrament a donar-vos el màxim d’informació possible del lloc on aniran a parar aquests diners i amb quins projectes hem pensat invertir-los, i és que aquí al Nepal són una petita fortuna.\nD’entrada dir que aquest orfenat i aquesta escola, per nosaltres, són els llocs ideal per ajudar. Deixant totalment de banda el feeling personal amb la gent d’aquest lloc (que és fantàstic), aquests dos centres estan ubicats en un dels barris més pobres de Pokhara. Aquí la meitat dels nens no van a l’escola i molta gent viu en una situació de considerable pobresa. Sobre l’escola, ja us vam explicar que compta amb unes instal·lacions molt bàsiques i de dimensions molt reduïdes però és tota una institució al barri. Per altra banda, l’orfenat es una gran família de 20 persones on, entre els nens acollits hi ha les 4 filles biològiques dels “pares” tot i que ens va costar uns quants dies saber qui eren, i és que aquí tots viuen amb les mateixes condicions. Tant un centre com l’altre tenen mil i una necessitats tot i que es tracta de dos projectes sòlids, on es fan les coses ben fetes i amb un pla de futur admirable que ens ha anat explicant en Binod aquests dies i que intentarem explicar en algun dels propers posts.\nAra que ja ens hem situat una mica, anem a explicar les 3 vies amb les que hem pensat (o ja hem començat) invertir els diners:\n1. Construcció d’una nova aula a l’escola! Sí sí, aquest sense dubte serà el projecte estrella i estem especialment orgullosos de poder-lo portar a terme. L’escola compta amb un pati del qual n’hi ha una part bastant mal aprofitada i segur que farà molt més servei una aula nova que permetrà obrir un nou curs a partir de l’any vinent. Avui mateix ja hem anat a comprar part del material per l’obra i a partir de demà ja vindran els paletes a començar la feina. Esperem estar encara aquí per veure-la d’empeus (si no acabada del tot) i poder-la pintar!\n2. Material per l’orfenat: A l’orfenat les necessitats són encara més trascendentals que a l’escola. Per exemple, hi ha nens que han de compartir llit i moltes coses estan molt i molt velles. Per tant, hem fet una llista de la compra i algunes coses les hem comprat entre avui i ahir, d’altres estan encarregades i d’altres cauran els propers dies. De moment ja tenim moqueta pels terres de les habitacions, hem encarregat lliteres de 3 pisos perquè cada nen tingui el seu llit particular, hem comprat uns fogons nous, una màquina de cosir (avui dos nens anaven amb l’uniforme “nou” que s’havien ajustat amb la màquina), material de cuina i dos armaris amb un calaix per cadascú. Esperem que la llista encara sigui més llarga durant els propers dies.\n3. Ajuda econòmica a l’orfenat: Els diners sobrants dels dos punts anteriors els entregarem en mà a en Binod perquè en facin l’us que creguin oportú a l’orfenat. Volem que quedi clar que té la nostra total confiança i ens sembla que uns diners també els hi aniran la mar de bé. Ens agradaria condicionar-los a dos aspectes que creiem que flaquegen en aquest lloc i que són la higiene i l’alimentació. No és que els nens passin gana però és que els àpats cada dia són el mateix: arròs amb una salseta de llenties.\nHo deixem aquí, si algú té idees que ens puguin ajudar seran més que benvingudes i volem repetir un cop més que estem molt agraïts a tothom qui ha aportat el seu petit granet de sorra. Quan marxem d’aquest lloc detallarem totes les aportacions que hem rebut així com els costos de tot plegat.\n« Entrades més recents — Entrades més antigues »


Cinquanta persones més aïllades al Segrià per sospites de coronavirus\nTotes haurien estat en contacte amb una persona que ha donat positiu\nper Eric Mendo / ACN dimecres, 3 de juny 2020 - 18:14h\nCinquanta persones més aïllades a Lleida per sospites de coronavirus | CatalunyaDiari\nUna cinquantena de temporers que treballen per a una empresa fructícola de Seròs (Segrià) han estat aïllats per haver estat en contacte amb un altre temporer que ha donat positiu de la Covid-19.\nSegons l'alcalde, Josep Antoni Romia, el que té el virus no presentava símptomes i ha estat traslladat a Lleida, mentre que la resta es quedaran confinats a l'allotjament de l'empresa per la qual treballen a l'espera que se'ls faci la prova, tot i que tampoc mostren símptomes de la malaltia.\nRomia ha destacat la «ràpida actuació» per part de l'empresa i Salut i confien que no hi hagi cap més cas positiu. No obstant això, ha alertat que al municipi estan arribant cada cop més temporerssense permís que busquen feina i ha demanat ajuda per poder-hi respondre.\nRomia ha explicat que el temporer que ha donat positiu està aïllat des de dimarts i que ha passat la nit a l'alberg municipal que compta amb 60 places per a possibles casos. Aquest dimecres s'ha confirmat que ha donat positiu de Covid-19 tot i que no tenia símptomes i, de fet, quan se li ha pres la temperatura estava per sota de 37. Posteriorment, seguint el protocol per a la campanya de la fruita, se l'ha traslladat a Lleida.\nL'alcalde també ha assenyalat que els treballadors confinats no tenen cap contacte amb el municipi, ja que treballen en una empresa que es troba als afores, per la qual cosa ha remarcat que la situació es viu amb «normalitat absoluta».\nEn canvi si que ha volgut posar de manifest que estan arribant molts temporers al poble a la recerca de feina a la fruita però que no tenen permís i per això ha demanat ajuda per fer front a una situació que no tenen mitjans per assumir des del consistori.\nTal com es va saber la setmana passada, a Alcarràs (Segrià) també hi ha temporers aïllats per haver estat en contacte amb positius de Covid-19. L'alcalde, Manel Ezquerra, ha explicat que actualment a l'alberg hi ha 14 persones aïllades i confinades per haver estat en contacte amb 2 positius i que aquesta setmana se n'ha confirmat un tercer. Es tracta de temporers que vivien en tres nuclis familiars de municipi.


El Govern descarta establir terminis concrets per a l'obertura de l'oci nocturn\n23 setembre 2021 08:59\nEl portaveu del Govern, Iago Negueruela, ha descartat aquest dilluns establir terminis concrets per a la reobertura del sector de l'oci nocturn, que roman tancat a causa de la situació sanitària derivada de la pandèmia de la Covid-19.\nEn la roda de premsa posterior al Consell de Govern, Negueruela ha assegurat que «no es pot fer un marc temporal concret», ja que el virus canvia molt i fins i tot la seva forma de contagi. «Serem cautelosos en establir terminis concrets», ha indicat.\nDavant l'evolució positiva de la situació sanitària a les Balears, Negueruela ha assenyalat que el Govern celebrarà reunions amb els sectors més afectats per a negociar «com serà la reobertura quan pugui ser». No obstant, ha advertit que han de ser els especialistes, els tècnics i els experts sanitaris qui estableixin els terminis per a la reobertura total de tots els sectors.\n«Enlloc de dates concretes crec que és millor parlar de com s'ha d'obrir», ha expressat el també conseller de Model Econòmic. Amb tot, el portaveu ha insistit que el Govern «supedita» els terminis a la situació sanitària, a l'avaluació de la vacunació i a les recomanacions dels experts.


Perico Pastor il·lumina la Bíblia\nL'encàrrec va suposar la culminació d'una etapa de la vida de l'artista\nLa Pedrera exposa per primera vegada les il·lustracions que Perico Pastor va realitzar per a una versió il·lustrada de la Bíblia que Enciclopèdia Catalana va publicar el 2007\n3 min. Barcelona 24/12/2010 11:43\n260x366 Moisès obre les aigües del mar Roig, segons Perico Pastor. Moisès obre les aigües del mar Roig, segons Perico Pastor.\nLa Pedrera exposa per primera vegada 350 del miler de dibuixos que l'artista i il·lustrador P erico Pastor va realitzar per a la Bíblia il·lustrada que l'editorial Enciclopèdia Catalana va publicar el 2007. L'exposició, que es podrà veure fins al 20 de gener, està formada per 24 quadres, en els quals es pot veure una selecció d'aquarel·les de cada llibre de la Bíblia, amb entre 10 i 15 petites il·lustracions, en blanc i negre i color.\nA la presentació de l'exposició, Pastor va afirmar que sempre ha entès la il·lustració com "un diàleg amb el text" i va afegir que "l'il·lustrador és un lector, un lector particularment atent, però no un amanuense, ni de bon tros algú que s'ocupa de representar el que diu el text".\nDesprés d'acollir amb “entusiasme” la proposta d'Enciclopèdia Catalana, Pastor va declarar que el primer que va fer en arribar a l'estudi després de signar l'acord amb l'editorial va ser reflectir l'escena del "caos" inicial i la del moment en què "es va fer la llum".\nSegons el seu parer, l'encàrrec de la Bíblia il·lustrada va ser la culminació d'una etapa de la seva vida en la qual llegia més que dibuixava, una etapa que va subvertir quan va començar a tenir fills –en l'actualitat té quatre. "Sempre he pensat que il·lustrar és, sobretot, llegir". Els més de mil dibuixos que Perico Pastor va realitzar van ser fruit d'"una lectura íntegra i detinguda de tota la Bíblia i van ser dibuixats pel mateix ordre dels capítols llegits". En aquesta lectura i el posterior treball il·lustrador aflora "la tendresa" de la seva infància, quan va tenir "el primer coneixement d'alguns capítols de la Bíblia", però manté una visió "bastant distant, la visió d'un ateu tranquil i assossegat". Pensa l'artista que hi ha nombrosos capítols bíblics que són relativament fàcils de llegir, però altres són "feixucs, avorrits i la cosa més dura i claustrofòbica" que ha llegit mai i cita, per exemple, Deuteronomi, Números o Levític.\nDes d'un punt de vista gràfic, les il·lustracions de l'Antic Testament són "un formigueig d'imatges, en les quals unes es troben sobre les altres, i tenen un to molt diferent dels dibuixos del Nou Testament". "Crec que la diferència que s'aprecia en els dibuixos de l'exposició, en els colors, en les formes del paper, reflecteix bastant les diferències que hi ha també en el text", va afegir Perico Pastor.\nAquest treball, ha afegit l'artista, ha suposat per al dibuixant "tancar portes" però, al mateix temps, sent que "s'obren altres portes que no hauria sospitat que podrien obrir-se". Segons el director de l'Obra Social de CatalunyaCaixa, Àlex Susanna, en aquesta exposició "el visitant descobrirà que Perico Pastor amplia amb aquestes il·lustracions la seva percepció física optimista de la vida a tota una gamma de sofriment i tristesa que es recull a les pàgines de la Bíblia".


Per aquest Sant Jordi, tres pans ‘made in Reus’ en un | Diari de Tarragona\nPer aquest Sant Jordi, tres pans ‘made in Reus’ en un\nDistinció. El pa de Sant Jordi del Forn Sistaré es classifica en el segon lloc al Concurs del Millor Pa de Sant Jordi de Catalunya 2021, el qual arriba enguany a la quarta edició\n22/04/2021 07:31 | Actualizado a 22/04/2021 07:38\nEls germans Tomàs i Xavier Pàmies Sistaré amb el pa de Sant Jordi. FOTO: FABIÁN ACIDRES.\nEls germans Tomàs i Xavier Pàmies Sistaré, al capdavant del Forn Sistaré, han estat mereixedors d’una altra distinció. I és que, el seu pa de Sant Jordi s’ha classificat en el segon lloc al concurs Millor Pa de Sant Jordi de Catalunya 2021, certamen celebrat recentment a Barcelona, tot assolint la quarta edició. El guanyado va ser Miquel Guich, de Forn del Passeig de Barcelona.\n«Sempre és un orgull representar la ciutat en aquests esdeveniments i posicionar-la pel que fa al pa artesà. Ens agrada fer aquest de Sant Jordi perquè no porta cap mena de colorant i, d’altra banda, pels seus orígens», esmenta el forner Xavier Pàmies, mentre feineja a l’obrador. De fet, es remunta a quan ell i el seu germà Tomàs estudiaven per a flequers a Barcelona, «entre els anys 1987 i 1988» –acoten–. Per aquells volts, va crear-se el pa distingit al concurs. «Un dels nostres mestres, el creador del pa de la Diada, va ser l’Eduard Crespo, de la Fleca Balmes de Barcelona. Ell va crear la recepta i va cedir la fórmula a tots els forners de Catalunya, perquè poguessin celebrar el Sant Jordi amb pa; bé, de fet, tres pans en un, per ser més exactes», diu.\nPer tal de complementar aquesta explicació, Tomàs, per la seva banda, porta la creació, encara per acabar (vegeu la imatge), per tal de mostrar les tres capes esmentades. «El pa és complex de fer, perquè, primer, n’hi ha un de sobrassada, un altre de formatge i un tercer de nous, han de fermentar tots tres alhora i tot configurant el mateix pa. És a dir, és tot un procés», detalla en Xavier.\nUna història de 33 anys\nSegons indiquen els germans Pàmies Sistaré, el pa va començar a ser una realitat el 1987 i es va presentar al públic un any després: «Fa 33 anys que s’està elaborant i, des de cal Sistaré en fa els mateixos que el fem. Estem molt contents de poder dir que pertanyem a la primera tongada de forners que el va aprendre a fer aquest pa. Enguany, per un altre costat, tot ens fa una il·lusió especial, i encara més després de l’aparició de la pandèmia».\nUn altre tret que valoren molt és que, per primer cop al certamen, han participat escoles del sector. «L’Institut Escola d’Hoteleria i Turisme de Cambrils –el qual també aposta per ensenyar fleca i brioixeria artesanal–, ha quedat segon. D’entre els alumnes, a més, hi ha el meu fill i m’enorgulleix molt», subratlla Xavier Pàmies.\nPreguntats sobre si creuen que n’hi ha gent que encara que desconeix el pa dedicat a la Diada de Sant Jordi, els germans Pàmies Sistaré admeten que «encara n’hi ha que no saben que n’hi ha un i ens sembla una mica estrany». Guanyar premis, diuen, és una «bona manera de fer visible noves creacions artesanes». «Aquest pa el fan molts forners per aquestes dates i està concebut perquè sigui compartit; a Reus, pel que hem vist, el pa de Sant Jordi serveix, fins i tot, per a fer el vermut», destaca. Val a dir, que un dels objectius de cal Sistaré també ha estat «lligar pa i tradició».


Detingut per fer-se passar per fotògraf per obtenir imatges de menors nues\nPublicat 14/11/2017 9:22:30CET\nEls Mossos d'Esquadra han detingut un home de 29 anys com a presumpte autor dels delictes d'exhibicionisme i corrupció de menors mitjançant internet per fer-se passar per un fotògraf professional amb la finalitat d'obtenir imatges de menors nues, ha informat aquest dimarts la Policia catalana.\nSegons un comunicat, la investigació va començar el juliol, quan una noia de 14 de Blanes (Girona) víctima d'assetjament de menors a internet, l'anomenat 'child grooming', va explicar als Mossos que un fotògraf li va oferir a través d'una coneguda xarxa social treballar com a model o dependenta d'una gran marca de roba per un salari de 1.600 euros, però per aconseguir la suposada feina havia de superar un procés de selecció que incloïa una entrevista per càmera web.\nDurant l'entrevista, l'home li va demanar que s'exhibís en vestit de bany i roba interior, i també que li mostrés els seus genitals, i la va obligar a fer més sessions amb l'amenaça de difondre les imatges de la primera conversa.\nLes perquisicions policials van portar a identificar el suposat fotògraf: un home que havia creat un perfil fals a dues populars xarxes socials que utilitzava per contactar amb noies --moltes menors-- i provava que es despullessin davant la càmera mentre ell es masturbava.\nDijous passat, 9 de novembre, un dispositiu dels Mossos va aconseguir detenir-ho i intervenir el material informàtic amb el qual havia dut a terme el delicte.\nL'arrestat, de nacionalitat espanyola, va passar a la disposició del Jutjat de Guàrdia de Santa Coloma de Farners (Girona) l'endemà i el jutge va decretar la seva llibertat amb càrrecs.


BONA RESPOSTA A LA JORNADA CENTRAL DEL GRAN RECAPTE A l’espera de comptabilitzar les donacions d’alguns dels punts de recollida de dissabte, s’han superat els resultats de l'any passat\nAquest dissabte la capital de la Garrotxa va acollir per desè any consecutiu la jornada central del Gran Recapte d’Aliments. A falta de tenir les dades de recaptació definitives, ja s’han superat els resultats de l’any passat. El Centre de Distribució d’Aliments ja ha comptabilitat més de les 13.237 unitats recollides durant la jornada central de 2018, sense haver assolit, però, les quantitats assolides l’any 2017-pels volts de les 29.000 unitats-. A aquestes dades, caldrà afegir-hi els productes d’alimentació i higiene que continuen a alguns dels punts de recollida d’aquest dissabte i que aquests propers dies es traslladaran fins a les instal.lacions de l’Avinguda Girona.\nAmb aquestes dades i a l’espera de les definitives, l’organització del Gran Recapte fa un balanç molt positiu de la jornada central. D’una banda, per la bona resposta obtinguda en nombre de donacions i en els productes (que s’han cenyit més als que s’havien fixat com a necessaris per a aquesta edició). D’altra banda, també s’ha percebut una major conscienciació de la ciutadania en la necessitat de col.laborar en el Gran Recapte.\n9 supermercats d’Olot es van adherir a la jornada central del Gran Recapte. Des de les 10 del matí i durant onze hores ininterrompudes, prop de 200 persones voluntàries – el doble de l’any passat- no van parar d’informar als clients del motiu de la campanya i dels aliments i productes bàsics necessaris per a les famílies que es troben en situació de precarietat econòmica i social.\nDes de l’organització del Gran Recapte a la Garrotxa, es vol destacar la incorporació de joves en les tasques de voluntariat, mostrant implicació i interès en la campanya i els seus objectius. També es vol agrair a tots aquells voluntaris que han participat, ja sigui en els supermercats o organitzant els productes i aliments al CDA, així com les empreses de transport i transportistes que han facilitat el trasllat de les donacions fins al punt de destinació.\nAmb la jornada central de la campanya, que s’ha concentrat a Olot, aquesta no finalitza, ja que es podrà continuar fent donacions a alguns municipis de la Garrotxa fins el 8 de desembre. Els horaris i punts de recollida de cada municipi es poden consultar a la web del Consorci d’Acció Social de la Garrotxa (www.casg.cat).\nEn total, la comarca compta amb 60 punts de recollida repartits en 17 municipis, com ajuntaments, centres cívics, petits comerços o centres d’educació, entre d’altres, estenent l’esperit del Gran Recapte per tot el territori garrotxí. El material recollit a la comarca es farà arribar durant les properes setmanes al Centre de Distribució d’Aliments i ajudarà a incrementar el volum de productes recollits. Un cop finalitzada la campanya, es coneixeran les xifres definitives de recaptació.\nMés enllà de la campanya del Gran Recapte d’Aliments, qualsevol ciutadà o empresa pot col·laborar fent donacions d’aliments directament al Centre de Distribució d’Aliments de la Garrotxa. Aquest està obert tot l’any, els matins, a les col·laboracions d’interessats en fer aportacions per millorar la vida de les persones més vulnerables.


Consta que l’any 882 la capella de Sant Cristòfol pagava “delmes i primícies” a la Catedral i a Sant Feliu de Girona. L’any 1082 figura amb el nom de “Sancti Christophori de Llambillis”.\nLa capella romànica havia estat sufragània de la parròquia de Cassà de la Selva. Amb posterioritat passà a dependre de la de Llambilles. L’any 1362 el “Llibre Vert” del Capítol de Girona fa referència a la capella com una de les riques i més conservades esglésies del bisbat. L’any 1470 però es trobava en estat deplorable, ja que el bisbe Margartit manà reconstruir-la osta l’amenaça de tancar-la al culte. Les obres d’arranjament s’acabaren el 1548. EL 1691 s’hi feren noves reformes i es construïren els “Misteris”, en un camí emmurallat que circumdava la muntanya del costat de tramuntana. Aquests “Misteris” eren unes capelletes erigides a cada tram del trajecte amb imatges de talla i rajoles de ceràmic. Encara avui, prop de l’ermita, s’hi veuen les restes de l’última estació.\nL’ermità que en tenia cura, recorria les cases i els masos d ela contrada amb la capelleta del Sant, a la recerca d’almoines. També venia objectes pietosos a canvi d’oli per a l’església. Vivia en una construcció adossada a l’ermita que comunicava amb la capella per una porta interior. Va haver de refugiar-se a santa Pellaia durant la invasió napoleònica. L’any 1836 caigué pres de bandolers que irromperen en la vivenda buscant diners, i fou cremat viu.\nDe llavors ençà començà la decadència de l’ermita, tot i que hi va haver algun altre ermità i es varen seguir celebrant aplecs.\nA principis del segle XX ja no hi havia ermità i la casa s’anava esfondrant. Tenia cura de l’ermita un noi del mas proper. Un dia d e l’any 1919 la caiguda d’un llamp deixà molt malparada l’ermita. Començaren a projectar-s’hi treballs de consolidació, però no arribaren a terme per la mort del rector. La primavera del 1936 la tramuntana envestí la capella, ja prou anorreada, i ensorrà la teulada, que aixafà tot l’interior.\nLa iniciativa de mossèn Pere Casellas, fou, de nou, decisiva per a la seva restauració completa. L’empresari gironí Manel Nadal es comprometé a aportar-hi tota la fusta que calgués. La societat de Caçadors de Cassà de la Selva s’oferí a fer-se càrrec de l’arranjament de camins fins a l’ermita. No hi mancà l’ajut de la Diputació de Girona ni de tantes i tantes aportacions locals i d’altres poblacions del voltant. Sota la direcció de l’arquitecte Màrius Soler i el mestre d’obres de Llambilles Llorenç Dalmau s’aconseguí fer ressorgir l’ermita, tal com era primitivament. També es construïren les parets que circumden la placeta i la casa que havia estat de l’ermità. Fora de la capella s’hi col.locà un altar circular per celebrar missa a l’aire lliure. És fet amb dues rodes de moldre suro, regalades per un industrial cassanenc.\nSant Cristòfol va ser adoptat com a patró dels banquers de bon antuvi i aquesta circumstància motivà la construcció de la planta de la capella dedicada la Sant en forma de barca. D’una sola nau a pedra vista, l’absis aparenta la quilla d’una bracassa, i la nau la coberta. Els contraforts són els antics. El proxo també fou arranjat i esdevé un oasi de frescor en les caloroses jornades estivals.\nEl Bisbe Jaume Camprodon celebrà la primera missa de la nova ermita el 12 d juliol de 1981, ungí i beneí l’altar i les imatges de boix de la Verge de Santa Maria de la Salut i de Sant Cristòfol, obra de l’artista Modest Fluvià\nEl 9 de juliol de 1983, coincidint amb la Festa Major de Llambilles, es va beneir la campana de l’ermita.\nAl seu voltant s’estén avui una zona de lleure molt freqüentada, que disposa de barbacoes amb cobriment mataguspires.\nPreu Públic 2€


Presentació del llibre ''Historical Highlights in the Douzelage'' - Altea Digital\nPresentació del llibre ”Historical Highlights in the Douzelage”\nLa regidora d’Educació, Vicenta Pérez, junt al professor Jaume Antoni Martínez, ha presentat el llibre Historical Highlights in the Douzelage, una iniciativa que va nàixer a l’entorn del Douzelage i que es va anunciar l’any 2015 pel Comité d’Agermanament de Meersen. Aquest llibre recull 28 històries de cadascuna de les localitats agermanades i a Altea es va convocar un concurs per seleccionar la història guanyadora. El grup d’alumnes de l’IES Altaia format per: Maite Lloret, Javier Oltra, Aora Martínez, Ricardo Succi, Raquel Nicolás, Paula Ramos, Gema Zaragoza (que ha dibuixat les il·lustracions) i Javier Oltra (que ha realitzat la traducció a l’anglès) van redactar una història basada en fets reals al voltant de l’afonament del submarí U-77 en aigües pròximes a Altea fa dècades. Este treball dels alumnes alteans va ser seleccionat per formar part d’esta obra.\nCom ha explicat la regidora, ‘’es tractava d’editar un llibre en el qual es detallaren els esdeveniments històrics locals significatius de cadascun dels municipis del Douzelage’’. Les 28 històries s’han editat en la llengua pròpia de cadascun dels països i en anglès, acompanyades de 54 il·lustracions que configuren l’edició del llibre Historical Highlights in the Douzelage, i que ajudarà a conèixer amb un poc més de detall la història i la cultura de cadascun dels municipis agermanats.\nPer este motiu, des de la regidoria d’Educació, encarregada dels agermanaments, es va organitzar el I Concurs de Narrativa Curta del Douzelage dirigit als alumnes se secundària. Es requeria la presentació d’un treball en equip, sobre un esdeveniment històric significatiu d’Altea acompanyat de dos il·lustracions. La regidora ha volgut agrair la participació dels alumnes guanyadors en aquest projecte, del professor Jaume Antoni Martínez, del cap d’estudis José Ángel López i l’anterior cap d’Estudis Víctor Gómez, fent entrega a cada un dels participants d’un llibre. Com ha informat la regidora també hi haurà exemplars a disposició de la ciutadania les Biblioteques Municipals i també es farà entrega d’aquestos llibres als Centres Escolars del municipi per a que els tinguen com a material.\nPalau Altea acollirà divendres que ve la presentació…


Ara Llibres | Catàleg | La intel·ligència fracassada\nEl nou llibre del prestigiós filòsof José Antonio Marina, La intel·ligència fracassada té com a finalitat reduir la vulnerabilitat humana i la seva obstinació a ensopegar dues-centes vegades amb la mateixa pedra.\nI és que el gran objectiu de la intel·ligència és la felicitat i, per tant, tots els seus fracassos estan relacionats amb la dissort. El fanatisme, el desamor, la incomprensió de les parelles, les addiccions, la injustícia, la rutina, les pors o la submissió són grans fallides de la intel·ligència que Marina analitza magistralment en aquest llibre absolutament imprescindible.\n«La intel·ligència triomfant és, doncs, la que inventa el que és valuós en la nostra vida privada o pública. És la nostra gran possibilitat, la nostra salvació.»\nJosé Antonio Marina (Toledo, 1939) és filòsof i assagista. Catedràtic excedent de filosofia en un institut madrileny, conferenciant i floricultor. Va estudiar filosofia a la Universitat Complutense de Madrid, i durant aquell temps va llegir apassionadament Unamuno, va fundar diverses revistes i va dirigir diferents grups teatrals. La seva tasca investigadora s'ha centrat en l'estudi de la intel·ligència i el pensament divergent, en especial dels mecanismes de la creativitat artística, científica, tecnològica i econòmica. Ha elaborat una teoria de la intel·ligència que comença en la neurologia i acaba en l'ètica. Entre les seves publicacions cal destacar: Dictamen sobre Dios (2001), El rompecabezas de la sexualidad (2002), Los sueños de la razón (2003), i La inteligencia fracasada (2004). Ha rebut, entre d'altres, els premis següents: Premi Anagrama (1992), Premi Nacional d'Assaig, Premi al millor llibre de l'any de la revista Elle.


Prodis estrena una moderna Blancaneus al Teatre Principal - Canal Terrassa\nJosep Maria CodinaData: 23/02/18\nMembres del Centre Ocupacional de PRODIS han estrenat aquest divendres a la tarda al Teatre Principal, l’obra de teatre “Blanca 2.0”, una atrevida i moderna versió del tradicional conte de la Blancaneus. Durant un any, unes 25 persones han estat treballant per elaborar el guió, treballar la posta en escena i assistir als nombrosos assajos per no deixar lloc a cap error.\nTot, per arribar a l’estrena, i oferir al públic un espectacle original, complet i innovador. Ja fa 10 anys que conjuntament els usuaris de Teràpia Ocupacional i del Centre de Paràlisi Cerebral de Prodis, presenten un original espectacle a la ciutat.\nDes de fa dos anys són els mateixos actors i participants en el muntatge els que reescriuen i adapten el guió d’una coneguda obra. Abans de l’estrena de “Blanca 2.0”, la Coral de Prodis també ha ofert el seu repertori al nombrós públic que omplia la sala.\nTags: Balnca 2.0centre ocupacionalprodisTeatreteatre principal


Kitty - Cel amic\nGràcies per tot l’amor que m’has donat al llarg d’aquests anys que has estat al meu costat. M’has fet molt feliç i sé que jo a tu també per com ho demostraves.\nEt portaré sempre al cor i mai t’oblidaré.\nEspero que algun dia ens retrobem allí on hagi anat la teva ànima.\nHas sigut el millor que m’ha passat a la vida, la teva companyia i poder cuidar-te m’ha fet ser millor persona.


Serà la primera vegada que la Trobada de Gegants se celebra virtualment. Font: Amics dels Gegants de Montblanc\nEls gegants del Montblanc estan confinats. Font: Amics dels Gegants de Montblanc\nLes colles es retrobaran a través de les xarxes socials. Font: Amics dels Gegants de Montblanc\nEls Amics dels Gegants han aconseguit adaptar una festa de cultura popular a les circumstàncies excepcionals que estem vivint a causa de la Covid-19. Celebraran per primer cop l'esdeveniment de forma virtual.\nContra tot pronòstic, el diumenge 17 de maig se celebrarà la 25a Trobada de gegants i bestiari organitzada pels Amics dels Gegants de Montblanc. Tot i que el municipi de la Conca de Barberà no podrà celebrar les Festes de Sant Maties -previstes pels dies 15,16 i 17 d’aquest mes-, a causa de la pandèmia de coronavirus, la colla de gegants ha decidit tirar endavant la seva pròpia celebració de manera virtual amb la Trobada de Gegants Confinats.\nLa celebració virtual tindrà el format d’una trobada de gegants tradicional però de manera confinada. Es podrà seguir durant tot el dia a través de les xarxes socials dels Amics dels Gegants (Facebook, Instagram, YouTube).\nCom s’organitza una trobada de gegants confinats?\nL’Ivan Besora, de la junta dels Amics dels Gegants, ens ha explicat alguns detalls sobre com s’ha ‘cuinat’ aquesta trobada tan especial, la primera en la qual els gegants estan confinats.\nTot va començar quan l’ajuntament va decidir suspendre les festes. Aleshores, la colla es va reunir telemàticament per comentar la notícia i va néixer la idea de fer la trobada de forma virtual. Tot seguit, van convocar una reunió per “dissenyar la festa confinada” i van encarregar el cartell a una de les companyes de la colla, la Sara Guerrero.\n“Ens vam posar en contacte amb les colles i els hi vam fer la proposta, dient-los que necessitàvem que col·laboressin amb diferent material gràfic i audiovisual. Totes van rebre la petició amb molt interès i predisposició”, afirma l’Ivan sobre les 15 colles d’arreu de Catalunya, del País Valencià i de Navarra que han acceptat la invitació.\nAmb tot el material rebut, els Amics dels Gegants han elaborat un seguit de vídeos que s’aniran publicant a les xarxes socials segons indica el cartell. “Fins i tot, aquest passat diumenge vàrem convocar per videoconferència a tots els caps de colla dels grups participants, per fer una darrera gravació d’una de les parts”, afegeix.\nL’Ivan també ens avança que hi haurà sorpreses, com una que ha preparat la colla convidada d’honor, el grup AGRUCA ASERR, de San José. Si la trobada s’hagués realitzat físicament, haurien vingut des de Costa Rica, viatge que ha quedat postposat per a la 26ª edició.\nNo perdre la il·lusió\nLa Mercè Montserrat, vocal de Protocol, Esdeveniments i Festes de l'Agrupació de Colles de Geganters de Catalunya, ens va explicar en una entrevista que “les abraçades, el contacte, els crits, els salts, l’alegria” es perden virtualment. Una opinió que comparteixen des de grup d’Amics dels Gegants de Montblanc, tot i que també “valoren satisfactòriament” poder celebrar de manera excepcional aquesta edició en format virtual.\n“Montblanc som un poble molt festiu i, tot i l’estat d’alerta, ens hem reinventat per no perdre l’essència”, ens trasllada l’Ivan de part de l’agrupació. “En definitiva hem mantingut un caliu constant amb totes les colles, generant un ambient molt positiu, i que esperem que el dia 17 es pugui seguir des d’arreu la Trobada”, afegeix finalment.\nGegantons, Gegants, cultura popular i tradicional


Cerca totes les ofertes d'hotels a Saint-Marcel Entrada:\nLe Coffret...Habitacions per nit per només162 EUR La Maison de Geneviève...Habitacions per nit per només263 EUR La Tana dei Pinguini...Habitacions per nit per només Més zones a Saint-Marcel\nSaint-Marcel és en dels molts llocs de Aosta que els viatgers gaudeixen de visitar. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Una destinació d'innegable popularitat , Saint-Marcel ofereix una escapada memorable amb els seus famosos llocs i bon menjar. Quan és hora de reservar l'hotel adequat a Saint-Marcel o a qualsevol lloc a Aosta, Agoda.com ofereix els millors preus. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Inserti les seves dates de viatge a la nostra pestanya de recerca i busqui els millors preus en allotjaments a Aosta.\nHotels destacats a Saint-Marcel, Saint-Marcel\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Nus, no busqui més enllà de Le Coffret. Des...\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, La Maison de Geneviève és una elecció...\nTots els hotels de Saint-Marcel\nHotels a Saint-Marcel: La Maison de Geneviève


Inaugurat el centre de càncer infantil més gran d'Espanya\nEl nou centre consolida el model de recerca, assistència i atenció al càncer infantil impulsat per l'Hospital Sant Joan de Déu des de fa més d'una dècada.\nFaçana del nou edifici de l'SJD Pediatric Cancer Center Barcelona\nL'Hospital Sant Joan de Déu Barcelona ha inaugurat l'SJD Pediatric Cancer Center Barcelona, el primer centre monogràfic d'oncologia pediàtrica d'Espanya i el segon d'Europa. El projecte va arrencar el 2017 amb la campanya #ParaLosValientes que, entre el febrer d'aquell any i l'octubre del 2018, va recaptar 30 milions d'euros per a la construcció del nou equipament. En una segona fase de la campanya es van aconseguir 7 milions addicionals per a finalitzar les obres gràcies als 15 donants fundadors, centenars d'empreses i milers de particulars.\nAmb l'obertura del centre, l'Hospital Sant Joan de Déu preveu augmentar la seva capacitat d'atendre nous casos de càncer pediàtric. Actualment s'atenen anualment 300 casos nous i 105 casos per recaigudes o consultes de segona opinió; el nou equipament permetrà atendre fins a 400 casos nous cada any, un 35 % més.\nL'acte d'inauguració ha estat presidit pel president de la Generalitat de Catalunya, Pere Aragonès, i hi han assistit altres autoritats locals i sanitàries, pacients i representants de les més de 150 empreses i entitats que, amb les seves donacions, han contribuït a fer realitat l'SJD Pediatric Cancer Center. Entre elles, destaquen els donants fundadors que han aportat més del 80 % dels fons aconseguits durant la campanya: la Fundació Leo Messi, la Fundació Barça, Maria Àngels Recolons Morer, Stavros Niarchos Foundation, Fundació “la Caixa", Esteve, Andbank, Atrys, Fundació Nou Mil·lenni, Asociación Benéfica Anita, Fundació Joan Ribas Araquistain, Rosalia Gispert Barral, Invest for Children, Roman Rosell Dolset i les famílies i associacions de pacients.\nA la presentació, el director gerent de l'Hospital Sant Joan de Déu, Manel del Castillo, ha destacat que "la contribució dels donants converteix el nou centre en un cas inèdit de col·laboració social per a un projecte dʻaquestes característiques. Es tracta dʻun projecte estratègic per a l'Hospital Sant Joan de Déu, que ja era un centre de referència a Espanya per a l'atenció del càncer infantil i un referent internacional en el tractament de determinats tipus de tumors, amb el qual ampliem la nostra capacitat per tractar aquests pacients amb el primer i únic centre monogràfic d'oncologia pediàtrica a Espanya i el segon d'Europa, al servei d'infants i adolescents amb càncer i les seves famílies”.\nGlòria Garcia, responsable de captació de fons de l'Hospital, també ha emfatitzat l'agraïment a "totes les persones i entitats que mitjantçant les seves donacions han permès fer que aquest somni sigui una realitat". Garcia ha recordat que "juntament amb les aportacions clau d'empreses i entitats, més de 100.000 particulars també han col·laborat econòmicament en el projecte a través de les més de 200 iniciatives de tota mena que ens han deixat grans històries de solidaritat".\nNoves instal·lacions per a una millor atenció del pacient oncològic\nL'SJD Pediatric Cancer Center Barcelona s'ubica a un edifici de 14.000 metres quadrats connectat a l'Hospital Sant Joan de Déu mitjançant una galeria coberta elevada. Es distribueix en cinc plantes, amb un 70 % d'espais per a l'assistència mèdica i un 30 % destinats a la recerca. En el seu conjunt, el nou centre disposa de 37 habitacions individuals, 8 càmeres de trasplantament, 26 boxes per a l'Hospital de Dia i 21 consultes externes. Un equip professional format per més de 150 persones farà possible la posada en funcionament del nou equipament monogràfic.\nEl centre disposa de Servei de Medicina Nuclear i teràpia metabòlica, quiròfans, laboratoris de recerca i altres serveis no assistencials, com són espais comuns acollidors, amb molta llum i amplitud per afavorir el benestar dels pacients i els seus familiars. De fet, la implicació dels pacients i les seves famílies ha estat constant en el disseny i construcció del SJD Pediatric Cancer Center des del principi del projecte.\nModel propi d'especialització i atenció en càncer infantil\nL'SJD Pediatric Cancer Center representa una fita en el tractament diferenciat del càncer del desenvolupament respecte el càncer en adults. La seva posada en marxa permet consolidar el model de recerca, assistència i atenció en oncologia pediàtrica desenvolupat per l'Hospital Sant Joan de Déu des de fa més de 15 anys i és únic a Europa.\nL'enfocament de Sant Joan de Déu en oncologia pediàtrica parteix de la premissa que el càncer infantil està associat al desenvolupament de l'individu en els primers anys de vida, mentre que el càncer dels adults està relacionat amb l'envelliment, de manera que la biologia d'aquestes malalties és totalment diferent i els fàrmacs per a adults de poc o res serveixen els infants.\nCom ha explicat Andrés Morales, director assistencial del centre, "l'especialització dels nostres professionals en oncologia pediàtrica permet modular el tractament sobre la base de un diagnòstic de precisió, l'edat del pacient i la ubicació del tumor, amb l'objectiu de minimitzar l'impacte del tractament i les seves seqüeles. No ens centrem només en l'eradicació de la malaltia, sinó també en afavorir els millors resultats de salut, amb la millor qualitat de vida possible per donar-los l'oportunitat de complir els seus objectius vitals”.\nEn aquest sentit, Jaume Mora, director científic de l'SJD Pediatric Cancer Center, també ha subratllat que "ens permet avançar en la investigació específica en el càncer del desenvolupament amb nous tractaments menys agressius, a més de poder formar oncòlegs pediàtrics, especialitat inexistent, i atendre un nombre més gran de nens i nenes que tenen aquesta malaltia. Apliquem un model de recerca translacional que combina l'assistència amb la recerca perquè els pacients puguin beneficiar-se com més aviat millor dels tractaments més avançats, gràcies a això aconseguim taxes de curació del 80 %, semblants a les d'altres centres d'excel·lència del món, i aspirem assolir el 2030 una taxa de supervivència encara major en tots els tipus de tumors infantils que tractem”.\nUnida a l'especialització mèdica i a la recerca, el nou centre també representa una aposta per l'especialització de la infermeria en oncologia pediàtrica. "La pràctica infermera en oncologia pediàtrica ha evolucionat en paral·lel a l'avenç dels tractaments i, a dia d'avui, les cures oferides des de la infermeria són d'una alta complexitat", explica Anna Negre, cap d'infermeria de l'SJD Pediatric Cancer Center. "D'aquesta manera, aquest centre també suposa culminar una trajectòria d'especialització en infermeria. És un recorregut que hem fet guiats per la ciència, però també orientant-nos al desenvolupament de les habilitats necessàries per oferir la millor atenció i acompanyament als nostres pacients i les seves famílies ", ha especificat.\nUn centre monogràfic obert al món amb especial impacte a Amèrica Llatina\nL'Hospital Sant Joan de Déu Barcelona ha estat fins ara un centre de referència en l'atenció del càncer pediàtric, a l'àmbit de Catalunya i Espanya, però també ha aconseguit obrir-se al món, i aquest és un posicionament que es veurà reforçat amb l'obertura del nou centre com a un dels centres monogràfics més importants d'Europa.\nGuillermo Chantada, director del programa Outreach de l'SJD Pediatric Cancer Center, ha ressaltat que "la col·laboració internacional de l'Hospital Sant Joan de Déu en oncologia pediàtrica ha tingut un especial focus i impacte a Amèrica Llatina, on la inequitat, entre països i dins els propis països, segueix llastrant la capacitat dels seus sistemes sanitaris per tractar el càncer infantil. La nostra activitat de cooperació amb institucions i centres sanitaris llatinoamericans pot anar des de la formació fins al tractament de pacients, però sempre mantenim l'objectiu d'enfortir les capacitats locals”.\nLa col·laboració de l'Hospital Sant Joan de Déu amb l'Amèrica Llatina ara com ara té dos grans projectes actius. Des del 2019, l'Hospital lidera el projecte CLOSER (Childhood Leukemia: Overcoming distance between South America and European Regions), que compta amb finançament de la Comissió Europea i té l'objectiu d'equiparar la supervivència dels pacients amb leucèmia de Llatinoamèrica amb els d'Europa.\nAixí mateix, el 2015, Sant Joan de Déu va crear el programa TELEO (Teleeducació en Oncologia Pediàtrica). Amb el suport de la Sanofi Espoir Foundation i el patrocini de la Fundación Leo Messi, TELEO té el propòsit d'impulsar l'educació continuada en oncologia pediàtrica a centres d'Amèrica Llatina i, actualment, encara el segon curs com a plataforma virtual d'educació contínua.\nL'obertura de l'SJD Pediatric Cancer Center Barcelona significa un nou impuls al treball i desenvolupament de projectes de col·laboració intercontinental, i aquest any coincideix amb el congrés de la Societat Internacional d'Oncologia Pediàtrica (SIOP), que té lloc a Barcelona del 28 de setembre 1 doctubre.\nMaterial multimÈdia pER a mITJANS de comunicació I dE DivulgaCIÓ\nL'Hospital Sant Joan de Déu Barcelona posa a disposició dels mitjans de comunicació i de divulgació aquest material multimèdia per completar les informacions relacionades amb aquest tema. Aquest material només es pot utilitzar per a la difusió d'aquesta notícia i citant la procedència de la imatge o un altre material en la signatura.\nACCÉS AL MATERIAL MULTIMÈDIA\n2022-06-16 L'SJD Pediatric Cancer Center Barcelona, primer centre monogràfic d'oncologia pediàtrica d'Espanya i segon d'Europa\nCursa Solidària Ciutat d'Esplugues, deu anys corrent pel benestar dels infants hospitalitzats\nMés de 700 persones han participant en aquest esdeveniment que organitzen cada any l'Ajuntament d'Esplugues de Llobregat i l'...


Mercè Sarrias | La mala escritura\nArchivo de la etiqueta: Mercè Sarrias\nEntrevista a Mercè Sarrias i Philippe Soldevila\nQuebec-Barcelona és una comèdia bilingüe que indaga sobre la condició de turista. Un procés de col·laboració entre Catalunya i el Quebec que va començar fa més de quatre anys quan va tenir lloc el cicle de lectures d’obres catalanes a Montreal. Una comèdia que ens permetrà conèixer una realitat diferent, la del Quebec, que està més aprop del que ens pensem.\nDe què parla Quebec-Barcelona?\nMercè: És una comèdia senzilla que ens parla del viatge i del tòpic que quan viatgem sempre som turistes, com si fóssim “turistes de la vida”. Les protagonistes s’enfronten al present a través del passat i d’un cert punt imaginatiu.\nUn dels nexos d’unió entre el Quebec i Catalunya és l’autodeterminació. A l’obra se’n parla, de l’independència?\nM: No, és una obra que tracta d’identitat pròpia i sobretot del desengany. No pretenc analitzar la realitat del Quebec o la de Barcelona. L’estrena al Quebec va coincidir amb la manifestació de l’11 de setembre i molta gent pensava que venia a veure una obra sobre la independència. Vam haver d’explicar i ressaltar que és una comèdia.\nMés enllà del procés d’autodeterminació què uneix Barcelona i el Quebec?\nM: Són dues societats semblants amb coses molt diferents. Ells viuen molt més la naturalesa, són una societat de cotxe i no per ineficàcia política com nosaltres sinó perquè és necessari. Nosaltres vivim molt més la cultura i la història. Per ells el casc antic de Quebec City és molt antic i en canvi, a mi em recorda a Pals.\nCom us vau posar en contacte?\nM: En Philippe ja havia dirigit un text meu, En defensa dels mosquits albins, i després de l’estrena em va demanar un text que connectés Quebec i Catalunya.\nP: Fa més de vint anys que desitjo una col·laboració amb Catalunya. Els meus pares són espanyols, de València i Navarra, i sempre he tingut aquesta doble identitat.\nQuè destacaries dels textos de la Mercè?\nP: El que més m’agrada és que normalment fa comèdies i sempre he pensat que la comèdia és un gènere subestimat, ja que no deixa de ser un drama però amb la victòria finals dels personatges. Els personatges són gent normal amb la que ens podem reconèixer.\nCom valoraríeu l’experiència de Quebec-Barcelona?\nP: Ha estat una experiència humana molt extraordinària. Potser el més maco és l’intercanvi artístic i productiu, comprendre les diferents maneres de treballar dels actors i de les dues companyies, el Théâtre de la Sortie de Secours i la Sala Beckett. Per mi és genial ja que sempre dic que el teatre no és tant un objectiu com un pretext ideal per trobar-se entre actors i públic.\nM: Què més vull en la vida? (Riu). M’encanta treballar amb gent d’altres països, viatjar i conèixer altres cultures. Quebec-Barcelona és un regal. Ens sentim privilegiats.\nHi ha molta diferència amb la manera de treballar dels actors del Quebec amb els d’aquí?\nM: A nivell actoral no tant, però ells tenen una idea molt centrada en la posada en escena. El text també és sagrat, però es treballa amb música en els assajos i l’equip artístic forma part d’un tot. És un diàleg molt interessant. I aquí sovint per la precarietat i altres raons es treballa molt a trossos.\nP: Això és una manera de treballar que hem desenvolupat amb els anys. És frustrant fer un treball on només saps al final que no funciona i per això prefereixo fer-ho amb etapes: vam començar amb una lectura, assajos amb tot l’equip i assajos finals amb música i decorats. És genial perquè si t’equivoques encara és aviat.\nA l’obra hi ha dos espais, com està organitzat?\nM: Vam treballar-hi molt perquè és clar, com fas dos espais? És molt monòton per l’espectador que ara miri a la dreta, ara a l’esquerra i així sense parar. I és clar, la idea de les dues alçades és molt atraient però impossible de realitzar a la Beckett o a La Planeta de Girona. Des del principi sabíem on anàvem i el que fèiem. I a més l’escenografia havia de viatjar! Per això vam decidir utilitzar mobles d’Ikea.\nI els sobretítols?\nM: A l’obra es parla francès i català i sempre hi ha sobretítols en l’idioma contrari però formen part de l’escenografia. Està tot molt integrat.\nQuè n’heu aprés d’aquesta experiència de quatre anys?\nM: Com a escriptora he aprés a fer diàlegs més fàcils pels actors, a no anar tant a la meva com a autora, fer que les coses siguin més orgàniques. He vist el que he fet, la diferència del que he pensat a casa amb el que ha passat a escena. I com a persona he après com pensa altra gent, és fonamental treballar amb equips de fora. Veure societats de fora, com el Quebec, que són molt semblants a nosaltres però que viuen de forma diferent. Hauria de ser obligatori viure en països diferents al llarg de la vida! El que està clar és que en teatre ens hem de moure, hem de mirar cap a Europa.\nP:La paciència. (Riuen)\nM: És que la part administrativa ha estat un horror!! Ens hem arribat a enviar 1.500 correus electrònics!\nP: I Skype matí tarda i nit!! Hem treballat com bojos perquè això és fes realitat, per unir les dues nacions. Gairebé hem fet de productors i fins que no vegi l’obra aquí a Barcelona no em creuré que ja està tot fet.\nRealment va ser un procés lent i difícil…\nM: Al Quebec treballen a dos anys vista i aquí treballem amb la vista en dos anys. Perquè mai sabrem els diners dels que disposem fins un mes abans. És un problema cultural. Si tu envies un e-mail un quebequès te’l respon en un minut i aquí, en canvi, no responem fins que no tenim la solució.\nCom us agradaria que sortís l’espectador?\nM: Satisfet. És que jo quan veig una obra i no m’agrada m’emprenyo. Avorrir-me al teatre és pitjor que avorrir-se al cine però quan et satisfà, t’impacta molt més. Amb el món que ens envolta només volem entrar en una ficció, distreure’ns una estona.\nP: A l’estrena del Quebec la gent sortia contenta perquè quan fas caure fronteres és com conèixer un altre país. Per ells ha estat com viatjar. I vull veure com els catalans aniran de viatge al Quebec i espero que també en surtin contents. Tot és molt humà.\nEntrevista publicada a http://www.nuvol.com\nEtiquetado Mercè Sarrias, Philippe Soldevila, Quebec-Barcelona, Sala Beckett, temporada alta


Acabem la setmana amb ambient càlid - El temps\nAcabem la setmana amb ambient càlid\nRecta final d'aquest cap de setmana llarg amb estabilitat i calor al migdia\nJofre Janué 15/10/2017 - 17.09\nMentre l'huracà Ophelia s'acostarà a última hora d'aquest diumenge a les costes de Fisterra, a casa notra es mantindrà la calma amb la persistència de les altes pressions. Un dia més dominaran a tot el mediterràni i a l'Europa central. Sota aquest immens paraigua de tranquilitat es mantindrà la calma.\nUn dia més els matisos vindran marcats per l'evolució i extensió de les boires matinals i els núvols baixos de la costa. Estaran més presents cap a la costa Daurada i la Catalunya Central. Tot i que no desapareixeran del tot, es trencaran bastant durant les hores centrals del dia i, novament, la tarda serà radiant de sol en general i, fins i tot, amb calor.\nLes temperatures no oferiran gaires canvis respecte als darrers dies. Al matí s'imposa la fresca o el fred, sobretot a les valls del Pirineu, mentre que la suavitat del migdia ens obligarà a anar amb màniga curta. Les temperatures més altes de nou tocaran els 28-29 ºC a ponent i a l'interior de les Terres de l'Ebre.\nEncetarem la setmana amb calma, amb un dilluns de sol i núvols baixos. Els primers símptomes de canvi arribaran dimarts, i el canvi de tempes es pot concretar dimecres.\nEl temps migdia - 15/10/2017


El Blog de la Josefina: L'estratègia geopolítica de Catalunya. Quins són els aspectes que cal tenir més en compte? Quines són les aliances més bones?...\nL'estratègia geopolítica de Catalunya. Quins són els aspectes que cal tenir més en compte? Quines són les aliances més bones?...


L’ocupació al 2022 continuarà disparada: es crearan 638.000 llocs de treball - Diari de Girona\nL’ocupació al 2022 continuarà disparada: es crearan 638.000 llocs de treball\nLes previsions de Manpower contemplen que es crearà més ocupació indefinida que temporal, i més a jornada completa que parcial\nBARCELONA | 13·01·22 | 06:31 | Actualitzat a les 09:23\nUn cambrer treballant en un restaurant EFE\nEl mercat laboral mantindrà i superarà al 2022 l’embranzida que l’ha caracteritzat durant el recentment tancat 2021. Si durant el passat exercici l’economia espanyola va recuperar el múscul perdut després de la primera patacada de la covid, durant el present guanyarà múscul en quantitat i qualitat. Així ho reflecteixen les previsions que va publicar ahir la consultora Manpower, amb un increment de l’ocupació de 638.000 persones (81.000 més dels generats durant el 2021). Més ocupació indefinida que temporal i més jornades completes que a temps parcial, segons les estimacions realitzades pel catedràtic emèrit de la UAB Josep Oliver Alonso, que, no obstant això, i malgrat l’entrada en vigor de la nova reforma laboral, no augura que els elevats nivells de temporalitat -els més alts de la UE- registrin un descens dràstic. Tota previsió està subjecta a condicionants i les d’aquest 2022 venen carregades de variables incertes que poden matisar el resultat final, des de l’elevada inflació i si s’allargarà o no més enllà de l’equador de l’any, passant pels vaivens de les variants covid o el grau de desplegament i execució dels fons NextGeneration. Si aquestes variables no generen pertorbacions de gran importància, l’economia espanyola allargarà el seu idil·li amb l’ocupació, aprofitarà la corredissa que porta de 2021 i batrà rècords d’ocupació, clarament per sobre dels millors moments previs a l’esclat de la bombolla immobiliària i financera.\nSimplificant els diferents panells de previsions, el retrat robot del nou ocupat durant el 2022 serà el d’una dona, d’entre 35 i 66 anys, amb estudis universitaris i d’origen migrant. I els sectors tractors d’aquest auge de l’ocupació serà, paradoxalment, els mateixos que una dècada abans: els serveis -amb l’hostaleria al capdavant- i la construcció. I és que Manpower augura per a la indústria, almenys a curt termini, un rol secundari, a costa del desplegament i l’efecte transformador que puguin o no tenir en el mitjà termini el desplegament dels fons europeus. En aquest sentit, la taxa de terciarització de l’economia espanyola (percentatge d’ocupats que treballen en el sector serveis) continuarà pujant fins a arribar al 76% del total d’empleats en el 2023. Segons l’informe presentat aquest dimecres, Espanya tancarà el 2022 amb 20,2 milions d’ocupats i el 2023 amb 20,7 milions. És a dir, les seves projeccions auguren que per al final de la legislatura l’ocupació haurà augmentat en un milió de persones i se situarà per sobre del pic màxim aconseguit el 2007, quan van arribar a estar ocupats 20,5 milions de treballadors en actiu.\nOcupació de major qualitat\nL’assignatura pendent del mercat laboral espanyol és guanyar en qualitat, no tant en quantitat, de l’ocupació. Les previsions de Manpower assenyalen que aquest creixement es desplegarà via contractes a temps complet, reduint la parcialitat no desitjada, que és una de les causes més recurrents de dèficit d’ingressos i, en la seva cara més extrema, de pobresa laboral. La subocupació (voler treballar més hores de les estipulades per contracte) es reduirà el 6,7% i se signaran tres vegades més contractes a jornada completa que a temps parcial. Quin efecte tindrà aquest auge de l’ocupació en les taxes d’atur? Dependrà dels moviments en la població activa. Si aquesta no varia, és a dir, si hi ha les mateixes persones potencialment disponibles per treballar, si puja l’ocupació baixarà l’atur. Però si la població activa augmenta, ja sigui per la mobilització d’inactius davant les perspectives de trobar treball a causa de la forta mobilitat laboral o per l’arribada de migrants, la taxa d’atur pot no baixar o baixar amb menor intensitat. És per això que les previsions de Manpower contemplen una forquilla de taxa d’atur per al 2023 d’entre el 10,5% i el 13,9% (actualment està en el 15,1%). Sent l’escenari més probable, segons va afirmar el catedràtic Oliver, d’entre l’11,4 i el 12,2%.


Brigitta al Fort Pienc | betevé\nBrigitta al Fort Pienc\nDivendres, 13 de Des del 2019, a les 13.26\nLa Brigitta arrenca la passejada pel Fort Pienc travessant el pont de la Marina, que està en obres permanents amb els pilars pendents de restauració. També visita els grans equipaments culturals del barri.\nLes bicicletes, per tot arreu\nDe visita al centre del barri la Brigitta ha d’esquivar algunes bicicletes que van per la vorera sense miraments i intenta transmetre seguretat vial a la gent que travessa el pas de vianants en vermell.\n“Els establiments estan replets”\nEls veïns diuen que de comerços al Fort Pienc van servits, i que s’hi viu bé. La Brigitta, però, està molt enfadada avui amb el món i intenta que se li passi anant a veure com sorgeix l’amor al costat del supermercat.


Coscollet: Sobre la generositat o garreperia dels catalans, VI\nSobre la generositat o garreperia dels catalans, VI\nNotes per a anar tirant, 11 de febrer de 2013-02-11\nBarcelona, l’any 1827 -un segle i una mica més després de la derrota de l’11 de setembre- era una ciutat tranquil·la i pacífica que havia renascut de les seves cendres, com una au mitològica.\nLa gent treballava, callava i sobrevivia com bonament podia. Els artesans guanyaven prestigi, els hortolans conreaven els escassos horts que quedaven a l’interior de les muralles i els cecs tornaven a passejar-se per la ciutat guiant-se únicament pels sons que produïa cada gremi en els diferents carrers de la ciutat, en què els menestrals s’agrupaven per oficis.\nEl vescomte de Reiset, comandant de les tropes franceses que des de 1823 ocupaven el Principat, va informar Fernando VII del bon esperit que regnava entre els barcelonins: “Desitgen sobretot pau i ordre. Per a mantenir tranquil·la aquesta ciutat n’hi ha prou amb un caporal i quatre soldats, per tal com els seus industriosos habitants, inclinats pel seu natural al treball, només es preocupen d’augmentar llurs guanys”.\nPerò aquell mateix any 1827, Fernando VII (el Deseado!) havia acomiadat el qui seria el nou capità general de Catalunya, el terrible comte d’Espanya, amb aquestes paraules: “Entre tu y yo vamos a arreglar a esos catalanes”.\nAl comte d’Espanya l’havien d’enviar a Amèrica, però la pèrdua de la majoria de les colònies d’ultramar el va portar a Catalunya.\nEn arribar a Barcelona, va crear un clima de repressió generalitzada, amb denúncies, empresonaments, desterraments a Cuba i execucions sense cap mena de garantia jurídica que anés més enllà dels seus designis personals. Va tancar els teatres d’aficionats, s’apoderà del Principal i també del Diari de Barcelona i va crear un clima de terror que impregnà els esperits dels barcelonins i de tots els catalans. El comte d’Espanya era un home d’Estat i sabia fer patent el seu poder.\nEl dia 19 de novembre de 1928 va fer afusellar tretze empresonats (volia que fossin tretze perquè aquest era el nombre predilecte dels executats pels conquistadors a les Amèriques). El canó de la Ciutdella va sonar tretze vegades –perquè tota la ciutat s’assabentés de tan heroica gesta- s’hissà la bandera negra i els cadàvers dels afusellats (als quals prèviament s’havia tallat les mans) van ser arrossegats per alguns presos cap a les forques de l’Esplanada on serien penjats i exhibits davant els ciutadans.\nL’endemà el Diario de Barcelona, que ja havia estat requisat, es feia ressò de la notícia juntament amb una nota del mateix comte d’Espanya. La nota és molt llarga i repugnant. Anunciava a la seva manera les execucions: “Anunciada por el cañón de la Ciudadela, se ha verificado en la mañana del 19 del actual en que fueron lanzados a la eternidad los reos confesos o convictos...” Leales catalanes: calmen los recelos de vuestra fidelidad y religiosidad alarmados. El Rey, nuestor señor...”\nDesprés de la nova tanda d’afusellaments (26-2-1829), proclamava: “Leales catalanes: continuad, sin recelo del porvenir, a gozar de la preciosa tranquilidad que el Rey en persona os restituyó; seguid constantes en las apreciables labores de la agricultura y de la industria, a las cuales los estranjeros mismos no pueden rehusar su admiración...”\nPer fi, després de segles, tornaven les floretes per part d’una autoritat espanyola. Dissortadament, però, eren floretes per a posar-les a les tombes d’aquelles víctimes innocents, és clar.\nEl comte d'Espanya va ser enterrat al cementiri de l'església de Sant Climenç de Nargó.\nPublicat per Marcel Fité a 14:33


Inici > detall del relat: WHENUA\nM’ha salvat de poc escriure poemes, de ben poc el joc ingenu de redreçar el món inventant una novel·la.\nPotser només per saber qui soc després de les borratxeres que vaig estroncar als vint-i-un. Saber qui soc una vegada se m’han mort tiets, parentes, pare i germana i ha sigut aviat, com un insult sense contrari. Recordo la meva germana en una taca de sang borrosa, els plors de la mare de camí al cementiri amb aquella caixeta als braços. Es negà als protocols dictats per la funerària. Saber qui soc quan torno als hospitals uniformat d’ambulància havent fet de pacient durant anys. Escric perquè la vida que lluitant vaig demanar s’ha esfumat i és definitiu, segurament. Ratllant els trenta et guardo un petó clos al puny que més t’agradi. He perdut la major esperança però abandero il·lusions de torn menut.\nAvui és 8 de març, convindria que cada dia.\nUna dona em presentà la llum artificial de la sala de parts.\nPer cesària, als sis mesos d’embaràs.\nEl poble maori m’inspira un llibre que vaig pastant de nits.\nAquesta gent són víctimes d’encant.\nWhenua. Un sol mot per dir ‘terra’ i ‘placenta’.\nEm vaig enamorar de tu, A. El viatge a Nova Zelanda no acabà amb el retorn.\nTota paraula en mi vindria a moure el silenci per estimar-te. T’he plorat com a ningú o he plorat en tu les persones que vaig enterrar vives a dins meu. Dues fogueres hauran calgut en solstici d’estiu, no serveix calar incendi de benzina als versos i prou. Han de cremar també les mans per no tenir aquest desig desorbitat del teu cos breu. Sense notar-te la pell si agafo a grapats bruts el país on hem nascut ni lloar l’ànima que et riu al vitrall dels ulls.\nPerquè recordo el moment exacte que vaig veure com Déu em mirava amb els teus ulls. L’únic cop que l’he sentit.\nLa meva esperança fou compartir-nos en futur de família, posats damunt les serralades que ens clivellen la geografia. Callar l’orgasme al fons d’un bosc consentint la pau, que mai espantés el deure ni la calitja dels polígons en ser tu i jo. Ajudar-te a degollar pors. Morir havent-nos conegut profundament. Em quedaré amb les putes ganes, un xic més sol després de tu.\nDanses en la memòria amb roba blanca de treball i una cua a mig aire com els trens són trens perquè els pinta la nostàlgia.\nAl cap del carrer de les tristeses he comprès que estimar-te m’exigeix la teva llibertat i que en la llibertat seràs absència. A cada bocada de font o glop de Chivas o escopit de suor, els trencalls del meu destí marcats per una bella mancança.\nNo és moda parlar així ni obre mercat a res però sí que és de forts. Visc per a conrear la força en les seves castes. En jo la cosa no va de fotre claus a qualsevol paret i amb hipocresia proclamar-se antisistema.\nUn vespre a la ciutat de Saint Malô. Cantaven pescadors sota el sostre que havien construït tombant una barca. Arribar a terme.\nWhenua significa arrelar, vençut un mar en contra.\nImpossible. Però aquest homenatge escrit és per a tu, A.\n8 de març. Personalment, en escoltar ‘dona’ hauràs sigut abans que les altres.\nPer la dignitat que troba niu en persones com tu, indiferent a la carència.\nTambé ets la íntima guerra per no prostituir els meus principis.\nL'adéu que sona els timbals.\nBonic i dur[Ofensiu]\nTremar45 | 13-03-2021 | Valoració: 10\nM'ha agradat pero sembla que els teus sentiments per en/la "A" de qui et vas ennamorra durant el viatje a nova zelanda estiguin dins teu reprimint. Potser lhi hauries de dir a en/la "A" amb qui vas fer el viatge el que sents


Àtic amb terrassa de 3 habitacions a la Nova Esquerra de l'Eixample | Monapart\nHomeHabitatges a BarcelonaÀtic amb terrassa de 3 habitacions a la Nova Esquerra de l'Eixample\nÀtic amb terrassa de 3 habitacions a la Nova Esquerra de l'Eixample\n111m23 habitacions2 banys\nÀtic de 106 m2 situat al carrer París, amb terrassa de 50m2, pàrquing i traster.\nCuina independent semi equipada amb: rentaplats, placa, forn, campana i microones.\nDisposa de 3 habitacions, dues dobles i 1 individual, amb armaris encastats. L'habitació principal té bany en suite amb banyera; hi ha un altre bany amb dutxa i mampara, tots dos perfectament moblats i equipats.\nTerres de parquet. Marcs interiors de fusta, tancaments d'alumini de doble vidre, persianes enrotllables automàtiques. Videoporter.\nDisposa d'un espaiós traster i plaça de pàrquing en el mateix edifici, inclosos en el preu.\nCalefacció per radiadors de gas. Aire condicionat per conductes. Acumulador d'aigua calenta.\nTerrassa orientació est de 50 m2, amb para-sols automàtics i accés directe des del saló i 2 de les habitacions.\nTé armaris encastats a totes les habitacions, videoporter i acumulador d'aigua.\nProp de les estacions de metro Hospital Clínic i Entença.


Edición del domingo, 10 mayo 2020, página 31 - Hemeroteca - Lavanguardia.es\nEdición del domingo, 10 mayo 2020, página 31\nDIUMENGE,10MAIG2020 OPINIÓ LAVANGUARDIA 31 Lapregunta ens l’hem repetittots durant aquestsllarguíssims temps de confinament.Ara els dies no semblen tenirvintiquatre hores, sinó mol tes més. Igual que les setmanes, plenes de diumenges inútils, gairebé aladeriva. Diumenges neutres, apàtics sense dinars familiars,senseamics,sensepartitsdefut bol, cinemes ni teatres, sense concerts. Diuen que del confinament sortirem amb molts cabellsblancs–sort que ja po dem demanar torn ales perruqueries ben proveïdes de tints diversos– tot ique molts dels incomptablesgrisos que ens han sortit son mentals iésimpossible te nyirlos. Sortirem,iaixòsíquesemblamoltposi tiu, amb les cases més netes.Tots els bo tons cosits. Amb molt de pa de cada dia pastatperlesnostresmans.Elscalaixosde cadascú en un ordre perfecte, en els quals hemtrobatquisapquinescoses.Jo,l’altre dia, per exemple, vaig trobarlaprimera felicitació nadalenca del meu fill, amb aquesta lletratan tendrament descurada que tenen els nens, quan fan els seus pri mers traços. Vaig trobar també, entre al tres, unes cartes de LluísRacionero, de l’època en què ens vam conèixer, escrites en un paper elegantíssim, amb tinta viole ta iretòricadePasqua Florida. El que di uen, comprendran que m’ho guardo per a cap ocasió, perquè sempre m’ha semblat que hi ha quelcom d’obscè aventilar la correspondènciaprivadaimésmitjançant la finestra volanderad’un full de diari, com aquest. ¿Quinanecessitatteníemdesaberquela comtessa de Pardo Bazán desitjava amb totes les seves forces, que eren moltes, si cal jutjar pels seus quilos, “aixafar” el seu “miquiño”, Pérez Galdós, amb el seu “pe sote”?NocrecqueaEmilialihaguésagra datiemsemblaquemenysencaraaBenito que l’aixafament amorósfos xafardejat, gràciesal’ediciódelessevescartes.Enca ra sort que es van publicar quan tots dos havien mort perquè, en cas contrari, l’en renou hagués estat espaterrant. Ienuna època,tanhipòcrita,bensusceptibledefer correl’escàndol que dominava ella en els usos amorosos íntims de tots dos escrip tors. Fins itot hauria pogut arribar aser tema d’acudits d’alguns dels malèvols amicsdel gran Galdós com Clarín, Me néndezyPelayoimésencaradelpèrfiden tals matèriesValera. Adverteixo, per si de cas, que les cartes de Racionero són d’ín dole diferent. A La Vanguardia va escriure també Lluís Racionerofins poc abans de morir i això fa encara més necessària la discreció. No sé si algú, el seu fill Alexis oels seus amics lletraferits, ha pensant arecollirels seus articles, sempre interessants, cultes, amb un punt d’heterodòxia cosmopolita i anècdotes oportunes que els feien encara més entretinguts. Una vegada vaig estar en un tres inores de polemitzar amb ell a propòsit d’un dels seus textos més misò gins, al meu entendre, publicats en aquest mateix diari, en el qual tractava les dones d’aprofitades iexplotadores de les inno centscriaturesquesónelshomes.Unave lla idea que contradiu la del tipus aquell que afirmava que la dona és una persona decabellsllargsiideescurtes,cosaqueno s’aguanta ara, perquè basta mirar els nos trespolítics,algunsfinsitotambllargaca bellera recollidaenuna cua, per observar queenqüestiódecabellsid’ideeshihapo ca diferència entre homes idones. Pel que fa acabells iaintel·ligència estem ben a punt d’arribar alaigualtat entre sexes. Lluís Racionero sostenia el contrari: el mandat biològic de proveïment imillora de l’espècie ens havia dotat ales dones d’habilitatsintel·ligents més grans que als homes,veniaadir,cosaque,enteoria,pot ser que sigui certa, però en la pràcticano ho és en absolut. La pràcticademostra tot el contrari. No, no vaig arribar areplicarli per es crit perquè el volia veure abans, anar adi nar plegats oprendre una copa al Dry Martini, que tant li agradava, però no li vaig trucar. Estàvem tots tan ocupats abans del confinament! Inovaig arribar a temps.Lluís va morir sense que hagués sim parlat des de temps ençà, sense expli carnostot allò que ens hagués agradat compartir. Érem amics des de feia més de quaranta anys, des que amb la María José Ragué, aleshores la seva dona, va arribar de Califòrnia, amb flors en les camises i conviccions solvents sobre el yin ielyang. Sortirem amb els calaixos ordenats, els papers endreçats, rellegides les velles car tes,estripadesalgunes,persidecas,opot ser guardades. Les cartes d’abans, darrers testimonis d’una època ja remota, si cal jutjar per la velocitat amb què tot ha can viat,desquelainformàticaesvaimposari nosaltres els de llavors, que continuàvem sent els mateixos, ens convertirem defini tivament en uns altres. Uns més dels nous altres. La majoria, que mai va pensar que una carta li podia canviar la vida, malgrat que nosaltres l’esperarem sempre. Ens en sortirem, sí, és clar, més pobres per les pèrdues de vides ifeina, però amb undesigbenferm:noretardarniunsegon el retrobamentamb els amics.c CarmeRiera Quèfaràsquanaixòacabi? Sortirem amb elscalaixos ordenats, elspapers endreçats, rellegides les vellescartes APUNTS DEL NATURAL–JLMARTÍN Ignoro quantes paraules valen lesimatges que ens impacten. En elreporterisme, de vegadesuntéelprivilegi d’estar acompanyat d’unfotògraf aqui l’atzar ol’estratègia regalenlasíntesienunclicdetotallòque volíem dir. En aquests moments, et sents simplement escrivint el peu de foto de la imatge, encara que aquest ocupi sis pà gines ihagi requerit una feina de set manes. Lamemòriaésvisual,sensorial.Alguns dubtarien encara de si VargasLlosa va clavar un cop de puny aGarcía Márquez si no fos per la foto de l’ull de vellut que Rodrigo Moya va fer al colombià (que tampoc no provaria res davant un jutge). Hi ha imatges icòniques dels grans es deveniments històrics, com la caiguda del mur de Berlín ol’atemptat de l’11S. Però, al costat d’aquestes, hi ha altres fo tografies de vida quotidiana que conte nen alguna cosa enormement reveladora del moment que vivim. No conec de resIngmar Björn Nolting, isiteclegen el seu nom aGoogle no els apareixerà res alaprimera pantalla de resultats. Però veig una foto seva alare vista Time que no pucparar de mirar: hi apareixen tres nois parlant amb tres noies através d’una tanca. Es tracta de la frontera internacional entre les ciutats de Constança (Alemanya) iKreuzlingen (Suïssa), que fins alacrisi del corona virus funcionaven com una unitat per on lespersonesesmovienlliurement.Arran dels contagis,s’ha erigit aquest mur que separa la població afid’evitar la propa gació de la Covid19. Mentreles parelles dejovesparlen–iesmiren–atravésdela reixa metàl·lica, es donen la mà per una escletxadels taulons de fusta. Els cascos demotodelsnoisreposenenunanglede la imatge, entre les males herbes. En un altre to, el britànic Philip Wol muth ens mostra a Le Figaro Magazine un sacerdot de Michigan que, emulant elsdriveindelsrestaurantsdemenjarrà pid, fa desfilar amb cotxe els feligresos mentre ell, amb mascareta, guants ipan tallaprotectora,elsruixaambunapistola d’aigua(ells porten la finestreta del con ductor oberta) per fer així les benedic cions de diumenge de Pasqua. Cada una d’aquestes imatges és capaç degenerarnojasimplesreportatges,sinó novel·les, poemes, cançons, òperes oel que vostès vulguin.c Lavidaésunpeudefoto XaviAyén


Per a més informació: http://vilafames.org/avisos/convocat-el-concurs-per-al-disseny-del-logotius-edifici-quatre-cantons/\nDel 27 al 31 de juliol Vilafamés acull un Campus d’Hoquei per a professionals i amateurs. L’horari de l’activitat serà de 9h a 19h i es duran a terme entrenaments intensius, pràctiques de millora de tir i tècnica individual. El preu de l’activitat és de 180 euros i inclou el menjar, el berenar i les entrades a la piscina. Els socis i sòcies de l’Hockey Club Castellón i de l’Associació d’Amics de l’Hoquei Sobre Patins en Línia de Vilafamés tenen una rebaixa de 25 euros sobre el preu. El Campus es dirigeix a xiquets i xiquetes de 6 a 16 anys que ja juguen en algun equip o que siguen bons patinadors.\n28 de juliol de 2020 • Noticies


La depuradora de Vilada, en terra de ningú - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa depuradora de Vilada, en terra de ningú\nL'ACA descarta fer la instal·lació per l'oposició dels veïns i del consistori, que demanen que s'escolti el poble per triar la ubicació\ndolors clotet cortina vilada 19.08.2019 | 23:27\nJaume Not mostra els terrenys de la seva finca de cal Boixader | D.C.\nJaume Not mostra els terrenys de la seva finca de cal Boixader\nL'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) ha desistit de construir l'estació depuradora d'aigües residuals de Vilada per l'oposició dels veïns i del consistori. L'emplaçament triat pel Govern, el barri de la Ribera, a tocar de les finques de cal Boixader i cal Marquès ha topat amb l'oposició frontal de Vilada. Ara, el consistori i el Consell del Berguedà hauran de trobar un emplaçament alternatiu i redactar un nou projecte. L'ACA continuarà pagant l'obra però no se sap quan es farà.\nEls col·lectius opositors sempre han dit que l'ACA volia fer la depuradora massa a prop del nucli urbà i això podia comportar molèsties de pudors i sorolls. I que tindria impacte paisatgístic per la construcció de mig quilòmetre de línia elèctrica amb torres de 18 metres d'alçada.\nEn la decisió de l'ACA també hi pesa el fet que els propietaris de cases i terrenys del barri de la Ribera han aconseguit que un jutjat hagi decretat mesures cautelars perquè no es comencin les obres fins que no hi hagi l'estudi d'alternatives, ha indicat l'alcalde, Quim Espelt. Aquest factor se suma a la moció aprovada pel consistori viladenc el maig del 2018 «en defensa del paisatge de Vilada i per la construcció sostenible de la depuradora» en què es demanava que no es faci l'obra a la ubicació prevista per la Generalitat.\nDavant d'aquesta realitat, l'ACA, finalment, ha decidit que no farà aquesta obra que ja tenia adjudicada dins d'un conjunt d'altres depuradores. La de Vilada està inclosa al Programa de mesures de l'actual cicle de planificació de sanejament de l'ACA per al període 2016-2021. I ara es traurà d'aquest pla i no hi ha data prevista per a la seva materialització.\nEn declaracions a aquest diari, Lluís Ridao, director de l'ACA, ha explicat que «els ajuntaments que no estiguin d'acord [amb la ubicació per fer la seva depuradora com Vilada] els traiem fora del contracte concessional». Ridao ha explicat que «per fer-ho ens hem de posar d'acord amb l'empresa concessionària i, és clar, això no és fàcil». Aquest procés «té unes connotacions econòmiques i estem negociant», ha indicat Ridao. «Penso que abans de final d'any  podrem arribar a un acord amb la concessionària». Després, per aquesta obra «farem un convenir amb el Consell Comarcal del Berguedà». De manera que serà l'ens comarcal i l'Ajuntament de Vilada qui n'haurà de determinar la ubicació «més adient». L'ACA la continuarà pagant a través dels diners del cànon de l'aigua. Lluís Ridao ha assegurat que «el que fa no farà la Generalitat és imposar una ubicació».\nLluís Ridao i el nou alcalde de Vilada i regidor de Medi Ambient, Quim Espelt, ha parlant aquest estiu d'aquesta problemàtica. Una de les darrers vegades el juliol en l'estrena de la depuradora del municipi veí de Borredà, on veïns també van fer pressió perquè l'equipament fos tapat i ho van aconseguir.\nEn declaracions a Regió7, l'alcalde assegura que «aquest tema em preocupa i sembla que s'allargarà molt» perquè ara el consistori haurà de buscar un nou emplaçament i caldrà fer un nou projecte. El problema «ve de base, tenim un mal plantejament», diu Espelt, que critica que no s'hagi fet un procés de participació ciutadana. «La ubicació de la depuradora és una imposició de l'ACA. Hem demanat que les coses es facin bé, que s'escolti la gent. No pot ser que l'ACA ens digui que anem tard i que no se'n pot parlar i no escolti les reclamacions del poble. Volem un estudi d'alternatives ben fet i creïble fruit de la participació ciutadana».\nEl 2006, el consistori rep el projecte constructiu per fer la depuradora al barri de la Ribera. El 2007, l'Ajuntament demana a l'ACA que faci un estudi d'alternatives argumentant que «la zona escollida és inundable, afecta habitatges propers i té un gran impacte ambiental». El 2008, l'ACA suspèn la tramitació del projecte i fa l'estudi d'alternatives que data del novembre del 2009. Aquest estudi analitza tres ubicacions i diu que la més adient és la que s'havia proposat inicialment tot i que no s'envia al consistori fins al cap d'un any, diu Espelt. El 2017, l'ACA reactiva el projecte aturat per la crisi. Veïns i l'Ajuntament s'hi oposen. El consistori vol un emplaçament sobre la base d'un estudi d'alternatives i no el que es proposava, «que és fruit d'un projecte fet la dècada passada en què no es van tenir en compte les al·legacions presentades per veïns i també pel consistori».\nL'alcalde diu que no se'ls pot retreure el retard en la construcció de la depuradora. «Si des del 2006 no s'ha fet, ara no és imputable a l'Ajuntament de Vilada».\nEls veïns de la Ribera romanen a l'expectativa. Berguedà


CatEi News #034 – CatEi\nCatEi News #034\nEnginyers de Universitat de Stanford han construït, per primera vegada, un equip el processador central es basa enterament en nanotubs de carboni. Segons els seus creadors, l’ordinador és lent i simple, però demostra que l’electrònica de…\nMARC ROVIRA ? L’ECONÒMIC\nEn les hores posteriors a l’accident ferroviari que va provocar la mort…\nRoger Schank, investigador en la teoria de l’aprenentatge, assegura que ?si aprens a dissenyar webs, tens més possibilitats de trobar feina que amb un doctorat en literatura?.\nLARA BONILLA ? ARA\nJubilat com a professor per canviar el…\nLAIA FORÈS – Almere (Holanda) ? ARA\nA primer cop…\nEls internautes diuen que el nou Codi Penal “criminalitza tot internet”\n“Tots els directius de Google van a estar a la presó en 48 hores”, ironitza el director de l’Associació d’Internautes.\nEl projecte de llei de reforma de Codi Penal, que preveu fins a 6 anys de presó…\nEl dissabte 21 de setembre se celebra a més de 270 països de tot el món, el Dia de la Llibertat del Programari o Software Freedom Day, diada que compta amb lideratge de la Digital…\n3 Octubre 2013 cateinf


Migcampistes creació i explotació de l'espai - Futbol Professional d'Entrenament\nMigcampistes creació i explotació de l'espai\ncategoria: Creant Espai\nDesenvolupar habilitats futbolístiques que passin i rebin.\nCreació d'espai com a persona.\nQuan treballar "dur", quan treballar "intel·ligent".\nÀrea de joc interior amb objectius 7 - 10 yardas fora com es mostra.\n3v1 juga a l'interior.\nObjectius de futbol mida 2 1 / 2 a 3 / 4.\nEl migcampista té 1v3 a la zona interior. Ha de rebre del seu company d'equip a l'exterior i puntuar per passar a un altre. Si no és possible passar al jugador central, els quatre jugadors externs conservaran la possessió.\nQuan l'equip vermell guanyi possessió haurà d'atacar un gol per marcar. L'equip blanc es recupera (transicions).\nPermetre jugar gratis al principi per garantir que els jugadors entenguin les regles, especialment en les transicions. Gireu els jugadors segons sigui necessari.\nTreball inicialment amb el migcampista al voltant del seu moviment per crear l'espai (per exemple, allunyar-se de venir a prop, pistes del costat cec etc.)\nA vegades serà difícil i físicament esgotador per al migcampista de trobar constantment l'espai sobretot perquè està en inferioritat numèrica. A vegades haurà de treballar "intel·ligent" en lloc de disc en permetre que els seus companys d'equip per mantenir la possessió a l'exterior i per escollir amb cura el moment de rebre.\nSi migcampista rep del jugador exterior, que pot jugar de nou amb el mateix jugador a retenir la possessió. No sempre és possible aconseguir, igual que en el joc "real".\nUna vegada que els vermells guanyen la possessió (atacar transició) ataquen una de les metes. Anime als vermells per atacar de forma ràpida i anotar. L'equip blanc ha de recuperar-se ràpidament per evitar els vermells de puntuació (transició defensiva). (Veure Diagrama 2).\nDiagrama 2. Transició de jugadors en la intercepció\nL'equip de puntuació de 5 cada cop que un passis es juga al migcampista i torna a un altre jugador.\nMigcampistes individuals poden mantenir una puntuació de quants passis juguen on reben i reproduir a terme.\nL'equip de puntuació 3 quan intercepten i aconsegueixen un gol.\nBones hàbits de recepció. A l'aire lliure, marqueu les espatlles, sàpiga quines són les vostres opcions abans de rebre'l.\nEls moviments per crear espai, en particular corregir recorreguts i fer que el costat cec esgota els defensors.\nPassant habilitats per jugar al jugador extern disponible.\nFomenteu les transicions ràpides d'atac i defensa.\nL'equip blanc juga al futbol touch 2.\nExcepte el jugador del migcamp (central) que té límit.\nEl migcampista pot jugar 1 contacte passa de nou al jugador que els va passar el futbol.\nUtilitzeu diferents números a l'àrea interior com a rellevants per als vostres jugadors (p.ex. 3v2, 4v2, etc.). Adapteu la mida de l'àrea segons sigui necessari.


El Sabadell RC debuta amb derrota davant els Dragons de Santa Coloma - Sabadell Informa!\nInici » Esports » Rugby » El Sabadell RC debuta amb derrota davant els Dragons de Santa Coloma\n7 Octubre 2015 a 15:00\nEl partit es va decantar pels locals sobretot a la 1a part\nSabadell RC contra el Dragons de Santa Coloma // Imatge cedida pel Sabadell RC\nEl Sabadell RC va debutar el passat cap de setmana a la lliga catalana de rugbi. Els de Sabadell van perdre davant els Dragons de Santa Coloma per 24-12. Va ser un partit significatiu, ja que l’any passat ambdós clubs van compartir camp i equip durant tota la temporada passada.\nEls locals es van avançar en el marcador als cinc minuts de joc mitjançant un assaig i poc després ampliaven l’avantatge en arribar a la zona de marca.\nEl Sabadell RC només va ser capaç de puntuar a través dels cops de càstig com sempre transformats magistralment pel mig de melé Marc Moliné. Abans de la mitja part, però, els locals van tornar a fer un assaig i posaven el marcador en 24 a 9.\nLa segona part va ser totalment diferent. Si a la primera part les opcions més clares havien sigut pels locals, a la segona va ser el Sabadell RC qui va tenir-les. Tot i això, els de Fran González només van poder puntuar en un xut a pals de Marc Moliné. La bona defensa local no va permetre que els sabadellencs fessin cap assaig i els posés dins el partit. Al final 24 a 12 pels Dragons de Santa Coloma.\nEl nou entrenador del Sabadell RC, Fran González, es mostrava molt satisfet per la feina dels seus jugadors i comentava que “si haguéssim jugat tot el partit com la segona part, el resultat hauria sigut diferent“.\nEl proper partit del Sabadell RC serà contra el Mataró B. El partit es jugarà a Santa Coloma, aquesta vegada com a locals. Els maresmencs són últims després de perdre per 0-80 contra el filial dels Químics de Barcelona. El Sabadell RC és 5è a la classificació al ser l’equip que ha perdut per menys diferència de punts.\n#Dragons de Santa Coloma #Fran González #marc moliné #Sabadell RC


Presentació del llibre de Xavier Marcet “L’impacte de la intel·ligència artificial a les empreses”, organitzada per la Fundació per la Indústria, el Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona i la Direcció General d’Indústria de la Generalitat de Catalunya\nL’Hospitalet de Llobregat, 13 d’abril de 2021. Ahir va tenir lloc la presentació del llibre “L’impacte de la intel·ligència artificial a les empreses”, de Xavier Marcet, publicat per l’Observatori de la Indústria del Departament d’Empresa i Coneixement de la Generalitat de Catalunya amb el suport del Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona.\nLa presentació de l’informe s’emmarca en el Programa per potenciar la Indústria 4.0 com a impulsora de la transformació de l’economia catalana, de la Fundació per la Indústria. Amb aquesta presentació, la Fundació ha iniciat un nou cicle, dins el programa, per a la presentació de llibres i informes per a la transferència de coneixement a les empreses industrials.\nLa presentació ha estat organitzada per la Fundació per la Indústria, el Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona i la Direcció General d’Indústria de la Generalitat de Catalunya.\nL’acte va comptar amb les intervencions de Josep Roca, president de la Fundació per la Indústria; Carles Ruiz, alcalde de Viladecans i secretari del Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona; Matilde Villarroya, directora general d’Indústria, departament d’Empresa i Coneixement de la Generalitat de Catalunya, i Xavier Marcet, autor de la publicació.\nVa iniciar la sessió el president de la Fundació per la Indústria, Josep Roca, qui va destacar la importància de posar en valor el coneixement industrial que tenim a Catalunya, que n’hi ha molt i la voluntat de la Fundació per la Indústria de contribuir a difondre’l, així com la capacitat de col·laboració en un acte organitzat per la Fundació, el departament d’Empresa i Coneixement de la Generalitat de Catalunya i el Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona.\nA continuació, Carles Ruiz, alcalde de Viladecans i secretari del Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelonava posar en relleu l’interès del Pacte Industrial per col·laborar en l’edició del llibre donat que és una entitat que aplega a tots els agents implicats en la indústria de la Regió Metropolitana de Barcelona. Va fer esment als dos eixos que han de configurar un nou model productiu: la tecnologia i la sostenibilitat; i a com la intel·ligència artificial pot contribuir a una presa de decisions, per part de les empreses i les institucions, que s’alineïn amb aquests dos eixos i permetin abordar la incertesa del futur.\nTot seguit, la directora general d’Indústria, Matilde Villarroya, va posar l’èmfasi en la voluntat de generar coneixement des del Departament d’Empresa i Coneixement per tal d’afavorir la presa de decisions amb rigor per part del Govern de la Generalitat, en el camp de la política industrial, fent-ho des de la cooperació amb altres agents que disposen, també, del coneixement. Va repassar els diferents informes i estudis de la col·lecció “Papers de l’Observatori de la Indústria” i com es va generar la idea del número que ahir es presentava.\nXavier Marcet, l’autor del llibre, va explicar que quan va afrontar la seva redacció, sense ser un especialista en tecnologia, es va posar en el lloc de la majoria d’empresaris fent-se una sèrie de preguntes: com pot servir la intel·ligència artificial (IA) als meus clients? En què la IA ens pot fer guanyar en competitivitat? Ens permet personalitzar millor les nostres ofertes? Com ens pot fer més precisos? De quina manera ens pot fer prendre millors decisions? Etc.\nVa fer el símil entre allò que als anys noranta va significar internet, les moltes possibilitats que s’esbrinaven, però que han necessitat anys per anar-se concretant, i la situació actual de la IA, les moltes oportunitats que pot representar i que s’aniran concretant en els pròxims anys. En aquest sentit, cal pensar més en termes de finalitat que en termes de tecnologia: augmentar la productivitat, facilitar les prediccions, etc.\nVa recomanar 8 passos per incorporat la IA a les empreses:\nLa comprensió bàsica de la IA.\nEl focus client.\nLa preocupació per les nostres dades.\nIdentificar el valor de la IA per la nostra empresa. Identificar el tipus de solucions necessàries.\nValorar la solució proposada en termes d’impacte / cost, qualitat, temps.\nFase d’entrenament i desplegament de la solució IA.\nImplicacions per a l’empresa i per al client de la solució IA adoptada. Gestionar el canvi.\nAvaluació de la solució IA. Quins eren els KPI’s i com es valoren els resultats.\nMarcet també va assenyalar que la intel·ligència artificial generarà noves oportunitats i les persones necessitaran adaptar-se i desenvolupar noves habilitats. La gran barrera no serà l’ús de les tecnologies, sinó impulsar canvis de mentalitats i facilitar l’aprenentage de les persones, va apuntar.\nFinalment, va voler enviar el missatge que malgrat el desenvolupament tecnològic, les persones seran imprescindibles. “La suma de intel·ligències farà augmentar la competitivitat de les empreses i ha de fer-nos més dignes com a persones”.


A PEU » 2020 » desembre » 05\nArxivar per 5, desembre de 2020\n05 des. 2020\nRECONEIXEMENT «ÀNIMA» PER A PERE CASALDÀLIGA\nClassificat com a Pere Casaldàliga\nEra el 8 d’agost. En plena pandèmia, i quan aquest blog encara restava mut, va morir el bisbe Pere Casaldàliga. Vaig estar temptat a escriure alguna cosa sobre ell perquè els que m’heu anat seguint durant aquests 12 anys de blog sabeu del meu respecte reverent envers ell. Vaig pensar que ja hi hauria ocasió de parlar-ne més endavant.\nAra, en ocasió de l’acte que el divendres 11 de desembre es farà aquí a Mollerussa, aprofito per parlar altre cop del bisbe Pere. Aquest dia està previst atorgar-li la distinció del «V Reconeixement Ànima» a l’Associació Araguaia amb el Bisbe Casaldàliga. Els Reconeixements Ànima Ciutat de Mollerussa, impulsats per l’Ajuntament de Mollerussa i el Centre d’Iniciatives Solidàries Ángel Olaran i en memòria d’Àngel Pujol, han volgut reconèixer en la seva cinquena edició l’obra social duta a terme pel bisbe Pere Casaldàliga i Pla. L’acta de la decisió del jurat recull que «la distinció s’atorga a l’Associació Araguaia amb el Bisbe Casaldàliga per la lluita a favor del medi ambient i la contínua denúncia de la situació de l’Amazònia així com per continuar impulsant i inspirant moviments socials pels drets i la justícia social a l’Araguaia on gràcies a la tasca de l’eclesiàstic, que fou el primer a denunciar públicament la situació de l’Amazònia, s’han organitzat 15 comunitats rurals recuperades als grans latifundis que exploten la regió».\nEl lliurament es farà en un acte al Teatre L’Amistat de Mollerussa el divendres 11 de desembre a partir de dos quarts de 7 de la tarda i seguint les restriccions marcades en prevenció de la Covid-19 per la qual cosa tindrà aforament limitat i caldrà reservar per assistir-hi a través d’un formulari que es pot trobar a mollerussa.cat/reconeixementsanima. També es podrà seguir en directe l’emissió de l’acte a través de l’enllaç de YouTube: https://youtu.be/HUv4hawNhlE.\nJosep Maria Pujol, ha remarcat el paral·lelisme entre la causa que es reconeix en aquest premi i la que defensa l’entitat que presideix donant suport a la tasca del missioner Angel Olaran a Etiòpia. El Pare Olaran també estarà a l’Acte, donat que va sortir per temes personals del país africà abans que esclatés el conflicte bèl·lic en la zona del Tigray. Àngel Pujol, germà de l’actual president, qui fou fundador i president del Centre d’Iniciatives Solidàries Ángel Olaran, va conèixer in situ en un viatge a Brasil l’any 2009, el bisbe Pere i les seves causes. Àngel Pujol tenia molt interès a conèixer persones i entitats que es dedicaven a la Cooperació i a ajudar als altres. Els Reconeixements Ànima van néixer després de la mort de l’Àngel i serveixen per recordar i preservar la seva memòria; i, a la vegada, homenatjar les persones i entitats també amb ‘Ànima’ solidària.\nEl bisbe Pere és molt cert que era tot el que reconeix aquest premi: un activista compromès fins al moll de l’os pels drets dels camperols i dels pobles indígenes del Brasil; també és cert que indirectament va fer una gran tasca tasca a favor del medi ambient i de lluita contra el canvi climàtic amb la seva defensa de la supervivència de l’Amazònia. Però el bisbe Pere era i representava molt més que això. Ho diuen molt millor del que ho podria dir jo el Jordi Corominas i el Joan Albert Vicens en un text que van escriure en motiu dels seus 90 anys:\n«Cal tocar-lo, abraçar-lo, per adonar-se de la bellesa d’una persona com Pere Casaldàliga: tendre i exigent, indignat i ple de sentit de l’humor, fràgil i dur, valent en les seves debilitats, contemplatiu i polític, fill de pastors, amant del petit poble que el va veure néixer i ciutadà del món, defensor dels indígenes i de totes les causes dels més perjudicats. Nostàlgic i esperançat, dolç i aïrat. La seva vida mateixa és un vers, una escletxa vers un món altre, que sense escapar de l’immens sofriment que sovint ens envolta, dóna la mà, per caminar i obrir més escletxes, a tots els marginats i els que pateixen, en un vast moviment de rebel·lia i esperança. Perquè l’última paraula no és la de la mort, ni la dels poderosos sinó la de l’amor. És ben conegut que l’han intentat matar diverses vegades per la seva denúncia de la injustícia, per la seva llibertat davant de tot poder i fins i tot davant de les seves pròpies pors i temors».\n…D’aquí aquesta sensació compartida per molts que hem tingut la sort de compartir uns dies amb ell a Sao Felix, independentment de si som cristians o no, que paraules com “regne de Déu”, “església”, “evangeli”, “Jesús”, no són buides ni vanes, sinó que cobren en la figura del Pere tota la seva carnalitat i actualitat. “En el Jesús que ell expressa, en l’església que ell viu, en el Regne que ell espera, sí que hi creuria”, ens deia una amiga atea a la qual el Pere va explicar amb moltes senzillesa la seva fe.\nEl Pere deixa empremta en tots els que s’acosten a ell perquè tot en ell, amb les seves contradiccions i dificultats humanes, amb la seva taula sempre a punt per compartir, amb el seu “palau episcopal” sempre obert, amb el seu humor sorneguer, amb la seva tendresa a flor de pell, ens mostra un cristianisme i una església palpables que revelen el millor de cada un de nosaltres. Hom sent al costat del Pere que la duresa de la vida, els sentiment de buit, de derrota, de fracàs, de marginació, de sofriment queden transformats. El Pere, com a cristià, no et predica el Regne de Déu, te’l fa sentir. Al seu costat et sents millor, més persona, més escoltat, amb més ganes de lluitar, amb més esperança, amb més alegria, il·lusió i fortalesa interior».\nTags: Pere Casaldàliga