Can Carrasca - Animafesta: Deu anys fa ja de l'últim poema...\nOntinyent, a dijous sis d'agost de 2020. Cabanyoles de Gener. Dia del Crist.\nSón les darreres hores del dia dels Cristos. Ara que el sol està ja entre romers, com s'acostuma a dir en un dels moments més bonics que pots trobar-te a Ontinyent, la Baixada del Crist de l'Agonia des de l'ermita de Santa Anna, m'ha vingut un pensament bonic, i ací el deixe escrit... Tancat a casa per les pors pandèmiques, em mire les suspensions de les tantíssimes festes que ens poblen amb una mescla de melangia i amargança. Potser per això el voraviu de l'esperit el tinc tan sensible... Ara mateix, m'imagine -a partir d'imatges d'altres anys llunyans- com m'estaria a Silla, esperant el Cant de la Carxofa quan arribara el Crist a la porta del temple després d'haver estat tota la vesprada gaudint i fotografiant els Porrots, com si la calorassa no existira. I no vull ni pensar com estaré despús-demà, que no podreu ni dir-me res, en no poder viure la Diana de Cocentaina. No podreu discutir-me que és el millor dels actes morocristians que hi ha; fins el punt que va esdevindre d'immemorial el meu final i començament d'any! No, no vull pensar-ho...\nBé, el pensament bonic que et deia...\nAra fa deu anys que vaig escriure per darrera vegada a la revista-programa de festes de Moros i Cristians del meu poble. En aquell moment, per circumstàncies amargants que segueixen latents, ja no volia escriure-hi res, i no. Fou l'any del cent cinquentenari de la creació de les mateixes i em va tocar viure moments que, des de l'ahui apartat, continuen semblant-me lamentables. Un amic, però, va cridar-me, puc dir qui i tot, el senyor cronista de la ciutat, per qui guarde fort respecte. Va dir-me unes paraules que em somogueren, i em demanà un text. I eixe text va acabar sent un dels meus poemes que més m'estime. Aniria al principi del programa, perquè acompanyaria la imatge del Crist de l'Agonia, patró de les Festes i dels seus festers i festeres; una imatge estimadíssima per tanta gent que jo m'estime... Crec no haver-me treballat mai tant un poema. Volia una mètrica única, rara com la circumstància, resumidor de l'essència d'eixa creència que veig en tants ulls quan el baixen... I sobretot, el volia sincer, perquè sincerera i soc.\nJa n'havia escrit dos de poemes d'aquestos abans. Un d'ells vaig dedicar-lo a la memòria de la primera festera difunta del poble, justament ma tia Mila... L'altre duia el nom d'allò que m'inspira la marxa que tant m'agrada escoltar, Mektub, entre els pins i les xitxarres, en eixa vesprada màgica de la Baixada del Crist. Jo baixe, sempre que puc, al darrere de la música. Ja és l'únic moment, junt a la Processó del Silenci quan em gire i veig els ulls de la Soledat, que sent a dins de mi que, per un moment agradós, arribe a combregar amb el que em queda del meu poble...\nAquest, però, em calia que fos tan diferent i tant meu... I va publicar-se. Deu anys fa ja...\nAra mateix, he tornat a veure algun dels actes que vaig arribar a bandejar, en anar-me'n del poble els seus dies grans, primer amb molta recança, després amb gran indiferència atés les meravelles que arribava a descobrir... Ja he viscut de nou l'Entrada, el Contrabando que tant m'agrada, i he recuperat l'Entrada de Bandes que tant digníssima trobe.... I enguany... No hi haurà res de res de tot això. Un castell de focs m'avisen ara... No passa res; li he dit al meu nebot que es fique eixos dies la gil·laba per anar per casa per véncer la tristesa; què trist... I no es baixarà el Crist.... Li he dit també al xicon que jo també estaré trist i que enguany, per primera vegada, igual penge al balcó la bandera morocristiana que tinc, guardadeta i nova... Veus?, el cobertor de Sant Hipòlit ja el tinc preparat per a penjar-lo dissabte, que començarien les festes socarrades... Altra vegada a fer que el veïnat es pregunte quin santet tinc penjat i vaja a preguntar-li-ho a ma mare, com en els bons temps...\nAixò, acabem que es fa fosc... Aquest és el poema...


Instal·lació d'un centre de radiologia al dispensari "Maria Salus Infirmorum", en Kiongwani (Kenya) - Project detail\nInstal·lació d'un centre de radiologia al dispensari "Maria Salus Infirmorum", en Kiongwani (Kenya)\nEl dispensari María Salus Infirmorum es va construir en 2010-11 a Kiongwani, districte de Makueni (Kenya), per atendre sanitàriament a la població d'una zona on no hi ha cap servei de salut. El dispensari ha estat en constant creixement i millora i, en aquests moments, es planteja la necessitat de dotar-ho d'un centre de radiologia. La necessitat d'ampliar a aquest servei és urgent ja que no existeix possibilitat d'accedir a un equip de radiologia en 60 quilòmetres.\nKiongwani, té aproximadament 30.000 habitants. Els nuclis familiars estan composts per una mitjana de 6/10 fills per família. La població més nombrosa són nens/as.\nEl poblat està governat per un "alcalde" i un comitè. La gestió és semi-autonòmica respecte al Govern central. Al voltant del poblat i en una distància de 30 a 70 Km. només existeix el dispensari Maria Salus. L'assistència sanitària, per a gran part de la població, és gairebé inexistent. Tant en l'assistència sanitària privada com la pública, és necessari pagar per poder ser assistit.\nPer ampliar el dispensari amb un centre de radiologia és necessari en primer lloc acomodar l'espai en el qual se situarà Radiologia (dos espais del mateix dispensari) amb personal especialitzat. Aquesta acomodació consisteix en l'obertura d'una finestra i el blindatge amb làmines de plom de tots els espais on es practicaran les radiografies.\nA continuació es compraran els equips indispensables a Nairobi. Finalment s'instal·laran els equips i es realitzarà una formació en el seu ús i maneig al personal que l'utilitzarà al dispensari.\nL'objectiu que persegueix el projecte és millorar la qualitat sanitària de la població de Kiongwani i els seus voltants. Concretament, es busca diagnosticar amb la major exactitud possible les patologies que necessitin d'un diagnòstic radiològic. Així, s'espera atendre al 100% dels pacients que acudeixin al dispensari i que necessitin, per a un millor diagnòstic, l'ús dels equips radiològics. Per a això s'instal·larà l'equip necessari i es formarà al personal.\nD'aquest projecte es beneficiaran directament, unes 30.000 persones.\nLa població que acudeix més sovint al dispensari està composta per dones, (això és a causa de l'absència del pare, doncs aquest es veu obligat a buscar feina a Nairobi, Machakos o altres ciutats), nens i adolescents provinents de les escoles de Kiongwani i voltants.


Ràdio Balaguer - Els Bombers tanquen tres accessos al Congost de Mont-rebei pel despreniment d'un bloc de pedra. L'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya hi farà una valoració in situ\nEls Bombers tanquen tres accessos al Congost de Mont-rebei pel despreniment d'un bloc de pedra. L'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya hi farà una valoració in situ\nEls Bombers de la Generalitat han tancat tres accessos al Congost de Mont-rebei a causa d'un despreniment d'un bloc de pedra que ha afectat el camí. Els accessos tancats de manera provisional són els de Corçà, La Masieta i des de l'Aragó. El Agents Rurals han informat que han ressenyat l'incident i han passat els dades a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya (ICGC), que ha de fer una valoració des del lloc dels fets per poder determinar quina és la situació.\nRecordem que en aquesta zona, ja va patir despreniments l'estiu passat que van afectar els accessos a Mont-rebei. Sant Esteve de la Sarga, també s'ha vist afectat per la caiguda de pedres de grans dimensions la setmana passada pel temporal. El president de la Diputació de Lleida, Joan Talarn, va anunciar aquest passat dijous que la Diputació ja està treballant en un possible traçat alternatiu per a garantir que els habitants del municipi i aquesta zona del Pallars Jussà puguin entrar i sortir de les seves poblacions amb totes les garanties de seguretat.\nPer aquesta raó, els Serveis Tècnics de la Diputació de Lleida ja han posat a traçar una ruta alternativa d’accés al municipi des de Castell de Mur o des de Sellés, en funció del que determinin els estudis tècnics. En paral•lel, una inspecció geològica ha de determinar quines actuacions calen per assegurar els talussos de la via actual per a garantir al màxim la seguretat.


Richmond Hotel Tokyo Musashino Tòquio Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNaka-Cho 2-4-1, Kichijoji, Tòquio, Japó, 180-0006 - Veure al mapa\nExcel·lent 8,7 (4044 comentaris)\nBarri Kichijoji Kichijoji Kichijoji Akasaka Estació de Tòkio Kichijoji Torre de Tòkio Kichijoji Akihabara Ueno\nSituat en el cor de Kichijoji, Richmond Hotel Tokyo Musashino és un lloc ideal des d'on descobrir Tòquio. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Richmond Hotel Tokyo Musashino és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, restaurant, servei de bugaderia, ascensor per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Richmond Hotel Tokyo Musashino.\nTots els tipus de viatgers (23) Viatger de Negocis (2) Parelles (6) Viatgers en solitari (4) Famílies amb infants petits (3) Famílies amb infants grans (1) Grups (7)\nTots els tipus de viatgers (654) Parelles (156) Viatgers en solitari (283) Famílies amb infants petits (124) Famílies amb infants grans (28) Grups (64)


SDE: Contractació artística internacional: aspectes tècnics i bones pràctiques - ttp\nL’OBJECTIU DE LA SESSIÓ és analitzar les pràctiques habituals en el marc de la contractació d’artistes internacionals i la posició de l’Administració tributària. En concret, s’analitzaran:\nA) Els participants en l’organització d’un esdeveniment artístic\nB) La contractació internacional d’artistes: com hem d’actuar per donar compliment a les obligacions davant de l’Agència Tributària\nQuè s’entén per artista i per esdeveniment artístic?\nLa determinació de la residència fiscal de l’artista\nLes obligacions tributàries envers l’artista no resident\nC) L’artista: focus d’interès per a l’Administració tributària\nPràctiques tradicionals del sector\nCom realitzar el pagament a l’artista per donar compliment a la legalitat vigent?\nQüestions contractuals d’especial rellevància\nL’excés de retencions practicades: com recuperar-les\nD) Impacte de la reforma fiscal en el món artístic\nUNA SESSIÓ ADREÇADA a les empreses del sector cultural en general.\ndimarts 4 de novembre, de 10:30 a 13:30 h.\nSala d’actes Museu Colet. C/Buenos Aires, 56.. Barcelona 08036\n10.30 h – 11.00 h. Registre d’inscrits\n11.00 h – 11.15 h. Benvinguda i presentació de la sessió\n11.15 h – 12.45 h. Anàlisi de les pràctiques habituals en el marc de la contractació d’artistes internacionals i posició de l’Administració tributària\n12.45 h – 13.30 h. Precs i preguntes\nMiquel Terrasa, soci de Tax i Sports & Entertainment a KPMG Abogados. Llicenciat en dret per la Universitat Central de Barcelona el 1986. Recomanat per Chambers Europe i Best Lawyers com a advocat de referència en les àrees de Wealth Management, Sports Law, Entertainment Law, Tax Law, Family Law i Trusts and Estates. Nomenat Lawyer of the Year 2014/2015 per Best Lawyers a la categoria d’Sports Law. Es va incorporar a Cuatrecasas el 1989, on va ser nomenat soci el 1999. S’incorpora a KPMG Abogados el setembre del 2012, on coordina l’àrea legal de KPMG Sports i de Client Privat. Fiscalista d’àmplia experiència, tant en l’àmbit nacional com en l’internacional. Ha desenvolupat una pràctica reconeguda centrada en els high income individuals (tant a empresaris com a professionals, artistes i esportistes) amb la problemàtica especial sobre la localització de la residència i el patrimoni. Especialista contrastat en aspectes com la residència fiscal, els sistemes retributius, la tributació de l’empresa familiar i les qüestions successòries que se’n deriven. Coordina el mòdul de fiscalitat en el programa Màster en línia de dret esportiu de la Unitat Editorial en l’Institut Superior de Dret i Economia (ISDE).\nJavier Fusté, KPMG Abogados. Llicenciat en dret i administració i direcció d’empreses per la Universitat Pompeu Fabra. Màster en assessoria tributària pel Centro de Estudios Financieros. Màster en dret de l’esport per la Universitat de Lleida-INEFC. Assessora regularment clubs, esportistes, agents, agències de representació i entitats dedicades al món de l’espectacle i entreteniment, així com també empreses organitzadores d’esdeveniments, discogràfiques i productores audiovisuals. Atesa la seva especialització tributària, està reconegut com a expert en qüestions relatives a la planificació, la tributació i la contractació d’artistes i esportistes, la protecció correcta i l’ús dels drets de la propietat intel·lectual, així com també els aspectes jurídics dels contractes de patrocini o la tributació d’entitats de l’espectacle o esportives.


Novel·la, poesia i teatre en la lluita per la llibertat d’Irlanda (I) - Literatura catalana moderna - Illes\nNovel·la, poesia i teatre en la lluita per la llibertat d’Irlanda (I)\nCom ja hem escrit en el primer article d’aquesta sèrie, el primer contacte amb Irlanda s’esdevé anys enrere, amb els nostres inicials contactes amb la literatura irlandesa per via lectora, concretament amb l’obra d’autors com Samuel Beckett, James Joyce, William Butler Yeats, George Bernard Shaw, Oscar Wilde, Jonathan Swift, Sean O’Casey, Brendan Behan i Liam O’Flaherty, els quals, entre molts d’altres, ja ens feien copsar móns d’una grandària intel·lectual inabastable.\nJordi Arbonès, en el pròleg a la novel·la de Liam O’Flaherty titulada El Delator (Barcelona, Editora Aymà, 1973) situa a la perfecció el problema de la llengua per als escriptors irlandesos. Per a Jordi Arbonès precisament el procés de destrucció de la cultura irlandesa, la brutalitat de la colonització britànica amb segles de guerres, fams causades per aquesta mateixa colonització, persecucions i emigracions, a finals del XIX impossibilitaven que els autors nascuts en aquella època escrivissin en gaèlic, malgrat que ja l’any 1893 s’havia format la Gaelic Leage, la Lliga Gaèlica entestada en la preservació i difusió de l’irlandès, la música i els costums i els jocs tradicionals d’Irlanda. A poc a poc, impulsada per les circumstàncies i la creixent força del moviment nacionalista, la Lliga Gaèica es va anar convertint en part essencial del renaixement de la nació.\nDe tothom és conegut que quan James Joyce va néixer a l’any 1882 potser no s’haurien trobat més de cinquanta persones a tota Irlanda que poguessin llegir i escriure en irlandès (malgrat vora un milió el parlaven, molts dels quals ni entenien l’anglès).\nSense copsar a fons les terribles conseqüències de la colonització britànica, el genocidi humà i cultural que significà, serà difícil entendre aquesta minorització terrible del gaèlic. D’ençà l’inici de la conquesta anglesa en el segle XII, fins i tot després dels grans crims d’Oliver Cromwell i els seus fanàtics angloescocesos, es pot dir que la llengua es mantingué ferma arreu d’Irlanda. Els colons protestants havien espoliat el poble de les seves propietats, expulsat de les millors terres els irlandesos, controlat l’economia, foragitat les masses pageses envers indrets miserables i pocs productius. Les execucions i devastacions portades a terme pels exèrcits d’Oliver Cromwell havien destruït el sistema de clans irlandès, la forma històrica de convivència i governació de la nació. Però mai no s’havia pogut anihilar la llengua del país. Ni Enric VIII, ni Cromwell, ni cap de les periòdiques ofensives dels exèrcits de fanàtics protestants venguts d’Anglaterra no havien pogut exterminar el gaèlic.\nPer aconseguir-ho l’imperialisme anglès va haver de modificar totalment el sistema de producció irlandesa, la producció agrícola, amb tota una sèrie de lleis que feien impossible la normal supervivència del camperolat. Lleis que afavorien la divisió de la terra per tal d’evitar que no fos rendible i obligàs a l’emigració forçosa. D’aquí les lleis referents a l’herència de les propietats. A mitjans del segle XVIII els “catòlics” tan sols posseïen el 7% de la terra d’Irlanda.\nTot plegat ajudà a produir l’espantosa fam dels anys quaranta del segle XIX que produí la mort de més d’un milió d’irlandesos i obligà a l’emigració a un altre milió. Allò significava un autèntic genocidi, un genocidi emprat pels colonitzadors per aconseguir rompre la columna vertebral del poble irlandès i, de rebot, del gaèlic. Abans de la gran fam dels anys quaranta, concretament a l’any 1835, hi havia uns quatre milions de persones que parlaven l’irlandès. Cap a l’any 1891, després de la gran fam, després del milió de morts i l’emigració massiva, tan sols restaven 680.245 irlandesos que parlaven la seva llengua. Les lleis repressives angleses contra la cultura d’Irlanda, la imposició a partir de l’any 1831 del Sistema Nacional d’Escolarització britànica amb la prohibició de l’irlandès com a llengua per a l’educació i obligatorietat de l’anglès per a tots els mitjans de comunicació i relacions amb les institucions; l’establiment de forts càstigs físics per a tots aquells infants que emprassin el gaèlic, aconseguí anar arraconant la llengua del país fins a convertir-lo en una llengua marginal, inútil per a aconseguir la més mínima inserció social i institucional de qualsevol ciutadà del país ocupat. Com de costum va ser la debilitada aristocràcia irlandesa, la naixent burgesia catòlica i molts sectors de les classes mitjanes els que desertaren de la tasca de reconstrucció nacional. Sectors de la pagesia i de la classe obrera servaren, amb totes les seves limitacions, aspectes essencials de la llengua del país.\nL’imperialisme britànic britànic, tot combinant la repressió econòmica, les fams periòdiques, el foment de l’emigració, les lleis contra la cultura irlandesa, aconseguia que en pocs anys, l’anglès esdevingués la llengua dominant\nL’imperialisme britànic britànic, tot combinant la repressió econòmica, les fams periòdiques, el foment de l’emigració, les lleis contra la cultura irlandesa, aconseguia que en pocs anys, l’anglès esdevingués la llengua dominant.\nActualment, malgrat la Constitució reconeix l’irlandès com a llengua nacional, tan sols unes 75.000 persones parlen el gaèlic a les zones Gaeltacht, la costa de l’oest d’Irlanda. Cal dir que malgrat aquesta dura realitat lingüística, els esforços i la feina fetes en la normalització cultural han aconseguit certs resultats. L’obligatorietat de l’ensenyament de l’irlandès d’ençà de la independència del sud ha aconseguit que almanco un milió de persones tenguin alguns coneixements de la seva llengua.\nÉs la generació d’escriptors posteriors als Synge (1872-1909), Shaw (1856-1950), O’Casey, Joyce (1882-1942) la que ja adopta l’irlandès com a llengua literària malgrat que moltes vegades han de traduir les seves obres a l’anglès. És la generació de Frank O’Oconnor (1903), Sean O’Faolain (1900), Donagh Mac Donagh (1912) i Brendan Behan (1923-1964) la que ja escriurà amb certa normalitat en irlandès.\nBrendan Behan, amb l’obra Ang Gial (L’ostatge) és dels primers escriptors que primer empren l’irlandès i després en fan la traducció a l’anglès.\nWilliam Butler Yeats, Liam O’Flaherty, Brendan Behan, Sean O’Casey, Ernie O’Malley, Seamus Heaney o el batle de Cork, l’autor de teatre, poesia i destacat publicista Terence MacSwiney, mort en la vaga de fam a la presó de Brixton l’any 1920, són ja, indiscutiblement, intel·lectuals irlandesos fortament arrelats a la història i la lluita del poble per la seva llibertat.\nI és aquesta història, conflictiva, de contínua lluita per l’alliberament nacional i social, la que influeix de forma definitiva el jove Yeats, un poeta que, com podem llegir en Poesia anglesa i nord-americana contemporània: antologia (Barcelona, Edicions 62, 1994) havia encetat “la seva carrera sota la influència de Spencer, Shelley i Blake, fent una poesia de clara filiació romàntica” i el poeta perseguia “un ideal de ‘bellesa impersonal’ que es tradueix en una poesia de caire preciosista i irreal”.\nPerò tot muda quan coneix la història d’Irlanda, hi aprofundeix i assimila la poesia heroica i popular del país. Cap a 1910 va concretant el seu compromís actiu amb el moviment nacionalista irlandès que lluita per la independència fins a esdevenir-ne un actiu militant. És aleshores quan Yeats, servint-se dels seus profunds coneixements literaris, comença a emprar la poesia per a donar a conèixer la problemàtica irlandesa als seus lectors. Llibres com The Green Helmet and Other Poems (1910) i Responsibilities (1914) en són un bon exemple.\nAquest compromís de Yeats el converteix, parlam dels anys 1914-1921, en el gran poeta nacional d’Irlanda. Quan s’esdevengué la seva mort l’any 1939 tot el país s’aturà en acte d’homenatge i de gratitud per la seva obra i l’actiu compromís amb la lluita popular contra la dominació britànica.\nYeats lluità també activament contra la prepotència del clergat catòlic en la Irlanda independent de De Valera. Precisament la Constitució irlandesa de 1937 reconeixia oficialment el paper preponderant del catolicisme més tridentí en la vida política i cultural del país. Yeats, fent la contrària a Eamon De Valera i els seus governs tan estretament lligats al clergat catòlic, declarà aleshores: “Si continuam insistint que aquest país, Irlanda, s’ha de regir per les idees del catolicisme i tan sols per les idees catòliques, mai aconseguirà la reunificació, la unió amb el nord. Amb aquestes idees vostè clava una falca dins el cor de la nació”.\nEn el mateix any que mor Yeats, el 1939, naixia a Mossbawn, County Derry, Seamus Heaney, considerat un dels més gran poetes irlandesos contemporanis. L’escriptor va estudiar amb beques al Saint Columb’s College de Derry i a la famosa Quenn’s University de Belfast. Com s’explica en Poesia anglesa i nord-americana contemporània: antologia (pàg. 395) alguns dels vessants prioritaris de la poesia compromesa i solidària de Seamus Heaney serien els “poemes elaborats a patir dels records de la seva infantesa i joventut a County Derry; poemes sobre nombrosos aspectes de la vida cultural, social i política de la Irlanda actual; poemes extraordinàriament ambiciosos on el poeta recrea la història de la primitiva Irlanda i els seus mites i llegendes”.\nPer a copsar el genocidi britànic contra el poble i la cultura irlandesos hauríem de repassar novament el que diu Jordi Arbonès en el pròleg a la novel·la El delator de Liam O’Flaherty. Diu Jordi Arbonés: “Per bé que l’irlandès, com a llengua viva, no morí mai, degut a l’atac constant i permanent del govern anglès, a la fam de l’any negre de 1847, el Black ’47, com l’anomenen ells, i a l’emigració que el seguí, s’anà decandint i, en la primera meitat del segle XIX, havia deixat d’existir com a llengua culta. Allò que en restà foren una gran varietat de dialectes parlats al llarg de les zones costeres i meridionals. Malgrat tot, la ‘Lliga Gaèlica’, fundada el 1893, que comptà amb el suport dels homes més lúcids sorgits de les capes baixes del poble, es dedicà a l’ensenyament gratuït de la llengua per tot el país “.\nMalgrat aquesta “desculturització” produïda per la imposició via militar d’una cultura aliena a Irlanda, l’anglesa, molts escriptors de formació anglesa descriuen, d’una manera conscient o inconscientment, tot el món, la història, els conflictes que els han alletat\nMalgrat aquesta “desculturització” produïda per la imposició via militar d’una cultura aliena a Irlanda, l’anglesa, molts escriptors de formació anglesa descriuen, d’una manera conscient o inconscientment, tot el món, la història, els conflictes que els han alletat. En el fons no es poden desfer d’Irlanda ni quan empren una llengua imposada ni tampoc quan volen atacar o ridiculitzar les mancances i misèries d’una societat colonitzada.\nEl gran escriptor irlandés Jonathan Swift és un bon exemple al respecte. Un llibre que en la joventut, ni que fos resumit i retallat, ens emocionà, va ser indubtablement aquell titulat Els viatges de Gulliver. No cal dir que la peregrinació de Lemuel Gulliver al país dels nans i al dels gegants, l’aventura de l’illa voladora o l’arribada a la contrada dels cavalls savis no eren més que anècdotes de les quals es servia el genial esperit satíric de Swift per a ridiculitzar les classes dominants de la seva època. Intenció que, com és evident, no podíem arribar a copsar de jovenets en tota la seva fondària, ja que aquelles edicions “per a joves” eren això: burdes retallades de l’obra original de Swift per a fer-les digeribles i el manco conflictives possibles per a un ampli públic lector.\nPerò on la mestria satírica de Swift arriba a punts molt elevats és en la seva “proposició”. El llibret, que tenia en els meus prestatges en versió castellana, es titulava Una modesta propuesta para impedir que los hijos de los pobres sean una carga para sus padres i que em desaparegué en temps de la transició, no sé com ni quan, era una autèntica bomba subversiva. ¿Qui pot dubtar que la “modesta proposició” de Swift era ja en el seu temps i encara ara una càrrega de profunditat contra la fam i la misèria produïda per la colonització britànica?\nEn el fons, Swift, malgrat les seves evidents contradiccions, era un irlandès de soca-rel. Més d’una vegada afirmà que s’hauria de cremar tot el que fos anglès… menys el carbó! També va propugnar la creació d’un parlament irlandès.\nEstic ben convençut que moltes de les obres falsament considerades com un simple “divertiment” de l’autor, una enginyosa sàtira per a passar el temps, són poderoses i eficients armes intel·lectuals en mans de Swift per a provar de desemmascarar la hipocresia de la seva època, la ignorància de l’aristocràcia terratinent i la naixent burgesia britànica, responsables de la brutal colonització d’Irlanda. Una arma posada al servei del poble irlandés per ajudar-lo a desvetllar la immensa, la tenebrosa injustícia a la qual es veu sotmès d’ençà l’inici de l’ocupació en el segle XII.\nArribats en aquest punt dels nostres records literaris algú pensaria que seria hora de parlar extensament de James Joyce, Oscar Wilde, Samuel Beckett o George Bernard Shaw. En efecte. ¿Qui pot dubtar de la influència d’aquests grans autors nascuts a Irlanda damunt l’obra de qualsevol escriptor?\nBeckket, que partir de 1947 escriu en francès, revoluciona la narrativa contemporània amb obres com More princks than kiks (1934) i Murphy (1938), la seva primera novel·la. Els experiments Molloy (1951), Malone meurt (1951) i L’Innomable (1955) aprofundeixen fins a límits inimaginables els camins literaris de ruptura de la narrativa del XIX iniciats per James Joyce. Tot el teatre de la segona meitat del segle XX queda absolutament condicionat per obres com En attendant Godot (1952), Fin de partie (1957) i Act sans paroles (1957).\nPodríem parlar també de la influència exercida per Oscar Wilde en el món literari contemporani. Aquella doctrina estètica que parla de l'”art per l’art” i que es concerta en el seu llibre Intencions (1891). Una de les primeres novel·les d’Oscar Wilde que llegim en la nostra adolescència és, sens dubte, la famosa novel·la El retrat de Dorian Gray, “evangeli” dels decadentistes i esteticistes de tota època i contrada. Record que les companyies teatrals madrilenyes, quan a començaments dels anys seixanta anaven a fer “las provincias” i compareixien pel Teatro Lírico o el Teatro Principal, solien representar les comedietes cíniques de Wilde, especialment famoses aleshores, ja que se n’havien fet diverses versions cinematogràfiques. Em referesc a obres com El ventall de Lady Windermere i la més famosa, La importància d’anomenar-se Ernest.\nPerò aquest era el Wilde d’abans dels seus conflictes amb les classes dominants britàniques. Els amors conflictius de l’autor amb Lord Alfred Douglas no són perdonats pel pare d’aquest, el marquès de Queensberry. A conseqüència de la persecució i posterior procés al qual és sotmès, l’escriptor acaba a la presó de Reading, amb els presos comuns, condemnat a dos anys de treballs forçats, convertit en un no-res, vilipendiat. A partir d’aquell moment, Oscar Wilde, marginat de la vida social i cultural de l’Imperi, condemnat, vivint en condicions infrahumanes, escriu a la presó dues de les millors obres literàries de l’època. La presó, la dura realitat a la qual es sotmès pel sistema judicial britànic, el fa escriure, lluny de la seva antiga estètica De profundis i La balada de la presó de Reading.\nDues obres que, a mitjans dels anys seixanta, lluny de les flors i violes de La importància d’anomenar-se Ernest ens ajuden també a conèixer una mica més la brutal cara de l’imperi britànic, els aspectes tenebrosos de la persecució que els imperialistes exerceixen no solament sobre els pobles i nacions que esclavitzen i oprimeixen amb llurs exèrcits, sinó també l’opressió sobre les persones amb unes inclinacions sexuals considerades “anormals”: l’homosexualitat d’Oscar Wilde.


Barcelona reduirà l’accés dels gossos a 200 parcs i jardins - La Clau\nBarcelona reduirà l’accés dels gossos a 200 parcs i jardins\nS’està estudiant la introducció d’horaris per als cans\nDiumenge, 2 de maig de 2021. 19:30h\nHi ha massa gossos als parcs i jardins de Barcelona: l’ajuntament vol regular la seva presència.\nActualment, l’Ajuntament de Barcelona està perfeccionant un programa per regular la presència de gossos a les places de Barcelona. Eloi Badia, elegit responsable de l'Emergència Climàtica i la Transició Ecològica, estima que s'ha de regular la presència de canins, possible a 130 dels 200 parcs i jardins de la ciutat, per "protegir la natura".\nMenys gossos a la ciutat\nS’està estudiant l’establiment de franges horàries específicament reservades per a gossos, així com la delimitació d’àrees dedicades dins de cada ubicació, a l’exemple del parc Diagonal Mar. Aquesta propera política està donant lloc a un animat debat entre els residents de Catalunya. capital. L’Ajuntament no descarta prohibir l’accés dels gossos a determinats parcs i jardins on actualment estan permesos.


La història dels panderos o la del cinema català, a La Violeta de Gràcia | betevé\nS'hi celebra la Mostra Internacional de Cinema Etnogràfic\nAitana Molina | dimarts, 5 de setembre del 2017, a les 21.11\nÉs el tercer any que el Taller d’Història de Gràcia organitza aquesta Mostra Internacional de Cinema Etnogràfic al districte, que comença avui amb la projecció ‘100 anys de cinema a la recerca d’un cinema català’.\nÉs la setena edició d’una mostra que s’organitza a diferents llocs del territori català, amb un mateix objectiu: difondre l’etnografia i les produccions audiovisuals que se n’han fet. Així ho explica Josep Maria Contel, del Taller d’Història de Gràcia: “Hi ha molts documentals que es roden de cultura popular. Una de les maneres que es puguin veure és aquesta, per donar a conèixer aquestes produccions i aquestes bambolines del que és la festa de molts llocs.”\n“Cançons de pandero”\nPer primera vegada es fa a La Violeta de Gràcia. El Taller d’Història de Gràcia ha volgut implicar així una entitat cultural en la mostra i de mica en mica anar més enllà, també amb l’exposició “Cançons de pandero”, del Museu Etnològic, que han programat per acompanyar les sessions. D’aquesta manera, els visitants poden conèixer que hi ha el pandero rodó, que és la clàssica pandereta. I que hi ha el pandero quadrat, que han tocat durant molts anys les dones. I és que a finals del segle XIX i principis del XX les cançons de pandero eren utilitzades per elles per recaptar diners per a les capelles del Roser, per això molts panderos tenien imatges de sants.\nDimarts vinent a les vuit del vespre es podrà veure un documental sobre la cultura de Galícia, que és la cultura convidada d’aquest any. L’última jornada serà el 19 de setembre amb una producció gracienca sobre la revolta de les Quintes.


Resistir i millorar\nEl consum de verdures i fruites ha augmentat els darrers anys a Europa fins a arribar als 364 grams per persona i dia. Ismael Velázquez\nLes fruites i hortalisses resisteixen\nEl consum ha augmentat un 55% a Europa en els darrers cinc anys\nSegons les dades publicades per la Unió Europea, el consum de verdures i fruites ha augmentat els darrers anys a Europa fins a arribar als 364 grams per persona i dia, amb un creixement d’un 55% en relació amb la mitjana dels darrers cinc anys, i amb un major increment en fruita que en hortalissa. Les Illes Balears, però, duen una tendència inversa. El model turístic i social afavoreix un empitjorament general del consum alimentari. La FAO, amb bon criteri, ha declarat el 2021 com l’Any internacional de la fruita i l’hortalissa. La crisi sanitària, mentrestant, ha afectat també la comercialització dels productes de l’horta. En un primer moment es va aguantar bastant bé l’impacte de la pandèmia, però ara cada vegada és més difícil. L’organització de la producció, el comerç minorista i el funcionament dels mercats locals han ajudat a fer front a les males condicions.\nEl mercat s’ha paralitzat i les vendes han baixat molt\nEl gener i el febrer, amb la clausura de les activitats de la restauració i l’aturada de la demanda que hi ha sempre en aquestes dates, s’ha arribat a una paràlisi quasi completa del mercat dels productes ramaders locals. Fa dues setmanes va deixar de posar-se preu a la porcella a la llotja de Sineu i la setmana passada va seguir el mateix camí el xot. La debilitat de la demanda local ha paralitzat el mercat i ha provocat que les vendes hagin baixat molt. Per acabar d’ensofronyar els pagesos, el temps s’ha tancat i no cau ni una gota d’aigua, amb un molest panorama de sequedat per a una part del Migjorn de Mallorca. La possibilitat de vendre animals vius a la Península està actuant com un mecanisme de regulació molt efectiu que ajuda a reduir el problema, però no a resoldre’l.\nL’Oli d’Eivissa va endavant\nLa nova identificació pitiüsa és sòlida i supera les dificultats\nL’any 2020, en els censos de la indicació geogràfica protegida Oli d’Eivissa, hi havia inscrites 197 hectàrees d’oliverar i 49.920 oliveres. El 40% de l’olivar eivissenc és de la varietat arbequina; un 32%, de la varietat picual; un 12%, de la varietat koroneiki, i el 16% restant, d’altres varietats. Les quatre tafones de la IGP varen moldre 142 tones d’oliva i es varen elaborar 22.188 litres d’oli destinat a la IGP Oli d’Eivissa, la qual cosa és una quantitat similar a la producció de l’any anterior, quan encara no era possible la comercialització sota l’empara de la indicació geogràfica. El rendiment mitjà de campanya va ser d’un 15,6%. La nova identificació de qualitat pitiüsa, que té productors amb experiència, demostra solidesa i capacitat de superar les dificultats sobrevingudes per la situació sanitària.\nEl Ramon Llull al sector primari\nEl guardó reconeix l’esforç que ha fet per respondre a les necessitats\nEl Govern balear ha volgut concedir els premis Ramon Llull de l’any 2021 als sectors i col·lectius que han tingut un paper essencial en la gestió de la pandèmia i han aconseguit respondre a les necessitats de la ciutadania en un moment difícil, i també a la ciutadania en general pel seu esforç i la seva capacitat d’adaptació a una nova situació. Entre els premiats hi ha el sector primari en el seu conjunt, per tot l’esforç que ha fet des del primer moment de la pandèmia per poder mantenir el subministrament alimentari, essencial per als ciutadans i ciutadanes de les Illes. El premi fa justícia a l’esforç de continuïtat de molta gent en unes condicions gens fàcils, perquè si ja és difícil produir aliments en les nostres condicions d’insularitat, la nova situació encara ho dificulta molt més.\nUna cadena alimentària justa\nEls preus percebuts pels productors no poden ser inferiors als costos\nLes organitzacions agràries i l’Administració estan fent un gran esforç per regular les relacions comercials entre els agents de la cadena alimentària d’una manera més justa. El 2013 es va aprovar l’obligatorietat de la contractació escrita i ara la nova regulació aprovada el 2020 ha reforçat el contingut de les mesures. L’objectiu és arribar a garantir un preu just als productors. Arran d’aquesta iniciativa, s’ha fixat normativament que els preus percebuts pels productors no poden estar mai per davall dels costos de producció, a partir de la convicció que la cadena alimentària ha de ser justa per ser sostenible. Els agricultors demanen que l’aplicació de la llei ajudi a equilibrar els poders de negociació entre les diferents baules de la cadena i a millorar el funcionament del mercat per garantir la sobirania alimentària, la gestió del territori i l’atenció al medi ambient.


poesia | Aleix Cabrera\nArriba una carta\n17 Setembre 2011 by Aleix Cabrera 1 comentari\nHAS VIST SOMNIS esfumar-se. Has vist il·lusions esmicolades. Has vist la fosca que tot ho embolcalla. I t’has dit que tot sembla perdut.\n15 Juliol 2010 by Aleix Cabrera Deixa un comentari\nL’aire bressola l’olor de les glicines, mentre del cor dels Estats Units arriben llàgrimes convertides en pluja.\n9 Desembre 2007 by Aleix Cabrera Deixa un comentari\nEN COMPARACIÓ AL VOLUM de gent que transita els carrers a l’estiu, Camarles sembla adormit, com en estat d’hivernació, gairebé desolat quan el sol és a jóc i el cel […]


A portes del cap de setmana, aquí teniu algunes idees per gaudir-ne amb la canalla.\nDàmaris Gelabert presenta el seu nou disc\nDàmaris Gelabert presenta aquest cap de setmana el seu nou disc, 'Naturalment, al Centre Artesà Tradicionàrius. Ho farà amb diversos concerts dissabte i diumenge, en sessions de matí i tarda, acompanyada de la banda que ha enregistrat el disc. Una proposta variada que va des de la música mediterrània fins al country passant pel rock, la rumba i la bossa nova. Cançons per gaudir de bona música en família que ens ajuden a transmetre i a reafirmar valors molt importants com la importància d’escoltar la gent gran, de menjar saludablement, de respectar i estimar els animals, de llegir, de l’amistat, de l’ecologia, etc.\nNou disc de la Dàmaris Gelabert\nDe princeses, llibres i dracs\nDemà dissabte (12h), a La Casa del Llibre de Passeig de Gràcia, Anna Manso i Liliana Fortuny, escriptora i il·lsutradora, presentaran l'àlbum que acaben de publicar i on actualitzen la llegenda de Sant Jordi. Es tracta de 'La princesa, els llibres i el drac' i demà el presenten. Per fer-ho demanen l'assistència de nenes i nens ben valents! Hi anireu?\nPresentació de 'La princesa, els llibres i el drac'\nArt i música a La Pedrera\nLa Pedrera ha tornat a programar per a aquest mes d'abril el cicle 'PedreraArtlab: Projecte d'interrelacions artístiques', on es posen en relació els nous grups musicals de l'escena independent amb joves creadors, instituts i escoles de disciplines artístiques de referència.Aquest diumenge es farà la Sessió familiar, amb Josep Mª Baldomà & Modiband. Serà a les 11.30 i 12.45h. I si poguéssim sentir i veure en directe la banda sonora d’un programa de curtmetratges? I si a més veiéssim qui posa les veus als personatges? Tot això i molt més! Un espectacle per a tots els públics per a gaudir de faules màgiques i missatges emotius en format cine-concert. Josep Maria Baldomà ha creat la banda sonora d’aquesta sessió amb una selecció de set curts a càrrec de MODIband. Una sessió màgica, plena de sonoritats musicals i colors tímbrics molt diversos, en què els músics posaran veu en directe als personatges dels curts. Durada: 45’. Sessió recomanada a partir de 2 anys.\nSessió familiar a l'ArtLab de La Pedrera\nCinema en família a Andorra\nDemà s'obre la quarta edició de l’Andorra Kids’Film Festival, el primer festival internacional de cinema infantil d’Andorra, que s'allargarà fins el 15 d'abril. Són quatre anys oferint als nens i les famílies d’Andorra una oportunitat única de conèixer i gaudir de projeccions, activitats de manera conjunta que estimulen l’apreciació cinematogràfica i la participació activa, promovent la creativitat i la capacitat reflexiva i crítica. Cinema, música i tecnologia són els pilars bàsics d’aquesta nova proposta cultural, lúdica i pedagògica. La programació d’enguany inclou 32 curts i un llargmetratge. El públic podrà gaudir de 28 sessions durant la setmana del festiva i el 80% de les pel·lícules són en català. Els caps de setmana estan dedicats al públic familiar, amb cinema, activitats i tallers per a gaudir en família. Podeu consultar la programació completa aquí. Demà dissabte es farà el concert inaugural amb Jamaikids', un viatge musical per Jamaica i la seva música que passeja per tots els estils sortits de l’illa caribenya.\nCinema infantil a Andorra\nDes del Cicle d'Activitats als parcs, platges i rius metropolitans, ens arriben dues propostes per a aquest cap de setmana. Demà dissabte la proposta és 'La Muntanyeta amb nordic walking', un itinerari guiat per al públic familiar (a partir de 7 anys i adults fins a 60 anys) pel Parc de la Muntanyeta de Sant Boi de Llobregat. De 10:30 a 13:00h. I per diumenge la proposta és 'La caricatura del cant dels ocells', al Parc de l’Ermita del Pla de Sant Joan, a La Palma de Cervelló. D'11:00 a 13:30h. Itinerari guiat per al públic familiar (a partir de 10 anys).\nParc de la Muntanyeta de Sant Boi / Ernest Costa\nSessió de cinema per a adolescents a la Filmoteca\nDissabte, a les 17h, en el marc del cicle 'La Filmo dels més joves', es projecta 'Wadjda. La bicicleta verde'. En Wadjda té 10 anys i viu en una societat tan tradicional que certes coses com anar en bicicleta li són totalment prohibides. Malgrat tot, és una nena divertida i emprenedora que voreja sempre el límit entre allò autoritzat i allò prohibit. La pel·lícula es basa en la vida d’una neboda de la directora. El primer film rodat en un país tan masclista com l’Aràbia Saudita ha estat, curiosament, dirigit per una dona. En finalitzar la sessió es farà una activitat lúdica i creativa, de caràcter gratuït, al voltant del contingut de la pel·lícula, amb la participació de la cineasta Elena Trapé. Cal inscripció prèvia. Places limitades. Recomanat per a infants i joves de 12 a 16 anys.\n'La bicicleta verde' a la Filmoteca\n'L'Ornet vol cantar', d'Inspira Teatre, és la proposta per a aquest cap de setmana al Teatre Tantarantana. És un conte musical que parla sobre l'aprenentatge. Un espectacle inspirat en la vida d'Ornette Coleman, un saxofonista, trompetista i compositor americà de jazz i el conte d''En Blai, l'ocell que no sabia cantar' de Satoshi Kitamura. L'espectacle es podrà veure dissabtes i diumenges fins al 22 d'abril a la sala Baixos22. Recomanat a partir de 2 anys.\nL'Ornet vol cantar al Tantarantana\nDansa en 3D a Cornellà\nDiumenge, en el marc de la programació infantil Berenem a L’Auditori, arriba fins a Cornellà de Llobregat ‘Ballenas, historias de gigantes’, una aposta innovadora que combina la dansa i les projeccions en 3D. Amb ulleres posades, el públic se submergeix en un món fantàstic inspirat en històries i llegendes ancestrals llatinoamericanes sobre balenes, narrades amb una estètica i narrativa contemporànies. Una hora abans, s’oferirà als espectadors un berenar de pa amb xocolata, amenitzat per música en viu. L’entrada anticipada també està a la venda per tan sols 10€. 15€ en taquilla el dia de l’espectacle.\n'Ballenas', dansa en 3D / BSLG\nVívidKids a l'Empordà\nDues propostes que ens arriben des del #VívidKIDS que forma part del VÍVID, el Festival del vi de l'Empordà. La primera proposta és 'Gastronomia en família amb la sommelier Laura Masramon'. Serà demà dissabte a les 17h. al Celler La Vinyeta. Preu: 12€ adults i 8€ nens majors de 3 anys.\n"Volem pa amb oli, pa amb oli volem" cantaven els nens mentre paraven la taula i els xais belaven ben fort. Entre les oliveres de La Vinyeta hi trobareu olis d'oliva verge de l'Empordà, formatges catalans i un pa que alimenta només d'olorar-lo. Una activitat pensada perquè grans i petits experimenteu un berenar gastronòmic enmig de la natura. Entre xais i contes aprendreu a menjar amb els cinc sentits i a conèixer millor la cultura gastronòmica de Catalunya. I ja per diumenge, la proposta és apte per fer amb mainada tot i que està dirigida a un públic adult. Es tracta de 'Wine&Beach. Enoruta pel camí de ronda de Llançà'. El punt de trobada és l'Oficina de turisme del Port de Llançà i l'activitat es farà d'11 a 13h. Preu: 10€ adults i nens gratuït. Ruta circular pel camí de ronda amb el guia de natura Marcel Gutinell per descobrir en família l'ecosistema marítim de les platges. A cada cala de la Costa Brava tastarem un vi de la Ruta del Vi DO Empordà amb la sommelier Laura Masramon.\nVívidKids a L'Empordà / Laura Masramon\nAl saT! Teatre s'estrena aquest cap de setmana 'La Berta i el seu robot', de la Cia. Lazzigags. Es podrà veure els dies 7, 8, 14 i 15 d'abril (Ds. 17.30h / Dg. i festius 12h i 17.30h). Espectacle recomanat a partir de 3 anys. La Berta és una nena molt espavilada i curiosa que, avorrida d'estar sola, agafa la caixa d'eines i s'inventa un Robot fantàstic que es convertirà en el seu amic. Espectacle basat en el conte 'Ricard i el seu Robot' d'Esteban Martín. Funció accessible en llengua de signes catalana i subtitulació el dia 14 d'abril a les 17.30h.\nLa Berta i el seu robot / saT! Teatre\nAcrobàcies a Terrassa\nDesprés de girar pels millors festivals d'Europa, la companyia BotProject presenta 'Ambar', un espectacle que combina el circ, instruments musicals i vídeos animats amb dos entranyables companys de viatge, l'Antonio i el Paco. Ambar es podrà veure aquest diumenge, a les 18h, al Centre Cultural Terrassa.\n'Ambar' al CC Terrassa


Princess Andriana Resort & Spa Rodes Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Princess Andriana Resort & Spa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Rodes, Princess Andriana Resort & Spa és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Princess Andriana Resort & Spa és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara accés a internet (sense fils), piscina privada, connexió sense fils a internet (cortesia), banyera hidromassatge, habitacions per a no fumadors per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com bany, centre esportiu, piscina exterior, piscina coberta, spa. Princess Andriana Resort & Spa és una elecció inteligents per a viatgers a Rodes, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Princess Andriana Resort & Spa de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


La macro-purga que ha efectuat Albert Rivera a Ciudadanos avergonyeix tothom - Per Catalunya\n“Justícia” espanyola: Els noms franquista tornaran a Alacant\nUna empresa d’intel·ligència americana fa el joc a Espanya i diu això sobre el procés\nLa macro-purga que ha efectuat Albert Rivera a Ciudadanos avergonyeix tothom\nFOTO: NO ENTIENDO NADA\nEls afiliats crítics amb l’aparell de Ciudadanos que formen part del grup de treball denominat TranC’sparencia consideren que el partit no necessita més eines disciplinàries que les que ja té i han indicat que, si s’haguessin aplicat aquestes eines “en els últims 30 mesos (dos anys i mig), podrien haver estat expulsats de la formació més de 2.000 afiliats”.\nAixí ha respost TranC’sparencia en una nota de premsa el portaveu de Ciudadanos al Congrés dels Diputats, Juan Carlos Girauta, que ha defensat els canvis que la direcció del partit, encapçalada per Albert Rivera, ha proposat introduir en el règim disciplinari dels nous Estatuts que s’hauran de votar i aprovar en l’assemblea general de febrer i si sortís un resultat positiu, tindrien llum verda per començar a aplicar-los.\nGirauta justifica que s’han de “donar eines” a la secretaria d’organització per detectar ràpidament i frenar grups d’afiliats procedents “d’un partit” o “d’un lobi, un grup d’amics o un grup d’empresaris” que decideixen “copar una agrupació “per perseguir fins contraris als “interessos del partit”. En aquest sentit, Girauta considera que aquests grups “podrien haver destruït Ciutadans des de dins”.\nPerò des de TranC’sparencia rebutgen aquests arguments. Serà qüestió d’esperar, doncs, per veure què passa amb les discrepàncies internes de Ciudadanos.


El temps a l'Escala: Previsió Meteorològica pel 24 i 25 d'Octubre de 2018\nTENIM PER DAVANT DUES JORNADES ESPLÈNDIDES, AVUI AMB TRAMUNTANA.\nDimecres 24 d'Octubre de 2018:\nEstat del cel: Cel serè tot el dia, amb algunes bandes de núvols prims de matinada. Ambient fresc de matinada però molt suau a migdia, amb tramuntana reescalfada.\nVent: Variable durant la matinada i primera hora del matí, amb alguna bufadeta de tramuntana. A mig matí entrarà tramuntana moderada, de força 4/6, que es mantindrà fins a la tarda. A darrera hora anirà calmant i ala nit quedarà variable o en calma.\nEstat de la Mar: Marejol tot el dia amb àrees de Maror al centre del dia. Tràgul de gregal de 0,5m a 1m d'alçada.\nDijous 25 d'Octubre de 2018:\nEstat del cel: Cel serè tot el dia,sense ni un núvol. Ambient fresc de matinada i matí però temperat a migdia.\nVent: Calma de matinada i matí, amb mitjorn fluix de força 1/3 a migdia i tarda.


Nedar de Mallorca a Menorca i ajudar la gent gran, accions solidàries que fan companys de la UOC - Tots som UOC!\nNedar de Mallorca a Menorca i ajudar la gent gran, accions solidàries que fan companys de la UOC\nHi ha un bon grapat d’accions solidàries que s’organitzen a la UOC. Per posar-ne un parell d’exemples, la recollida d’aliments pel Banc d’Aliments i donacions de sang. Més enllà d’això, també molts membres de la comunitat UOC dediquen part del seu temps lliure a activitats socials. El 2012, per posar-ne un altre exemple, us vam explicar la participació d’un equip de la UOC en la cursa Trailwalker, que va recaptar diners per construir pous a Etiòpia. Ara us volem presentar dues iniciatives més en què participen companys nostres: una travessia nedant de Mallorca a Menorca i l’associació Amics de la Gent Gran.\nNedar de Mallorca a Menorca en favor de l’associació Pallapupas\nEl Pep Vivas, professor dels Estudis de Psicologia i Ciències de l’Educació, participa en una travessia a mar obert entre Mallorca i Menorca en grup, cosa que no s’ha fet mai encara. Són 40 quilòmetres que intentaran superar 17 persones la setmana del 3 al 8 d’agost –el primer dia que el mar estigui en bones condicions– i ho faran, com diu el mateix Pep Vivas, “amb molta il·lusió i motivació”. “Ens mou un repte esportiu, però sobretot un de solidari: recollir fons econòmics per a l’associació de pallassos Pallapupas, que omplen els hospitals de tendresa, humanitat i rialles amb les seves intervencions artístiques”, explica el Pep. D’aquesta manera, fan l’estada de nens i nenes malalts i del seus familiars menys traumàtiques i més positives.\nTots els que vulgueu podeu col·laborar en aquesta iniciativa amb un sistema de micromecenatge en aquest web. Totes les donacions aniran a l’associació Pallapupas. Es poden comprar braçades a partir de 3 cèntims d’euro i cada 3 € que es donin equivalen a 100 braçades. Amb els 15.000 euros que s’espera poder recaptar gràcies a aquesta acció solidària, l’ONG podrà dur a terme quasi 1.000 visites a hospitals de tota Catalunya, durant 6 mesos. Ja han rebut la col·laboració de personatges com el futbolista Andrés Iniesta.\nPodeu seguir el dia a dia d’aquest repte en aquests comptes de Twitter i Facebook.\nCol·laborar amb l’Associació Amics de la Gent Gran\nLa Pepi Pedrero és una companya dels Estudis d’Informàtica, Multimèdia i Telecomunicació, on fa de tècnica de gestió acadèmica, i a la vegada estudia el màster universitari de Societat de la informació i el coneixement de la UOC. Des de fa dos anys col·labora amb l’associació Amics de la Gent Gran i, de fet, gràcies als coneixements adquirits tant en la seva tasca professional com en els estudis que cursa, ajuda a organitzar un grup de voluntaris d’aquesta associació de manera col·laborativa i virtual. En altres paraules i com explica ella mateixa, “estic fent retorn del meu coneixement d’entorns virtuals de la UOC a la societat. Una de les coses que m’he trobat fent de voluntària és que no estem prou ben organitzats a l’hora de comunicar-nos, per això ajudo a millorar aquest àmbit”.\nLa Pepi Pedrero col·labora en els grups que l’entitat té a Badalona i Santa Coloma de Gramenet, ja que ella viu a Badalona. El tipus d’acompanyament que realitzen a les persones grans és amb visites a domicili, organitzant berenars i també fent trucades telefòniques. Conclou que dedicar temps a les persones grans “et dona molta satisfacció. Veus com acompanyes una persona, que li fas bé, i això et reconforta”.\nUs deixem algunes fotos de les dues accions solidàries que us hem presentat.\nPepi Pedrero amb companys dels Amics de la Gent Gran\nPepi Pedrero en una activitat dels Amics de la Gent Gran\nAndrés Iniesta amb els participants a la travessia Mallorca-Menorca\nLa veu del SAP: Nikoletta Holch\nVols participar en iniciatives solidàries i no saps per on començar?


El judici del cas Asunta comença avui enmig d'una gran expectació mediàtica - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl judici del cas Asunta comença avui enmig d'una gran expectació mediàtica\nefesantiago de compostel·la 29.09.2015 | 00:00\nEl judici per l'assassinat d'Asunta, la nena de dotze anys el cos de la qual va aparèixer en una pista forestal de Teo (la Corunya) el 22 de setembre del 2013, començarà avui entre una gran expectació mediàtica, en tractar-se d'un succés que va commocionar tot el país.\nLa primera jornada del judici, avui, es dedicarà a seleccionar el jurat popular, nou persones d'un total de 26, a més de dos suplents.\nAquest procés es farà avui després que el juny, a l'inici d'aquesta vista, es va proposar perquè no va ser possible completar la preselecció de jurats, ja que les acusacions van recusar els que incomplien algun dels requisits, com tenir predeterminat el veredicte de culpabilitat.\nAquest retard va motivar l'ampliació de la presó provisional per als acusats, ja que encara que el 24 i 25 de setembre es van complir els màxims de dos anys de presó provisional per a Rosario Porto i Alfonso Basterra, el president del tribunal del jurat, Jorge Cid, va decidir prorrogar-la dos anys més, com demanaven la fiscalia i l'acusació popular, en considerar que la proximitat del judici feia créixer el risc de fuga.\nEls acusats, que poden assistir a la selecció del jurat, ja han avançat, a través dels seus advocats, que no ho faran.\nAixí, Rosario Porto i Alfonso Basterra acudiran per primera vegada a l'Audiència Provincial el 30 de setembre, quan comença la seva declaració, que s'estendrà els dies 1 i 2 d'octubre.\nEl dia 30 està destinat a solucionar les qüestions prèvies, de manera que tot sembla indicar que no serà fins dijous quan un dels pares declari, cosa que decidirà el president del tribunal, el magistrat Jorge Cid.\nDesprés de les declaracions dels imputats, estan citats un total de 84 testimonis i 60 pèrits, encara que fonts del Tribunal Superior de Justícia de Galícia ja han informat que les parts han rebutjat aproximadament deu persones.


Trump diu haver canviat d'opinió sobre el president de la Xina: "Em queia bé, però ara no em sento així"\nPublicat 11/8/2020 18:30:21 +02:00CET\n2020 GETTY IMAGES / POOL\nCritica la gestió de la pandèmia a la Xina des del brot de Covid-19 a Wuhan\nEl president dels Estats Units, Donald Trump, ha dit aquest dimarts haver canviat d'opinió sobre el seu homòleg xinès, Xi Jinping, i ha lamentat que la seva "gran" relació amb el líder del gegant asiàtic s'hagi deteriorat.\n"Tenia una gran relació amb el president Xi", ha manifestat Trump durant una entrevista amb l'emissora de radi Fox Sports. "Em queia bé, però ara ja no em sento així", ha expressat el mandatari, que atribueix el canvi a la pandèmia de coronavirus.\nEn aquest sentit, Trump ha explicat que "fa molt que no parla amb ell" i ha insistit que no li ha agradat l'actitud de les autoritats xineses ni "el que ha succeït" des que es va detectar el primer brot a la ciutat de Wuhan a finals de 2019.\n"El món es va aturar, el que ha succeït és una desgràcia", ha manifestat abans de suggerir que les conseqüències de la pandèmia són pitjors que la disputa comercial entre Pequín i Washington.\nLes relacions entre tots dos països s'ha caracteritzat per un augment de la tensió des que Trump va arribar a la Casa Blanca, en un inici a causa de les disputes comercials i sobre propietat intel·lectual i, posteriorment, per la pandèmia.\nL'Administració Trump ha acusat el Govern xinès en diverses ocasions de 'hackejar' informes sobre el desenvolupament de vacunes i ha defensat que el virus podria haver-se "escapat" d'un laboratori xinès. A més, ha demanat obrir una investigació independent sobre l'origen del coronavirus.\nAixí mateix, Washington ha imposat sancions contra la Xina com a resposta a la Llei de Seguretat Nacional dE Hong Kong, que segons el Govern nord-americà minva l'autonomia de la regió.\nEls països també mantenen disputes per altres qüestions, com l'expansió de la Xina pel mar de Xina Meridional, el desenvolupament de la tecnologia 5G i la situació dels uigur a Xinjiang.


Tabarnia - L'Enciclopèdia, la wikipedia en valencià\nDe Vandellòs a Lloret de Mar i de Sant Joan de Vilatorrada al Prat de Llobregat\nExtensió proposta per a Tabarnia\nBandera oficial de Tabarnia\nEscut oficial de Tabarnia\nTabarnia és el nom en el que s'ha conegut la regió costanera que unix Barcelona i Tarragona. Es tracta d'un neologisme creat a partir dels noms de Tarragona i Barcelona.\n2.4.1 Revolució industrial\n2.4.2 Mancomunitat de Catalunya\n2.4.3 Proposta d'autonomia\n6.1 Situació de Barcelona en relació al restant de Catalunya\n8 Partits politics\nEls integrants de l'organisació Barcelona is not Catalonia1 relaten que varen realisar una assamblea constituent el 24 de setembre de 2012, en la que varen aprovar els estatuts, el reglament intern i el full de ruta cap a l'autonomia política el «objectiu final de la qual és conseguir recuperar l'antiga sobirania del comtat de Barcelona i crear una nova comunitat autònoma espanyola».\nPosteriorment vàries webs varen senyalar que l'autor de l'idea de Tabarnia havia segut Daniel de la Fuente sis anys arrere. De fet, el terme ya es trobava en us en les rets socials en l'any 2014. En l'any 2015 era obertament utilisat per a designar una entitat territorial que comprendria una franja costera que agruparia l'àrea Metropolitana de Barcelona i la franja de terreny que li unix en Tarragona, per a mostrar el rebuig de la zona a l'independència de Catalunya, afirmant que:\nCataluña se compone de dos zonas claramente diferenciadas desde el punto de vista económico, lingüístico, identitario, poblacional y social. Una parte independentista y otra, entre otras cosas, constitucionalista (Tabarnia).\nAproximadament, l'actual territori que reivindica Tabarnia coincidix històricament en l'antic Comtat de Barcelona.\nEls orígens de Barcelona es remonten a varis assentaments dels laietans, un poble íber, que a diferència dels grecs que es varen assentar en Empúries i Roses (Girona) o als romans que es varen assentar en Tarraco (Tarragona) sí eren originaris de la península. Pot afirmar-se per tant que els orígens dels barcelonesos estan més vinculats al restant de la península que els catalans.\nEl propi nom de Barcelona o Barcino prové, segons els estudis més fiables, del temps dels íbers. Aixina ho afirma el filòlec Joan Coromines i Vigneaux. No obstant en l'any 15 a. C. el nom de la ciutat va passar a ser Colónia Faventia Iulia Augusta Pia Barcino.\nDespuix d'una ocupació romana de quatre sigles (de l'I al V d.C.), sorgixen alguns usurpadors al tro de Roma que prenen precisament a Barcelona com a capital, és el cas de Màxim de Hispània (anys 409-422) i Sebastián (any 444). Note's que Màxim és conegut com “de Hispania” i no de “Catalunya” puix aparte de que la paraula Catalunya és un invent posterior, Barcelona ya des de l'antiguetat s'ha considerat un territori fortament vinculat al restant de la península.\nDespuix del periodo romà la ciutat és ocupada pels visigots que la trien com a capital d'un nou regne. El primer rei visigot de la península, Ataulf, situa a Barcelona com a capital del regne cristià visigot en l'any 414 d.C. Un estat que aplegaria a governar tota la península ibèrica durant casi 300 anys.\nEn esta época ciutats anteriorment importants com Tarraco (Tarragona) decau i passen a ser de segon orde. La preeminència de Barcelona en la regió ve d'antic.\nEl rei visigot Ataúlfo, es va casar en Gala Placidia, filla, germana i mare de varis emperadors de l'Imperi Romà d'Occident. Barcelona va aplegar llavors a emetre moneda imperial (i no provincial) per lo que l'importància de la ciutat era màxima.\nEn l'any 711 els àraps invadixen tota la península i ocupen el territori de l'actual Barcelona durant 83 anys. Els carolingis (provinents de l'actual França) comandats per Ludovico Pío reconquistan la ciutat per al cristianisme en l'any 801, i a partir d'ahí se succeïx una llarga cadena de comtes barcelonesos creguts al govern dels francs (hereus dels carolingis).\nEn l'any 985 els francs es neguen a socórrer a la ciutat, que estava sent atacada per l'eixèrcit àrap de Almanzor, i com a resposta la ciutat decidix independisar-se i en ella, tota la regió immediatament circumdant, lo que aproximadament equival a l'actual àrea metropolitana de Barcelona. El comte Borrell II i el seu fill Ramón Borrell governen ya de facto com a sobirans independents d'un minúscul territori que és el comtat de Barcelona.\nEl territori de Barcelona comença a ser conegut com el comtat de Barcelona. Un territori que es autogobernà de manera independent molt abans que atres territoris catalans.\nLa decadència es va iniciar a partir del sigle XV en altibaixos, i es prolongaria a lo llarc dels sigles següents. Les tensions derivades de l'unió dinàstica en Castella, iniciada en el matrimoni entre Fernando II d'Aragó i Isabel de Castella, va alcançar el seu moment àlgit en la guerra dels Segadors, entre els anys 1640 i 1651, i més tart, en la guerra de Successió (de l'any 1706 a 1714), que va significar la desaparició de moltes de les institucions pròpies de Catalunya i la construcció de la fortalea militar de la ciutadella, mentres que l'idioma català va quedar relegat a l'àmbit privat.\nLa recuperació econòmica iniciada a finals del sigle XVIII i l'industrialisació en el sigle XIX varen propiciar que Barcelona tornara a convertir-se en un important centre polític, econòmic i cultural, al front de la cridada Renaixença. Cal destacar en el procés d'industrialisació el monopoli de comerç textil entre Espanya i Cuba, que va ser fixat en Barcelona en un moment de crisis en l'indústria textil de cotó, i que va assentar l'industrialisació en Catalunya; i el diferencial de creiximent, mentres que en atres parts del país l'indústria desapareixia davant la crisis. Una atra conseqüència d'este monopoli textil en el sigle XIX entre Barcelona i Cuba, va ser la queixa dels cubans sobre la "teoria de l'embut", ampla per a Espanya i estreta per a Cuba, i que va ser la raïl del malestar cubà i que va generar tumults i el moviment d'independència en busca de l'igualtat econòmica en el respal de EE.UU. La ciutat va poder derribar les seues muralles i es annexionà en l'any 1897 sis municipis limítrofs, lo que li va permetre créixer i planificar el seu desenroll urbà i industrial liderat per l'innovador pla de l'Eixample d'Ildefons Cerdá, que va traçar els carrers en quadrícula i els cantons en cantonada. Va ser també sèu de dos Exposicions Universals en 1888 i 1929.\nEn l'any 1914, l'actual territori de Tabarnia passaria a formar part de la Mancomunitat de Catalunya, institució promoguda pel dirigent de la catalanista Lliga Regionalista Enric Prat de la Riba i creada per un Real Decret del govern espanyol. Va ser dissolta en 1925 per la Dictadura de Primo de Rivera.\nDegut a la situació a la que l'independentisme ha portat a Catalunya, naixqué la proposta de formar una autonomía en esta zona i es promogué la creació d'una autonomia en el nom de Tabarnia.\nLa plataforma Barcelona is not Catalonia naixqué despuix d'una conferencia titulada "Las balanzas fiscales entre territorios catalanes", que se celebra en Barcelona el 29 de giner de l'any 2011. Se publica el manifest Rubricatum (“Llobregat” en llatí).\nTabarnia es dividix en Alta Tabarnia i Baixa Tabarnia.\nTabarnia se situa a lo llarc de la cordillera llitoral. Té clima mediterràneu.\nEs dividix en dos parts: Alta i Baixa Tabarnia.\nLa composició comarcal de Tabarnia és la següent:\nTarragonés 252 790 Tarragona\nBajo Campo 188 841 Reus\nBajo Penedés 102 409 Vendrell\nAlto Penedés 108 122 Villafranca del Penedés\nGarraf 149 103 Villanueva y Geltrú\nBajo Llobregat 819 168 San Feliú de Llobregat\nBarcelonés 2 254 642 Barcelona\nVallés Oriental 406 289 Granollers\nVallés Occidental 917 905 Tarrasa/Sabadell\nEl Maresme 447 824 Mataró\nTotal 5 647 093\nÀrea més castellaparlant.\nÀrea més cosmopolita.\nÀrea en menys independentisme.\nÀrea més rica i més poblada de Catalunya.\nLa bandera de Tabarnia està formada per quatre quarters. En el primer i en el quart es representa la creu de Sant Sant Jordi que representa a la Baixa Tabarnia en capital en Barcelona. Sant Jordi és el símbol de l'antiga Corona d'Aragó des de que Pedro I va guanyar la batalla de l'Alcoraz (Osca) en l'any 1096 contra els musulmans. A partir de mediats del sigle XV la seua devoció també es va estendre a Tabarnia i a Catalunya.\nEn el segon i tercer quarter apareixen quatre pals de guls modificats en verats, que representen a l'Alta Tabarnia en capital en Tarragona. Provenen de la Senyal Real de la Corona d'Aragó en la que Tarragona ha compartit monarques i governants ininterrompudament des de l'any 1173.\nL'escut oficial provisional de la futura comunitat autònoma de Tabarnia ha segut dissenyat pels creadors originals del moviment. Porta la llegenda «ACTA EST FABULA», locució llatina que significa «la funció ha terminat». Es pronunciava en l'antiga Roma al final de les obres teatrals per a indicar al públic que la farsa havia terminat. Hui esta cita s'ha convertit en una verdadera clamor entre el poble tabarnès, cansat, insultat i ninguneat durant décades per governants irresponsables.\nSituació de Barcelona en relació al restant de Catalunya\nBarcelona aporta a Catalunya un 28% més de lo que rep.\nLas balanzas fiscales entre territorios catalanes\nPartido Tabarnia: Fundat el 20 de giner de 2018.\nPartido Tabarnia Libre: És un partit travesser, registrat el 31 d'agost de 2018 i que té la seua sèu en el carrer Bruc d'Hospitalet de Llobregat (Barcelona).\nJunts per Tabàrnia: Fundat en l'any 2011 que anteriorment es dia Via Democràtica i en estiu de l'any 2018, davant l'èxit de Tabarnia, va modificar el nom en el registre afegint el prefix «Junts per Tabàrnia – Via Democràtica».\nTabarnia: La historia no perdona mitos per Ares Van Jaag, José Antonio Alías García\n¡Viva Tabarnia!: Prólogo de Mario Vargas Llosa per Albert Boadella\nCrónicas de Tabarnia per J. J. y David S.\nTabarnia en tiempos de Wamba per Jean Garciant\nTabarnia por su autonomia\nArtículo de La Vanguardia sobre Tabarnia\nEntrevista a la presidenta de la Plataforma por la Autonomía de Barcelona\nArtículo del diario mexicano Dupalu News\nEstudio económico de Tabarnia (2018)\nv · d · eTabarnia\nPrehistòria • Edat Antiga • Edat Mija • Edat Moderna • Edat Contemporànea\nAlta Tabarnia • Baixa Tabarnia • Comarques\nLas balanzas fiscales entre territorios catalanes • Economía de la província de Barcelona • Economía de la província de Tarragona\nEducació • Demografia • Salut • Religió • Cultura • Festes • Gastronomia • Llengües\nBandera • Escut\nDaniel de la Fuente • Jaume Vives\nBarcelona is not Catalonia • Resistencia Alta Tabarnia\nObtingut de «https://www.lenciclopedia.org/w/index.php?title=Tabarnia&oldid=161940»\nRegionalisme en Espanya\nEsta pàgina fon modificada l'última volta el 19 abr 2020 a les 18:57.


Cevasa-Neinor serà el soci privat de Barcelona i l'Àrea Metropolitana per construir habitatge assequible\nL'empresa mixta vol aixecar almenys 4.500 pisos de lloguer per sota del preu de mercat els pròxims anys\nL'operador metropolità d'habitatge impulsarà pisos de lloguer assequible. Xavier Bertral\nBarcelonaL'Ajuntament de Barcelona i l'Àrea Metropolitana ja han triat un candidat a soci per al seu operador d'habitatge de lloguer assequible: la unió de les empreses Cevasa i Neinor. Aquesta és l'empresa que ha obtingut millor puntuació en el procés de selecció obert per accelerar la construcció d'habitatge assequible els pròxims anys. Cevasa-Neinor assumirà el 50% de participació a l'operador metropolità (Habitatge Metròpolis Barcelona), mentre que l'altra meitat se la repartiran a parts iguals l'Ajuntament de Barcelona i l'AMB. A partir de la tria de l'empresa, d'entre un total de set que es van presentar al concurs, Cevasa-Neinor té un mes per presentar la documentació i quedarà formalitzada l'adjudicació.\nLa solució d'un operador público-privat, que es provarà per primer cop a Espanya, ha de servir d'impuls al parc de pisos de lloguer a un preu per sota del de mercat. L'objectiu és que se'n construeixin 4.500 en total els pròxims anys, la meitat a Barcelona ciutat i la resta en ciutats metropolitanes, i que els socis aportin 103 milions d'euros per aconseguir-ho.\nEls promotors construeixen a Barcelona 150 pisos socials a l'any gràcies a la nova normativa\nEn aquest acord, l'empresa Cevasa-Neinor treballarà en un context de "lucre inferior a mercat" i compartirà els guanys en igualtat amb les administracions públiques, que seran les seves sòcies a l'empresa mixta. Segons l'Ajuntament de Barcelona, la fórmula no suposa la implicació del sector privat immobiliari en una inversió "d'impacte social", sinó que també busca trencar la tendència històrica de promocions d'habitatge protegit enfocades a la compra i reconduir-la cap al lloguer.\nEntre els primers projectes que engegarà l'operador hi haurà dues promocions d'habitatge (125 en total) a la Marina del Prat Vermell de Barcelona, 112 pisos a les Casernes de Sant Andreu, una promoció de 110 habitatges a Sant Boi de Llobregat, dues promocions amb 130 pisos a Montgat i un bloc de 57 pisos a Sant Adrià de Besòs. En total, aquests primers passos suposaran 640 habitatges que beneficiaran unes 1.600 persones.\nhabitatge lloguer social Barcelona AMB


La Piràmide del Sol. Mèxic\nEnergia solar > Història de l'energia solar\nEl Sol és indispensable per a l'existència de vida al planeta: és el responsable del cicle de l'aigua, de la fotosíntesi, etc. Ja les primeres civilitzacions es van adonar d'això i, a mesura que les civilitzacions han anat evolucionant, també han evolucionat les tècniques per aprofitar la seva energia. Al principi van ser tècniques per aprofitar l' energia solar passiva, més endavant es van desenvolupar tècniques per aprofitar l'energia solar tèrmica, i posteriorment es va afegir l'energia solar fotovoltaica.\nEl Sol i les antigues civilitzacions\nAl llarg de la història de l'energia solar, el Sol sempre ha estat un element essencial per al desenvolupament de la vida. Les cultures més primitives s'han anat aprofitant indirectament i sense tenir consciència d'això.\nMés endavant, gran quantitat de civilitzacions més avançades es van adonar de la importància del Sol i van desenvolupar nombroses religions que giraven al voltant del astre solar. En molts casos, l'arquitectura també guardava una estreta relació amb el Sol. Exemples d'aquestes civilitzacions els trobaríem a Grècia, Egipte, l'Imperi Inca, Mesopotàmia, l'Imperi Asteca, etc.\nEn l'aspecte de l' energia solar passiva, cal destacar el paper dels grecs qui van ser els primers de la història en dissenyar les seves cases per aprofitar la llum del sol, probablement des de l'any 400 a.C.\nUn altre moment important en la història de l'energia solar va ser l'època romana. Durant l'Imperi Romà es va començar a utilitzar per primera vegada vidre a les finestres per aprofitar la llum i atrapar la calor solar a casa seva. Fins i tot van promulgar lleis que penaven l'bloquejar l'accés a la llum als veïns.\nEls romans van ser els primers a construir cases de vidre o hivernacles per crear condicions adequades per al creixement de plantes exòtiques o llavors que portaven a Roma des dels llunyans confins de l'imperi.\nUna altra forma d'aprofitament solar el va desenvolupar inicialment Arquímedes. Arquímedes va ser un físic, enginyer, inventor, astrònom i matemàtic grec, que entre altres coses va desenvolupar maquinària de setge. Entre els seus invents militars va desenvolupar un sistema per calar foc als vaixells de les flotes enemigues utilitzant miralls per concentrar la radiació solar en un punt. La idea de la utilització de miralls es va seguir utilitzant en segles posteriors per la crema d'arbres i la fosa de metalls, entre d'altres.\nAquesta tècnica va seguir perfeccionant; Lavoisier el gran químic francès, crec en 1792 el seu "forn solar" consistent en dos potents lents que concentraven la radiació solar en un focus i que permetia aconseguien altes temperatures amb què fondre metalls, com seria el cas de l'invent de Lavoisier.\nLavoisier era un químic francès, el quin en 1792 va crear la seva "forn solar". Aquest forn consistia en dos potents lents que concentraven la radiació solar en un focus i que permetia arribar a altes temperatures amb què fondre metalls.\nEl 1874 l'anglès Charles Wilson disseny i dirigir una instal·lació per a la destil·lació de l'aigua marina en el desert d'Atacama (Xile) per a la Salitrera Lastenia Salines. Aquesta central solar tenia la capacitat de dessalinitzar una mitjana de 22500 litres d'aigua diaris.\nHistòria de l'energia solar tèrmica. Primers col·lectors solars tèrmics\nL'energia solar tèrmica té un lloc en la història de l'energia solar a partir de l'any 1767. En aquest any el científic suís Horace Bénédict De Saussure (físic, geòleg i alpinista) va inventar el heliotermòmetro, un instrument amb el que es podria mesurar la radiació solar. El desenvolupament posterior del seu invent va donar lloc als instruments actuals per mesurar la radiació solar.\nHorace Bénédict De Saussure havia inventat el col·lector solar que tindrà una determinant repercussió en la història de l'energia solar i en el desenvolupament de l'energia solar tèrmica de baixa temperatura. A partir del seu invent sorgiran tots els desenvolupaments posteriors d'escalfadors solars d'aigua de placa plana que s'han proporcionat aigua calenta a milions de persones al món.\nDe fet, De Saussure també va ser capaç de desenvolupar el primer col·lector solar. Es tractava de "caixes calents" fetes de fusta i vidre amb l'objectiu d'atrapar l'energia solar. Es tractaria del primer col·lector d'energia solar tèrmica.\nMés recentment, el 1865, l'inventor francès Auguste Mouchout va ser capaç de crear la primera màquina capaç de convertir l'energia solar en energia mecànica. El mecanisme es tractava de generar vapor mitjançant un col·lector solar i moure un motor mitjançant la seva pressió. El 1877 Mouchout va rebre l'encàrrec d'instal·lar diverses d'aquestes turbines en l'Algèria francesa. Desgraciadament, els elevats costos van impedir que el seu invent tingués un ús comercial.\nDiversos anys abans, el 1515 Leonardo da Vinci va iniciar un projecte semblant al de Mouchout per produir vapor i calor industrial amb la radiació solar, però finalment el projecte va quedar inacabat.\nMouchout va ser un personatge important per a la societat francesa. A més de crear la primera màquina de vapor solar idear altres invents. Mouchout va inventar una cuina solar que consistia en un dipòsit negre recobert de vidre exposat al Sol. Pel costat del dipòsit que no estava exposat el Sol, situava un mirall cilindricoparabólico per reflectir la radiació solar.\nFins i tot es va arribar inventar una impremta accionada mitjançant energia solar. Un invent que va ser ideat per Abel Pifre.\nHistòria de l'energia solar fotovoltaica. Primeres cèl·lules fotovoltaiques\nEl 1838 apareix l'energia solar fotovoltaica a la història de l'energia solar. En 1838 el francès Alexandre Edmond Becquerel va descobrir per primera vegada l'efecte fotovoltaic. Becquerel estava experimentant amb una pila electrolítica amb elèctrodes de platí i es va adonar que en exposar-la al Sol pujava corrent. Era l'inici de l'energia solar fotovoltaica.\nEl següent pas es va donar en 1873 quan l'enginyer elèctric anglès Willoughby Smith descobreix l'efecte fotovoltaic en sòlids. En aquest cas sobre el Seleni.\nPocs anys més tard, el 1877, L'anglès William Grylls Adams professor de Filosofia Natural a la King College de Londres, juntament amb el seu alumne Richard Evans Day, van descobrir que quan exposaven seleni a la llum generava electricitat. D'aquesta manera, van crear la primera cèl·lula fotovoltaica de seleni.\nEl 1953, Calvin Fuller, Gerald Pearson, i Daryl Chapin, van descobrir la cèl·lula solar de silici. Aquesta cèl·lula produïa suficient electricitat i era prou eficient per fer funcionar petits dispositius elèctrics. Aquestes cèl·lules fotovoltaiques tenrían una gran importància en el futur de la història de l'energia solar.\nLes primeres cèl·lules solars disponibles comercialment no van aparèixer fins el 1956 tot i que el cost encara era molt elevat per a la major part de la gent fins arribar a 1970 aproximadament, quan el preu de les cèl·lules solars baixa aproximadament un 80%.\nLes cèl·lules solars es van utilitzar en els satèl·lits dels EUA i soviètics llançats a partir de finals dels 50.\nAbandonament temporal de l'energia solar\nL'ús de l'energia solar va perdre importància en un moment de la història de l'energia solar. La tecnologia solar es va veure perjuduicada per el baix cost dels combustibles fòssils i la utilització d'energies no renovables.\nEl creixement de la indústria solar va ser alt fins a mitjans dels 50 's. En aquest moment el cost d'extracció dels combustibles fòssils com el gas natural i el carbó era molt baix. Per aquest motiu l'ús de l'energia fòssil va passar a tenir una gran importància com a font energètica i per generar calor.S i va considerar llavors, l'energia solar com a cara i es va abandonar per a fins industrials.\nEn aquest moment de la història no es tenia consciència dels efectes negatius per al medi ambient d'ús dels combustibles fòssils i l'efecte hivernacle encara no era un problema per al Planeta.\nRessorgiment de l'energia solar\nL'abandonament, per a fins pràctics, de l'energia solar va durar fins als 70 's. Les raons econòmiques tornarien a posar a l'energia solar en un lloc destacat en la història. Però en aquests anys l'augment en el preu dels combustibles fòssils del petroli i gas natural va portar a un ressorgiment en l'ús de l'energia solar per escalfar llars i aigua, així com en la generació d'electricitat.\nA més del preu, en el cas dels escalfadors d'aigua de gas i carbó de les llars, resultaven perillosos ja que una mala combustió es podia generar gasos tòxics, monòxid de carboni.\nEl primer escalfador solar d'aigua calenta sanitària va ser patentat el 1891 per Clarence Kemp.\nEn aquest sentit, un desenvolupament important va ser un escalfador solar summament eficient inventat per Charles Greeley Abbott el 1936. L'escalfador solar d'aigua es va fer popular per aquest temps a Florida, Califòrnia i altres llocs d'EUA.\nLa Guerra del Golf de 1990 va augmentar encara més l'interès en l'energia solar com una alternativa viable del petroli.\nvaloración: 2.8 - votos 9\nÚltima revisió: 4 de setembre de 2018


La UE i EEUU signen un nou acord de protecció de les nostres dades personals | blog de teknecultura\n20 juliol, 2016 por Carles Ponce\nLa UE i EEUU signen un nou acord de protecció de les nostres dades personals\n# email màrqueting, tractament dades\nLa notícia saltava als mitjans de comunicació fa pocs dies: la Unió Europea i els EEUU aproven un nou acord de transferència de dades personals. Després de mesos d’incertesa i negociacions, finalment ambdues parts es posaven d’acord en un nou conveni, el Privacy Shield, que ha de crear un nou marc de treball en el que la transferència internacional de dades dels ciutadans europeus als Estats Units es faci amb les màximes garanties de privadesa i seguretat.\nAquest tema ve de ja fa uns mesos, de fet en vam parlar en aquest article al nostre bloc. A l’octubre de 2015 el Tribunal de la Unió Europea va anul·lar l’antic conveni Safe Harbour al considerar que els Estats Units no protegien prou les dades dels europeus. El Safe Harbour havia estat vigent durant molts anys però va ser posat en questió degut a l’espionatge massiu realitzat per la NSA i fet públic per Edward Snowden. No cal oblidar que en els darrers anys el “boom” de les xarxes socials i dels cloud services ha fet que amb el pas dels temps la transferència internacional de dades d’Europa als Estats Units hagi estat cada vegada més gran; d’aquí també aquest renovat i actualitzat acord. A partir d’ara, aquest tipus d’empreses que operen a internet, si volen recopilar dades dels ciutadans europeus, han de demanar obligatòriament el seu consentiment.\nI què suposa aquest nou acord Privacy Shield? A grans trets, normes de protecció i confidencialitat de dades més dures i amb una major aplicació pràctica; garanties més estrictes del que el govern dels Estats Units pot fer amb les dades emmagatzemades a les que té accèsi i creació de diferents canals de recurs per als ciutadans europeus que vulguin queixar-se de l’abús i ús indegut de les seves dades. A la vegada, els Estats Units es comprometen a no dur a terme vigilàncies indiscriminades a les dades dels ciutadans europeus (dit d’una altra manera, protegir-los de l’espionatge comentat anteriorment) i a imposar fortes obligacions a les companyies nord-americanes que treballen amb dades al vell continent (especialment a les que utilitzen les dades amb finalitats comercials).\nL’acord ja està consensuat i en marxa, en breu les empreses dels Estats Units es podran sumar voluntàriament a aquest nou acord Privacy Shield (aquestes podran començar la seva homologació a partir del proper 1 d’agost). És d’esperar, doncs, que grans empreses d’internet com Mailchimp i Google Drive (que des de l’abolició del Safe Harbour es trobaven en una situació d’incertesa legal i no sotmeses a cap vigilància) es sumin per garantir la seguretat de les dades dels seus consumidors de l’altra banda de l’Atlàntic, fent així que els seus serveis siguin totalment legals i segurs.\nEl tema protecció i privacitat de les dades és per a nosaltres de vital importància, i per això comptem amb el suport de Datax, qui també ha escrit un article parlant d’aquest tema. Com a ciutadans, hem d’estar segurs de que les dades que anem deixant no siguin mai utilitzades en contra nostra; només així podrem confiar i només així les dades ajudaran a les organitzacions a millorar.\nAquest article ha comptat amb l’assessorament de Datax, consultoria especialitzada en Protecció de Dades i Seguretat en la Informació.\nJa arriba el nou reglament europeu RGPD\nÉs noticia des de fa setmanes en diferents mitjans de comunicació. Després de la seva entrada en vigor al maig… Llegir més\nDeixem opinar als públics\nAra que els teatres i auditoris comencen a presentar la nova temporada 2017-2018, és el moment d’apuntar a la nostra… Llegir més\nNo cal que ens repetim\nEn aquest món, quan algú té alguna cosa a dir, la dificultat no està en aconseguir que ho digui, sinó… Llegir més