ICL presenta l'ERO per reduir la plantilla de la mina de Súria en 110 persones - Regió7\nICL presenta l'ERO per reduir la plantilla de la mina de Súria en 110 persones\nLa retallada s'hauria de fer amb baixes voluntàries i prejubilacions, i el comitè alerta que no acceptarà baixes traumàtiques\n23·10·20 | 22:49\nICL va comunicar ahir al comitè d'empresa la presentació d'un expedient d'extinció de 110 contractes a la mina de Súria, segons van avançar fonts de CCOO a aquest diari. Aquesta xifra ja estava inclosa en el pla de viabilitat que va presentar la companyia que explota les mines de Súria i Sallent el mes de setembre passat, amb la intenció que les baixes fossin voluntàries o bé prejubilacions. Els representants dels treballadors ara tenen una setmana per decidir les 13 persones que integraran el seu equip negociador.\nDesprés de setmanes de negociacions, l'empresa va comunicar al comitè aquest dilluns que presentaria l'expedient de regulació d'ocupació (ERO). Aquest dijous, empresa i comitè van arribar a un acord econòmic sobre les baixes voluntàries i les prejubilacions, però el redactat de la notificació de la presentació de l'ERO va fer saltar ahir les alarmes al comitè, ja que, segons explica el seu president, Òscar Martínez (USOC), el text sembla admetre que la plantilla accepta 110 baixes. Però el comitè puntualitza que no acceptarà baixes traumàtiques.\nICL al·lega causes econòmiques, productives i organitzatives, atesa la caiguda del preu de la potassa. Segons fonts de l'empresa consultades per aquest diari, la presentació de l'expedient és «un formalisme que posa el rellotge en marxa». L'empresa, asseguren les fonts, té la intenció «d'arribar a un acord en el termini que ens dona l'expedient. En la línia del que vam dir el mes de setembre». ICL insisteix que «ja fa setmanes que estem negociant amb el comitè».\nEl president del comitè d'empresa insisteix que «no volem parlar de baixes traumàtiques. No en negociarem cap». Martínez remarca que ICL encara no ha presentat la memòria de l'ERO per conèixer quina és l'afectació prevista en prejubilacions i baixes voluntàries. «Tenim un nivell de subcontractació molt alt i no podem entrar lligats de mans a la negociació de l'expedient».\nMartínez destaca que s'ha arribat a «un bon acord» econòmic per a les baixes voluntàries i les prejubilacions, i que aquestes són les que negociaran en el termini que marca l'ERTO. No pas baixes «traumàtiques». «Hem d'assseure'ns amb l'empresa, i al final de les negociacions sabrem si aquest ERO el podem signar o no», diu Martínez.\nCCOO, que ahir va emetre un comunicat, no està d'acord amb el plantejament d'ICL. Oimés, diu Josep Rueda, secretari d'indústria de CCOO Vallès Occidental-Catalunya Central, «quan a l'empresa encara hi ha uns 400 subcontractats per 714 treballadors propis d'ICL».\nSegons explica Rueda, l'ambiciós pla industrial Phoenix de modernització de la mineria bagenca preveia que un cop es tanqués l'activitat extractiva a Sallent, com així va passar a mitjan juliol, la plantilla de Súria es mantindria en 714 persones. «Si ara n'acomiaden 110, estaran incomplint el seu compromís», diu Rueda.\nPer a CCOO, el pla d'ICL consisteix a «augmentar les subcontractacions i precaritzar la feina a la mina». Segons Josep Rueda, «el que pretenia ICL era tancar un acord entre nosaltres, sense fer soroll. L'empresa parlava de 110 baixes entre prejubilacions, incentivades i 'absentistes', quan aquests són persones que no estan bé de salut, que tenen una baixa mèdica perquè en la mineria és més habitual que en altres feines que hi hagi baixes». «No ho hem volgut negociar», diu Rueda. «Si volen, que facin el que hagin de fer. Els sindicats no negociem baixes traumàtiques», conclou el secretari d'indústria al territori del sindicat.\nEn la nota que va fer pública ahir, CCOO veu «inadmissible» la decisió de l'empresa de presentar l'ERO, ja que «es tracta de la mina que ha de garantir el futur de l'activitat de l'explotació que l'empresa té a la Catalunya Central, i on a més hi ha un elevat nombre de subcontractes que operen en aquesta mina».\nCCOO denuncia que, amb aquesta decisió, «el grup ICL pretén retallar costos a les mines d'Iberpotash a costa de retallar la plantilla fixa i de precaritzar les condicions laborals de les persones que hi treballen».


Lògica eco d’una marca pionera a Barcelona |\nLògica eco d’una marca pionera a Barcelona\n10/06/2014 · by marrocabert\t· in Roba.\t·\nSi feu la prova d’escriure moda ecològica al buscador per antonomàsia veureu que la primera marca en aparèixer és Ecoology. El mèrit no és d’un bon estratega en posicionament, sinó de l’atreviment i la perseverança d’Eva García, que va començar aquesta firma pionera a Barcelona el 2011 amb quatre sòcies, i tres anys després segueix al capdavant de la nau tota sola, convençuda que el risc de naufragi de la moda sostenible ja ha amainat.\nTop blanc i faldilla verd maragda de cotó orgànic\nElla era model, i sovint feia de maniquí per a proves de roba. Entre canvis de vestuari i assajos de caigudes, va descobrir la seva devoció pels tallers de confecció, els teixits i tot el que es mou en el backstage d’una col·lecció. Amb les mans de dissenyadors i patronistes a prop, va anar aprenent l’ofici i, després d’estudiar un màster en direcció d’empreses, es va llençar a crear la seva marca.\nPerò no tot el que hi ha darrere de la producció de moda anava amb ella, acostumada a l’alimentació ecològica i a reaprofitar-ho tot. Així que va decidir que, per lògica, la seva marca seria eco. Treballa amb teixits orgànics, i mai llença les restes de teles, que sempre acaben en algun disseny nou. Fàbrica en tallers locals, actualment amb un de Mataró i un de Barcelona, el de Dona Kolors, que dóna feina a dones en risc d’exclusió social.\nSamarreta de tencel amb triangle color sorra, i leggings de plana i punt de cotó orgànic\nPer a l’Eva, Ecoology contribueix als seus ideals, és la seva manera de respectar el món on viu. Aposta per la col·lecció contínua i els seus dissenys són atemporals. Fa peces d’edició limitada que no la lliguen a la imposició de novetats constants del fast fashion, una manera de produir que no vol ni pot seguir. Està convençuda que els consumidors de moda sostenible tampoc demanden aquest ritme d’actualització, sinó que busquen teixits de qualitat i roba que duri en els seus armaris.\nSamarreta de tencel amb triangel de modal i cupro de color blau indi\nEls seus dissenys són sobretot per a dones, però també fa algunes samarretes per a homes. Els teixits que utilitza, sempre amb certificats, són el cotó orgànic, el tencel, el bambú, el modal i el cupro, la llana ecològica o també el més sorprenent teixit d’algues, que barrejat amb cotó orgànic dóna una tela suau de tacte molt fresc i agradable. D’aquest teixit és, per exemple, el vestit Mimi, de color rosa empolsat amb escot en forma de pic i volant davant i darrere.\nVestit fet amb teixit de cotó orgànic i algues de color rosa empolsat\nEns assegura que trobar els teixits és la part més complicada de la seva feina. Després de dedicar moltes hores a la recerca, ha contactat amb petits proveïdors, que no l’obliguen a comprar milers de metres. Això sí, aquests estan a molts quilòmetres, normalment a l’Índia o la Xina, perquè aquí no se’n troben. Ecoology té punts de venda en diferents ciutats espanyoles, i a Barcelona la trobareu a Gaia, Coshop, Humus i Clip Eixample. A més, podeu comprar els seus models online.\nReconeix que no és un camí fàcil i que, a base de trompades, s’ha anat enfortint. Alguns dies ho tiraria tot per la borda, però altres es reconforta, comprovant que no està sola al vaixell, al que cada vegada hi pugen més emprenedors decebuts amb la moda depredadora. Segueix convençuda la batalla de dissenyadors com Vivienne Westwood, que ha convertit la campanya Climate Revolution en la seva insígnia; la revista Replanet, promotora d’un lifestyle sostenible; o marques de referència com L’Herbe Rouge, People Tree o Amour Vert.\nEva García, al seu showroom de Barcelona Foto: Mar Rocabert\nEtiquetes: cotó orgànic, Ecoology, moda ecològica, moda sostenible, teixit d'algues, teixits orgànics, tencel\n← Mou-te cap a l’slow fashion amb MTS\nPerdeu-vos pel Lost&Found →


Pousada Canoeiros Porto Seguro Brasil - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nReserva Pousada Canoeiros\nRua Vista Alegre, 174, Arraial d'Ajuda, Porto Seguro, Brasil, 45816-000\nPousada Canoeiros valoracions\nCaracterístiques que t'encantaran sobre Pousada Canoeiros\nHabitacions disponibles a Pousada Canoeiros\nMés informació sobre Pousada Canoeiros\nAl visitar Arraial D'ajuda, vosté es sentirà com a casa a Pousada Canoeiros, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Pousada Canoeiros asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal.lacions per a minusvàl.lids, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, lloguer de cotxes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, mini bar, ventilador, aparell de televisió, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Arraial D'ajuda, faci de Pousada Canoeiros la vostra llar.


Manix: “Estic content amb els fitxatges, hem de fer equip” – CD Atlético Baleares | Web oficial\nNotícia destacada 9 Agost, 2019 Atlético Baleares\nManix: “Estic content amb els fitxatges, hem de fer equip”\nAquest matí la plantilla ha realitzat l’últim entrenament de la setmana. Reprendrà el treball el dilluns a les 18:00 hores a Son Malferit. Posteriorment ha tingut lloc la presentació del darrer fitxatge balearico, Pedro Orfila, a la seu de Gomila Gost, patrocinador del club. Ha estat acompanyat per Ignacio Ranera, director comercial de l’empresa i Manix Mandiola. L’entrenador basc ha aprofitat per fer la seva primera roda de premsa de la pretemporada.\nPedro Orfila: “Vinc amb molta il·lusió com a projecte, l’objectiu és ascendir després de quedar-se a les portes. Vinc a aportar treball i esforç en el que pugui ajudar l’equip. Tota la meva carrera em demanen la meva posició, em considero un defensa que pot cobrir qualsevol posició ia disposició del míster. Vaig veure el partit del Cartagena i ara entrenant i el grup humà pinta molt bé. Pretemporada són moments per a provar i mesurar coses i tampoc es pot valorar molt. Estarem dalt lluitant per l’objectiu. el més important és el equip, lluitar pel playoff i aportar treballant per convèncer el míster. Conec Borja San Emeterio el Racing de Santander. La defensa és un punt fort, si ets sòlid i aprofites l’atac l’equip estarà a dalt, en el tram final de temporada hi ha de ser molt sòlid”.\nManix: “Tant és que canviem de grup i de jugadors, el futbol és antic i el nivell serà semblant al grup I. Cal fer un equip, teníem bons jugadors l’any passat i els tenim aquí perquè el club fitxa a jugadors de nivell però falta acoblar. Tenim dos puntes, falta un que vingui. No volem portar un davanter qualsevol, volem que millori la plantilla i mantingui com a mínim el nivell. Esperem per al que vingui sigui bo. la resta dels llocs estan mitjanament ben coberts . Hi ha nivell en totes les línies. el tema és fer un equip. l’any passat vam guanyar la lliga jugant en tots els camps. és veritat que jugar a Son Malferit et dóna alguns punts perquè és un handicap per al rival però farem l’Estadi nostra casa, no hi ha temps. Ens adaptarem. l’any passat ja vaig dir que anar tant de baix a dalt il·lusionant la gent, pots enganxar una llet major però beneït problema i decepció. no és una exigència estar a dalt però sí un repte, per què no anem a repetir el de l’any passat? Ja ho hem viscut, no serà fàcil perquè hi ha molts rivals però tinc el convenciment que tornarem a estar a l’embolic. Gairebé tots els jugadors que han vingut tenen un nivell i una trajectòria. Els resultats de pretemporada no em valen per a res, hem jugat amb juvenils. Millor que et guanyin ara i aprendre de les derrotes. No considero una derrota jugar contra un equip de Primera Divisió de Dubai perquè la primera part vam treure un bon equip i la segona els xavals i ens passaran per sobre. Sé les coses per què passen. Cal ser un equip, que els bons jugadors juguin com a equip i es coneguin. Només vaig a parlar dels jugadors que tinc, els que s’han anat se’ls agraeix la seva feina i si han sortit a categories millor és senyal que alguna cosa vam fer bé. Que hi hagi dos porters de garanties és bo per a l’equip, jugarà el que faci que l’equip sigui millor, que ens transmeti més tranquil·litat. Pot ser que els dos ho aconsegueixin. El porter que transmeti serenitat serà el que jugui, el que millor estigui. Xavi té l’aval de la seva trajectòria i la informació que tinc és molt bona”.\nEl ATBFEM nacional debuta a Segona aquest diumenge davant el Sant Gabriel\nLuca Ferrone “Tenim un equip de garanties”\nEl juvenil A guanya el seu primer partit de lliga\nEl ATBFEM sub23 guanya 6-0 al Collerense en el primer partit de Copa\nManix: “Els 6 punts ens donen confiança però encara no hem fet res”


Ajuntament del Masnou/Tallers gratuïts per als comerços del municipi\nData i hora oficials: 25/06/2019 14:01\nTallers gratuïts per als comerços del municipi\nÚltima revisió 25-10-2018 10:31\nA final d’octubre, l’Ajuntament encetarà un programa adreçat als comerços del municipi que tindrà com a objectiu impulsar els productes i consolidar la digitalització dels negocis. S’oferiran quatre tallers i una visita comercial guiada a Reus. Cal inscripció prèvia a totes les activitats.\nDurant les sessions, es facilitaran eines que permetin consolidar els negocis als comerciants, tant des del punt de vista de la imatge externa (aparadors, tècniques de venda innovadores…) com per millorar la comercialització dels productes fent ús de les xarxes socials i altres tècniques que explicaran experts en la matèria. Els tallers programats versaran sobre com fer les fotografies comercials i editar-les amb el telèfon mòbil, com muntar un aparador de Nadal, com comunicar a les xarxes socials i com vendre més a través de la imatge i l’exposició.\nAlhora, i amb l’objectiu de conèixer altres iniciatives d’èxit, s’ha programat una visita guiada pels comerços de Reus, per conèixer de més a prop el comerç de proximitat d’aquest municipi i com ha encaixat dins les diferents estructures comercials d’aquesta ciutat.\nEls tallers són gratuïts però cal inscripció prèvia


Raimon oferirà quatre recitals antològics al Palau de la Música Catalana - Diari La Veu\nEscriba el número 593455\nRaimon oferirà quatre recitals antològics al Palau de la Música Catalana\nEls cors de l'Escola Coral de l'Orfeó Català introduiran el cantautor amb diferents versions seues a cada concert\n29 març 2014 01:00h\nRaimon actuarà acompanyat a la guitarra per Miquel Blasco i Joan Urpinell, el clarinetista Pau Domènech i Fernando Serena al contrabaix. Els concerts del músic valencià seran un repàs, una antologia, de tota la seua obra. Inclouran, doncs, les cançons més conegudes del cantautor juntament amb composicions més recents.\nAixí mateix, Raimon ha anunciat que també interpretarà algunes peces que fa molt de temps que no entona en els seus directes. I fins i tot hi haurà alguna novetat, com una cançó nova que prepara juntament amb els cors de l'Escola Coral de l'Orfeó Català. La participació dels cors anirà més enllà d'aquesta col·laboració.\nPer iniciativa del Palau de la Música, tots ells (Cors Mitjans, Cor de Noies, Cor Petits i Cor Jove) protagonitzaran en cada un dels 4 recitals una introducció a Raimon, cantant dues cançons del cantautor versionades. Les peces escollides són D'un temps, d'un país i Jo vinc d'un silenci, la primera nit, Parlant-me de tu i Veles e vents, la segona, Si miraves l'aigua i Diguem no, en el tercer recital, i Al vent' i Cançó de les mans' l'última nit.\nRaimon va acceptar "amb goig" que les corals foren convidades a participar en els seus recitals. El de Xàtiva ha expressat que "m'ompli de satisfacció" que les corals canten les seues cançons, i ha celebrat que la gent jove entre en el seu univers "a través de la música", perquè "les coses que es fan a una certa edat normalment queden".\nAl respecte, Raimon ha rememorat quan en la seua infantesa formava part d'una coral a Xàtiva, i com d'aquella època no se li han esborrat algunes cançons, com 'Muntanyes del Canigó'.\nEl cantant i compositor ha senyalat que ha actuat 40 vegades al Palau de la Música. Aquest és, doncs, l'indret on més concerts ha oferit Raimon. I també, segons ha revelat, l'auditori on "s'ha sentit més a gust del món" actuant. "Al Palau s'ha creat un clima especial al llarg dels anys entre el públic i el cantant, que sóc jo, i que va lligat a moltes coses", ha explicat.\nEn aquesta llarga relació amb el Palau, Raimon ha destacat que recorda de manera especialment entranyable els primers recitals, als anys 60, i especialment el primer que va oferir en solitari el 1967, un any després de la seua famosa actuació a l'Olympia de París. Així mateix, el músic també ha fet referència a la sèrie de 7 concerts que va oferir l'any 2000, presentant un dels seus àlbums Integral.\nEscriba el número 161574


54 Què passa si hi ha preguntes: iniciadors de converses que provoquen reflexions. - Explorar\nmitjançant: Unsplash / Ryan Hoffman\nPer què voleu saber alguna cosa fantàstic si hi ha preguntes?\n& hellip; Perquè i si tenies una llista de preguntes preguntar que podria provocar discussions fascinants pràcticament en qualsevol moment, en qualsevol lloc i amb qualsevol persona? Ara ho fas.\nQuè passa si les preguntes són increïblement versàtils. Donen al vostre company de conversa un tema específic per marinar, des de la llum i la ximpleria fins al profund i, de vegades, fins i tot inquietant. Ara és un saborós banquet de menjar per pensar.\nNomés un sòlid, si la pregunta pot crear debats en curs entre els vostres amics, familiars, companys de feina i fins i tot aquella noia amb la qual heu estat aixafant. Són fantàstics perquè podeu triar preguntes úniques per a persones concretes i les respostes d’una persona us poden explicar moltes coses sobre el funcionament intern del seu cervell.\nNavegueu per aquesta llarga llista i recorda els teus favorits de manera que sempre teniu algunes preguntes sobre què fer si hi ha preguntes a la coberta que cal utilitzar sempre que aparegui l’estat d’ànim.\n5 Millors Què passa si hi ha preguntes\nAquests són alguns dels més grans i el millor si hi ha preguntes. Aquests són els tipus de preguntes que la gent mai no va pensar que hauria de respondre en mil milions d’anys i això és el que els fa increïbles.\nAlguns d’ells són increïblement durs, de vegades fins i tot impossibles. D’altres són més motivadors i imaginatius. Utilitzeu-los amb prudència.\nAquí hi ha 5 de les millors preguntes sobre què passa si:\n1. I si es despertés un matí en un altre país envoltat de gent que no parlava anglès i només amb la roba on dormia, què faríeu?\nAquesta pregunta realment t’inspira a ser creatiu alhora que t’obliga a pensar pràcticament.\n2. I si poguessis ser famós, però ho faries pobre per sempre?\nQuè és més veritablement valuós, la riquesa o la glòria?\n3. I si tinguéssiu l'oportunitat, canvieu alguna cosa de la història, arriscant-vos que els vostres pares no es reuniran mai i mai no naireu?\nEsteu disposat a sacrificar potencialment la vostra existència per al bé de la humanitat?\n4. I si pogués dir una frase que tot el món pogués escoltar, què diríeu?\nTeniu la vostra plataforma, però només durant un minut.\n5. I si poguessis viure perfectament sense dormir, si no tinguessis cap necessitat de dormir, com passaries totes les nits?\nO, si proveu un cicle del son polifàsic com Kramer de Seinfeld? Què podria sortir malament?\n7 Què passa si hi ha preguntes d'inici de conversa\nUtilitzeu aquests iniciadors de converses quan us interessa anar més enllà de l’ordinari i cap a l’extraordinari. Al cap i a la fi, de vegades la gent s’avorreix amb els obridors típics i mitjans: només podeu parlar de com va la vostra setmana laboral tantes vegades fins que es converteix en una paraula només per ser educat.\nComençar una conversa amb què passa si les preguntes són una forma segura d’assegurar-se que es recorda després de conèixer algú nou. Fins i tot podeu inspirar a la gent a utilitzar les vostres preguntes sobre altres persones.\nA continuació, es detallen 7 de les millors preguntes sobre què passa si s’inicia la conversa:\n6. I si fóssiu un gos calent i moria de gana, us menjaríeu vosaltres mateixos?\nÉs canibalisme si esteu fet de carns processades sensibles?\n7. Què passa si us despertés de sobte perquè la vostra casa estava en flames, quines tres coses estalviaríeu mentre corríeu fora?\nAquesta pregunta és una manera fantàstica d’aprendre quines possessions són més importants per a una persona, cosa que us pot explicar moltes coses.\n8. Què passaria si us donessin tres desitjos, què desitjaríeu?\nUna pregunta clàssica que pot generar una àmplia gamma de respostes.\nmitjançant: Pexels / walid aissani\n9. I si t’haguessin donat l’oportunitat d’anar a la lluna, hi aniries? Per què o per què no?\nEls riscos valen la pena?\n10. Què passa si haguéssiu de triar entre una meravellosa relació romàntica que acabaria al cap d’un any o una relació tan duradora que duraria tota la vostra vida, quina escolliríeu?\nÉs millor tenir estimat i perdut& hellip ;? Un any de felicitat o una vida d’estabilitat?\n11. I si trobéssiu una maleta plena de 1.000.000 de dòlars, què faríeu?\nAquesta és una pregunta divertida perquè podeu parlar d’on també provenien els diners, cosa que podria afectar les vostres decisions. No voleu tenir la maleta plena de diners de la persona equivocada.\n12. Què passa si us pogueu moure a qualsevol lloc, on us agradaria viure?\nLa casa dels somnis d’una persona pot revelar una mica la seva personalitat i gustos, així com els seus objectius i ambicions.\n4 Què passa si hi ha preguntes aleatòries\nmitjançant: Pexels / Naman Nayar\nQuan es vol mantenir algú en peu, no es pot guanyar preguntes aleatòries. Moltes d’aquestes preguntes no tenen cap context i està bé.\nLa varietat és l’espècia de la vida. Utilitzeu aquestes preguntes aleatòries per anar més enllà de la norma i arribar a territoris desconeguts.\nA continuació, es detallen quatre de les millors preguntes sobre si passa a l’atzar:\n13. Què passa si hagués de triar una persona per estar amb ella per sempre?\nSabent només el que en sabeu ara. Voleu fer una aposta o apostar amb una aposta segura?\n14. I si poguéssiu mantenir un record de nosaltres junts? Quina escolliríeu?\nFer-se aquesta pregunta és una manera fantàstica de fer-ho crear un record durador amb aquell algú especial.\n15. Què passa si pogués menjar només un aliment per a la resta de quins aliments escolliria i per què?\nAquesta és una pregunta alegre que encara us fa pensar molt i molt sobre quina seria la vostra decisió.\n16. I si poguessis fer una festa i convidar algú (mort o viu), a quines persones convidaries?\nQui seria a la llista de convidats definitiva?\n8 Divertit Què passa si es fan preguntes\nNo sempre cal trencar una broma per fer riure a algú. Aquests preguntes divertides per fer tindrà l’altra persona en puntades.\nLa bellesa d’aquestes divertidíssimes preguntes és això de vegades, l’humor real prové de les respostes. Aquestes preguntes us situen en situacions estrambòtiques que cada vegada fan pessigolles a l’os divertit del vostre cervell. Compartir algunes rialles és una manera provada de formar connexions significatives amb la gent, així que no oblideu aquesta secció.\nA continuació, es detallen 8 dels millors comentaris divertits que es poden fer si es fan preguntes:\n17. I si els ocells no canten i criden perquè tenen por de les altures?\nAquesta pregunta realment et fa replantejar-te la tranquil·litat d’aquest àlbum “Sons de natura” del qual t’adormes.\n18. I si l'única raó per la qual no podem caminar a través dels miralls és perquè el nostre reflex ens bloqueja?\nI si dediqueu prou temps a convèncer-lo, finalment us deixarà entrar?\n19. Què passa si podem respirar a l'espai, però el govern ens diu que no podem i no intentem fugir?\nBé, coneixeu personalment algú que ho hagi intentat respira a l'espai? Ho dubto.\n20. Què passa si en realitat hi ha diverses ànimes al vostre cos, però sou la més poderosa, de manera que teniu control sobre el vostre cos i les veus que escolteu al cap són només les ànimes més febles que us parlen?\nEsperem que no s’uneixin i comencin un motí. Això podria resultar incòmode.\n21. Què passa si els éssers humans perdem tota la pell cada hivern i caminem com els esquelets i els arbres s’enfaden quan han d’arrancar tota la pell de la gespa?\nMai se sap què passa en aquests universos paral·lels.\nmitjançant: Unsplash / Randy Tarampi\n22. Què passa si tot el que veieu ara mateix és només una al·lucinació causada per la inhalació d’oxigen?\nI només podem veure la veritable naturalesa de la realitat quan respirem a l'espai?\n23. Què passa si en lloc de gossos policials hi hagués aranyes policials gegants de la mida de l’home?\nSens dubte, hi hauria molt menys delicte.\n24. Què passa si escolliu no prendre cafè durant les pauses?\nLa policia aranya vindrà darrere teu?\n7 Diversió, què passa si es fan preguntes\nUtilitzeu aquests divertides preguntes per fer quan només vols mantenir les coses lleugeres. No totes les converses han de ser pesades ni divertides.\nAquests preguntes divertides us ajudarà a fugir del xat xat sense fer-ho massa estrany. Són ideals per passar el temps a la feina, al cotxe o a la taula.\nA continuació, es detallen 7 de les millors coses divertides, i si es fan preguntes:\n25. I si els animals poguessin parlar, quina seria la més ruda?\nPunts extra si podeu fer la vostra millor impressió.\nmitjançant: Unsplash / Francisco Bru\n26. I si tots els estats dels EUA estiguessin representats per aliments, per quins aliments estarien representats cada estat?\nAquest és un divertit exercici de pensament per fer pensar en les moltes cultures úniques dels Estats Units.\n27. I si haguéssiu de canviar el nom, quin seria el vostre nou nom i per què escolliríeu aquest nom?\nLes respostes serioses i divertides són ben rebudes.\n28. I si poguessis ser un atleta olímpic, en quin esport competiries?\nNo dubteu a inventar-vos els vostres si no esteu interessats en cap de les opcions actuals.\n29. I si poguessis estar a la pel·lícula que triïs, quina pel·lícula escolliries i quin personatge interpretaries?\nNo dubteu a fer una pluja d’idees sobre una pel·lícula que encara no existeix.\n30. I si pogués seure en un banc en un bosc preciós, a qui voldríeu seure al vostre costat i per què?\nQui és aquella persona que faria realment perfecte aquell moment serè?\nmitjançant: Unsplash / Will Paterson\n31. I si poguéssiu convidar quatre persones famoses a sopar, a qui escolliríeu i per què?\n8 Què passa si, preguntes sobre el trencador de gel\nDe vegades, trencar el fred i el fred exterior d'algú pot ser un repte. Aquests preguntes sobre trencaclosques de gel pot ajudar amb això.\nSón similars als iniciadors de converses, però tenen aquest extra alguna cosa això ajuda la gent a obrir-se a vosaltres. Alguns d’ells són avançats, d’altres pesats i d’altres estranys. No importa què, segur que obtindreu una resposta.\nA continuació, es detallen 8 de les millors preguntes sobre el trencament de gel:\n32. I si m’agradés ballar nu mentre escoltava One Direction?\nQüestió hipotètica, per descomptat & hellip;\n33. I si no tingués diners & hellip; encara m’estimaries?\nAquesta pregunta us ajuda a entendre el valor que la gent de la vostra vida dóna a les coses materials.\n34. I si estiguéssiu atrapat en una illa deserta amb mi, però no tinguéssim menjar?\nÉs hora de començar a fer les difícils preguntes & hellip;\nmitjançant: Unsplash / Robert Metz\n35. I si m’engreixo molt?\nAlmenys alimentaries més persones a l’illa.\n36. Què passaria si caiguéssiu en un forat negre?\nLa propera vegada que en veieu un, consulteu l'horitzó d'esdeveniments i informeu-ne.\n37. I si existís una altra espècie avançada?\nI el seu talent es manté molt ben amagat?\n38. I si un asteroide gegant no hagués acabat amb els dinosaures?\nEn què seria diferent la vida avui en dia? Serviríem senyors reptilians?\n39. I si els humans fossin el doble d’intel·ligents?\nQuè podríem aconseguir?\nmitjançant: Unsplash / Lee Campbell\n5 Interessant Què passa si hi ha preguntes\nEls humans inspiren als humans. S'han aconseguit gestes espectaculars que no van néixer de res més que de simples paraules. Aquests preguntes interessants et dóna poder estimular les ments dels altres i pensar de maneres noves i emocionants.\nAlgunes d’aquestes preguntes obliguen a utilitzar la imaginació situant-se en situacions impossibles. Altres són més exercicis de pensament que us fan pensar fora de la caixa imaginant ocurrències estranyes i universos alternatius. Feu-los servir per bufar ments.\nA continuació, es detallen 5 de les millors preguntes interessants: i si hi ha preguntes:\n40. I si tots els gats del món morissin de cop?\nÉs evident que hi hauria hagut algun tipus de pla director executat per tots els gossos del món.\n41. Quina gravetat anava desapareixent lentament?\nSeríem capaços de trobar una solució? Sabates de maó?\n42. I si el sol fos la meitat de gran?\nO pitjor encara, si es redueix a la meitat de la seva mida del no res?\n43. Què faríem si descobríssim extraterrestres?\nO si ens descobrien? (cue tema dels fitxers X)\nmitjançant: Unsplash / Dardan\n44. I si encara no s’inventés l’electricitat, en què seria diferent la vostra vida?\nPodríeu tallar-lo en un món il·luminat per espelmes?\n10 Deep What If Preguntes a fer\nQuan estigueu a punt per portar la conversa al següent nivell, utilitzeu-los preguntes profundes per fer. Aquestes són les grans preguntes que us poden mantenir a la nit.\nDe la ciència a la història a la filosofia a l’existencialisme, aquests són preguntes motivadores que pot trigar dies, mesos o fins i tot anys a completar el resum. Pregunteu-los quan realment voleu entendre les profunditats dels pensaments, opinions i imaginacions més salvatges d’una persona.\nA continuació, es detallen 10 de les millors qüestions profundes:\n45. I si tot el que farem ha estat predeterminat?\nL’elecció és només una il·lusió?\n46. I si hi hagués éssers de quarta, fixa o fins i tot sisena dimensió que observessin i avaluessin totes les nostres accions?\nSomriu i saluda hola, per si de cas.\n47. I si l’univers és una simulació gegant?\nA realitat simulada potser no sigui descabellat com creieu. Ets tu?\nmitjançant: Pexels / Snapwire\n48. I si poguéssim pujar la nostra consciència a una màquina?\nT'arriscaries? La consciència eterna segurament s’envellirà, i què passa si no hi ha ningú al voltant per apagar l’interruptor?\n49. Què passa si el deja-vu i la hipnosi eren realment els relats que van conduir a una comprensió veritable de la ment?\nI els nostres cervells encara evolucionen per processar aquests senyals correctament?\n50. I si els fantasmes són reals i generen el seu propi poder? Faria servir una bateria alimentada per fantasmes al telèfon? Què passa si el telèfon funcionaria per sempre sense necessitat de càrrega?\nAlmenys ja no us deixaria embruixar per les bateries mortes.\n51. I si el Déu d’Abraham era real, però va ser assassinat durant les proves nuclears?\nO simplement va decidir que som sols a partir d’aquí.\n52. I si Donald Trump fos elegit president dels Estats Units?\nUna estrella de la realitat com a president? Segur que bromeu.\n53. Què passa si tinc més per celebrar del que m’adono?\nTots hauríem d’estar sempre a la recerca de coses noves per celebrar, per petites que siguin.\n54. Què passa si somreia més?\nSomriure provoca felicitat, per què no?\nLlista descarregable de Què passa si hi ha preguntes\nAquí teniu una llista que es pot descarregar de si hi ha preguntes (Feu clic amb el botó dret a la imatge i seleccioneu Desa la imatge com a & hellip;):\nQuè passa si les preguntes són molt divertides, però no oblideu canviar-les de tant en tant. Aquí teniu algunes preguntes més per afegir al vostre repertori:\nConnecteu-vos amb una persona nova amb aquests conèixer-te preguntes.\nÚs preguntes estranyes per fer quan vols una sortida del mundà i cap a l’estrany.\nMantenir prefereixes preguntes a mà per utilitzar al costat de què passa si les preguntes: es complementen fantàsticament amb cadascuna d'elles.\nCom fer preguntes i preguntes: 3 consells\nmitjançant: Pexels / Rifqi Ramadhan\n1. Utilitzeu el que passa si les preguntes són escasses\nÉs clar, què passa si les preguntes són molt divertides i és per això que no voleu exagerar-les. Al cap i a la fi, hi ha massa coses que es poden fer velles i no voleu que us conegueu com l’home que pregunta constantment “i si & hellip;” en totes les situacions socials. Aquestes preguntes són només una de les moltes eines del vostre kit.\n2. No l’empenyis massa\nEl fet que utilitzeu el format 'what if' no vol dir que pugueu demanar res. Reconeix els límits de l’altra persona i intenta no traspassar-los. Què passa si les preguntes poden ajudar-vos a crear connexions ràpidament, però no el voleu precipitar ni forçar-lo. Mantingueu-ho natural.\n(Per descomptat, aquesta regla es pot incomplir quan estigueu amb amics propers i familiars amb qui us sentiu molt a gust.)\n3. Col·loqueu el vostre propi gir en cas de preguntes\nmitjançant: Unsplash / Lucas Lenzi\nAquest últim és el punt de partida definitiu, però només us limiteu a la vostra imaginació. Si us plau, poseu-vos els vostres propis canvis en les vostres preguntes, sobretot si podeu fer-les més relacionables amb la persona amb qui parleu. Mantingueu el vostre material fresc i rellevant.\nAra que teniu una llista sòlida de preguntes per fer, ves a divertir-te amb ells. Presteu atenció a com reaccionen les persones i preneu nota mental dels millors.\nPenseu en les vostres pròpies respostes perquè pugueu contribuir a la conversa. Recordeu: es necessita dos per fer que un debat funcioni. Fer preguntes i donar respostes.\nFinalment, Intenta no repensar massa les coses amb aquestes. Què passa si les preguntes han de ser lleugeres, fins i tot quan els temes són pesats. Apropeu-vos-hi d’una manera relaxada, fàcil i informal i, a través de la màgia d’una bona conversa, podreu establir connexions significatives que durin.\ncom planifiqueu una cita perfecta


Revisió del 10:45, 9 jul 2010\n72 octets eliminats , fa 9 anys\nRevisió del 10:00, 5 jul 2010 (modifica)\nm (Robot afegeix: es:Espectro ensanchado por secuencia directa)\nRevisió del 10:45, 9 jul 2010 (modifica) (desfés)\nL'''' espectre eixamplat per seqüència directa ''' (''' <''' [[Idioma anglès|anglès]] '' direct sequence spread spectrum '' o '' DSSS ''), també conegut en comunicacions mòbils com ''' DS-CDMA ''' (''' [[accés múltiple per divisió de codi]] en seqüència directa), ''' és un dels mètodes de modulació en [[espectre eixamplat]] per a transmissió de senyals digitals sobre ones radiofòniques que més s'utilitzen. Tant DSSS com [[FHSS]] estan definits per la [[IEEE]] en l'estàndard 802.11 per xarxes d'àrea local sense fils [[WLAN]]. Aquest esquema de transmissió es fa servir, amb alguna variació, en sistemes [[CDMA]] asíncrons (com per exemple [[UMTS]]).\nLa traducció de l'anglès '' spread spectrum '' es fa amb diferents adjectius segons les fonts; poden utilitzar indistintament ''' espectre eixamplat, expandit, difús o dispers ''' per referir en tots els casos al mateix concepte.\nL'espectre eixamplat per seqüència directa és una tècnica de modulació que utilitza un [[codi de pseudosoroll]] per modular directament una portadora, de tal manera que augmenti l'ample de banda de la transmissió i redueixi la [[densitat de potència espectral]] (és a dir, el nivell de potència en qualsevol freqüència donada). El senyal resultant té un espectre molt semblant al del soroll, de tal manera que a tots els radiorreceptoresreceptors elsde semblaràràdio ho interpretaran com a soroll menys a qui va dirigida la senyal.\n== DSSS i FHSS ==\nSón dos tipus de tecnologies d'espectre eixamplat que empren les radiofreqüències\n=== DSSS (Espectre eixamplat per seqüència directa) ===\nEn aquesta tècnica es genera un patró de bits redundant per a cada un dels bits que componen el senyal. Com més gran sigui aquest patró de bits, major serà la resistència de la senyal a les interferències. L'estàndard IEEE 802.11 recomana una mida de 11 bits, però el òptim és de 100. A recepció és necessari realitzar el procés invers per obtenir la informació original.\nLa seqüència de bits utilitzada per modular els bits es coneix com seqüència de Barker (també anomenat codi de dispersió o pseudosoroll). És una seqüència ràpida dissenyada perquè aparegui aproximadament la mateixa quantitat de 1 que de 0. Un exemple d'aquesta seqüència és el següent.\nNomés els receptors als quals l'emissor hagi enviat prèviament la seqüència podran recompondre el senyal original. A més, en substituir cada bit de dades a transmetre, per una seqüència de 11 bits equivalent, encara que part del senyal de transmissió es vegi afectada per interferències, el receptor encara pot reconstruir fàcilment la informació a partir del senyal rebuda.\nLa tècnica FHSS seria equivalent a una multiplexació en freqüència\n* [[Espectre eixamplat]]\n[[cs:Direct Sequence Spread Spectrum]]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/5627361»


Marcelo Brodsky fa art a partir de fotos intervingudes\nMarcelo Brodsky: "La gent més jove, si no hi ha imatge, no dedica atenció a cap missatge"\nBarcelona. Dilluns, 27 de novembre de 2017. 05:30\nActualitzat Dilluns, 27 de novembre de 2017. 05:30\nMarcelo Brodsky (Buenos Aires, 1954) és un fotògraf argentí, més conegut per la seva faceta d'artista contemporani. Sobresurt per la connexió que realitza entre art i drets humans; les seves obres més populars són fotografies pròpies o alienes, intervingudes, amb temàtiques relacionades amb la memòria històrica. El 1976, davant de la repressió desencadenada per la dictadura militar argentina, es va exiliar a Barcelona, on va estudiar fotografia i econòmiques. De tornada al seu país es va integrar a l'agència d'imatges Latin Stock, que va dirigir durant 30 anys. Moltes de les seves obres giren entorn de violacions dels drets humans, algunes d'elles referents a la repressió a l'Argentina durant la dictadura. Ha vingut a Barcelona per presentar el seu llibre 1968. El fuego de las ideas (editorial RM) a la Fundació Tàpies i en aquesta ocasió ha estat entrevistat per El Nacional.\nMarcelo Brodsky / Foto: Sergi Alcàzar\nQuina relació tenen, per a vostè, els drets humans amb l'art?\nM'interessa molt la connexió entre art i drets humans i he dedicat molts esforços a investigar com explicar a la gent els abusos contra els drets humans. Vull que el discurs circuli d'una altra manera, perquè el que es repeteix molt cansa. Ara dirigeixo una ONG, Acció Visual, que es dedica a promoure l'ús de tècniques visuals en la defensa dels drets humans. Una de les nostres últimes accions ha estat recrear imatges dels morts en la matança d'Ayotzinapa (a Iguala, Mèxic), en diferents parts del món. També sóc fundador i membre del consell del Parc de la Memòria, de Buenos Aires, on es recorda el terrorisme d'Estat argentí. És un lloc on els visitants recorren un mur on hi ha inscrits els noms de les víctimes i després llancen flors al riu.\nQuina relació té, per a vostè, la fotografia amb la memòria històrica?\nTinc un llibre, Buena memoria, centrat en la història de la meva escola i dels meus companys. A partir d'una fotografia dels meus companys de classe vaig investigar les conseqüències de la dictadura sobre ells, i vaig intervenir la fotografia destacant en la mateixa imatge la seva experiència. Alguns d'ells van desaparèixer, víctimes de la repressió, i vaig deixar constància d'això sobre la foto. És una obra que és als principals museus del món. Buena memoria era un punt de partida sòlid per treballar en la intervenció de fotografies, perquè era un mètode innovador. A partir d'aquest llibre vaig aprofundir en la tècnica d'intervenció de fotografies i la vaig aplicar a molts altres camps.\nEl 1968, aquí, hi havia dictadura, però ja s'havia perdut la por\nExposició 1968 a la Plaça de les Tres Cultures. Mèxic D.F. / Foto: Marcelo Brodsky\nÉs la tècnica que també ha utilitzat al seu últim llibre...\nReprenent aquesta intervenció sobre fotografia d'arxius, ara fa tres anys que treballo el tema de les revoltes de 1968. Volia incloure una fotografia de la Caputxinada, però no la vaig trobar, no n'hi havia cap que em convencés prou. Però vaig incloure una foto d'un recital de Raimon a la Complutense de Madrid. Em va cridar l'atenció perquè és bastant activa. No es veu la por, que és el que s'esperaria trobar durant el franquisme. Aquí hi havia dictadura, però ja s'havia perdut la por.\nPer què treballar sobre el 1968?\nEn aquest llibre he hagut de recórrer a imatges d'altres fotògrafs, perquè jo el 1968 tenia 13 anys. Però les idees del 68 van afectar molt a la meva vida... Soc hereu del 68. Algunes coses que es van proposar en aquell moment es van aconseguir, d'altres no... Algunes ja són reals, com la igualtat de gènere en alguns llocs...\nLes seves obres estan vinculades a una meticulosa investigació històrica.\nTotes les meves obres tenen una història. Jo investigo a fons què va succeir quan es van fer les fotografies que treballo: què va passar en aquest moment, en aquest lloc... Hi ha vegades que identifico a la gent de les fotos i intento esbrinar què va passar amb ells. A la foto de la Complutense, vaig veure que hi havia la imatge d'un represaliat, i el vaig vincular, en la meva intervenció, al cas de Granados i Delgado, dos anarquistes executats pel franquisme malgrat ser innocents. També em va sorprendre trobar, entre els estudiants retratats el maig de 1968, una foto del Che, i per això vaig destacar-la. Set mesos després de la mort, el Che ja estava a la Complutense. És interessant la velocitat a què es transmeten les imatges i els mites.\nConvertir fotos en obres d'art és una manera d'aconseguir que circulin d'una forma diferent a com funcionen habitualment\nVostè utilitza tant imatges pròpies com d'altres fotògrafs?\nTinc molts llibres fets amb les meves fotos, en d'altres combino les fotos meves amb les d'altres, i n'hi ha d'altres en què recorro a fotos llicenciades. Per a la meva feina no és significatiu si la foto és meva o no. Si necessito una imatge la llicencio, sempre legalment, respectant els drets de l'autor, no la baixo del web. A totes aquestes obres no hi ha una apropiació de les fotos d'altres: deixo ben clar el que no és meu, a tot arreu figura clarament la seva autoria. Però convertir aquestes fotos en obres d'art és una manera d'aconseguir que circulin d'una forma diferent a com funcionen habitualment al diari, en el qual la gent passa per sobre de les fotos problemàtiques, intenta protegir-se del dramatisme del món. Però quan una foto es posa en una exposició, entra en un circuit de circulació d'idees, en un projecte cultural, i la imatge genera un debat diferent... Se situa en un lloc més conceptual.\nLa meva obra és un assaig de recerca d'un llenguatge narratiu, intenta trobar la manera d'explicar la història a les noves generacions\nExposició de 1968 en la Biennal de Lió. / Foto: Marcelo Brodsky\nPer què explica la història mitjançant fotografies intervingudes?\nLa gent més jove, si no hi ha imatge, no dedica atenció a cap missatge. Ni el llegeix. La història cal explicar-la amb imatges. S'ha de buscar un llenguatge narratiu amb imatges. Hi ha gent jove que no té ni idea de què va ser el 1968 i se li ha d'explicar això a través de la imatge, perquè ni llegeix. La meva obra és un assaig de recerca d'un llenguatge narratiu, intenta trobar la manera d'explicar la història a les noves generacions. L'important, per a mi, és la narració, no de qui és la imatge. El meu treball sobre el 1968, encara que té connotacions polítiques, és un llibre bàsicament sobre la imatge. Era necessari fer-lo, perquè està canviant el llenguatge, amb la irrupció de la imatge amb les xarxes, internet... Això afecta fins i tot la llengua. Per això també vaig fer un llibre anomenat Correspondència, amb el fotògraf Martin Parr, en el que dialogàvem exclusivament a través de fotos...\nQuin procés tècnic utilitza per resignificar les fotografies?\nJo primer intervinc la foto tècnicament, i després la imprimeixo. Però no la imprimeixo sobre paper fotogràfic, perquè el paper fotogràfic dóna problemes per manipular-lo, perquè no permet fer moltes coses amb ell. Per això jo imprimeixo les fotografies sobre paper de cotó, que reacciona com una tela. I així puc utilitzar aquarel·la, crayon i el que sigui per modificar la fotografia... Treballo sempre sobre imatges en alta qualitat, que m'envien en arxius informàtics. De vegades són tan precisos que es pot reconèixer les persones; de vegades les utilitzo perquè els retratats s'identifiquin a si mateixos o n'identifiquin d'altres.\nBarcelona m'ho va donar tot\nMarcelo Brodsky. / Foto: Sergi Alcàzar\nVa estar a Barcelona, exiliat, quan era molt jove. Què li va aportar aquesta ciutat?\nTot. Jo vaig arribar aquí amb 22 anys. Encara no era fotògraf. Em vaig formar aquí amb Manuel Esclusa i em vaig fer economista. Treballava en una fàbrica de pastissos al carrer Escorial. Vivia al Guinardó, m'ho passava molt bé; fins i tot tenia una casa a l'Empordà. El 1982 vaig escriure un llibre de poesia a Barcelona, el meu primer llibre, per això em sento molt a gust aquí. Em van encantar els 8 anys que vaig passar a Barcelona. I quan vaig acabar la carrera i ja era fotògraf, vaig decidir tornar a l'Argentina i vaig obrir una agència d'imatges, Latin Stock, que va funcionar durant 30 anys. Ja no funciona. Estem passant per un moment dolent per als drets d'autor de les imatges, encara que la imatge és més viva que mai... És paradoxal.\nQuines fotografies va fer a Barcelona?\nTinc un capítol sencer del meu llibre Nexi dedicat a Barcelona, que ja va donar lloc a una exposició a la Virreina. Són imatges de la meva estada a aquesta ciutat, fetes el 1979, l'any en què va desaparèixer el meu germà a l'Argentina. El meu autoretrat afusellat, realitzat a la plaça Sant Felip Neri, és una de les imatges importants de la meva carrera, una crònica sobre el meu exili.\nL'exposició que tinc ara a la plaça de les Tres Cultures és potser el més important que he fet a la meva vida\nExposició de 1968 a Tlatelolco, Mèxic. / Foto: Marcelo Brodsky.\nQuins són els seus projectes, en aquests moments?\nEn aquest moment estic treballant en diverses coses alhora. L'exposició sobre el 1968 està exposada en còpies de 2x3 metres a la Plaça de les Tres Cultures, de Tlatelolco, a Mèxic. Són 30 imatges que ocupen tot l'espai del lloc, és una intervenció d'art públic. És una cosa molt important per a mi; és potser el més important que he fet a la meva vida. Allà van matar 200 nois, i l'exposició és allà mateix. I a més es fa a Mèxic, un país en què hi ha una gran tradició fotogràfica. I també el mateix projecte es presenta en la Biennal de Lió, el principal esdeveniment d'art contemporani de França. En aquest moment tinc una exposició col·lectiva al Brasil, sobre les conseqüències de les dictadures, i també tinc una exposició sobre migracions a Colòmbia, a la Bienal Sur de Cúcuta.\nNo és l'habitual, però ara mateix tinc molts projectes en marxa. Una cosa em porta a l'altra. Quan vaig anar a Lituània a presentar una exposició, els lituans em van mostrar imatges preses pel KGB i que es conserven als arxius lituans, i vaig decidir que eren materials òptims per ser intervinguts. I fa poc vaig localitzar unes fotos del maig de 1968 realitzades a París per la mateixa policia francesa. Eren molt bones, perquè ells volien investigar els activistes per perseguir-los. I he decidit que també les intervindríem.


L’alcalde de Marull (Argentina) visita Cassà de la Selva - Societat - Àncora\nEL POBLE DE MARULL VA SER FUNDAT L’ANY 1912 PEL NÉT D’UN CASSANENC, MARIANO MARULL\nL’alcalde de Marull (Argentina) visita Cassà de la Selva\nTEMAS visita argentina l'alcalde cassa\n26/02/2019 14:21 h.\nL’alcalde de Marull, situat a la província de Córdova, a Argentina, amb 2.000 habitants, ha visitat aquest dimarts Cassà de la Selva. Daniel Alberto Costantino ha volgut conèixer el poble de Cassà perquè Marull va ser fundat l’any 1912 per Mariano Marull (nascut el 1837 a Santa Fe), nét d’un cassanenc, Josep Marull i Torrent.\nLa denominació Marull obeeix al cognom de la família fundadora, que va començar a construir el poble als terrenys adjacents a les vies del tren, i el lloc on es va instal·lar l’estació per destinar-la a la fundació d’un poble. Oficialment es commemora la fundació de Marull el 15 d’agost, en coincidència amb la Verge de l’Assumpció, la seva patrona.\nPer conèixer l’arribada dels Marull a l’Argentina ens hem de remuntar a la segona meitat del segle XVIII quan el cassanenc Francesc Salvi Marull, germà del besavi del fundador de Marull, va a l’Argentina i instal·la una farmàcia a Buenos Aires. Aquest Francesc Salvi Marull era fill del farmacèutic cassanenc Francesc Marull. Va prosperar en terres argentines i és considerat un important emprenedor. Va obrir diferents farmàcies a Buenos Aires, i va comerciar amb la importació de medicaments i la comercialització de pells. La instal·lació d’aquest primer Marull a l’Argentina va ser la que va permetre la migració dels altres Marull i, en definitiva que un del descendents es convertís en el fundador d’un poble que porta el seu cognom.\nL’alcalde de Marull ha visitat l’Ajuntament de Cassà de la Selva i ha fet una visita al poble, coneixent els racons més emblemàtics del municipi (Can Trinxeria, Plaça de la Coma , Església de Sant Pere...)\nLA 24ª EDICIÓ DE LA BECA XIQUET SABATER PREMIA UNA ESTUDIANT AMB 3.000€\nLes obres del carrer Girona avancen a bon ritme\nLa Corxera i la resta de zona blava, operatives a partir del 15 de juny


Mascherano serà al Bernabéu (Albert Llimós)\nMascherano serà al Bernabéu\nCompetició rebutja les al·legacions però sanciona l’argentí amb només dos partits\nALBERT LLIMÓS Barcelona 29/10/2015 00:00\n651x366 Mascherano en acció contra el BATE a la Champions. / TATYANA ZENKOVICH / EFE Mascherano en acció contra el BATE a la Champions. / TATYANA ZENKOVICH / EFE\nJavier Mascherano serà al Santiago Bernabéu el 21 de novembre. L’argentí ha sigut sancionat amb dos partits per l’expulsió de diumenge passat contra l’Eibar. El Comitè de Competició va considerar que l’expressió “ La concha de tu hermana ”, que va utilitzar el futbolista blaugrana per dirigir-se a l’assistent de Carlos del Cerro Grande, és un “menyspreu” o “desconsideració” cap a l’àrbitre, i no un insult, una tipificació de l’acció que hauria suposat un mínim de quatre partits de suspensió.\nD’aquesta manera, el jugador blaugrana es perd dos partits: el primer, el d’ahir a Villanueva de la Serena, i el segon, dissabte contra el Getafe al Coliseum Alfonso Pérez. Mascherano tornarà als terrenys de joc d’aquí deu dies, al Camp Nou, contra el Vila-real. Per aquest motiu, el Barça va decidir no presentar recurs: la sanció permetrà descansar a un futbolista que ha tingut una càrrega de minuts molt important durant aquest tram inicial de curs, ja que, després de Luis Suárez, és qui ha jugat més.\nFinalment la sanció ha sigut la que volia el Barça, però no ha sigut gràcies a la defensa blaugrana. Les al·legacions que van remetre els serveis jurídics del club no van prosperar. El Barça va presentar una prova videogràfica per demostrar que hi havia un defecte de forma en l’acta arbitral, ja que Mascherano va dir “ La concha de tu hermana ” a l’assistent i no “La concha de tu madre ”, com reflectia en el seu escrit Del Cerro Grande. El Comitè de Competició no va valorar aquesta diferència, ja que considera que es tracta d’un “error de percepció o transcripció d’un matís en l’improperi” i en cap cas resta “res del retret antiesportiu a l’expressió”.\nL’altre argument que esgrimia el Barça en la seva defensa era que les paraules de Mascherano no eren un insult, sinó una expressió “col·loquial” que s’utilitza a l’Argentina. En la resolució, el Comitè deixa clar que “el vehement llenguatge corporal del jugador constitueix una inequívoca acció de menyspreu”, per la qual cosa aplica l’article 117 del codi disciplinari, que fixa entre dos i tres els partits de suspensió.


Troben els cadàvers d'una parella en una barraca a Montcada i Reixac - Diari de Sabadell\nTroben els cadàvers d’una parella en una barraca a Montcada i Reixac\nL’Ajuntament reclama ajuda per posar fi a la situació de decadència que es viu al Pla del Besòs\nFamílies en situació d'extrema vulnerabilitat viuen a les barraques del Pla del Besòs / D.S.\nEls Mossos d’Esquadra van trobar diumenge a la tarda dos cadàvers a l’interior d’una barraca al Pla del Besòs, a Montcada i Reixac. Segons els primers indicis, la causa de la mort hauria estat una intoxicació de fum, ja que es van trobar restes de fusta d’un foc que les dues persones haurien fet a terra per escalfar-se.\nEs tractaria d’una parella d’aproximadament uns 40 anys que, segons l’Ajuntament, “malvivia” en una de les barraques. Els cossos van ser descoberts després que s’apreciés fum sortint de l’interior de la barraca, tancada.\nL’alcaldessa de Montcada i Reixac, Laura Campos, ha lamentat els fets i ha expressat que des de fa temps l’Ajuntament “intenta trobar solucions amb totes les administracions implicades” per posar remei a la situació d’emergència que es viu a les barraques del Pla del Besòs.\nEs tracta d’una zona on s’acumulen residus. Campos reclama ajuda a altres administracions per netejar l’espai, una tasca que costaria al voltant de 3 milions d’euros.\nTemes:Montcada i Reixac


Les víctimes mortals creixen un 25% en un any a les comarques gironines - Empordà\nS'ha produït un augment molt significatiu enguany en les col·lisions entre vehicles, un 31%\nEMPORDA.INFO 01.12.2018 | 15:22\nTrànsit ha fet balanç de la sinistralitat a la xarxa viària gironina. TRÀNSIT\nTrànsit ha fet balanç de la sinistralitat a la xarxa viària gironina.\nEls accidents i víctimes mortals augmenten respecte al 2017 un 30% i un 25% respectivament. Si es compara amb el 2010, la xifra decrementa un -38% i -40% respectivament. Les dades corresponen a l'informe d'indicadors viaris del 2018, en referència a la sinistralitat a la xarxa viària gironina de gener a novembre, i les ha fet públiques, aquest dissabte, 1 de desembre, el Servei Català de Trànsit.\nS'ha produït un augment molt significatiu enguany en les sortides de via respecte al 2017 passant de 6 a 10. Això representa un augment del 67%. Els accidents amb només un vehicle implicat s'han incrementat un 67% respecte l'any passat, de 6 a 10. També s'ha de destacar l'increment del 31% de les col·lisions entre vehicles.\nNo hi ha hagut cap vianant ni ciclista mort aquest any. Les xifra de motoristes és la mateixa, 8 tant a 2017 com 2018. Són els ocupants en vehicles lleugers els que pateixen un augment del 33%, passant de 18 a 24.\nEl Servei Català de Trànsit aprofita per recordar el lema de la seva darrera campanya "No corris. Viu més", que té l'objectiu de conscienciar sobre l'excés de velocitat, una conducta de risc que té greus conseqüències a la carretera. "No corris. Viu més" advoca per l'slow life en la conducció i vol transmetre la necessitat d'un canvi de mentalitat per alentir la vida, un canvi que es fa vital en el cas de la conducció.


El Mallorca de García Plaza fa trontollar el Llevant (1-0) - À Punt\nEl Mallorca de García Plaza fa trontollar el Llevant (1-0)\nLa derrota agreuja la crisi de resultats de l'equip granota, que ja acumula setze partits sense guanyar, i fa perillar la continuïtat de Paco López\nBaba celebra el gol davant la desesperació dels jugadors granota / LaLiga\n02 d'octubre 2021 - 18:27\nEl Llevant sembla haver-se oblidat de guanyar. Són ja 175 dies sense conéixer la victòria i huit jornades de Lliga sense cap triomf després de la derrota contra el Mallorca de Luis García Plaza (1-0). Baba ha avançat els locals i Morales ha desaprofitat un penal per a fer l'empat poc després.\nEl partit ha començat amb els dos equips molt intensos, conscients de la importància dels tres punts en joc. La igualtat ha sigut la tònica del duel, amb poques ocasions entre dos dels conjunts menys golejadors de la Lliga. Només Morales i Ndiaye han revolucionat un poc el joc, encara que sense massa encert de cara a la porteria. La primera part ha conclòs amb una tangana després que Pablo Maffeo li haja dit a Paco López "calla, que et queden dos dies". L'acció ha acabat amb l'expulsió del segon entrenador granota, Toni López.\nEl Llevant ha eixit fred en la represa i el Mallorca ho ha aprofitat per a aproximar-se a l'àrea defesa per Aitor Fernández. Els locals han perdonat dues ocasions clares i després ha sigut Rober Pier el que ha desaprofitat una immillorable opció d'inaugurar el marcador.\nSemblava que només una acció a pilota aturada podria canviar el signe del partit. I així ha sigut. Baba ha culminat una jugada d'estratègia per a avançar el Mallorca, tot i les protestes llevantinistes per un possible fora de joc. Poc després, l'equip granota s'ha trobat amb un penal per mans de Mboula. Però Manolo Reina ha aturat el llançament de Morales, que ha errat el segon penal de la temporada dels granota dels tres que han tingut.\nLa derrota agreuja la crisi de resultats del Llevant, que ja acumula setze partits sense guanyar, si se sumen els del final de la temporada passada. La continuïtat de Paco López a la banqueta perilla i el duel contra el Getafe de Míchel de la pròxima jornada serà tot una final.


COM ENS HEM DE PREPARAR PER A LA TEMPORADA D’HIVERN | Envelliment Saludable\nInici > Recomanacions > Salut i Autocura > COM ENS HEM DE PREPARAR PER A LA TEMPORADA D’HIVERN\nCOM ENS HEM DE PREPARAR PER A LA TEMPORADA D’HIVERN\nLa grip i el refredat comú\nSom a les portes de l’hivern i les temperatures comencen a baixar de forma brusca. Atès que el nostre cos no està preparat per a aquesta situació, apareixen determinats trastorns amb una alta capacitat de contagi: el refredat i la grip.\nUna de les malalties més importants, i que apareix en epidèmies durant l’hivern, és la grip. Està causada per un virus. Causa febre alta, dolors musculars, mal de cap i de gola, malestar general, nas tapat i tos seca. Es cura en una setmana. Cal tenir paciència, no espereu trobar-vos bé de seguida, no es pot mantenir el mateix ritme de vida.\nLa febre de la grip dura 4-5 dies, però la tos i el cansament poden persistir dues setmanes més. Si teniu la grip es recomana fer repòs al llit mentre tingueu febre o malestar general i beure més de dos litres de líquid al dia (aigua, sucs infusions, sopes, caldos).\nEls antibiòtics no curen la grip, atès que parlem d’un malaltia vírica, però per a la febre es poden prendre antitèrmics.\nCal tenir present que la grip és una malaltia contagiosa i és important que el malalt es renti sovint les mans amb aigua i sabó, faci servir mocadors d’un sol ús per tapar-se la boca i el nas quan tussi o esternudi i els llenci en una bossa tancada. L’habitació del malalt ha de ventilar-se diversos cops al dia.\nSi la febre dura més de 4 dies o si teniu ofec, cal anar al centre d’atenció primària o consultar a través del telèfon de Sanitat Respon 112. La farmàcia és també un punt sanitari de consulta.\nUna de les accions claus per prevenir-la és la vacuna. Atès que els virus van canviant, es preparen noves vacunes cada any, segons el virus que ens afectarà a l’hivern. La vacuna antigripal està indicada en les persones de més de 60 anys o les que tenen malaltia crònica del cor, dels bronquis, del ronyó, els diabètics i les persones que tenen disminució de les seves defenses.\nLa vacuna està elaborada a partir de virus gripals morts, per la qual cosa mai no pot produir la malaltia. Pot produir molèsties locals lleus, i rarament febre o malestar. En cas de malaltia aguda greu o febre superior a 39 °C consulti abans de vacunar-se. Està contrainidicada si hi ha hagut al·lèrgia a una dosi anterior o a algun component de la vacuna, com per exemple l’ou.\nAquesta vacuna protegeix contra la grip, però no del refredat comú. No hi ha vacunes per al refredat.\nParlem també del refredat comú, una altra malaltia lleu causada per virus. Causa mocs, nas tapat, mal de coll, tos, ulls plorosos i mal de cap. Acostuma a començar pel nas, la gola i després pot baixar als bronquis. En uns quants dies es cura sense tractament, es pot fer una dutxa o bany per estovar els mocs, posar-se sèrum fisiològic o aigua amb sal al nas i per a la irritació de la gola prendre caramels sense sucre. Pot ser un bon moment per deixar definitivament el tabac per a aquells que siguin fumadors.\nEs poden patir entre 2 i 5 refredats a l’any. La vacuna de la grip prevé la grip, però no el refredat. Els antibiòtics tampoc curen el refredat . Un tema important és no deixar cap tractament dels que es prenen habitualment quan tingueu refredat o grip.\nRecomanacions per a la temporada d’hivern\nL’arribada del fred, com hem vist, pot afavorir l’aparició d’algunes malalties, però també de determinats accidents relacionats amb la climatologia, que poden suposar un risc per a la salut. Estar sotmès a baixes temperatures pot afectar el bon funcionament de l’organisme, quan aquest no té capacitat per combatre la pèrdua de calor.\nUs donem alguns consells que us ajudaran a protegir-vos del fred i a passar un hivern saludable:\nü Consulteu la previsió del temps i els dies de més fred eviteu sortir de casa si no és estrictament necessari. Si cal sortir, abrigueu-vos bé, eviteu els espais oberts exposats al fred i estar-vos gaire temps sense moure-us. És convenient que us vestiu amb diverses capes de roba poc ajustada (moltes capes primes protegeixen més que poques capes gruixudes), abric i calçat impermeable, barret, guants i bufanda o una altra peça que protegeixi la cara i la boca.\nü Quant a la roba de llit, escalfa millor una única peça de roba (un nòrdic, per exemple) que moltes mantes i llençols.\nü Eviteu els canvis bruscos de temperatura, sobretot si patiu malalties respiratòries.\nü A més de menjar aliments calents, com ara sopes o guisats, també és recomanable consumir aliments frescos rics en vitamines A i C, com ara fruites (cítrics), hortalisses i fruita seca.\nü Eviteu ingerir alcohol: pot donar una falsa sensació de calor.\nü Estigueu atents als vostres familiars o veïns que es trobin en situació de vulnerabilitat, perquè es protegeixin dels efectes del fred.\nQuan sigueu a casa:\nü Tingueu preparat un transistor, piles de recanvi, llanternes, aliments calòrics, combustible de calefacció i una farmaciola.\nü Cal que disposeu dels vostres medicaments, sobretot els de les malalties cròniques i els de tipus respiratori.\nü Davant d’un avís de baixada extrema de les temperatures, si viviu en zones aïllades o fora dels nuclis urbans, mantingueu un rajolí d’aigua corrent a les aixetes per evitar que les canonades es congelin i protegiu amb draps la clau de pas de l’aigua.\nü No utilitzeu espelmes. Si és l’única alternativa, poseu-les en espalmatòries perquè no es tombin. Recordeu sempre d’apagar-les abans d’anar a dormir o en sortir de casa.\nVigileu amb les estufes, les calderes i els aparells de calefacció de la llar, que poden convertir-se en elements de risc si no estan en bon estat o no se’n fa un bon ús.\nü Reviseu les calderes, estufes i altres aparells de combustió. Cal complir els períodes de revisió i manteniment de calderes que estableix la normativa.\nü No els feu servir si en encendre’ls fan una olor estranya.\nü No tapeu les reixes ni els conductes, ni els punts de ventilació de gas o combustió: serveixen per a garantir una bona combustió i per a evitar l’acumulació de gasos.\nü Si a casa vostra disposeu d’una llar de foc o una estufa de llenya, feu-ne revisar anualment la xemeneia o sortida de fum.\nü Per tal d’evitar la intoxicació, assegureu-vos de ventilar cada dia durant uns minuts per garantir l’entrada d’oxigen i aire net, el menjador o les habitacions tancades, si utilitzeu un escalfador o una estufa amb foc obert o qualsevol altre element de calefacció.\nü Per prevenir el risc d’intoxicació per monòxid de carboni derivat de l’ús d’estufes de llenya o altres combustibles, instal·leu un detector de fum i de monòxid de carboni.\nü Si utilitzeu estufes elèctriques, desconnecteu els aparells elèctrics que no siguin necessaris.\nü No acosteu les estufes a prop de les cortines, mobles o llits i matalassos.\nü Eviteu col·locar roba per assecar a prop de les estufes.\nü Si esteu en una habitació amb una estufa de llenya, carbó o gas, un braser o una caldera, i noteu símptomes de mareig, obriu alguna porta o finestra i ventileu immediatament.\nü Truqueu sempre al 112 si us trobeu malament o penseu que patiu una intoxicació per mala combustió o si trobeu algú inconscient en arribar al domicili.\nL’exposició prolongada al fred pot causar hipotèrmia. Quan una persona la pateix, la temperatura li baixa a menys de 35 °C. La gent gran i les persones amb malalties cròniques, especialment circulatòries o cardíaques, són les que tenen més probabilitats de patir-ne. Per prevenir-la cal vestir roba adient per protegir el cos i ingerir molt líquid, però, a més:\nü Evitar les temperatures extremadament fredes, especialment amb vent fort.\nü No dur roba humida.\nü Per evitar la mala circulació, no dur roba o botes ajustades, no fatigar-se, ni tampoc consumir alcohol i tabac.\nEls símptomes més comuns de la hipotèrmia són somnolència, debilitat i pèrdua de concentració, pell pàl·lida i freda, confusió, tremolor incontrolable i freqüència cardíaca i respiratòria lentes. Si sospiteu que una persona pateix hipotèrmia truqueu immediatament al 112, porteu-la a un lloc amb bona temperatura ambient, retireu-li la roba humida i tapeu-la amb mantes. Cobriu-li el cap i el coll per ajudar-la a retenir la calor corporal. No utilitzeu calor directa, com ara aigua calenta, coixinets elèctrics o làmpades de calor. No li doneu mai alcohol, ja que accelera la pèrdua de temperatura corporal.\nUn altre aspecte important a tenir en compte durant l’hivern és la cura de la pell\nLes baixes temperatures, la manca d’humitat i la calefacció excessiva durant l’hivern perjudiquen la pell i provoquen deshidratació, sequedat, descamació i, fins i tot, petites ferides, com ara talls o clivelles. Per combatre aquests efectes podeu seguir les recomanacions següents:\nü Hidrateu la pell freqüentment amb cremes, especialment la de la cara, el coll i les mans, perquè són les zones més exposades.\nü Per evitar que els llavis s’assequin i apareguin clivelles, apliqueu-vos bàlsam diverses vegades al dia.\nü El sol no solament és perillós a l’estiu. Per això és important que també utilitzeu protector solar durant els mesos de fred.\nSi heu d’agafar el cotxe\nü Feu-ho només si és imprescindible i eviteu desplaçar-vos de nit. Consulteu prèviament la informació meteorològica i l’estat del trànsit.\nü Reviseu els pneumàtics, el líquid anticongelant, l’estat de les bateries, els llums i els frens.\nü Porteu el dipòsit de la gasolina ple, les cadenes del cotxe (assegureu-vos que les sabeu col·locar), roba d’abric, un telèfon mòbil carregat i el carregador, aigua i aliments energètics.\nü A dins del cotxe, si teniu la calefacció engegada, deixeu una finestra entreoberta per renovar l’aire.\nü Quan sortiu del cotxe aneu amb molt de compte amb possibles relliscades si hi ha plaques de gel o neu, que acostumen a trobar-se a les zones més ombrívoles de les carreteres.\nSeguiu aquestes recomanacions i a gaudir d’un bon hivern!!!\nDirector d’Atenció Primària


cap-gros – Escrit(o)s (im)prescindibles\nAhir dissabte ens va tocar defensar les nostres capdidatures als 12 nominats per Capgròs de l’Any, títol notori com pocs a la noble vila de Terrassa. En una Plaça Vella plena de persones i de tota mena de bèsties de la cultura popular (la Pàjara, el Bitxo del Torrent Mitger) i gegants i capgrossos i castellers i trabucaires… cadascun de nosaltres va fer el discurs que trobava més escaient per reclamar per a ell/a l’honor de quedar immortalitzat en la galeria d’il·lustres local.\nA mi la cosa em resulta un pèl torbadora, perquè no sento que mereixi a títol personal cap reconeixement i sé que sóc nominada com a presidenta de la meva entitat, però la pròpia idea de dedicar-li a algú un capgròs és molt personalista. Per això he centrat el meu discurs en Amics de les Arts i Joventuts Musicals i, com no podia ser d’altra manera, l’he fet en vers (i en vers ens presenteven els del Casinet de l’Espardenya. M’he divertit molt fent els meus versets, que us copio aquí a sota, perquè rigueu una estona.\nAuca del cap-gros\nDiuen que he de defensar\nla meva candidatura\ni per fer-ho vull emprar\nun xic de literatura.\nUs he compost uns versets\ncom les auques dels antics,\nque tenen tradició llarga\nentre els Ximples dels Amics.\nI no és pas que vulgui fer\ncom en Quevedo, el genial,\nque deia coixa a la reina\ntot fent-li rimes florals\nJo no tinc pas tant talent,\nperò provinc d’una entitat\nque fa anys que fa cultura\nper tota aquesta ciutat.\nFem teatre, poesia,\narts plàstiques, cant coral,\ncinema i fotografia,\ni de jazz, un festival.\nFem la Fira del Dibuix\njust aquí a la Plaça Vella,\ni tenim un gran cafè\non ve gent de tota mena.\nSom al carrer del Teatre\ndes de fa ja 80 anys,\ni ara volen fer-nos fora\ni no ens en volem anar.\nSom els Amics de les Arts\ni jo en sóc la presidenta,\nperò pels especuladors,\nde tots, sóc la més dolenta.\nDiuen que tinc energia\ni que sóc del morro fort,\nperò amb tants socis al darrera\ncom no he de donar-ho tot?\nSi voleu fer-me cap-gros,\nus haureu de recordar\nno pas del nom de l’Adela\nsinó d’Amics de les Arts.\nLi suggereixo a l’artista\nque em pinti amb tres llargs pinzells\ni a l’altra mà una viola\ncom mana el nostre segell.\nPerò segur que trobareu\nmolt bons altres capdidats\nque el meu relat de poc mèrit\nja quasi que s’ha acabat.\nus agraeixo l’honor\nd’haver-me fet candidata\na donar cara a un cap-gros.\nPerò si de veritat voleu\nque avui em senti feliç,\ncorreu tots i ben de pressa\na fer-vos socis d’Amics.\nTerrassa, 5 de juny de 2010\nPD: No crec que guanyi, però almenys hem parlat força dels Amics!!!\nBy Adela Farréin Cultura 05/06/2010 15/09/2013 476 WordsDeixa un comentari


El millor James Bond | EL CINÈFIL\nEl millor James Bond\nHistòries de cineNostàlgia 2 d'Agost de 2018 Francesc Carol 0\nUn repàs per la història dels agents 007\nSi hi ha una saga que supera qualsevol de les altres, sobretot per la quantitat de pel·lícules i la seva extensió en el temps, és la de l’espia més famós del cinema; en James Bond, 007. Aquest mes d’agost TV3 fa una retrospectiva sobre l’agent de l’MI6 els dissabtes i hem pensat que seria un molt bon moment per parlar del personatge i dels actors que l’han interpretat.\nSorgit de les novel·les de l’exespia britànic Ian Fleming, va caldre la seva arribada al cinema perquè aconseguís el caràcter de personatge icònic de la cultura pop. De fet, la seva aparició va coincidir amb el moment àlgid de la Guerra Freda, quan el món estava dividit en dos blocs i els casos d’espionatge entre els dos bàndols estaven a l’ordre del dia. Un moment que, a més, va coincidir amb l’auge la cultura pop britànica, un important moviment que va recuperar l’orgull britànic en un moment políticament dur com era el de la pèrdua del imperi colonial.\nVa ser l’any 1962 quan va començar la sèrie amb 007 contra el Dr. No, que ja va marcar els segells d’identitat de la sèrie; una potent banda sonora, que en aquest cas es va convertir en l’emblemàtica de la sèrie i seria utilitzada a l’inici de tota la resta de les pel·lícules (parlar de les diverses cançons que han acompanyat la saga, mereixeria un article propi), les primeres noies bond o “bondettes” (molt recordat el moment d’Úrsula Andres, primera noia bond, tot sortint del mar amb un biquini que es va convertir en mític), un cotxe (en aquest cas i durant molt de temps un Aston Martin) ple de “gadgets”, i un dolent rebuscat que vol controlar el món.\nI, per sobre de tot, el primer James Bond, el que per a molts ha sigut el millor dels sis que coneixeria la saga. Perquè aquest va ser el paper que duria a l’estrellat Sean Connery, que va convertir la seva actuació en paradigmàtica, de manera que tots els James Bond posteriors serien comparats amb ell.\nL’èxit aclaparador de la pel·lícula va dur el fet que s’estrenés una nova pel·lícula cada any. El 1963 va ser Des de Rússia amb amor on el nostre espia s’enfrontava a uns dissidents soviètics. Això inclou la consegüent seducció cap a una de les espies soviètiques, ja que un dels segells distintius d’aquesta primera etapa del nostre espia és que cap dona es resistia als seus encants (un fet força misogin, i actualment poc correcte políticament). El 1964 l’èxit es reafirmaria amb una de les pel·lícules més exitoses i mítiques de la saga, Goldfinger (cançó guanyadora d’un Oscar amb Shirley Bassi) on el “dolent” és tan sofisticat que mata amb una capa de pintura daurada (fet, per cert, física i mèdicament impossible) i decideix un gran robatori com és el de la reserva d’or del Ford Knox. Una pel·lícula on els dolents sofisticats com Kato maten llançant un barret, i l’Aston Martin bat rècords de “gadgets” sofisticats. I per descomptat, noves “bondettes” cada cop més implicades en la trama.\nEl 1965 seria Operació Tro (amb la cançó interpretada per un Tom Jones a la cúspide de la seva carrera) on continuarem amb la Guerra Freda i els “clixés” de totes les pel·lícules Bond. Però també comença a notar-se el cansament del mateix Sean Connery cap al personatge. De fet seria l’any següent quan amb Només es viu dos cops, un intent de donar una volta a la saga incloent el món oriental (Japó) i algunes sessions de tècniques marcials (fluixes per part de Connery) intentant afegir la nova moda de les pel·lícules d’arts marcials, on Connery diu adéu al personatge.\nAixí, els productors es van veure obligats a buscar un substitut el qual molts consideren el millor James Bond fins a la data. Però, és així? En el meu humil parer reconec que és cert que com que Sean Connery va ser el primer que va prendre el paper, és normal que les comparacions es fessin sempre amb ell. Però cal dir que el seu aspecte més aviat rude i la seva passió per mostrar el seu tors nu en cada pel·lícula (tot i que cal reconèixer la seva bona forma física) l’acosten a una imatge massa llunyana a la que s’esperava d’un fleumàtic i elegant espia britànic. Potser la seva imatge seria més classificable en una versió mes “poligonera” de l’espia 007, de fet només li faltaven els tattoos, ja que el cotxe tunejat i les chonis, l’acompanyaven a cada pel·lícula.\nLa problemàtica es va solucionar amb un model de passarel·la australià, George Lazenby, que protagonitzaria Al servei secret de sa majestat (1969) una anodina pel·lícula on el pobre Lazenby intenta navegar amb un guió fluix i les seves nul·les dots d’interpretació. L’única curiositat d’aquesta pel·lícula és que James Bond canvia el seu estat civil de solter a casat i ràpidament vidu, quan es casa amb la “bondette” de torn (una gran Diana Rigg. Si, la Lady Olenna de Joc de Trons) i aquesta acaba sent assassinada al final de la pel·lícula.\nDesprés d’aquest fracàs, Connery accepta tornar a agafar el personatge per intentar evitar la caiguda de la saga (després d’un suculent incentiu econòmic) el 1971 amb Els diamants són per sempre. Tot i així, torna a prometre que serà la darrera vegada, moment en què la seva dona va replicar amb un “Mai diguis, mai més” que més endavant donaria més joc del que es creia.\nCalia doncs, tornar a buscar un nou James Bond, i es torna a confiar en un altre antic model de passarel·la però que ja tenia experiència a fer d’espia, en haver interpretat l’exitosa sèrie de televisió El Sant. Estem parlant de Roger Moore, qui li donaria un gir de 180 graus al personatge, creant una paròdia del mateix que, curiosament, va reportar les pel·lícules amb mes èxit de la saga.\nEs tracta d’un nou James Bond més proper al món del còmic, on els rivals són més similars als súper malvats de les novel·les de fantasia i on Moore continua seduint un munt de “bondettes” tot i la seva avançada edat a les seves darreres pel·lícules. Continuarà conduint un Aston Martin amb armes i trucs cada cop més rebuscats (i genialment introduïts pel simpàtic personatge de Q).\nLa primera d’aquestes pel·lícules seria Viu i deixa morir (1973) amb una banda sonora cantada pel mateix Paul McCarthy i amb la més sosa noia bond, una Jane Seymour que debutava i encara lluny del seu èxit en minisèries i com a Doctora Quinn. A aquesta li va seguir L’home de la pistola d’or (1974) tot un homenatge a les pel·lícules d’arts marcials (on Moore no es talla a demostrar que domina menys el karate que en Connery) amb un malvat Cristopher Lee en tota la seva esplendor. Després va venir L’espia que em va estimar (1977) i, amb l’inici de la saga Star Wars, el nostre espia viatja a l’espai a Moonraker (1979) tot un desplegament d’estètica kitsch futurista i de persecucions impossibles en góndola pels carrers de Venècia (sí, els carrers, no els canals) o batalles amb làser a l’espai.\nDesprés vindria Només per als teus ulls (1981) i la increïble, pel seu guió divertidament absurd, Octopussy (1983) on les “bondettes” es multipliquen per centenars i fins i tot formen un exèrcit que ajuda el nostre cada cop més envellit heroi (deixem de banda que el títol era un joc de paraules que feia referència a l’orgue sexual femení).\nCuriosament l’any 1983 es va convertir en l’any dels dos James Bond. Arner Bros havia comprat els drets per fer una altra pel·lícula de James Bond i va decidir demanar que tornés el Bond original, Sean Connery. Al principi aquest va ser reticent, però un substanciós xec el va fer canviar d’opinió, fent bona la frase de la seva dona en abandonar la saga per primer cop “Mai diguis mai més”, que es va convertir en el títol d’aquesta pel·lícula, considerada fora de la saga oficial. Una pel·lícula interessant on Connery surt acompanyat d’una Kim Basinger al començament de la seva carrera i una\nBàrbara Carrera que ens delecta amb una magnifica i divertida malvada juntament amb el sempre acurat Klaus Maria Brandauer. I si fos poc, el cap de Spectra és interpretat per Max Von Sydow. En definitiva, tot un elenc de grans actors per a una pel·lícula que va esdevenir maleïda (Basinger va intentar comprar totes les còpies per evitar que sortís en vídeo, un cop ja era una actriu consagrada).\nPerò el temps passa, i tot i que Moore va resultar un èxit de públic, es notaven els anys i tocava retirar-se. Ho va fer amb Panorama per matar (1985) amb una Tania Roberts de bondette (acabada de sortir dels darrers Àngels de Charlie), una exagerada i rocambolesca Grace Jones i un sobreactuat Cristopher Walken de malvats.\nCalia trobar un nou James Bond. En un principi el candidat va ser Pierce Brosnan, però el seu contracte amb la sèrie televisiva Remington Steele li impedia. Així es va optar per un actor entrenat en Shakespeare com és Timothy Dalton. Amb ell es va intentar donar un toc més humà i realista a Bond amb dues pel·lícules que van resultar un fracàs; Alta tensió (1987) i Llicència per matar (1989). Timothy Dalton va dir adéu a un personatge que li venia petit i la caiguda del mur de Berlín el 1989 va marcar la fi de la Guerra Freda i la raó principal de l’existència de Bond. Per a molts representava el final de la saga per sempre.\nVa caldre esperar al 1995 perquè és recuperes el personatge, aquest cop amb un Pierce Brosnan alliberat dels seus compromisos televisius. Va ser amb la magnífica Goldeneye (amb una de les millors cançons de Bond, del mateix títol, interpretada per la gran Tina Turner) amb la que es va demostrar que el personatge podia adaptar-se als nous temps (amb un cap dona, una M interpretada per la sempre excel·lent Judi Dench que no dubta d’acusar el nostre heroi de “misògina relíquia de la Guerra Freda”). Un inici trepidant a Bilbao, persecucions amb carro de combat pels carrers de Moscou, noves tecnologies i, sobretot, Pierce Brosnan. Segurament el millor James Bond que hi ha hagut, un actor capaç de demostrar que l’acció no està renyida amb l’elegància i que un autèntic espia anglès ha de demostrar una fleumàtica predisposició a encaixar els cops. Brosnan és sens dubte (tot i ser irlandès) el millor representant de la necessària elegància britànica que hauria de caracteritzar James Bond, sense necessitat de treure’s la camisa a cada escena (tot i tenir una forma física que en res ha d’envejar els millors moments de Connery).\nEn total Brosnan va fer tres pel·lícules més; El demà mai mor (1997), El món no és suficient (1999) amb una bona rèplica interpretativa de Sophie Marceu i finalment Mor un altre dia (2002) amb una excel·lent cançó de Madonna i una pèssima actuació de la mateixa cantant a la pel·lícula (que li va valdre un anti-oscar, els Razzies). En definitiva, va revifar la saga modernitzant-la i fent-la més atractiva a les noves generacions, canviant el passat de moda Aston Martin per un més modern BMW. Sens dubte, el millor James Bond.\nPerò aquest gran James Bond, també va dir prou per embarcar-se en altres projectes. Va caldre, doncs, buscar un altre actor per continuar amb la nova saga ressuscitada. En un principi es va pensar en una excel·lent elecció com és la d’un altre irlandès elegant a més no poder, Clive Owen. Però les negociacions no van fructificar i es va optar per ressuscitar al James Bond “poligonero” dels inicis amb un Daniel Craig rude i poc sofisticat (com et trobem a faltar, Pierce!). Molts cops, explosions i mostrar el cos “cani” d’en Craig sense parar (fins i to amb homenatge al biquini de la Ursula Andrews amb en Craig sortint en banyador de l’aigua. Només li faltaven els “tattoos”). Així han sigut un total de quatre pel·lícules fins a la data; Casino Royale (2006), Quantum of Solace(2008), Skyfall (2012) i Spectre (2015) i una propera en producció per al 2019.\nPerò sembla que en Daniel Craig també comença a acusar el cansament i es comença a buscar un nou James Bond. El nom de Henry Caville estè en totes les travesses, i amb ell recuperaríem certa elegància a l’estil Brosnan, que l’estil “poligonero” d’en Craig havia perdut. Esperem que sigui així i no tinguem un altre James Bond “garrulo” que ens porti cada cop més lluny de l’autèntic esperit de 007.


cmd:eif:efce:modul_4:apartat_4 [Formació del professorat]\nLa fase final del projecte consisteix a trobar recursos que donin resposta a les actuacions que heu prioritzat.\nCom heu pogut veure a la fase anterior, al costat de cadascuna de les actuacions (de cada línia i de cada àmbit) hi ha un enllaç a un document amb els recursos proposats per a cadascuna de les actuacions. Fixeu-vos en la numeració del recurs.\nTambé podeu accedir al banc de recursos de la pàgina Escola i Famílies de l'Xtec, que estan organitzats segons les sis línies d'intervenció, i segons el següents criteris:\nSensibilització i reflexió: bibliografia, articles, llicències d’estudis, pàgines web…\nBones pràctiques de centres: experiències d’altres centres en relació amb les famílies.\nFormació que s’ofereix sobre el tema.\nEines, estratègies i models per poder dur a terme les propostes d’actuació amb les famílies.\nPodeu fer servir els recursos que proposa l'aplicació i cercar-ne de nous.\nPer incorporar recursos cal que editeu les propostes d'actuació que heu incorporat o creat, clicant la botó de l'esquerra de l'actuació. S'obrirà una nova pantalla en la que disposeu d'un espai per redactar i enllaçar el recurs. Podeu incorporar el/s que proposa l'aplicació, canviant el redactat com considereu oportú. Tingueu present que per copiar l'enllaç caldrà que accediu a la pàgina del recurs. Cal que ompliu també els camps Responsable i Dates d'inici i final.\nDes de la pàgina del menú principal podeu accedir també a l'opció de crear informes del projecte. L'aplicació genera informes en format pdf de tot el projecte, o seleccionant el tema, l'àmbit o el nivell.\nIncorpora algun recurs a l'actuació triada.


ELS RESULTATS DE L'ESPANYOLISME: EL PP I C'S, LA FORÇA DEL PODER O EL "AIXÍ NO, COMPANYS."\ndimecres 3/gener/2018 - 11:43 684 1\nSi no fos per la manera com els espanyolistes han arribat fins aquí s’hauria de felicitar els espanyolistes. És a dir, si haguessin arribat fins aquí sense impedir votar la ciutadania, sense perseguir judicialment els independentistes, sense pegar ningú, sense amenaces, sense haver utilitzat tots els mitjans de comunicació per repetir mentides i calúmnies, si no s’haguèssin carregat les institucions catalanes, etc...si no haguessin fet tot això i haguessin maltractat els independentistes sense miraments, els hauríem de felicitar. Però com que les seves formes disten molt de les que s’haurien de fer servir no només en un país democràtic, sinó en un país mínimament civilitzat, no els podem felicitar en absolut. Els hi he de dir “així, no companys”. La democràcia és una altra cosa.\nPerquè si ells són tan catalans com nosaltres – que efectivament ho són, només faltaria sinó ! – no poden estar orgullosos de tot el mal que ens ha fet, ens està fent i ens vol fer el govern de Madrid. Si ells són tan catalans com nosaltres – que efectivament ho són – haurien de voler que es respectessin totes les idees i que no es pegués ningú pel fet d’anar a votar. Ni els hauria d’agradar que els dirigents polítics del seu país fossin perseguits de forma injusta i cruel. I ells ho saben: no poden estar orgullosos de res de tot això. I justament perquè no n’estan en comptes de votar el PP que és partit que ha donat la cara per fer-nos patir aquesta brutal repressió, han votat C’s que sembla que sigui una cosa diferent. La mala consciència dels espanyolistes catalans davant els maltractes que hem rebut del PP ha fet que C’s guanyi les eleccions. Que C’s tingui el mateix discurs que el PP en tot i que hagi recolçat aquestes mesures per a ells compta poc. També les ha recolçat el PSOE, no?\nEls independentistes hem de reconèixer que els resultats de C’s són espectaculars. I crec que els hauríem de felicitar per la seva victòria si no fos la manera com l’han aconseguit: fent un trident amb el PP i el PSOE que els ha permés fer saltar pels aires l’autonomia catalana, ha enviat a mig govern català a l’exili i a l’altre mig a la presó. Ha repartit hòsties, ha processat no sé quanta gent, etc... En aquestes condicions, ja em permetràs Inés Arrimadas la descortesia de que no et feliciti. Però no vull ser hipòcrita. No crec que la teva victòria sigui una victòria neta, pulcra i decent. Ja em perdonaràs però ho veig així.\nPerò reconec que els resultats de C’s són els millors que ells mai no s’haguèssin pogut imaginar. Han guanyat les eleccions prenent-li al PSOE i al PP i, a sobre, no hauran de governar, amb la qual cosa només hauran de continar fent el mateix que ara per fer bullir l’olla. Dir no a tot el que proposi un govern independentista, vagi bé a la gent o no. I consti que això ho dic amb pena: crec que els votants de C’s es mereixen veure el seu partit governant a algun lloc per comprovar si ho fan bé o no. Crec que això s’esdevindrà a les properes municipals on hi haurà ciutats importants del país on C’s serà la llista més votada i llavors serà el seu gran moment de la veritat. Es difícil fer populisme quan han de governar i tens el pressupost que tens. Però enlloc no està escrit que no puguin ser uns grans governants. Per què no?\nAbans de parlar del PP, vull fer un incís. C’s és de llarg el partit que s’ha gastat més diners en la campanya catalana i ha guanyat les eleccions. Això també va passar a la transició quan l’oligarquia catalana, temerosa de que el PSC i el PSUC puguèssin guanyar les eleccions, van abocar molts diners a CiU. Trobo molt perillós que els resultats electorals siguin proporcionals als diners que s’aboquen a la campanya electoral, perquè això vol dir que sempre governarà l’oligarquia que tindrà agafat els partits pels collons. Em sembla evident que per frenar aquesta desigualtat l’única manera que hi ha és fixar que tots els partits puguin gastar la mateixa quantitat. I dic això sense entrar a pensar d’on surten aquests diners, per què i per a què. El que és obvi, com deia aquell home de negocis americà, és que ningú no et convida a sopar perquè si. Que l’oligarquia espanyolista s’ha volgut treure de sobre l’independentisme repetint l’operació Pujol de la transició em sembla més que evident. I reconeguem-ho: gairebé se n’han sortit.\nPel que fa al PP, contràriament al que llegeixo a tot arreu, jo penso que les eleccions catalanes li han anat perfectament bé. El PP no juga la nostra lliga, sinó la lliga espanyola. I sap que com més bèstia, arrogant o anticatalanista sigui més vots traurà a la resta d’espanya. I no només això, sap que el seu anticatalanisme visceral li tapa totes les vergonyes. Per això agafa líders com Xavier García Albiol que és un individu que accepta fer una feina antipatiquíssima a canvi d’un munt de diners. García Albiol és l’ase dels cops que el PP necessita a Catalunya per guanyar les eleccions a espanya, que és on vol guanyar. Més enllà d’això, a la oligarquia espanyola, que qui reculli els vots del PP i del PSOE sigui C’s que és un partit creat com a marca blanca del PP li va perfectament bé. Per això García Albiol no plegarà. I M.Rajoy molt menys, és clar.\nWednesday, January 3rd 2018, 4:29 PM\nEls del 155 són PP, CiudaNabos i PSOE... o ja et falla la memòria ?\nEls SOCIOS LISTOS manifestant-se amb SCC... vomitant com en BorreL...\nAquesta gentussa no té res a veure amb el PSUC !