“L’islam és més racional” | TERESA MÁRQUEZ | Entrevista | La República\n“L’islam és més racional” “L’islam és més racional” “L’islam és més racional” “L’islam és més racional” + “L’islam és més racional” E-mail\nDolors Bramon, fotografiada al claustre de l’edifici històric de la Universitat de Barcelona fa pocs dies JOSEP LOSADA.\n“L’islam és més racional” “L’islam és més racional” “L’islam és més racional” “L’islam és més racional” “L’islam és més racional” E-mail\n“Defenso la pluralitat de l’islam, perquè és una religió en què cada creient s’entén directament amb Déu, sense intermediaris”\n“L’Alcorà s’hauria de llegir bé, però massa sovint es llegeix malament. Es pot llegir entenent-lo o es pot llegir deformant-lo”\n“Estat Islàmic ha fet i farà molt de mal a l’islam, perquè el lliga al terror, a la mort i a la destrucció. Un terrorista mai pot ser un bon musulmà. Mai”\n“Totes les religions monoteistes pateixen del mateix: els costa entendre que el seu Déu únic és el mateix Déu que el de l’altre”\nLlegint el seu llibre El islam hoy: algunos aspectos controvertidos constato que en sabem ben poc, d’aquesta religió tan present a Occident.\nEl 95% de la ciutadania catalana i espanyola és analfabeta pel que fa al coneixement de l’islam. Però ho és perquè ha estat, hem estat, molt mal educats. Ens han explicat moltes coses que no són certes i això fa que la meva feina i la dels companys que també s’hi dediquen consisteixi primer a desmaleducar i després a començar a educar. Tot i això, ha de quedar clar que jo no predico que la gent es faci musulmana!\nLi han preguntat sovint si n’és seguidora?\nAh! M’han preguntat de tot sent dona i estudiosa de l’islam, i de vegades de molt males maneres. He rebut correus insultants en què em deien que m’enllitava amb musulmans, en què em titllaven de “porca musulmana”. Aquesta islamofòbia de la qual ara tant es parla ha existit sempre. Curiosament, però, davant d’aquest gran desconeixement sobre una religió que practiquen milions de persones, també hi constato un interès creixent. Jo faig, de mitjana, una conferència sobre l’islam cada deu o quinze dies en diversos llocs de Catalunya i Espanya, i cada vegada hi ve més gent. També en la part final de l’acte, quan s’obre el col·loqui amb el públic, les preguntes acostumen a ser coherents i conseqüents amb tot allò que s’ha explicat.\nA múltiples factors. Un dels més destacats és que l’islam és la religió que més creix al món i que cadascun de nosaltres tractem amb musulmans cada cop amb més assiduïtat. Aquest interès per gent que professa una creença diferent de la nostra sempre és positiu, perquè allò que ens és desconegut fa por i si ens fa por ho rebem malament. Quan t’adones que només es tracta d’una manera de creure en Déu tan normal com una altra, acabes perdent la imatge negativa que en tenies.\nPerò continua tenint mala premsa.\nPrecisament. Mala premsa. Els mitjans són força responsables d’haver escampat aquesta imatge plena de tòpics equivocats sobre l’islam, però que respon precisament a aquest desconeixement general instal·lat en l’imaginari de la societat i que tots plegats hauríem d’intentar trencar.\nQuè n’ha quedat, de prop de vuit-cents anys d’ocupació musulmana del territori?\nPrincipalment, malvolença. Una malvolença instigada per l’Església catòlica, que no hem d’oblidar que considera l’islam com el seu principal adversari. Aquest enfrontament era, és i serà absurd, perquè un bon musulmà i un bon catòlic adoren el mateix Déu. Són com familiars molt mal avinguts, i els dos grups tenen la seva part de culpa en aquesta lluita. Tot i això, no és difícil d’entendre, perquè totes les religions monoteistes pateixen del mateix: els costa entendre que el seu Déu únic és el mateix Déu que el de l’altre. I, per acabar-ho d’embolicar, històricament i de manera cíclica, una de les religions, sigui la islàmica, la catòlica o la jueva, s’ha cregut amb el dret d’imposar-se a les altres dues. Per tant, si un té la raó, la resta no la té i immediatament ha de ser menystingut i atacat, perquè esdevé enemic. Aquesta connotació de creure’s en possessió de la veritat absoluta no afecta altres creences com el budisme o l’hinduisme. És un ressentiment ancestral que si rasques una mica encara podria renéixer.\nNo es predica amb la fraternitat i amb l’amor al proïsme?\nNo gaire, però per part de totes les religions, perquè interessa mantenir aquesta divisió. A tall d’exemple: fa poc vaig assistir a un congrés a Melilla i allà m’explicaven que quan arriba el ramadà, el musulmà convida el veí cristià a compartir amb ell els aliments. Tanmateix, quan arriba el Nadal i el veí vol retornar el gest, es troba amb una negativa, perquè el dirigent religiós del musulmà li ha prohibit expressament. És cert que et pots trobar amb algun dirigent musulmà que t’animarà a celebrar el Nadal amb els cristians, però es poden comptar amb els dits d’una mà. És una mera qüestió d’interessos i de competències!\nEn el llibre insisteix en la imatge d’un islam integrador i plural que no és la imatge que ens venen.\nPerquè fa molts anys que s’imposa el relat fals, encara que sigui cert, que no podem dir que tots els musulmans són una meravella. Una afirmació que tampoc podem fer de tots els cristians! Defenso la pluralitat de l’islam, perquè és una religió en què cada creient s’entén directament amb Déu, sense intermediaris, com és el cas dels catòlics amb el Papa i els bisbes. Hi ha moltíssims islams, perquè cada musulmà practica el seu islam particular, i nosaltres, com a occidentals, tendim a unificar la religió com si fos un tot monolític. Tampoc el cristianisme és tot igual!\nI tant que no! Tenim un bisbe català que es diu Pere Casaldàliga que practica un cristianisme que no té res a veure amb el que practicava qui va ser president de la Conferència Episcopal Espanyola, el cardenal Antonio María Rouco Varela. No poden ser dues persones més diferents i totes dues són membres d’una mateixa Església. Però, com sempre fem, tenim més tendència a magnificar les diferències dels altres que no pas les nostres.\nSi aquesta autoritat papal no té correspondència en l’islam, quin és el paper dels imams?\nDe vegades, els imams fan més nosa que no pas servei. Teòricament, és una persona més preparada que un fidel normal per indicar i donar consells, però massa sovint qui ostenta el càrrec ho fa més per guanyar-se la vida que no pas perquè ha rebut els coneixements necessaris per exercir aquest magisteri. A més, hi ha un agreujant important. Qui dona beques per formar imams són els països del Golf Pèrsic i, per mi, en aquells territoris no es practica un islam correcte.\nPerquè allò que fan no s’adiu amb la doctrina de la religió de la qual s’anomenen seguidors. Apedregar una dona fins a la mort acusada d’adulteri no solament és criminal i antinatural, sinó que és totalment el contrari del que diuen que Déu els va dir. Això és pur cinisme. Conec l’Alcorà, perquè l’he estudiat a fons i me l’he llegit tot, i puc debatre amb qualsevol fidel sobre les normes que defensa. Per això, quan els talibans van accedir al poder a l’Afganistan i automàticament van prohibir l’accés al treball a les dones no estaven complint amb les regles de l’islam, que defensa la igualtat entre els dos sexes.\nDoncs l’Alcorà s’utilitza constantment per justificar conductes que atempten contra els valors més fonamentals.\nPerquè l’Alcorà s’hauria de llegir bé, però massa sovint es llegeix malament. Es pot llegir entenent-lo o es pot llegir deformant-lo. El greu, gravíssim, problema és la interpretació interessada que se’n fa i que acabaran comprant milions de fidels. També hem de tenir en compte que la lletra amb què va ser escrit el llibre sagrat dels musulmans data del segle VII... i estem al XXI. Ja no queda ningú que parli l’àrab de l’Alcorà i alguns dels encarregats de difondre la doctrina de la religió el que difonen són enganys.\nEnganys que es fonamenten també en unes tradicions molt arrelades.\nSi tu tens d’una banda un llibre que t’ha dictat Déu i de l’altre un conjunt de normes fetes posteriorment pels homes, se suposa que allò que ha de marcar la teva vida és la paraula divina. No hi hauria d’haver discussió: si creus en Déu, fes-li cas i segueix-lo. Les normes no haurien mai de substituir el dictat diví, encara que ho fan com a resposta a aquells interessos dels quals parlàvem. Actualment, es calcula que hi ha uns 1.700 milions de musulmans, i afortunadament els que actuen malament són una minoria. Una minoria, però, que Occident s’encarrega d’assenyalar i magnificar com a exemple del que és la religió. Cal lluitar molt contra l’estigma.\nAnem cap endavant en aquest sentit?\nÉs una situació complicada, i accions com les que fa el mal anomenat Estat Islàmic no ajuden gens. Estat Islàmic ha fet i farà molt de mal a l’islam, perquè el lliga al terror, a la mort i a la destrucció. Però s’ha de dir ben alt i clar que un terrorista mai pot ser un bon musulmà. Mai.\nNo és correcte vincular gihad a guerra santa?\nNo. L’expressió “guerra santa” no forma part del món de l’islam, sinó que la va utilitzar per primer cop el papa catòlic Urbà II en la Primera Croada en el segle XI per a la recuperació de la Terra Santa. Fa molts anys que lluito perquè la traducció que es fa del terme sigui la correcta. L’Institut d’Estudis Catalans la va recollir de manera correcta com a “esforç”, i mantenint que es tracta d’una paraula masculina. No així el diccionari de la Real Academia de la Lengua, que l’any 2014 la va publicar escrita amb i grega, en femení i traduïda com a “guerra santa dels musulmans”. Una aberració injustificable que s’ha donat a conèixer, però que no s’ha esmerçat, ni sembla que hi hagi voluntat de fer-ho. El llenguatge ha de tenir una importància cabdal.\nContinuem trencant tòpics. Quin és el paper real de la dona en l’islam?\nLa dona en l’islam, en el marc teòric, és més lliure que la catòlica. Té separació de béns en el moment en què es casa, accés als mètodes anticonceptius... Però a la pràctica la situació és una altra ben diferent, perquè la interpretació de l’Alcorà ha estat feta sempre per homes que han imposat el seu criteri. Un exemple clar: l’Alcorà diu que Déu va crear la humanitat i les traduccions han mantingut des de sempre que Déu va crear l’home, per tant la dona ja queda relegada.\nI el mocador?\nTothom pot vestir com vulgui mentre no ensenyi el sexe, diu l’Alcorà. En el cas dels homes només s’han de tapar un lloc i en el de les dones dos, comptant una peça de roba que els cobreixi els pits. La defensa del mocador en les seves diferents variants per qüestions religioses és interessada, i el llibre sagrat no ho recull en cap cas. Una defensa que fins i tot ha estat assumida per les mateixes dones, que en són les perjudicades. A més, també s’ha utilitzat com a mesura de força popular, com en el cas de França, on quan el van prohibir centenars de franceses se’l van posar com a acte reivindicatiu. Estèticament, que tothom vagi com vulgui, però Déu no va dir mai que la dona havia de portar mocador. En especial estic totalment en contra dels vels integrals que impedeixen saber la identitat de la persona que tens al davant.\nHi ha algun país on es practiqui l’islam de manera més fidedigna?\nVarien segons el moment històric i, sobretot, polític. Turquia va ser un model a principis del segle XX i ara és tot el contrari. A Tunísia, hi ha un islam millor, però viuen sota el règim d’una dictadura. En canvi, és molt més fàcil dir els països on l’islam que es practica no és l’islam com Déu mana. L’islam té l’obligació de protegir fidels i, en especial, no fidels. Obligació. El pretès Estat Islàmic no es mereix dir-se islàmic perquè atempta contra el cor de la doctrina de la religió musulmana.\nL’enemic més gran de l’islam és la ignorància?\nEn bona part. També hi juga en contra la tergiversació interessada i la imposició de la tradició preislàmica, que en alguns territoris encara pesa moltíssim.\nÉs una religió democràtica?\nPot ser-ho i, de fet, en l’edat mitjana ho va ser, com també en la Turquia dels anys vint del segle passat. És cert que en els darrers temps s’ha guanyat a pols la fama de no ser democràtica, però tampoc ho són països que en fan bandera, com uns Estats Units que s’autodenominen garants i model de les llibertats mundials i encara tenen obert Guantánamo. I si parlem de democràcia plena, la cosa es complica. Fa poc vaig escoltar una frase que em va encantar i que deia: “Accepto que hi ha democràcia, però l’hem d’acabar de democratitzar. La vaig trobar genial.”\nTornem al tema dels infidels. Si no creuen en Al·là, per què se’ls ha de protegir?\nPrecisem. Si creu en Déu, com que només n’hi ha un, s’ha de protegir l’infidel, sigui cristià, catòlic o jueu. I si és un pagà que no hi creu, se l’ha de perseguir. En aquest darrer cas, primer se l’ha de convidar a abraçar l’islam i si no accepta se’l pot obligar per la força o convertir-lo en esclau. Aquesta és la doctrina recollida a l’Alcorà. En el cas dels infidels creients, l’episodi de protecció més conegut és el dels sefardites, els jueus expulsats pels Reis Catòlics el 1492 que es van establir sense problemes al nord d’Àfrica musulmà sense renunciar a les seves creences.\nUn dels episodis divertits del llibre trenca esquemes amb el suposat paradís promès.\nReconec que m’ho vaig passar molt bé escrivint-lo. L’Alcorà parla d’un paradís que espera els creients, homes, que han dut una vida recta, un nombrós grup de verges o hurís per a cadascun i per a la resta de l’eternitat. Jo desmunto aquest conte de fades com a excusa per atraure públic i per demostrar un cop més que la interpretació de la paraula de Déu, feta per homes, només beneficiava els homes.\nI la poligàmia?\nDoncs l’Alcorà no n’és partidari. I, de fet, la majoria de musulmans no la practiquen, encara que sigui pels nombrosos problemes econòmics que això representa. Imagineu-vos! Tres o quatre sogres, no sé quants fills... La poligàmia era anterior a l’arribada de l’Alcorà i sembla que Déu no es va atrevir a prohibir-la, però tampoc la va impulsar com a pràctica habitual i la va reglamentar amb un màxim de quatre esposes.\nL’islam com a religió és més just que el catolicisme?\nNo m’atreviria a dir que és més just, però sí més lògic. El catolicisme té un seguit de dogmes que els fidels han del creure, per molt màgics que semblin, com ara quan el sacerdot diu unes paraules sobre una copa plena de vi que es converteix en la sang de Crist. Aquest fet demana un acte de fe, perquè no té cap explicació lògica. L’islam, en canvi, és més de sentit comú. Un altre exemple aclaridor és que tant catòlics com jueus fan un dia de festa a la setmana, en què està prohibit treballar. Diuen que es fa perquè Déu va crear el món en sis dies i el setè va descansar. L’islam, en canvi, respon que Deu és omnipotent, no es cansa, i que, per tant, no li cal descansar, i per això es permet treballar durant tots els dies de la setmana.\nMés aspectes que demanen aclariment. Què és una fàtua?\nÉs la resposta que dona un jurista a una pregunta que li fa un musulmà. Una de les més conegudes va ser la que va emetre Jomeini, el líder de la revolució iraniana, l’any 1989 i que condemnava a mort l’escriptor Salman Rushdie pel seu llibre Els versos satànics, que considerava blasfem. Aquell edicte religiós va obligar l’autor a amagar-se durant anys per evitar ser assassinat, però la fàtua queda sense efecte quan qui l’ha emès mor. A més, l’islam preveu que si la resposta a la consulta que s’ha fet no convenç el fidel en pot fer una altra i aplicar la nova resposta obtinguda. L’any 2004 hi va haver una fàtua molt important emesa per l’imam de la mesquita de París que dona permís per fer trasplantaments d’òrgans, operacions d’estètica i que permet tots els anticonceptius mentre no siguin perjudicials per als seus usuaris. En aquest cas, la píndola del dia després s’allarga fins als catorze dies, perquè es va establir que l’ànima no arriba al futur fetus fins passat aquest temps.\nEstan a favor de l’avortament?\nNo hi ha una condemna total, sinó que hi ha eximents. I sobretot dependrà de l’imam a qui es consulti o del mateix sentit comú de l’afectada. En alguns casos s’ha admès com a argument per avortar que la dona manifesti que el fill li desfigurarà la figura.\nEn altres camps, però, l’Alcorà no sembla tan avançat. Per exemple, recull les amputacions com a càstig.\nÉs cert. El llibre sagrat ho recull, però els llibres sagrats s’han de llegir sencers, perquè més endavant hi trobarem que abans de l’amputació recomana primer la compensació econòmica i, després, el perdó.\nQuè atrau la gent a fer-se musulmana?\nQue és una religió més racional que la catòlica o que altres creences monoteistes. Tampoc vol dir que sigui més fàcil, però com a mínim no et fan combregar amb rodes de molí.\nÉs difícil ser un bon fidel?\nNo ho sé, suposo que depèn de la voluntat de cadascú, però partim de la base que un musulmà té llibertat de pensament, cosa que un catòlic no té.\nS’hauria pensat mai que l’islam estaria tan mal interpretat?\nNo pas. Li he dedicat tota una vida d’estudi i m’adono que avui encara queda molt camí per recórrer i per trencar estereotips. L’islam va entrar com a estudi a les universitats catalanes l’any 1994! I tant aquí com a la resta d’Espanya es manté la resistència a aprofundir-hi.\nUN TREBALL PROLÍFIC\nDolors Bramon és doctora en filologia semítica i en història medieval per la UB. És emèrita d’aquesta universitat i de l’Institut d’Estudis Catalans i professora de l’ Institut Superior de Ciències Religioses de Barcelona. Experta en el món semític i l’islam, és autora de diversos llibres, l’últim dels quals ha estat la revisió i traducció al castellà (2019) de L’islam avui: alguns aspectes controvertits, de l’editorial Fragmenta (2014). Ha col·laborat en nombroses obres col·lectives i és presidenta de la World University Service of the Mediterranean (WUS MED). Treballa en els camps de la geografia àrab, les minories religioses a la corona catalanoaragonesa, els arabismes en les llengües hispàniques i en la toponímia catalana, la història andalusina i la teologia de l’islam. Ha impartit cursos especialitzats en diverses fundacions i institucions.\nL’Alcorà parla de pegar les dones? Dolors Bramon reflexiona en el seu llibre sobre un dels aspectes més controvertits del llibre sagrat i sobre el qual hi ha hagut moltíssimes interpretacions interessades. La islamòloga constata que el text recomana als marits colpejar les dones en determinades situacions, però ho atribueix a un temps passat concret en què la violència de gènere era permesa i fins i tot fomentada “tant per l’islam, com per la mateixa Bíblia”. Bramon, a més, precisa que alguns intèrprets del llibre sagrat dels musulmans apliquen la filosofia del gradualisme, que no és altra que especificar els passos que ha de seguir el marit abans de posar la mà sobre la seva esposa: amonestació, deixar-la sola al llit sense sexe ni companyia i, per acabar, i si no hi ha més remei, colpejar-la. Finalment, també s’especifica que només se la pot pegar amb un bri d’herba o de palla o amb una ploma d’ocell, mai fer-ho amb força ni a les parts sensibles del cos i no deixar-li ni cicatrius ni hematomes.\nLa República 11-01-2020, Pàgina 26


Baymont Inn & Suites - Wright Patterson Air Force Base Fairborn (OH) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nBaymont Inn & Suites - Wright Patterson Air Force Base730 East Xenia Drive, Fairborn, Fairborn (OH), Estats Units, 45324 - Veure al mapaNotable7,6Basada en77comentarisBaymont Inn & Suites - Wright Patterson Air Force BaseVeure més fotosVista interiorVeure més fotosVeure totes les 36 fotosVeure al mapa\nSobre l'allotjamentDescripcióBaymont Inn & Suites - Wright Patterson Air Force , ubicat a Fairborn, Fairborn (OH), és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Terri Lynn Art Studio And Gallery. Baymont Inn & Suites - Wright Patterson Air Force ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, despertador, telèfon per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Baymont Inn & Suites - Wright Patterson Air Force és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Fairborn (OH).Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal presentar una targeta de crèdit i un document d'identitat amb fotografia vàlids durant el registre d'entrada. Les peticions especials no es poden garantir, estan subjectes a la disponibilitat durant el registre d'entrada i poden comportar suplements. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements.Mostrar més\nAllotjaments a Fairborn (OH)


Curs de “Community management”, amb Jaume Pla i l’Armand Zoroa - Fundació .cat\nNotícies > Curs de “Community management”, amb Jaume Pla i l’Armand Zoroa\nCurs de “Community management”, amb Jaume Pla i l’Armand Zoroa\nEls propers dies 1 i 2 d’octubre (de 09.30h a 13.30h) tindrà lloc la cinquena sessió formativa que organitza enguany la Fundació puntCAT. Es tracta d’un curs de “Community management”, que se celebrarà a la seu de la Fundació (C/ Aribau, 230-240, 7a planta, Barcelona).\nL’objectiu de la sessió, que anirà a càrrec dels periodistes especialitzats en Internet Jaume Pla i Armand Zoroa, és que els alumnes rebin unes primeres indicacions sobre com gestionar xarxes socials de la manera més eficient. Es tractaran qüestions com les diferències entre les diferents plataformes, continguts i estratègia i també s’ensenyarà a fer servir l’eina de gestió Hootsuite.\nEl curs disposa de fins a sis places gratuïtes per a estudiants i per a persones a l’atur i vuit places de pagament, sent el cost de la sessió de 30 euros (*). A més de la formació, tots els estudiants disposaran d’un domini .cat de franc. És important que els alumnes recordin que hauran de portar el seu ordinador portàtil els dies de classe.\nPer optar a les places gratuïtes cal enviar un correu a comunicacio@domini.cat demanant la plaça i adjuntant còpia del DNI i del certificat de l’atur o carnet universitari. L’assignació de places gratuïtes es farà per estricte ordre d’arribada de la documentació sol·licitada.\nPer optar a les places de pagament, caldrà enviar el justificant de la transferència a l’adreça comunicacio@domini.cat. L’assignació de les vuit places de pagament es farà per estricte ordre d’arribada dels comprovants bancaris. Quan l’assignació de places sigui definitiva, es contactarà els assistents per demanar-los les dades necessàries per donar d’alta els serveis a l’empresa registradora.\n(*) El número de compte per a fer la transferència per inscriure-us al curs és de La Caixa, l’IBAN és ES5921003000192201758284. Recordeu indicar al concepte de la transferència el vostre nom i cognom i la paraula “Community”.


4 min. Barcelona 09/05/2020 17:42\n651x366 Un bar de Formentera que aquesta setmana ja ha entrat en la fase 1 / SERGIO G. CANIZARES/EFE Un bar de Formentera que aquesta setmana ja ha entrat en la fase 1 / SERGIO G. CANIZARES/EFE\nAquest dilluns el Camp de Tarragona, les Terres de l'Ebre i el Pirineu i Aran entraran en la fase 1 del desconfinament. Això vol dir que tots els comerços podran aixecar la persiana al 30% de l'aforament. A més, les terrasses dels bars podran reobrir al 50% de la capacitat. Però aquestes empreses i la resta hauran de complir certes mesures de seguretat que aquest dissabte s'han publicat al Butlletí Oficial de l'Estat (BOE). La primera, prioritzar el teletreball sempre que sigui possible. Si no és possible, aquesta és la normativa que hauran de seguir.


anant a la presó - demanen\nAnar a la presó\nOblida la taronja és el nou negre. Aquí teniu el que és realment a l'interior.\nJesse B. Staniforth 6 de juny de 2014 Comparteix Tweet Flip 0 Shares\nEl primer dia a la presó, fan la seva foto i fotografien els seus tatuatges. Et mesuren per un uniforme. Obteniu un físic de 30 segons. Per a cadascun d’aquests curts processos, espereu un parell d’hores. A continuació, us alineen amb la resta de les noves aterrades i us marxen cap a dins.\nJacob va passar 13 mesos a la presó a Pennsilvània per vendre menys d'una unça de males herbes. Després d'un mes a la presó del centre, centre de correcció del comtat del centre, va ser traslladat a la presó de l'Institut Correccional de l'Estat Camp Hill, fora de Harrisburg. Ell admet que no és un home religiós, però, mentre va ser marxat a Camp Hill a través de les clarisses i les molèsties dels interns pressionats contra les tanques dels jardins de la seva llar, diu: “Vaig cavar profundament en la minúscula religiositat I. posseeix i prega en silenci. '\n'Vaig estar friblós aterrat a entrar', diu. 'Jo era un nen jueu de classe mitjana-alta, de 21 anys, amb només retrats de cultura a la presó per a la qual es podia sortir, així que esperava prou amagar-me en un racó que custodiava el meu forat tot el temps.'\nNingú té previst anar a la presó, però les persones acaben igual, de moment, un de cada 109 nord-americans és a la presó o a la presó (el primer és per empresonament a llarg termini, el segon per processament). Des del 1980, la població penitenciària dels Estats Units s’ha quadruplicat gràcies a la guerra contra les drogues, als mínims obligatoris i a la desinstitucionalització dels malalts mentals.\nquè és el sexe calent\nAlgunes persones van a la presó perquè han fet coses veritablement horribles, però d’altres acaben allí per culpa d’equivocacions que qualsevol de nosaltres hauria pogut cometre, a condició de les circumstàncies equivocades i de la quantitat incorrecta de licor. Encara hi ha altres que es dediquen a vendre marihuana, que ara podeu utilitzar legalment a Colorado i Washington, i que gairebé un de cada deu nord-americans utilitza regularment. Anar a la presó és més fàcil del que creieu. Però, per sort, també s’està passant el temps, si seguiu les normes.\nArribada a la presó\n'El primer moment que vaig entrar a la presó per primera vegada va ser el moment més esgarrifós de la meva vida', afirma un ex-pres. He tingut ganivets a la gola, armes al cap i (terribles viatges en LSD). Aquell dia els va trontollar.\nPolla blanca de 6 polzades\nQuan va començar un total de set anys i mig que passaria dins d’una sèrie de presons d’Oregon per intent d’assassinat, Josh només tenia 19 anys. Sis anys després del seu alliberament, diu que és difícil recordar els seus primers dies a la presó clarament. , però recorda esperar per entrar-hi.\n'Si mai no heu estat a la presó, no hi ha manera de preparar-vos mentalment abans d'arribar-hi', afirma. 'No hi ha quantitat de'; no ho ets; no et deixarà violar '; una altra persona pot dir que pot alleujar aquesta por. ”\nObtinguem un mite de la manera de començar: La violació a la presó no és; el problema que creieu és, i no hi ha estat des de fa un temps. Els interns i els guàrdies estan d’acord que els canvis estrictes de la condemna per violència sexual (i la disponibilitat general de nois a l’interior disposats a proporcionar relacions sexuals consensuades per a qui ho desitgi) gairebé han eliminat la violació com a problema.\nCosa que és bona si us dirigiu a l'interior, però no canvieu el fet que encara sigueu a la presó. I Josh diu que no hi ha cap dubte: Entrar a la presó per primera vegada sempre serà un enorme xoc cultural.\n'Esteu a punt d'introduir-vos en un món al qual no us heu deixat fins que no s'acabi el vostre temps', afirma. 'És un món que existeix fora del temps.'\nel multivitamínic masculí millor\nLa bona notícia és que la part més dura de la presó és el vostre primer dia.\n'Un cop dins, totes les pors comencen a alleujar-se i teniu una idea de com funcionen les coses', diu Josh. I, un cop sabeu el funcionament del sistema, podeu obtenir-lo prou fàcilment mantenint algunes regles.\nL'espectacle snob parla de les belles arts de la frustració\nRevisió d'amics del cercador\n'Cul-de-sac': Augmenta el seu orgasme\nOpinió de la revetlla\nLlocs de cites per a empollons i frikis\n10. El matrimoni la farà deixar anar\nQuè és la dieta d’intercanvi de Superfood?\n6. Oh, disculpeu-me, però crec que vau deixar alguna cosa.\nQuè portar amb les botes del patrimoni de l’ala vermella


Inca demana a Bauzá que depuri responsabilitats polítiques pel cas Alpha Pam\nAvui, el ple de l'Ajuntament d'Inca ha aprovat per unanimitat una moció presentada pel grup MÉS per Inca relativa a la mort del jove Alpha Pam i el sistema sanitari públic de caràcter universal. Els acords adoptats són els següents:\nPrimer.- L'Ajuntament d'Inca lamenta profundament la mort del Sr. Alpha Pam, mort a casa seva de tuberculosi. Així mateix manifesta la seva indignació per aquest fet i insta a la Conselleria de Salut aprendre totes les mesures necessàries perquè un fet tan lamentable com aquest no torni a succeir a la nostra comunitat.\nSegon.- L'Ajuntament d'Inca reconeix que la millor garantia sanitària possible és que tots els ciutadans i ciutadanes de les Illes rebin el mateix tracte sanitari, a l’atenció primària, a l’hospitalària i a l’especialitzada, per això s'insta el Govern a què elabori, amb la major brevetat possible, un Decret Llei perquè totes les persones censades als municipis de la nostra illa puguin accedir a una targeta sanitària. Donant així compliment a l’article 25 de l’Estatut de les Illes Balears.\nL'edifici de l'antic magatzem del tren d'Inca\n1 2 3 ... 131 132 133 Següent»


PressReader - La Vanguardia (Català) - Motor: 2016-02-07 - Uncomercial molt ecològic\nUncomercial molt ecològic\nEl Berlingo, uns dels models de referència en el segment dels comercials lleugers, posa els motors al dia per compliramb la normativa Euro 6, actualitza alguns detalls de l’estètica i incrementa les possibilitats d’equipament\nLa Vanguardia (Català) - Motor - 2016-02-07 - NOVETAT - Ramon Ortiz\nF abricat a Espanya, el Berlingo de Citroën és un dels models del mercat que marquen la pauta entre els comercials lleugers. Amb més de 2,9 milions d’unitats venudes des del seu llançament el 1996, és un automòbil polivalent, funcional i perfectament capacitat per oferir un excel·lent servei davant múltiples necessitats professionals. La seva competitivitat al mercat creix gràcies a una completa actualització del model, que en potència els arguments davant els competidors.\nA través de les diferents generacions, Citroën ha aconseguit generar una brillant trajectòria. I ara escriu un nou capítol amb l’última renovació d’un model que, a més de disposar de múltiples versions d’ús professional, té també una polivalent variant Multispace, equipada amb seients posteriors independents i extraïbles. Amés porta una lluneta practicable.\nEl polivalent automòbil comercial de la firma del doble chevron és objecte d’una actualització que inclou algun detall estètic, sobretot un para-xocs que permet una ubicació més baixa dels grups òptics. Al darrere, la novetat consisteix en la presència d’uns pilots enfosquits, presents en les versions més equipades del model.\nLes novetats estètiques es completen amb nous dissenys, tant de llantes com de tapaboques, a més de dos colors de carrosseria que s’uneixen a l’oferta existent, gris fosc i gris/marró.\nHi ha a l’interior una interessant novetat, com és la presència d’una pantalla tàctil integrada al tablier, capaç de centralitzar la gestió de diversos equipaments i funcions del vehicle, tals com una opcional càmera de marxa enrere, l’smartphone, l’equip àudio o el sistema Mirrorlink.\nLa resta de novetats del comercial lleuger de Citroën se centren en l’apartat mecànic. La firma francesa opta per motors eficients i nets que permeten complir, en tots els casos, amb la normati- va mediambiental Euro 6. Sempre s’utilitza un bloc de la família dièsel BlueHDi d’1,6 litres, disponible amb tres nivells de rendiment, 75, 100 i 120 CV. Tanmateix la versió més potent està equipada amb una caixa de canvis manual de sis velocitats.\nLa gamma Berlingo disposa de versions denominades Combi de doble porta posterior, té la polivalent variant Multispace i fins i tot està disponible en un acabat anomenat XTR. Aquest acabat aconsegueix un aspecte més aventurer. El model Multispace incorpora una solució batejada com a Modutop, un organitzador d’espai que permet aprofitar al màxim cada un dels racons de l’interior del vehicle.\nEn l’apartat de seguretat, el Berlingo pot incorporar tecnologies com l’Activi City Brake, un sistema de frenada automàtica que permet evitar impactes a baixa velocitat. També pot equipar ajuts a l’estacionament.\nLa nova generació del Berlingo disposa de motoritzacions que compleixen amb escreix la normativa Euro 6\nLes modificacions realitzades al frontal es\ntradueixen en un aspecte més atractiu, expressiu imodern. Algunes versions disposen de llums diürns led


no pot fer exercici? aviat podreu gaudir dels seus beneficis de totes maneres gràcies a aquesta proteïna - Totes Les Novetats\nJa sigui un passeig pel parc o un entrenament d’alta intensitat al gimnàs, exercici fa un bon cos. Però, què passa si la vostra capacitat de moure us restringeix? I si també podríeu gaudir d'alguns dels avantatges d'un bon entrenament sense moure un múscul?\nInvestigadors de Medicina de Michigan que estudien una classe de proteïna natural anomenada Sestrin han trobat que pot imitar molts efectes beneficiosos de l’exercici en mosques i ratolins. Les conclusions, que es van publicar a Comunicacions sobre la Natura aquesta setmana, podria ajudar els científics a combatre el malbaratament muscular a causa de l’envelliment i altres causes.\n'Els investigadors han observat prèviament que la sestrina s'acumula en múscul després de fer exercici', va dir Myungjin Kim, professor assistent d'investigació del Departament de Fisiologia Molecular i Integrativa. Kim, treballant amb el professor Jun Hee Lee i un equip d’investigadors, volia saber més sobre l’aparent vincle de la proteïna amb l’exercici. El seu primer pas va ser animar un munt de mosques a treballar.\nAprofitant-hoDrosophilal’instint normal de les mosques per pujar i sortir d’un tub d’assaig, els seus col·laboradors van desenvolupar un tipus de cinta per a mosques. Utilitzant-lo, l’equip va entrenar les mosques durant tres setmanes i va comparar la capacitat de córrer i volar de les mosques normals amb la de les mosques criades perquè no tenen la capacitat de fabricar Sestrin. 'Les mosques solen córrer entre quatre i sis hores en aquest moment i les habilitats de les mosques normals han millorat durant aquest període', diu Lee. 'Les mosques sense Sestrin no van millorar amb l'exercici'.\nRELACIONATS: L’entrenament per a la vostra primera marató ‘inverteix’ l’envelliment dels principals vasos sanguinis al mateix temps que els medicaments\nÉs més, quan van sobreexpressar Sestrin en els músculs de les mosques normals, essencialment maximitzant els seus nivells de Sestrin, van trobar que aquestes mosques tenien habilitats superiors i superiors a les mosques entrenades, fins i tot sense fer exercici. De fet, les mosques amb Sestrin sobreexpressat no van desenvolupar més resistència quan s’exercitaven.\nEls efectes beneficiosos de Sestrin inclouen més que una millor resistència. Els ratolins sense Sestrin no tenien la capacitat aeròbica millorada, la respiració millorada i la crema de greixos típicament associada a l’exercici.\nFoto de Michigan Medicine\n'Proposem que Sestrin pugui coordinar aquestes activitats biològiques activant o desactivant diferents vies metabòliques', diu Lee. 'Aquest tipus d'efecte combinat és important per produir efectes de l'exercici'.\nLee també va ajudar un altre col·laborador de la Universitat Pompeu Fabra a Espanya a demostrar que la Sestrina específica del múscul també pot ajudar a prevenir l’atròfia d’un múscul immobilitzat, com el tipus que es produeix quan una extremitat està en un repartiment durant un llarg període de temps. 'Aquest estudi independent torna a posar de manifest que només Sestrin és suficient per produir molts beneficis del moviment físic i l'exercici', diu Lee.\nMÉS: Una nova investigació diu que les breus explosions d’exercici us poden fer més intel·ligents\nEls suplements de Sestrin podrien estar a l’horitzó? No del tot, diu Lee. 'Les estrines no són molècules petites, però estem treballant per trobar moduladors de molècules petites de Sestrina'.\nA més, afegeix Kim, els científics encara no saben com l’exercici produeix Sestrina al cos. 'Això és molt crític per a futurs estudis i pot conduir a un tractament per a persones que no poden fer exercici'.\nReimprès de Medicina de Michigan - Universitat de Michigan\nAssegureu-vos i compartiu les notícies fascinants amb els vostres amics a les xarxes socials ...\nnecessita bàsica felicitat extrema\nConPrecios de Bateries de VI Caient un 87% en una Dècada, Tesla Està Fabricant un Automòbil que Costarà $ 25.000\n5 maneres en què les empreses, els governs i les persones ajuden les abelles el dia nacional de les abelles\nEls estudiants dissenyen bombes d’aquari per salvar la vida dels nadons


Més d'11.500 persones es presenten les 35 categories de la borsa de treball d'À Punt\nMés d´11.500 persones es presenten a les 35 categories de la borsa de...\nMés d'11.500 persones es presenten les 35 categories de la borsa de treball d'À Punt (CVMC)\nUn total d'11.525 persones s'han presentat les 35 categories de la borsa de treball de la nova radiotelevisió autonòmica À Punt. Periodista/redactor, auxiliar administratiu i operador de càmera/muntador són les categories que més sol·licituds han rebut en esta convocatòria que es va tancar este passat dijous després d'obrir-se el 5 de setembre.\nEl Consell Rector de la Corporació va aprovar la relació de llocs de treball i les bases de la borsa el passat 26 de juliol. En concret, les 35 categories són auxiliar administratiu, periodista/redactor, redactor audiovisual en anglés, SEU mánager, expert en xarxes socials i comunicació, periodista expert en dades, periodista esportiu i\nperiodista esportiu en anglés.\nA estes els seguixen les de productor d'informatius i programes, productor executiu de programes, productor executiu d'emissions, productor executiu de ficció, gestor de continguts, analista de mig socials, ajudant de producció, meteoròleg, assessor lingüista, grafista i realitzador.\nCompleten la convocatòria les d'ajudant de realització, operador càmera-muntador, operador de so i control, operador electrònic, regidor, operador de sistemes, operador d'equips, analista programador, enginyer de tecnologies de la informació i telecomunicació, desenvolupador integrador d'aplicacions, iluminador, tècnic de postproducció, tècnic electrònic i imatge i so, enginyer en telecomunicacions, assessor musical i documentalista.\nPublicada en la dirección url https://www.20minutos.es/noticia/3136058/0/mes-d11-500-persones-es-presenten-les-35-categories-borsa-treball-d-punt/ accede a la noticia online capturando este código en tu móvil


Els eurodiputats debaten incloure els crims contra la Constitució a les euroordres (Júlia Manresa Nogueras)\nEls eurodiputats debaten incloure els crims contra la Constitució a les euroordres\nEl popular Zarzalejos presenta avui el primer esborrany de reforma, amb C's i Vox com a ponents a l'ombra\n3 min. Brussel·les 20/09/2020 23:54\nJÚLIA MANRESA NOGUERAS Corresponsal a Brussel·les\n651x366 Comín, Ponsatí i Puigdemont durant l’acte del Consell per la República a Perpinyà. / DAVID BORRAT / EFE Comín, Ponsatí i Puigdemont durant l’acte del Consell per la República a Perpinyà. / DAVID BORRAT / EFE\nUn dels intents més evidents del constitucionalisme espanyol de frenar la voluntat de l’independentisme de fer arribar la judicialització del Procés a Europa té lloc a l’Eurocambra. Quan els polítics independentistes van marxar a l’exili va començar un periple judicial en què les autoritats espanyoles s’han entrebancat en diverses ocasions, sobretot quan els tribunals d’Alemanya i Bèlgica han rebutjat extradir-los automàticament. Davant aquesta situació, els partits espanyols autoanomenats constitucionalistes van engegar una campanya a les institucions europees per reformar el sistema de les euroordres. Avui arrenca al Parlament Europeu un nou capítol d’aquest intent amb la presentació de l’esborrany d’un informe que ha redactat un eurodiputat del PP, però que compta també amb parlamentaris Cs i Vox com a ponents a l'ombra. L'informe planteja que els crims “contra la integritat constitucional” permetin l’extradició automàtica.\nAquests tres partits, amb el suport del PSOE, van demanar diverses vegades a la Comissió Europea una reforma del sistema d’euroordres que evités casos com el de Carles Puigdemont, Toni Comín, Clara Ponsatí, Meritxell Serret, Lluís Puig i també el raper Valtònyc. El comissari de justícia del mateix grup que Cs (Didier Reynders) va mostrar-s’hi disposat amb la boca petita i molta cautela, però fonts diplomàtiques espanyoles ja admetien a principis de la legislatura europea que seria molt difícil trobar la predisposició a la UE. Tot i això, des de l’Eurocambra, en el marc del comitè de Llibertats Civils, Justícia i Interior (LIBE), presidit per l’eurodiputat socialista Fernando López Aguilar, s’ha impulsat l’elaboració d’un informe amb què el PP, Ciutadans i Vox busquen pressionar perquè es canviï el sistema.\nLa pandèmia ha endarrerit tota l’activitat parlamentària a Brussel·les, i el que estava previst per a la primavera tot just comença aquesta setmana. Els eurodiputats de LIBE podran començar el procés per debatre i esmenar l’esborrany d’informe sobre la reforma de les euroordres que ha elaborat l’eurodiputat popular Javier Zarzalejos, com a ponent principal, juntament amb Maite Pagazaurtundúa (Cs) i Jorge Buxadé (Vox), com a ponents a l’ombra. Per a la resta de grups parlamentaris els ponents a l’ombra són Roberti Franco (socialdemòcrata italià), la francesa dels Verds Gwendoline Delbos-Corfield i la irlandesa de l’Esquerra Unitària Clare Daly.\nInforme no vinculant\nEs tracta d’un informe no legislatiu, que, una vegada esmenat i aprovat en comitè i en ple, es pot enviar a la Comissió, que no està obligada a tenir-lo en compte. L’esborrany se centra en aspectes tècnics i no parla de casos concrets, però sí que demana obertament a la Comissió que estudiï “l’ampliació de la llista de delictes” que permeten l’extradició automàtica dins la UE. Ara són 32 delictes, entre els quals no hi consta la rebel·lió o la sedició per la qual es demana l’extradició de la majoria d’exiliats catalans.\nD’aquí que el text que redacta Zarzalejos consideri “important” que s’hi incloguin delictes contra “l’ordre públic i la integritat constitucional”. Però una altra de les propostes, segons explica Pagazaurtundúa, és que en lloc de tenir en compte un llistat tipificat de noms de delictes es faci una descripció del crim i dels béns jurídics afectats, per evitar problemes en la doble incriminació.\nTot plegat es debatrà primer en l’àmbit del comitè LIBE, que haurà de consensuar esmenes i després aprovar-lo per elevar-lo al ple i presentar-lo a la Comissió. El procés hauria d’acabar a finals d’any. Aleshores, però, queda en mans de la Comissió decidir si estudiar la proposta de l’informe o no, ja que és l’executiu comunitari l’únic que pot engegar la reforma.\nL'anàlisi d'Antoni Bassas: 'Bon tros de quòniam'\njudicialització de la política\nEl discurs ultra de Vox s’apodera del Congrés\nArmengol anuncia la limitació de les reunions socials i familiars a un màxim de sis persones\nMaria Antònia Munar obté el tercer grau penitenciari


OT 2018 – CANCEL·LAT – ARTS d'Estiu | Lloc Web Oficial | Millor preu garantit\n15/08/2019 14243Views 0Likes\nOT 2018 - CANCEL·LAT\nHomeEvents...OT 2018 - CANCEL·LAT\nOT 2018 – CANCEL·LAT\nPer motius externs a l’organització d’ARTS d’Estiu, el concert Operación Triunfo 2018 queda cancel·lat\nL’organització d’ARTS d’Estiu lamenta comunicar que el concert previst el dia 15 d’agost “Operación Triunfo 2018” s’ha hagut de cancel·lar. L’empresa promotora de\nl’espectacle ens ha comunicat la impossibilitat de què aquest es porti a terme i que s’ha vist obligat a suspendre’l.\nDavant la decisió del promotor de suspendre el concert d’OT, l’organització d’ARTS d’Estiu ha contraprogramat el concert “In the name of love” amb PLEASE, tribut a U2 amb la voluntat de continuar oferint-vos nits màgiques. El concert començarà a les 22h i tindrà accés gratuït per a tots els assistents.\nInformem que totes les persones que hagin comprat les entrades, se’ls retornarà l’import íntegre (despeses de comissió incloses) a través del mateix mètode de pagament. La devolució es farà a partir del dilluns 12 d’agost pel canal de compra utilitzat.\nL’organització d’ARTS d’Estiu vol compensar a totes aquelles persones que hagueu comprat l’entrada pel concert d’Operación Triunfo amb un 10% de descompte en qualsevol compra d’una nova entrada d’uns dels espectacles programats a partir del 12 d’agost.\nEl codi de descompte per la nova compra será el número de localitzador de l’entrada del concert de OT2018. L’organització del festival us demana disculpes per les molèsties ocasionades i insistim que aquesta és una decisió aliena a la nostra voluntat que ens veiem obligats a executar.


Carles Mera, soci consultor de Vinexus - Gastroteca.cat\nInici>Notícies >La veu del sector >Carles Mera, soci consultor de Vinexus\nL’enoturisme és una molt bona eina per a la comercialització i la comunicació del celler. Cal entendre-ho també com a una activitat amb un important component d’innovació i fonamentada en la transversalitat: fusionar el sector turístic amb el sector enològic.\nCal que el sector sigui conscient d’aquesta oportunitat i pensi, per un costat, en la capacitat de crear negoci si es potencia el coneixement de la marca i la venda directa i, per l’altre, en el desenvolupament turístic del territori si es donen a conèixer les seves peculiaritats. L’enoturisme també genera un valor diferencial del producte que no hem de menystenir. El vi ens parla de la seva terra, de les mans que el treballen, del seu entorn, hem de deixar també que la terra parli del seu vi.\nUna clau de l’èxit de l’enoturisme és la cooperació de tots els agents: cellers, restaurants, allotjaments i botigues especialitzades, que han de treballar plegats per crear un destí amb peculiaritats pròpies i atractives pel visitant. És important que els cellers es deixin aconsellar per professionals de l’enoturisme, que es creïn productes turístics al voltant dels recursos agroalimentaris, ben segmentats i sobretot que s’obrin nous canals de comercialització per vendre la destinació. Nosaltres, com a consultora especialitzada en projectes enogastronòmics, hem desenvolupat una línia d’accions vinculades a aquest sector per transformar recursos gastronòmics i enològics en productes turístics des d’un enfocament pràctic i realista i abordables per fases i temps.


Distintiu de discapacitat impossible - Cartes al Director - Notícies d'Opinió - e-notícies\nCartes al Director · 28 de Maig de 2021. 07:44h.\nDistintiu de discapacitat impossible\nTinc una baixa per discapacitat del 56% i fa temps que intento tramitar la targeta de discapacitat per al cotxe amb l’Ajuntament de Barcelona.\nEl tema ha estat el retard amb el qual aquesta administració m’està donant llargues. Obtenir aquesta acreditació hauria de ser un mer tràmit, però no ha estat així. Ni pel portal d’internet del consistori, ni presencialment amb l’assistenta social, he assolit l’esmentat document.\nD’això en fa un any de l’entrevista amb l’assistenta social, més altres anys quan se’m va reconèixer la meva discapacitat. Cal afegir que per causa de la baixa mobilitat que pateixo, ja he patit un accident greu, amb l’afegit que sense la targeta de discapacitat ja he estat multat un cop per aparcament on podia estacionar donada la meva situació.\nLa senyora Colau diu que ostenta un ajuntament molt social, doncs prego que resolgui aquest tema amb solidaritat i agilitat.


Creativitat 1 – Classe Màgica – Dimarts SEI-ACAI – Diari d'un Mag\nLectura: 8 minuts\nMostraré la tasca, no sempre visible, que realitzem, quan els mags ens reunim i aprenem, per millorar els nostres jocs…\nClasse Màgica – 14 de Febrer 2017\nDimarts passat, dia 14 de Febrer, vaig tenir l’honor de dinamitzar, novament, una de les sessions de màgia d’escena a la SEI-ACAI Cercle de Barcelona.\nEn aquest cas, vaig escollir un tema que m’encanta, la creativitat màgica…\nA continuació, us transcric un extracte de la premissa inicial:\nCreativitat 1 – “Amplifica i crearàs nous jocs d’escena…”\nUna de les tècniques, en principi, més fàcils per crear nova màgia d’escena és amplificar jocs que tradicionalment són de màgia de prop. Aquest aspecte creatiu ens pot ajudar a inventar nous jocs de màgia d’escena.\nLectura de textos relacionats amb el tema proposat\nDesenvolupament del tema, amb documents gràfics i jocs relacionats\nAnàlisi i desenvolupament d’idees sobre els jocs que haureu portat i que si ho desitgeu, realitzareu a classe\nEvidentment, la classe va ser molt més rica del que explicaré a continuació, cal ser-hi per gaudir de l’art màgic en estat pur… Tot seguit, un resum, per què us en feu la idea…\nPer introduir el tema de la creativitat, vaig pensar que seria adient referir-nos a les tipologies màgiques, ho sigui, per pensar en quin efecte crear, calia veure exemples de diferents tipus d’efectes màgics…\nPer il·lustrar-ho, vam visionar el següent document de l’il·lusionista Scott Cervine (ja havíem vist, a una de les sessions dedicades a anelles, algun efecte màgic d’aquest mag). Es tracta d’uns anuncis que va realitzar per una exposició de Houston Museum of Natural Science, l’any 2010…\nSeguint amb les tipologies màgiques, en aquest cas, lligant-ho amb les grans il·lusions, vaig fixar el focus d’atenció a la infografia creada per Sébastien Ocana, que fa un extens repàs de diferents tipologies de màgia amb grans aparells. Ja en vam parlar, fa un temps, al “Diari d’un Mag”, podem repassar l’article al següent enllaç.\nAmpliar per crear nous Efectes Màgics\nA partir d’aquí i segons la meva experiència personal, vaig introduir el tema proposat, l’ampliació d’efectes per poder crear nova màgia d’escena…\nL’any 2010 vaig crear un efecte que s’adiu al tema tractat. L’any 2015, el Mag Gerard em va proposar d’incloure’l en el seu llibre “Magia de Escenario Sin Complejos” que conté jocs del Mag Gerard i d’altres il·lusionistes que hi col·laborem. Vaig desenvolupar aquesta anècdota, amb un exemple concret, en la que un efecte màgic pot convertir-se, fins i tot en una gran il·lusió… I en que cal confiar en les nostres idees…\n“Creu en les teves idees… que potser són, fins i tot, bones…”\nMés informació sobre “Magia de Escenario Sin Complejos” al següent enllaç…\n“A vegades, ampliar un joc pot sorgir per una necessitat…”\nVaig llegir uns moments de la introducció del llibre de Miguel Aparicio, “Macrocartomagia”, que ens dóna claus sobre el fet que l’ampliació de màgia pot sorgir d’una necessitat, pel fet de voler arribar a un públic més ampli…\n“Qualsevol joc, per senzill que sembli, pot ser ampliat”\nVaig esmentar les possibilitats del joc clàssic del “Rosari”, en màgia de saló i escenari, destacant un fragment d’un text, en referència a l’ampliació màgica del joc en qüestió, que es troba a la Lliçó 16 del Tarbell – Volum 1.\nInstruccions Magia Borras – Col·lecció Javier (Blackout Bcn)\nMolts jocs són ampliables… En Dick Zimmerman és el creador d’aquesta versió del joc de les anelles amb Hullahops (minut 4:50)…\nCom sempre, van quedar molts temes per tractar, segur que hi haurà més ocasions per aprofundir en l’apassionant món de la creativitat màgica…\nA continuació, alguns companys van col·laborar a classe, aportant jocs relacionats amb la temàtica tractada.\nAlain Denis va realitzar un joc clàssic de Joaquín Partagás, el número 256 del catàleg de jocs, “La Tintoreria Misteriosa”, destacant l’adaptació a escena d’aquestes joies de la màgia amb mocadors. Josep Maria Vergés va realitzar un impactant joc de mentalisme amb baralla espanyola gegant. Pepelu ens va proposar un joc mental amb els reis de la baralla. Mag Xarrim, un triler amb cartes gegants. David Valencia amb la complicitat de Mag Ramó, Abel Capdevila, Adrián Soler i Andrés, van iniciar el desenvolupament d’una idea amb elàstics. Tito’s ens va mostrar un número mental d’endevinació d’una carta.\n6 col·laboracions, més de 10 mags implicats en els jocs presentats ! Un luxe de classe ! Estic molt content perquè la sessió va resultar molt plural, enriquida per totes les aportacions úniques dels il·lusionistes assistents…\nFotos: Glòria Roig / Daniel Arbonés\nDemà John Calvert al “Realitat o Ficció ?”…


El jutjat contenciós administratiu número 14 de Barcelona ha denegat la petició d’aturar de forma cautelar les obres de reforma de la Via Laietana, iniciada l’1 de març i que durarà uns 14 mesos en la seva primera fase. La patronal Foment del Treball i l’associació d’eixos comercials Barcelona Oberta van presentar un recurs per intentar frenar una de les remodelacions estrella del mandat de l’alcaldessa Ada Colau. La Justícia, però, ha denegat la petició.\nEl jutjat no troba fonamentada la petició per imposar mesures cautelars sol·licitades per frenar la reforma de la Via Laietana. La resolució indica que no es prova que ni els interessos dels recurrents ni els de la població resultin afectats per la reforma i rebat que es produeixi un suposat perjudici econòmic, al que contraposa que “ha de cedir davant de l’interès públic que concorre en l’execució de les obres”. La interlocutòria no és ferma i es pot apel·lar.\nFoment del Treball i Barcelona Oberta van argumentar que la remodelació de l’avinguda, tal com està prevista, és “lesiva” per als interessos econòmics de la ciutat i per la mobilitat de l’àrea metropolitana. A més, les dues organitzacions recurrents també adduïen que la reforma s’havia planificat mancada de prou estudis i informes que avalessin l’impacte. A més, interpreten que el projecte mutila la principal connexió viària entre l’Eixample i el barri de la Barceloneta. A banda, més d’una vintena d’entitats van presentar al·legacions contra el pla de la Via Laietana. L’Ajuntament va rebutjar-les totes.\nObres aprovades fa mig any\nDesprés d’anys de retards i polèmiques al voltant del projecte, la comissió d’Urbanisme de l’Ajuntament de Barcelona va aprovar el passat novembre que les obres de la Via Laietana comencessin aquest passat mes de març. El projecte d’obres parteix amb un pressupost inicial de 32,9 milions d’euros. Va sortir endavant amb els vots dels dos partits de govern -Barcelona en Comú i PSC- i ERC, amb qui el bipartit va pactar els detalls de la remodelació. En canvi, els regidros de Junts, Cs, PP, Valents i la regidora no adscrita, Marilén Barceló, s’hi van oposar.\nAfectacions al trànsit de Via Laietana\nDes de l’inici de les obres, la circulació de vehicles de pujada a la Via Laietana ha quedat restringida a un sol carril entre Antoni Maura i fins a l’avinguda de Francesc Cambó. És una distància d’un mig quilòmetre, en què sí que es mantenen intactes les zones de càrrega i descàrrega.\nLa segona etapa de la remodelació -que no començarà fins a 2023- durarà com a mínim un any i allargarà les obres fins a 2024, com a mínim. La modificació més rellevant és la pràctica desaparició del sentit ascendent de circulació. El carrer Jonqueres pacificat permetrà només el pas de veïns i en sentit descendent, així que no serà possible creuar Ciutat Vella del mar a l’Eixample, com ja va passar a la Rambla.\nUns 20.000 vehicles circulen per la Via Laietana en sentit ascendent. Amb els canvis, hauran de fer un recorregut alternatiu pels passejos Picasso i Lluís Companys o bé rodejar el centre fins al Paral·lel i Urgell.


Els Alps: Plantes alpines\n5. Ús del sòl\n6. Els Alps i l'home\n· Rosa alpina: El Rhododendron ferrugineum és un arbust de fulles perennes que creix exclusivament per sobre de la línia d’arbres en els Alps, Pirineus, Jura i Apennins del Nord. Creix sobre sòls àcids, sobre sols alcalins ho fa la Rhododendron hirsutum. És un arbust que pot crèixer fins a un metre d'alt i produeix uns raïms de flors rosades. Es diferencien entre elles per la coloració marró que té la Rhododendron ferringineum a les fulles.\n· Flor de les neus o Edelweiss: Leontopodium alpinum, és una planta de la familia de les Asteracear. És una flor que creix en petits grups en les prades alpines i rocams d'Aláda de les serralades europees, de no més de 30 centímetres està coberta d'una fina pelussa i la flor és de color blanc amb tonalitats verdoses i grogues.\n· Gentiana acaulis: és una petita planta que creix a Europa central sobretot en regions muntanyoses sobre una aláda entre 800 i 3000 metres. Planta perenne que creix sobre sòls àcids. Les flors, en forma de con, són de color blavós, florint des de primavera fins l'estiu.\n· Pulsatilla alpina: és una espècie de la família de la ranunculáceas, pot trobar-se en les muntanyes d'Europa Central i del Sud des del centre d'Espanya fins a Croàcia, a partir dels 1200 metres fins als 2700. Està dotada de fulles còniques molt baixes i curtes d'on nèixen les flors blanques en forma de campana.\n· Gessamí de roca alpina: Androsace alpina és una planta alpina endèmica de la nostra muntanya, creix sobre sòls silicis, en particular el granit. És una de les poques plantes que trobem per sobre dels 4000 metres. Les flors són blanques o rosades.\n· Aranya de glaciar: Ranunculus glacialis, són unes plantes àrtiques alpines. És la planta més alta dels Alps. La trobem també per sobre dels 4000m però amb més normalitat. Té flors blanques còniques i unes fulles molt dures i segmentades.\nPublicat per Grup d'estudi a 9:30\nEtiquetes de comentaris: 4. Flora i Fauna\nAniol Daví, Carles Villalonga i Victoria Sfriso. Amb la supervisió del Dr. José Luis Luzón Benedicto; i, amb el suport tècnic Josep Coma.\nUn cas concret: el clima de Suïssa\nBlogs Geografia d'Europa\nCondicions climàtiques actuals


Nadal confinat, només a mitges\nEls protagonistes de Nadal, Poesia,\n25 de desembre de 2021 NADAL, A MITGES CONFINAT Aquest Nadal serà confinat, però només de cos, només a mitges. Perquè la meva ment restarà lliure al costat dels anhels de la parella, dels meus pares que no hi són, dels assumptes dels germans, de l’àpat anul·lat de Sant Esteve. Podré\n5 de desembre de 2021 CONTRADICCIONS Comença tot just novembre amb el dia de Tot Sants, i ja els aparadors de moltes botigues s’engalanen per les festes…, de desembre! Aviat un arbre artificial, en forma de con punxegut i buit per dins, presidirà la plaça; absència de contingut, totalment indicatiu dels temps que corren.\nBarcelona des de Badalona (46)\nEls protagonistes de Nadal, Finestra oberta a Catalunya\n5 de gener de 2021 Les nits d’hivern, aquestes nits fredes i ennuvolades, les nits de Festes de Cap d’Any …, de Reis, saben molt bé com regalar-nos imatges especials, imatges pel gaudi i pel record.\nAdéu, any 2020\n31 de desembre de 2020 S’acaba aquest 2020 amb una certa sensació d’esgotament, com el del corredor que arriba exhaust a la cinta de la meta. I costa articular, amb la respiració alterada per la cursa, alguna idea positiva, escriure el què seria habitual per la data del pas de canvi d’any. Normalment és un\nLlum de Reis\n6 de gener, 2020 LLUM DE REIS Un estel lluminós, somni que representa el color de l’esperança. Una guspira necessària enmig la negra nit que envolta l’univers. Ahir, avui, potser seran els millors dies per encendre flamarada. Estigues atent, mira, segueix, no et quedis encongit! Amb tots dos ulls alerta caldrà intentar seguir la direcció\nBones festes … incompletes\n24 de desembre, 2017 ———————————————————————————————— Per unes FESTES DE NADAL en PAU i en LLIBERTAT pels injustament exiliats i empresonats polítics catalans! ————————————————————————————————\n1 de Gener 2015 Estem acostumats a fer balanç. Balanç del dia que acaba, de les coses quotidianes o de les més importants, balanç de la pròpia vida … , llistes i resums de tota mena. Des d’el llit estant, o bé els matins camí cap a la feina, fem repàs mental dels anys passats,


Fritzi, un conte revolucionari | Espai Maragall Gavà\nFritzi, un conte revolucionari\nData:08 maig 2021\nAlemanya de l’Est, 1989. El mur que divideix el país en dues meitats és a punt de caure. La Fritzi, de dotze anys, cuida de l’Sputnik, el gosset de la seva millor amiga Sophie, mentre ella és de vacances amb la seva família a Hongria. Però arriba la tardor i comença l’escola i la Sophie no ha tornat. La Fritzi i l’Sputnik inicien una aventura per a trobar-la. Les seves passes els portaran a descobrir les manifestacions que es repeteixen a Leipzig i a entendre què està passant al seu país. Una pel·lícula emocionant, impregnada de l’atmosfera de l’època i històricament acurada, que retrata la caiguda del mur des de la perspectiva d’una nena.


La construcció d'un institut amenaça l’espai agrícola dels Ametllers de Can Grau a Canet de Mar - directa.cat\nLa construcció d'un institut amenaça l’espai agrícola dels Ametllers de Can Grau a Canet de Mar\nEl Pla d'Ordenació Urbanística Municipal estableix que el nou institut Sunsi Móra es construeixi en el terreny agrícola dels Ametllers, mentre les entitats ecologistes lluiten perquè es preservi l’espai natural. També proposen traslladar la ubicació del nou institut a una fàbrica en desús del municipi\nLa zona dels Ametllers és un cinturó verd que envolta Canet i que serveix per preservar la zona agrícola que separa el poble del Montnegre / Xavier Puig\nSembla que el futur de la zona anomenada els Ametllers de Can Grau és el totxo. Aquest espai agrícola de Canet de Mar va ser considerat un terreny no urbanitzable fins a l’aprovació del Pla d’Ordenació Urbanística Municipal (POUM) el 2019, quan es va pactar que s’hi construiria el nou Institut Sunsi Móra.\nLa decisió va ser ben rebuda per la majoria del plenari, menys pel regidor local de la CUP, qui la va rebutjar per motius ambientals. Recentment, ha nascut la Coordinadora Emergència Ambiental de Canet (CEAC) amb els objectius de reobrir el debat al voltant del POUM —que ja té el vistiplau del Departament Territori i Sostenibilitat, però no el de l’ecologisme canetenc— i aturar la construcció del segon institut del municipi en aquest espai agrícola.\n“Moltes decisions del POUM les trobem encertades, com el fet que s’hagi acordat que el creixement de Canet no sigui extensiu, però el problema d’aquest programa és que no respecta la preservació de la nostra anella verda i posa en risc la biodiversitat del municipi amb la construcció a la zona dels Ametllers”, explica a la Directa una de les membres del CEAC, Mercè Girona, fent referència al compromís de conservar-la que va prendre el consistori el 2004.\nDes de l’Ajuntament canetenc argumenten que el POUM va fer-se de manera “totalment participativa” i que la construcció del nou institut “és una qüestió urgent”, ja que els seus alumnes fa aproximadament deu anys que estudien en barracons\nLes activistes recorden que aquest cinturó verd que envolta Canet serveix per preservar la zona agrícola que separa el poble del Montnegre: “abraça el poble, opera com a pulmó verd, representa un espai lúdic pels ciutadans, manté la identitat agrícola i frena el creixement urbanístic”. És per això que han començat a mobilitzar-se per aturar la construcció del Sunsi Móra, que preveu ocupar 12.200 metres quadrats dels Ametllers i que posarà en risc un territori reconegut dins del Pla territorial metropolità de Barcelona com a zona de protecció especial d’interès natural i ambiental.\nBarracons on s’ubica actualment l’institut |Xavier Puig\nSigui com sigui, des de l’Ajuntament canetenc argumenten que el POUM va fer-se de manera “totalment participativa” i que la construcció del nou institut “és una qüestió urgent”, ja que els seus alumnes fa aproximadament deu anys que estudien en barracons. “El Departament d’Educació està esperant que cedim un terreny i no ho podem endarrerir més. Ara ja hem trobat la zona per construir l’institut, i reobrir el POUM voldria dir allargar el procés dos anys més. Els alumnes no poden viure més temps en aquestes condicions i, a més, a canvi del terreny dels Ametllers estem cedint un nou espai rústic al municipi (la zona a prop del santuari de la Misericòrdia). També ens assegurarem que el nou Sunsi Móra sigui un centre verd on es compagini l’entorn amb l’Institut”, explica el regidor d’Urbanisme de Canet, Lluís Llobet (ERC), que no entén per què aquesta construcció ha generat tant “rebombori”, quan fa poc es van construir cases particulars en uns terrenys veïns dels Ametllers i “ningú va dir res”.\nD’altra banda, des del CEAC argumenten que hi ha molts altres llocs possibles on situar l’institut i consideren “injustificat” que l’estat precari en el qual es troba el Sunsi Móra serveixi com excusa per destruir “un espai que serveix de refugi per a fauna forestal i agrícola i que enriqueix de forma substancial el poble”. Girona subratlla que “hi ha arbres fruiters, terrenys agrícoles cultivats, terrenys agrícoles sense cultiu, marges ruderals i boscos d’alzinars i pinedes. I també un gran nombre d’espècies que cal mantenir”.\nDiverses veus proposen que el centre educatiu ocupi l’espai de l’antiga fàbrica de punt Jover, que va entrar a concurs de creditors fa anys |Xavier Puig\nEn aquesta línia, l’exregidor de la CUP canetenca, Marc Jiménez, proposa que el centre educatiu ocupi l’espai de l’antiga fàbrica de punt Jover, que va entrar a concurs de creditors fa anys. Actualment, la nau industrial es troba en mans d’un inversor privat, per aquest motiu, els cupaires plantegen que “s’expropiï i s’utilitzi com a equipament municipal”. La mateixa idea també la defensa el regidor de Primàries Canet, Jordi Castellà. “Es podria fer una expropiació forçosa des del consistori i es resoldria el problema de l’institut sense perjudicar un espai feréstec, en el qual hi ha molta fauna i flora”, opina. Però, segons el regidor Lluís Llobet, “aquesta maniobra costaria molts diners”.\nMalgrat el poc espai urbanitzable que hi ha a Canet, el CEAC ha proposat diverses solucions perquè l’alumnat del Sunsi Móra pugui abandonar els barracons i rebre educació en un espai digne. Entre les propostes dels ambientalistes hi ha l’espai de La Carbonella, la fàbrica Jover, les pistes d’atletisme, el camp de futbol o la municipalització d’alguns centres educatius privats. Però, la coordinadora informa que l’equip de govern no està posant facilitats perquè es creï una Comissió específica per consensuar una nova ubicació pel Sunsi Móra. “Tota l’oposició ens ha escoltat, però l’equip de govern sembla que no vol treballar en aquesta línia”, conclou Girona.\nLa moneda de canvi dels Ametllers\nEls Ametllers de Can Grau de la Muntanya són uns terrenys privats en mans de dos propietaris. Durant el POUM del 2019, els propietaris van cedir-los a l’Ajuntament de Canet, que els va compensar donant-los el permís per edificar a l’espai de la Carbonella (PAU 4 La Carbonella-Can Grau).\nAbans del POUM, a La Carbonella (un espai en desús que ara s’utilitza com a pàrquing) només es podia edificar amb habitatges unifamiliars per respectar l’homogeneïtat del paisatge del passeig de la Misericòrdia. Per aquest motiu, cap inversor s’havia interessat en l’espai, “ja que les construccions que hi cabrien seguint aquest format eren poques i resultaven econòmicament poc rendibles”, segons informen des del CEAC. Ara, amb el nou pla urbanístic, els dos antics propietaris dels Ametllers ja podran construir pisos a La Carbonella.\nAjuntament de Canet Canet de Mar Coordinadora Emergència Ambiental de Canet Els Ametllers IES Sunsi Mora La Carbonella POUM\n« Activistes en defensa de la “vida abans que el capital” reben sancions per manifestar-se\nAus migratòries »


El Barça demana explicacions al govern espanyol i a la federació per la confiscació de samarretes grogues - VilaWeb\nEl portaveu Josep Vives nega que el club estigués assabentat de la mesura: 'És rotundament fals que ningú ens informés d'això'\nEl Barça ha demanat explicacions per escrit al govern espanyol i a la Reial Federació Espanyola de Futbol (RFEF) per l’actuació policíaca a la final de la Copa amb la confiscació de samarretes, bufandes i xiulets de color groc. ‘En funció de la resposta que tinguem, estudiarem quines són les accions que hem de tirar endavant’, ha avançat el portaveu del club, Josep Vives, a RAC-1. Igualment, des del club blaugrana neguen que el Barça estigués assabentat de la retirada d’elements grocs al Wanda Metropolitano. ‘És absolutament fals. Estem farts que ens manipulin d’aquesta manera’, ha sentenciat Vives. ‘Hi va haver tres reunions per preparar el dispositiu de partit de la final de Copa. En l’última, presidida per la senyora Dancausa, es va dir que per seguretat s’aplicaria la llei’, ha detallat el portaveu del club. ‘Ningú va posar sobre la taula si algú podria entrar a l’estadi amb una samarreta d’un color o un altre perquè això forma part d’un dret innegociable de les persones’, ha insistit Vives.\n‘Se’ns va dir que s’aplicarien les mesures habituals en partits com aquest, l’aplicació de la llei. I això vol dir no conculcar els drets fonamentals de les persones perquè altra cosa és il·legal’, ha ratificat el portaveu del Barça. ‘Quan ens vam assabentar del que estava passant ens vam quedar astorats. No ens ho podíem creure. Després, va venir la indignació’, ha recordat Vives davant les primeres notícies dissabte al vespre sobre la retirada de samarretes, xiulets, pancartes i bufandes als aficionats del Barça. ‘La nostra gent de seguretat va demanar explicacions amb responsables del dispositiu de seguretat. L’agent de la policia espanyola que dirigeix la seguretat de l’Atlètic de Madrid i del Wanda Metropolitano va dir als nostres membres de seguretat que estava sorprès perquè no ho entenia’, ha destapat el portaveu de l’entitat blaugrana, que ha afegit que la Confederació Mundial de Penyes del Barça ja està estudiant emprendre ‘accions en l’àmbit judicial’ per una vulneració de drets fonamentals.\n‘Ha arribat un moment que nosaltres no podem transigir en qüestions com aquestes. Fins i tot, quan hi ha algú que es permet el luxe de titllar els nostres socis i aficionats de fanàtics. Els nostres socis són gent de pau i un exemple arreu’, ha continuat Vives, fent referència a les darreres paraules del portaveu del PP al Congrés, Rafael Hernando, que ha qualificat de ‘fanàtics’ els qui portaven samarretes grogues a la final de la Copa.


About: Ton Barnils\nTon Barnils i Carrera (Barcelona, 1971) és un editor català, fill de Ramon Barnils i Núria Carrera. Llicenciat en Ciències Polítiques i Sociologia per la UAB, ha viscut als Estats Units i Sud-àfrica. El 2006 va fundar l'editorial independent Dau. El seu catàleg se centra en la narrativa de no ficció, el periodisme i la història. És autor del capítol «Retrat d'una vida» del llibre Vint i Ramon Barnils, editat per Dau. El 2015 va publicar El cor de les muntanyes, un dietari de la Transpirinenca. A més, és membre del consell de redacció de la revista Muntanya, del Centre Excursionista de Catalunya. Ha publicat diversos articles en aquest i en altres mitjans escrits.\nTon Barnils, el 2015\nTon Barnils i Carrera (Barcelona, 1971) és un editor català, fill de Ramon Barnils i Núria Carrera. Llicenciat en Ciències Polítiques i Sociologia per la UAB, ha viscut als Estats Units i Sud-àfrica. El 2006 va fundar l'editorial independent Dau. El seu catàleg se centra en la narrativa de no ficció, el periodisme i la història. És autor del capítol «Retrat d'una vida» del llibre Vint i Ramon Barnils, editat per Dau. El 2015 va publicar El cor de les muntanyes, un dietari de la Transpirinenca. A més, és membre del consell de redacció de la revista Muntanya, del Centre Excursionista de Catalunya. Ha publicat diversos articles en aquest i en altres mitjans escrits. (ca)\nTon Barnils (ca)


11 de setembre - VilaWeb\nCentenars de milers de manifestants, una marea humana, que segons els càlculs dels organitzadors arriba a quasi dos milions, va col·lapsar ahir Barcelona en la manifestació independentista de la diada de l'Onze de Setembre, convocada per l'Assemblea Nacional Catalana (ANC). 'Catalunya, nou estat d'Europa' era el lema que va convocar milers i milers de ciutadans a exigir que s'obrís el procés cap a la independència. Fou una manifestació històrica. El Departament d'Interior i la guàrdia urbana van comptabilitzar un milió i mig de manifestants.\nLa manifestació no demanava un canvi de política, sinó un canvi de règim.\nRead It in English: For the Catalan Republic\nVídeo íntegre de l'emotiu acte polític al final de la manifestació independentista\nL'ANC havia fet una crida a tothom qui participés a la manifestació perquè dugués una cartolina verda, per dir sí a la independència en un acte polític al final del recorregut, conduït per Jordi Margarit i Txe Arana.\nLa presidenta del Parlament, Núria de Gispert, ha confirmat als representants de l'Assemblea Nacional Catalana (ANC) i de l'Associació de Municipis per la Independència (AMI) que Artur Mas els rebria abans de dos dies.\nPreguntem als manifestants els motius del seu independentisme\nLa BBC obre l'edició digital amb 'l'enorme assistència a la manifestació per la independència de Catalunya' · Per la revista nord-americana Time, Catalunya avisa Madrid: 'O pagues ja, o deixem Espanya' ·\nTota la premsa internacional recull amb un gran desplegament la manifestació per la independència\n'Ara també han de prendre posició els polítics, si no volen quedar fora de la història'\nVilaWeb TV va oferir en directe la manifestació des de la Via Laietana · Heus-ne ací tot l'enregistrament\nVilaWeb TV va oferir en directe la manifestació al pas per la Via Laietana: des d'una hora abans que comencés fins gairebé a la fi. Tots els lectors de VilaWeb van poder seguir doncs des de la portada un avanç de la manifestació en directe; també van poder-la seguir els lectors del diari basc Berria, perquè VilaWeb TV els va oferir el senyal.\nLa Via Laietana fou un dels punts amb més afluència de manifestants, com podreu comprovar si mireu aquestes imatges.\n'El país hi és'\n'És el dia que sempre havíem imaginat i que no ens crèiem'\n'Cronologia del perquè'\n'El Parlament de Catalunya avui ha atès i escoltat la voluntat expressada en aquesta manifestació'\n'És el principi d'una nova època'\nLluís Llach, Muriel Casals, Eliseu Climent, Sílvia Bel, Carod-Rovira parlen des de la capçalera de la manifestació\nEl País Valencià i les Illes, recordats 'en un moment en què la nostra llengua comuna rep atacs sistemàtics'\nMònica Terribas ha conduït l'acte, molt concorregut i ple d'estelades\nEntre aquests hi havia Ernest Maragall, Geli i Ros\nImatges enregistrades per l'helicòpter de TV3


Tràfic crea una web sobre el carnet per punts | Consumer\nTràfic crea una web sobre el carnet per punts\nMitjançant una constant actualització de continguts transmetrà als ciutadans totes les novetats del nou permís que s'implantarà el proper 1 de juliol.\nL’objectiu del nou carnet per punts és reduir les víctimes mortals un 40%. Per informar sobre la seva posada emmarca, la Direcció general de trànsit (DGT) ha creat una nova web http://www.permisoporpuntos.es . Aquesta pàgina forma part d’un pla de comunicació que pretén arribar al cent per cent dels ciutadans a través d’Internet, televisió, ràdio, premsa i revistes.\nInformacions més extenses es repartiran com encartes en els suplements dominicals i mitjançant un enviament postal massiu a les bústies de tota Espanya durant els mesos de maig i juny.\nLa DGT contempla tres fases: una primera de receptivitat, per generar interès sobre el nou permís i la seva implantació; la segona insistirà a l’educació, per informar en profunditat dels mecanismes i implicacions de la nova norma. L’última fase pretén transmetre confiança i tranquil·litat als diferents públics.\nLa campanya incideix en diversos aspectes clau:\n– El permís de conduir és un crèdit que la societat atorga als conductors.\n– La seguretat en la carretera millorarà, ja que la nova llei retira temporalment de la circulació i reeduca als conductors irresponsables.\n– Reduirà el nombre de morts i ferits en accidents de trànsit. L’experiència d’altres països com França o Itàlia així ho demostra.\n– És tranquil·litzador: “no m’afecta si condueixo bé”.\n“L’única cosa que va a canviar és que només hi haurà lloc per als bons conductors, per la qual cosa anem a conduir més segurs i per tant, millor”, sentencia la campanya de la DGT.\ncarnet per punts cotxes tràfic


Olles Turques: de febrer 2014\nEl totalitarisme de l'AKP\n(Article de Güven Gürkan Öztan publicat en turc a Bianet el 7 de novembre de 2013. Traduit al català i publicat a La Directa el 4 de febrer de 2014)\nQuan els debats sobre el totalitarisme guanyaren popularitat a les discussions acadèmiques de les ciències polítiques després de la II Guerra Mundial, el món ja havia sofert les fatalitats del feixisme. Durant la Guerra Freda els acadèmics occidentals al referir-se a l’Estalinisme l’emmarcaven sempre dins dels règims totalitaris. De fet, durant aquella època va ser força criticat que s’analitzessin dues ideologies ‘enemigues’ com l’Estalinisme i el feixisme sota un mateix títol. Prou clar és que les bases sobre les quals s’havien edificat ambdues ideologies eren molt diferents. Els acadèmics que treballaven sobre totalitarismes, tot i aquestes diferències, esmentaven que ambdues ideologies havien sorgit de la idea d’una ‘veritat absoluta’ al voltant del culte a un líder, que havien intentat construir una societat model en pro d’aquesta idea i que havien fet desaparèixer la distinció entra espai privat i públic. L’Estat intervenia en qualsevol àmbit i les persones havien estat convertides en ciutadans. Tot i que la distinció entre espai privat i públic sigui un dels arguments conceptuals de tota teoria liberal, hi havia tant escriptors de l’oposició liberals com d’esquerra que destacaven la necessitat d’un espai privat per a establir una base crítica als règims totalitaris. Des de llavors fins avui, criticar les tendències totalitàries i defensar la democràcia i la pluralitat en oposició als projectes d’enginyeria social no és pas una virtut sinó que equival a defensar la vida en sí.\nDels unionistes als cops d’estat\nA Turquia tenim una història que dura ja més d’un segle on l’Estat ha mostrat sempre un clar desig d’intervenir en tots els aspectes de la vida diària. Les elits polítiques, que veien la modernització en funció de la capacitat de control i de disposició de l’Estat, s’avocaren a projectes d’enginyeria social, sempre en funció de les seves projeccions polítiques. L’enginyeria social no ha estat tan sols un projecte a ser realitzat reordenant l’espai públic i activant operacions d’adoctrinament, doncs bé es podien produir focus de resistència a l’àmbit privat i, de fet, així ha estat en moltes ocasions. El Comitè de la Unió i el Progrés, després d’assumir el poder total del país, s’endinsà en un projecte d’enginyeria amb ‘el nacionalisme turc’ com a motor. Les accions de l’Estat eren tan diverses que variaven d’activitats esportives a l’adoctrinament als llibres de text de les escoles o de forçar o expulsar poblacions a l’exili a directament turquitzar-les. Després de la proclamació de la República, un sector prou important de les elits burocràtiques i polítiques dirigents va mantenir aquesta tradició d’enginyeria social. Per a que els principis del nou règim fossin interioritzats per part de la població es va pretendre convertir tot el país en una immensa escola. L’objectiu era modernitzar la nació! D’aquesta manera es procedí a tota una sèrie de codificacions, per una banda, però per l’altra es feu borrosa la distinció entre els àmbits públic i privat. Durant aquest procés dones i nens varen ser convertits en objectes. Des de què s’havia de menjar a casa, a quin esport havien de practicar els nens i a com s’havia de fer net la casa ... tot va ser detallat. Però la Turquia dels anys 30 i 40 no tenia prou eines per a ser totalitària. En altres paraules, hi havia una ‘voluntat’ però no els mitjans per a convertir el projecte en una realitat. I així el règim tingué que conformar-se en ser només un règim autoritari! Després d’entrar a l’etapa pluripartidista, els esforços d’enginyeria social vingueren molt més de part de la burocràcia militar que no pas dels polítics. El punt més àlgid d’aquesta tendència la tenim en el cop d’estat del 12 de setembre (1980). Varis actors de la política també tenien, naturalment, ambicions d’enginyeria social. El projecte de la dreta política de crear ‘una societat religiosa’ influenciat per Necip Fazil n’és un exemple però cap dels governs va ser mai prou poderós com per portar-ho a terme. Fins avui! El món d’avui, amb totes les noves opcions tecnològiques que permeten a l’Estat controlar i observar la població (espiament digital, registres, desinformació massiva, etc.), fa factible el totalitarisme de l’era post-moderna.\nLes sensibilitats conservadores\nAvui en dia el govern de l’AKP ja fa molt que ha deixat de ser simplement un règim autoritari. Estem davant d’un govern que vol portar a la pràctica el seu projecte d’enginyeria social sense saltar-se’n cap punt i fent ús de totes les eines de persuasió i força de l’Estat. Erdogan ja ha deixat de ser un líder simplement ‘carismàtic’; ara ens recorda força aquells ‘líders’ de règims totalitaris que es creia (o ells mateixos veien així) que posseïen forces sobrenaturals. És un mandatari post-modern que no accepta cap crítica, que actua com si estes sol i que roba tota iniciativa al cos de polítics. Les ordres d’Erdogan són transmeses i portades a terme lletra a lletra per un immens cos de funcionaris. Aquesta relació estreta entre els desitjos d’Erdogan de governar sol i la pèrdua de competències per part d’altres no es tracta d’un simple problema de compartició de funcions sinó d’una mentalitat dirigent totalitària. I les veus fortes del partit, que semblen haver deixat a Erdogan que es mogui per si sol, s’han convertit en un simple figurant. La policia, de manera que només observem en règims repressius, s’ha convertit en un exèrcit: a tot aquell que protesta pel seus propis drets, sense fer cap distinció, se’l tracta com a un ‘enemic’. La policia d’aquest govern que prohibeix i regula en funció de la ‘sensibilitat conservadora’ registra a les dones detingudes per les protestes despullant-les i abusant d’elles. I el que fa que Erdogan i l’AKP siguin un règim totalitari no és només això. L’AKP ha perdut el concepte de la realitat; per una banda anuncia un paquet democratitzador poderós, per altra construeix un mur de la vergonya a Síria, mentre ‘soluciona’ el problema del vel segrega els menjadors de les escoles i amb una mentalitat repressiva inspecciona les residències d’estudiants. Davant de qualsevol inconvenient o imprevist sorgit el govern veu complots internacionals. I al voltant de l’AKP hi ha una gran massa de gent que rendeix culte al poder, que es troba immersa dins una ‘realitat’ virtual creada pel govern i que porta a terme les ordres sense pensar ni qüestionar-se res sinó adoptant una conducta reaccionària contra tot el que es surti de la norma.\nEl Primer Ministre difon la seva ‘veritat’; i per aconseguir aquest objectiu es segueix una estratègia lligada a la intervenció de l’Estat en pràcticament tots els àmbits de la vida quotidiana. Simplificant les llibertats en les llibertats d’aquells amb els que comparteix les mateixes creences, s’assetja pas a pas l’àmbit privant dient ‘no ens fiquem en la vida de ningú’. Aquestes intervencions que ataquen les llibertats, de fet, havien començat ja abans a l’àmbit públic.\nJust després de noves regulacions ja posades en pràctica com la de la prohibició de l’alcohol que, segons les declaracions, és per a mantenir l’ordre públic, hem començat a sentir-ne d’altres que fan referència a intervencions directes a l’àmbit privat. Les dones i els joves, que històricament havien format un grup sobre el qual s’hi havien fixat les ambicions totalitàries, encara són al mateix lloc. I ara s’ataquen, sota el concepte de ‘protecció’ de joves i dones, els àmbits de les llibertats individuals i les opcions de realitzar-se com a persona de cada un. Aspectes que quedaren sense ser aprovats degut a protestes com la llei de l’adulteri, la prohibició de l’avortament o el fet d’intentar suprimir els estudis (pisos individuals) són tots part d’una mateixa mentalitat. Hem arribat ja a una fase en la que Erdogan comença a ficar-se inclòs a les cases de les persones. Igual que a l’Alemanya Nazi quan es regulava la vida privada i tot un cós de funcionaris i de forces de l’ordre vigilaven que es complissin les normes.\nLes paraules del Primer Ministre dirigides a nois i noies estudiants d’universitat que conviuen junts ens mostra no només que ha perdut el cap o que aferrant-se a ‘la custòdia de la moral’ vol dirigir-se al seu electorat sinó que també és una prova de quina mentalitat té de governar. Tot el que ens està passant és conseqüència dels desitjos d’aquests governants d’aspiracions totalitàries d’intervenir en tots els aspectes, inclosos els més petits, de les nostres vides. No podem defensar els drets a la privacitat i a la llibertat des de l’àmbit privat; els hem de defensar a l’àmbit públic de forma col·lectiva. De fet, l’esperit de Gezi que diu ‘no toquis el meu arbre’, ‘no toquis el meu cos’, ‘no toquis la meva vida’ és justament la lluita contra tot això. Les revoltes del mes de juny mostraren la voluntat de posicionar-se en contra del projecte d’un govern fort i subjectiu de transformar la societat. I la mostra de com es pot fer baixar el govern del seu pedestal i de que es poden deixar inactives tàctiques com les de marcar límits a la població, de fer-la apolítica i més passiva infonent la por. La clau és anul·lar les operacions d’homogeneïtzació totalitàries mitjançant actes d’humor i creatius. Ha estat aquesta força revolucionària i transformadora de la pluralitat la que ha sembrat la por entre els governants, incloent el Primer Ministre.\nUn govern que converteix al ciutadà en informant, al funcionari en guardià i a la policia en un exèrcit és un govern que després del dany causat a les llibertats ha entrat ja de ple en el camí de perdre tota legalitat democràtica. Si no fem sentir les nostres veus ens quedarem presoners en els camps de concentració sense parets de l’era post-moderna. En el camí de la salvació el nostre únic suport és l’esperit de Gezi i la inspiració que aquest ens ha donat.


Tot és mentida ! (i una veritat…) – Diari d'un Mag\nTot és mentida ! (i una veritat…)\n(L'altre títol: Avui parlaré del meu anunci de la setmana, l’Uri, i de Els Pets)\nM’agrada molt el nou anunci d’una marca de cotxes per surrealista i extravagant, és genial!, he rigut molt aquesta setmana veient-lo… i no puc evitar posar-lo aquí (estic veient que molts com jo, no s’han pogut resistir a incloure’l als seus blogs), per qui no l’hagi vist a la tele i perquè m’agrada visitar la meva pàgina i divertir-me (ego excessiu? Sí!).\nA la TV tot és mentida, però és màgic si t’atures a pensar-ho, el vídeo al final del text d’avui.\nHi ha un escàndol per la publicació al youtube on es desvetlla com feia lo de les culleretes l’Uri Geller? (tampoc són cap novetat aquestes imatges del mag nord-americà que es dedica a desemmascarar l’Uri). Tot mentida…, En realitat l’Uri s’ha escandalitzat perquè li perilla el negoci a nivell global?. Quin negoci? Treure diners d’on sigui?, (sense anar més lluny, últimament he vist un anunci amb ell com a protagonista a TV). Crec que li agrada que parlin d’ell, sigui com sigui, bé o malament. Per cert… les teles se n’han omplert la boca i han comès el mateix error que critiquen del youtube, explicar coses que no cal dir a vegades… Si s’haguessin llegit el que vaig escriure fa dues setmanes: aquí i fa tres: això !!!\nL’altre dia vaig anar al concert de Els Pets a Mollerussa i em va agradar molt, i el disc (que vaig adquirir el mateix divendres al matí) també molt!. Escoltant-los penso que per mi son una banda sonora que em va acompanyant a la vida (ni que això que escric soni molt cursi ho reconec). Per mi, Els Pets són de veritat.\nL’anunci del cotxe (que consti que la marca no em paga res):\nciwoc ha dit:\n28 de maig de 2007 a les 8:23\nDoncs jo trobo be que expliquin els trucs de l’uri geller. Una cosa es fer magia (i saps que fan magia perque aixi ho declareu) i l’altra fer creure que tens poders paranormals reals.\n29 de maig de 2007 a les 8:00\nAmic Ciwoc… Els secrets no s’expliquen… Ja que aquests jocs poden ser representats per mags que no van de paranormals i llavors, l’explicació d’aquests secrets els perjudica. Aquest tema el vaig comentar llargament en el post de fa dos setmanes. També cal dir que no són “els secrets de l’uri geller”, són jocs que segurament no els ha inventat ell, per tant, no és correcte que una tele, amb l’excusa que està al youtube, ho expliqui, amb la coartada que ja ho ha explicat algú altre en un altre mitjà, tot no s’hi val, és material sensible.\n29 de maig de 2007 a les 12:09\nDoncs potser tens raó en que no han d’explicar els trucs de l’uri geller, però el que si han de dir es que ho son de trucs. El que no trobo correcte és que s’intenti colar un mag per un tio amb poders extrasensorials. Cadascú es el que es.\nDe fet ara que hi penso, el màgic Andreu ja els va explicar un cop.\n29 de maig de 2007 a les 22:02\nEstic d’acord que ha de quedar clar que els jocs no son fruit de poders paranormals, i que quan un mag actua, ha d’haver-hi (al meu entendre), una mena de pacte no escrit entre mag i espectadors per poder gaudir de la màgia, que és ficció, però és materialitza en el marc d’una actuació.\nCrec recordar que en un “La vida en un xip” d’en Puyal, que anava sobre fets paranormals, el Màgic Andreu va doblegar una cullereta, i va deixar clar que es tractava d’un joc de mans, però evidentment no va desvetllar res, tal com cal abordar aquest tipus d’informació.\n3 de juny de 2007 a les 15:17\nTotalment d’acord Tiet Jordi !\nFins una altra!, vaig a escriure el text d’avui…


Demanen la Creu de Sant Jordi per ASPRONIS – Diari de Blanes\nby DdB · Published 28 d'abril de 2018 · Updated 27 d'abril de 2018\nPunt 4 de l’Ordre del dia del Ple de l’Ajuntament de Blanes de data 26 d’abril de 2018.\nExpedient relatiu a sol·licitar a la Generalitat de Catalunya l’atorgament de la Creu de Sant Jordi a la Fundació Aspronis per la seva contribució en la millora de la qualitat de vida i la integració social de persones amb discapacitat intel·lectual.\nLa Generalitat de Catalunya atorga la Creu de Sant Jordi, distinció que, creada l’any 1981, pretén fer un reconeixement a les persones naturals o jurídiques que pels seus mèrits hagin prestat serveis destacats a Catalunya. Imatge KR\nActa de treball del Ple de l’Ajuntament de Blanes\nRebuda el dia 25.04.2018 a les 9:12 hores\nLa interrelació de les activitats de la Fundació Aspronis al llarg dels anys i de les Administracions, en la gestió dels serveis adscrits a la Xarxa de Serveis Socials de responsabilitat pública s’ha demostrat eficaç i eficient en el compliment dels objectius de la prestació de serveis assistencials, ocupacionals, residencials, laborals, de lleure i esport.\nLa Fundació Aspronis ha estat una entitat capaç de proposar pautes de configuració territorial de serveis públics. L’any 1983 eren els municipis de Blanes, Lloret de Mar, Tossa de Mar, Tordera, Malgrat de Mar i Palafolls els que aportaven usuaris als distints serveis d’atenció al discapacitat intel·lectual i col·laboraven econòmicament i en la cessió de solars per a la implementació dels equipaments i serveis. Avui s’han adscrit a la Xarxa de Serveis nous municipis de la Selva i del Maresme Nord, ciutadans dels quals utilitzen els serveis que ofereixen.\nLa Fundació Aspronis es tributària de totes aquelles persones i entitats que al llarg d’aquests darrers 50 anys han fet possible aquest projecte, els primers per oferir una notable dosi de generositat i voluntarisme, que iniciant una aventura des del no-res, han fet que la Fundació hagi esdevingut un projecte d’èxit.\nPels municipis i pel país es necessari que hi hagi creixement econòmic, progrés en les condicions materials dels ciutadans, però l’autèntica vàlua d’una col·lectivitat es troba en la capacitat de reacció i de solidaritat amb les persones i col·lectius més desfavorits.\nEl municipi conscient de la trajectòria i tasca realitzada per la Fundació Aspronis a favor de l’atenció assistencial i d’integració social i laboral de les persones amb discapacitat intel·lectual de Blanes i municipis de les comarques de la Selva i Maresme Nord, entén que es de justícia distingir-la i homenatjar-la pels serveis prestats en el 50è aniversari de l’inici de les seves activitats.\nSol·licitar a la Generalitat de Catalunya l’atorgament de la Creu de Sant Jordi a la Fundació Aspronis per la seva contribució en la millora de la qualitat de vida i la integració social de persones amb discapacitat intel·lectual.\nTraslladar el present acord als municipis que hi tenen persones ateses en els distints serveis als efectes de sol·licitar la seva adhesió.\nTags: ASPRONISCreu de Sant Jordi


Les joies de l'artista Roser Martínez desfilaran al 'Gimoda' - Empordà\nLes joies de l'artista Roser Martínez desfilaran al 'Gimoda'\nLa creadora empordanesa ha presentat la seva darrera col·lecció 'Momentus' a la galeria Lola Ventós de Figueres\nSÒNIA FUENTES 26.05.2016 | 06:00\nL´artista acaba d´exposar a Figueres FRANCESC AGUILERA\nEn la segona edició de la Setmana de la Moda de Girona, que se celebrarà del 8 a l'11 de juny, participa l'artista empordanesa Roser Martínez és l'única artista que aportarà creacions de joies d'autor a la desfilada. L'acompanyaran al Gimoda dotze dissenyadors i marques de roba: Bella Lola, amb els seus bikinis mediterràneament femenins que aposten per un sistema de producció artesanal; Dibba, les seves propostes s´inspiren en Àfrica i els seus colors i segueixen un procès de creació artesanal; CarmePuigdevalliPlantes, col.lecció de dona creada l´any 2001 que compta amb un segell creatiu molt propi; Celia Vela, col.lecció de dona creada l any 1996 que destaca pel seu esperit femení sofisticat; Josep Abril, col.lecció d´home nascuda a Barcelona l´any 1962; Nuria Serra, col.lecció de dona basat en el concepte sport-lux; Pau Esteve, col.lecció d´home i dona que busca la bellesa en la practicitat; Piuetnau, marca de roba infantil creativa i confortable; Sita Murt, els seus dissenys són petits homenatges a les dones incansables que fan mil coses a la vegada; Sylvia Calvo, moda ecològica i sostenible i totalment reciclable; Who, roba per dones urbanes i cosmopolites creada l´any 2000; i Yerse, marca referent en el gènere de punt desde que es va fundar l´any 1964.\nL'artista Roser Martínez es mostra molt satisfeta de poder mostrar a la passarel·la un recull de les creacions realitzades al llarg dels darrers tres anys. Sota el títol 'Ànima lliure' el públic podrà descobrir 12 looks diferents ideats per l'artista que són un repàs a la seva trajectòria d'èxit. Les joies seleccionades formen part de diferents col·leccions i són una mostra del seu imaginari, marcat per un estil atrevit, carismàtic i poc convencional, inevitablement influit pels paisatges del seu Empordà natal.\nAquestes 12 peces permeten veure l'evolució de l'artista i les diverses tècniques que utilitza, sempre amb el denominador comú de la joia escultura. 'Ànima lliure' és, doncs, un tast del millor de Roser Martínez, l'essència de la seva joieria creativa, una combinació particular entre joia d'autor i joieria contemporànea.\nExposició a Figueres de 'Momentus'\nMartínez arriba a Girona després de mostrar a Figueres, la seva ciutat, les creacions de la darrera col·lecció 'Momentus'. Orígens és l´exposició que es va inaugurar divendres passat a la galeria Lola Ventós, amb un fil conductor basat en la natura, i en clau molt femenina. Quatre dones artistes hi van portar el seu art: Roser Martínez, Neus Cancio i Dominika i Bea Bras. Cada una d´elles des d´una disciplina diversa: joieria creativa, art en pedra i dissenys de moda van conformar la mostra, oberta durant tot el cap de setmana, com un tastet per fer descobrir a Figueres l´art emergent.\nAmb 'Momentus', l'artista empordanesa ja ha recollit els seus primers èxits a Madrid. Amb una empremta molt personal, l´autora està aconseguint, en poc temps, nombrosos reconeixements dins i fora del país. Va exposar en la darrera edició del 080 Barcelona Fashion i ara prepara el seu pas per la Setmana de la Moda de Girona: "És un no parar, les meves joies han estat al Festival de Cannes i ara tinc un punt de venda a Mònaco", assenyala l´artista que també prepara exposició a Comillas, Cantàbria.\nEn les seves obres, la plata és el metall que més utilitza, "però m´encanta fer servir tot tipus de materials, tinc una línia de joieria contemporània amb creacions que barregen el suro, les teles, els botons, les pedres, el llautó i el coure". El més important és trobar harmonia en tots els seus dissenys amb els colors i materials. "Són dissenys amb molta energia que expliquen històries i forgen l´ànima que porta dins cada peça. Momentus és la fusió de tres col·leccions inacabades, una inspirada en la naturalesa, una altra en el mar i una altra en les emocions. No em convencia cap d´elles i en unir els tres motius ho vaig veure clar, per això es diu Momentus, ja que és la fusió de la inspiració de tres moments".\nLola Ventós de Figueres