Edición del miércoles, 02 diciembre 2020, página 24 - Hemeroteca - Lavanguardia.es\nEdición del miércoles, 02 diciembre 2020, página 24\n24 LAVANGUARDIA OPINIÓ DIMECRES, 2DESEMBRE2020 Elpaquetvaarribar amitjatarda ivaserrebut com unregal de Nadal avançat. Amb les presses i l’emoció la seva destinatà riaesvacarregar,tisoraen mà,unapartdel’embolcall. Ivaaparèixer ‘The Paris Review’. Entrevistas (1953 2012), publicat per Acanti lado.Sabemqueelsmalalts delecturas’aferrenaunlli bre com un nàufrag aun flotador. Allà dins, en dos volumsdesenyalsvermells inegres,stendhalians,dor mienels cent retrats lite rarismés interessants que algúpuguisomiar. Els de The Paris Review, el seu equip, eren gent apassionada. Van entre vistar els millors. Després de més de mig segle d’his tòria, continua desprenent l’esperitpur d’una revista llegendària. Trimestral, en anglès, amb base aNova Yorkifundada aParís el 1953perHaroldL.Humes, PeterMatthiesseniGeorge Plimpton.Vantriomfarper convertirlasevasèried’en trevistesenelsantgrealdel més bonic dels gèneres periodístics iper oferir un anecdotariinacabable. Es tracta d’una selecció –la més exhaustiva que s’ha publicatencastellà– de retrats literaris realit zats al llarg de seixanta anys.Èpoquesdaurades. Recull les fílies ifòbiesde Forster, Hemingway, Faulkner,Auden,Dinesen, Pasternak, Céline, Sime non,Kerouac,Carver,Cor tázar,Yourcenar,Mur doch, Atwood,Gordimer, Sontag, McEwan, Auster o Murakami,entred’altres. La primera oficina de la famosarevista va ser un petit quartet d’Éditions de la Table Ronde. Com que l’equipdeTheParisReview no tenia les clausdel local, els que es quedavenatre ballarfinstardhaviend’es calar per la finestra,enfi larse alabarda isaltar; de vegades els prenien per lladres. Una altra de les surrea listes ubicacions d’aquella redacció va ser un vaixell decàrregadegraancoratal Sena en la dècada dels se tanta, amb reunionsedito rials amenitzades per la trompeta de Chet Baker. Un luxe. Ho van deixar perquènotenientelèfon. Van gaudir ipatir com cosacs. Obro una pàginaa l’atzar: entrevista de Ma rion Capron aDorothy Parker,1956.Bravo! –On van anar després queelsfessinforadeVani tyFair? –Sherwoodvacomençar aescriurecrítiquesdecine maal’anticLife,iBenchley, de teatre. Ell ijocompar tíem unaoficina tan petita que un centímetre menys i hauriaestatadulteri. –Quina és, aleshores, la principal font d’inspiració delasevaobra? –Lanecessitatdediners, estimada. Amb aquestpaqueta casa, que vinguin confina ments.c Lescentmillors entrevistes Núria Escur Seliatribueix al psicolingüista britànic FrankSmith la frase “un idiomaet posa al passadís de lavida. Dos idiomes obren totes les portes del camí”. Smith viu al Canadà, un país on coneixen bé l’efecte positiu del bilingüismei també les catastròfiques conse qüències econòmiquesideretrocés social causades per un procés d’in dependència, el del Quebec. Allà, l’impuls d’una minoria va contribuir decisiva ment alafugad’em preses idecapitalcap a altres províncies com Ontario olaColumbia Britànica, on avui viu Smith. En un article publicat dijous passat per aquest diari, FrancescMarc Ál varo es referia al’autora en llengua francesa de MontrealMichèle La londe ialseu cèlebre poema Speak white,la versió canadenca del trist “hableencristiano” espanyol. Álvaro, que parla de com ho han fet de bé al Canadà, però amaga la pèrdua de pes relatiudelQuebeccoma conseqüència del seu procés,consideraqueles veus crítiques amb la si tuació del castellà aCa talunya(enparticular,enl’ensenya ment)nosónunaaltracosaquel’ac tualitzaciódel“hableencristiano”.I per demostrarho escull la meva, el quediuquevaigdirfaunmesenuna entrevistaaTV5. Però com que semblaque Álvaro no enténdel tot bé el francès, tra duiréliteralmentlamevarespostaa lapreguntaqueemvanferdesicom aministrefrancèsdel’EducacióNa cional(aFranças’anomenaaixí)ac ceptaria el model català d’immersió lingüística:“No, certament no. Per què la República és la unitat, la uni citat. Iésuna llengua,elfrancès, a mésescoltadaiparladapermilionsi milions d’homes idones que avui potser, així ho espero, ens estan veient, els envio salutacions. Cosa que no vol dir que no s’hagi de fer viure les llengües anomenades re gionals –és el cas de Bretanya, aOc citània, aAlsàcia des de fa molt de temps perquè hi ha aquestes cultu res regionals...–. Però tot el que està vinculatalseparatisme,aladestruc ció de la unitat republicana... Espa nya és una altra història,noésla mateixa construcciónacional. Però allà, al voltant de la llengua, especi alment al voltant del català ielbasc, hi ha en ocasionsuneslògiques sec tàries, d’exclusió, d’expulsió que de vegades són inquietants. De fet, es pot apreciar la fractura entre els in dependentistesielsnoindependen tistes,està desgraciadament molt vinculada alallengua. No és el meu cas, jo parlo catalàamb la meva dona, amb la meva mare, amb molts amics, però es veu clarament que la llengua és un element d’aquesta ruptura, un element inquietant”. Així doncs, no només són la dreta (la dreta espanyola, no la catalana, per descomptat) iels seus mitjans afins, com preténÁlvaro, que aler ten sobre les implicacions de pren drealcastellàlacondiciódellengua vehicularenlalleiespanyolad’Edu cació que està en tramitació parla mentària.Som molts els que ho fem des de l’esquerra. Com explicaelmeu amic Juan ClaudiodeRamón,aquestaexclusió forçosa itotal de l’espanyol com a llengua vehicular és clau per al’he gemonia nacionalista.Una hege monia que als catalans que ens sen tim espanyols (sigui quina sigui la nostrallenguamaterna)ensfasaber que en realitat no som catalans, som classes subalternes. “S’estran geritzal’espanyolperestrangeritzar Espanya”. És una fal·làcia com una casa de pagès que la immersióescolar aCa talunya estigui pensada perquè tothom conegui les dues llengües, com sosté Álvaro.Almenys, els qui com ell aspiren a l’exclusió del castellà comavehicled’aprenen tatge hauriend’anar de cara iabstenirsededo nar pseudoraons peda gògiques. Perquènohihacap altre cas igual, cap país oterritori autogovernat exclou una llengua ofi cial com avehicular.Iel model actual tampoc no és defensable des del punt de vistahistòric: aCatalunya conflueixen duestradicions lingüís tiques iliteràries, “tan properes que són capa cesdeconviureenlama teixa persona”. Acabaré amb una altra reflexió de Juan Claudio de Ramón, molt oportuna arran de lesacusacionsd’Álvarod’actualitza ciódel“hablaencristiano”:“L’Estat iles autonomies bilingües seguei xen camins oposats: cap amés in clusió el primer, cap al’exclusió les segones. La nació espanyoladel 78 ha complertlaseva promesa de ser cívica; la resta de nacionalismes no surt de la seva crisàlide etnolingüís tica”.Nocalafegirresmés.Elnacio nalisme és divisió.c Elpassadísdelavida Manuel Valls Elsmalalts de lectura s’aferren aun llibre comel nàufragaun flotador Cappaís oterritori autogovernatnoexclou una llengua oficial comavehicular BERNARD ANNEBICQUE /GETTY www.lavanguardia.com Lectores Correspon sales relata avui al web la història de la mina de Pebble. Todoloqueempiezamal,malacaba.¡Controldefronteras enlaUniónEuropeaya! Jorge Pastor Síamáscontrolesenlasfronteras,perosisecontrola máslaradicalizaciónterroristadentrodelpaís. Jordi Berg Esmuyfácilentrar,nisemiraniseparaanadie. Therry Yaki Una gran ilucrativa mina desencadena una polèmica febre de l’or aAlaska La foto d’InmaRa ventós de temàtica surfistaharebut més de 13.200 punts. L’onada surfista de la tardor aBarcelona, millor fotografia dels lectors del novembre1 El virus de la Covid infectael cervell através del nas. 2 Copals autònoms en plena crisieconòmica de la pandèmia de la Covid amb una pujada de la quota. 3 Coneixles plantes d’interior que és més fàcilquematis icom evitarho. 4 La Unesco continuasense considerar la tauromàquia com apatrimoni cultural immaterial de la humanitat. 5 La Hisenda catalana san ciona73canvisficticisde domicilifiscal. EL MÉS LLEGIT L’ENQUESTA 1 Radiografiad’unmiracle: lesclausperquèGrosjean ensortísviu. 2 DouglasMurray:“Socjo, perhomosexual,millorque unheterosexual?”. 3 Lanòviavirtualquevainduir unjoveamatarelseupare. 4 LallibretadeRonaldKoe man.Desprésdemésde100dies enelcàrrecse’npodentreure lesprimeresconclusions. 5 Lescaptacionsfallidesd’Es Satty.L’imamdeRipollvain tentarsenseèxitquealtres jovess’unissinalsseusplans. EL MÉS VISITAT NO 4,14%SÍ 95,86% Cal endurir el control de fronteresala UE contra el terrorisme? Han votat 1.833 persones


El sector de l’Anoia es mobilitza avui per sumar-se a la tractorada contra la baixada del preu del raïm\nEls agricultors denuncien que la baixada del preu de compra el situa per sota del preu de cost de la producció\nDesprés de l'anyada excepcional del 2018, aquest 2019 la sequera ha afectat sensiblement a la producció de raïm per a la verema. Si bé des d'Unió de Pagesos es comenta que una baixada de preu podria haver-hi estat igualment, s'assenyalen causes alienes, com l'entrada de grups inversors als principals grups compradors. A més, el sector, segons ha pogut explicar a AnoiaDiari un membre d'UdP ha començat a deixar de seguir la Llei de Morositat.\nLes tres associacions fan una crida a la mobilització avui divendres a Vilafranca del Penedès\nUnió de Pagesos, Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya (JARC) i l'Associació de Viticultors del Penedès han convocat novament els viticultors per protestar contra el preu del raïm que els cellers més grans volen pagar la present campanya.\nLa concentració es farà avui a partir de les les 10 hores a la Rambla de Sant Francesc de Vilafranca del Penedès.\nLes queixes del sector explicades per un agricultor anoienc\nEl sector agricultor vitivinícola de la vessant penedesenca de la comarca de l’Anoia s'ha concentrat amb el gruix del sector a Vilafranca del Penedès aquest dimecres. L'acte ha reunit prop de 250 productors i s'ha exposat que en alguns casos el preu pot baixar fins el 28%. La concentració ha estat organitzada per Unió de Pagesos (UdP), Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya (JARC) i l'Associació de Viticultors del Penedès.\nAnoiaDiari ha pogut parlar amb un agricultor de la comarca, membre d’UdP i que ha exposat alguns dels problemes principals que segons ell pateix el sector. D’una banda, la queixa principal és que el preu ha caigut prop d’un 25%. El viticultor que ha preferit restar en l’anonimat comentava que “si et rebaixen un 25% del sou com t’aniria?”. Segons ha explicat el preu del kg de raïm es vol pagar a 30 cèntims si ha estat collit a màquina, 33 cèntims el quilo si la verema és tradicional, 35 cèntims el quilo pel raïm tradicional del cava, 44 pel raïm ecològic. Finalment, per aquell raïm que no superi els 9º d'alcohol el quilo es pagarà a 27 cèntims el quilo, 16 cèntims menys.\nLa campanya del 2018 va ser excepcional en relació a les collites anuals de raïm, es van recol·lectar més Kgs de l’habitual, però aquest any, amb la sequera hi ha hagut menor producció. “Sabem que una baixada de preus hi hauria pogut ser igualment, però la reducció del preu de compra que fan situa el valor per sota del preu de cost de la producció”, comenta el membre d’UdP.\nL’agricultor atribueix aquesta baixada a diferents factors: d’una banda a la capacitat d’acord que tenen 3 o 4 grans compradors enfront el miler d’agricultors que no aconsegueixen acordar solucions per a la situació “però això ha estat sempre així. També l’administració hi hauria de fer alguna cosa”. Com ha comentat a AnoiaDiari hi ha la Llei de Morositat 15/2010 que obliga a pagar a 30 dies per a productes frescos o peribles “i això fins fa poc totes les bodegues ho complien, però darrerament ens estem trobant que cobrem més tard i ara mateix, se’ns ha dit que fins l’any que ve no cobrarem” ha detallat. “Podem anar a parlar amb el banc per negociar com mantenir el negoci, però hem de ser nosaltres els que hi anem a negociar, no pas ells… El sector està ja prou fotut”. Finalment, des d’UdP s’assenyala que l’entrada de grans grups inversors a les principals caves pot haver afectat a la importat reducció del preu de compra del raïm destinat a la producció de cava.\nLa producció de l’Anoia que estarà afectada per aquest nou preu serà la de les poblacions de Masquefa, Piera Hostalets de Pierola, Cabrera d’Anoia i La Llacuna, juntament amb Òdena.\nEl DARP preveu una producció de raïm similar a la mitjana per a la verema\nSegons el Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació (DARP) de la Generalitat de Catalunya, la verema d’aquest 2019 es preveu, de manera general i a totes les denominacions d’origen, de quantitat igual o una mica superior a la mitjana, excepte en aquelles zones que han sofert danys greus per l’onada de calor del mes de juny. De fet, del 25 al 30 de juny, les altes temperatures van afectar parcel·les vitícoles situades a les comarques al Priorat, Ribera d’Ebre, Alt Empordà i Terra Alta i en casos puntuals del Bages. Les pèrdues de producció més importants ha estat en vinyes joves d’aquestes zones, de menys de 15 anys i amb poca retenció hídrica al sòl. La varietat més afectada ha estat la carinyena.\nPel que fa la qualitat sanitària del raïm és òptima. Les condicions meteorològiques han fet que les afectacions de míldiu, oïdi i corc del raïm hagin sigut molt baixes, gairebé inexistents. Segons assenyala el DARP les precipitacions d’agost i setembre podran incidir en el volum final de producció.\nL’Anoia és la tercera comarca de la demarcació amb creixement dins del sector TIC\nPetromiralles ha instal·lat tres carregadors universals per a vehicles a les seves estacions gràcies a un acord amb Endesa\n1 Els grups escolars confinats pugen a 17 a l'Anoia, a l'inici de la segona setmana de trimestre 2815 lectures\n2 Augmenten els ingressos per COVID-19 a l'Hospital Universitari d'Igualada 2620 lectures\n3 Igualada farà en breu una prova pilot per tallar el carrer Òdena els caps de setmana 1770 lectures\n4 L'Hospital d'Igualada té 13 persones a l'UCI per la pandèmia i registra nou morts en una setmana 1504 lectures\n5 L'estudi del RACC situa la carretera de Capellades a Martorell com la més perillosa de l'Anoia 917 lectures\n6 Un petó (diferent) a mitjanit 825 lectures\n7 L'Associació del Barri de Montserrat matisa la problemàtica dels talls de llum i en lamenta "l'ús polític" 792 lectures\n8 El confinament municipal seguirà fins el 8 de febrer 755 lectures\n9 La policia d'Igualada denuncia el desembre 471 infraccions del protocol contra la pandèmia 727 lectures\n10 Vilanova crea una vintena de places de zona taronja al centre 664 lectures


Saldoni reafirma la celebració del referèndum a La Sexta - Ona Bages Ona Bages\nCristina Plans Clotet Notícies, Ona Bages, POLITICA, Portada Sallent, Presentació Sant Benet, Sallent 0 comments\nL’alcalde David Saldoni insisteix que a Sallent se celebrarà el referèndum “com a tots els pobles de Catalunya.” Són declaracions que va fer en el programa La Sexta Noche, que es va emetre dissabte a la nit amb motiu de les mobilitzacions i reaccions dels alcaldes davant l’avís de compareixença que la Fiscalia va enviar als Ajuntaments que donen suport a l’1-O.\nEn el programa, el periodista Marco Aracama demana a Saldoni com se celebrarà el referèndum davant la persecució de paperetes i urnes que està fent el Govern Espanyol. Sobre això, l’alcalde li etziba que aquesta situació és “esperpèntica,” que no és pròpia del 2017 i que “no coneixen els catalans, que davant l’adversitat, reaccionen.” També afegeix que l’únic que està fent l’Ajuntament és deixar votar a la gent que ho demana, a diferència dels partidaris del “no”, que “prohibeixen” els drets de la gent que vol votar “sí”, assegura.\nEl reportatge, que comença a partir del minut 05:54, contextualitza el municipi de Sallent amb diferents escenaris independentistes. La Sexta, doncs, mostra la façana de l’Ajuntament, on hi ha el cartell “Municipi per la Independència”. També ensenya un mural on es pot llegir “El jovent ho canviarem tot”, fent referència a la independència; i un balcó amb una estelada i una bandera amb el lema de l’1-O: “SÍ”.\nNext article Els santfruitosencs podran creuar a peu la C-16c a través d'una passarel·la\nPrevious article Xavier Bosch, al Club de lectura de Sant Fruitós de Bages


ELS SOMNIS DE L'ELENA\nHola, Sóc l'Elena, tinc 35 anys i des d'en fa cinc estic lluitant contra una leucèmia limfoblàstica. Per fi ha arribat l'esperat donant, el cordó d'una nena belga, i ara estic recuperant-me a poc a poc.\nCarta de l'Elena abans de trobar un donant compatible\n"Tots tenim somnis, molts ens acompanyen durant les nostres nits, dormint, i d'altres, els més importants, els tenim desperts. El somni de moltes persones amb malalties de la sang com leucèmies, linfomes... és trobar un donant de medul·la compatible que ens salvi la vida. A les vostres mans està ajudar a fer realitat els nostres somnis. Jo tinc aquest somni! Els somnis són la primera eina per millorar el món en què vivim. Encara que no n'hi ha prou de somiar, sense ells seria impossible posar en marxa qualsevol projecte. El meu és animar totes les persones que vagin a l'hospital més proper a donar medul·la. És un procés senzill i sense risc. Amb una anàlisi de sang es fan les proves de compatibilitat amb els malalts. Si resultés compatible amb algun, es realitzaria l'extracció de cèl·lules mare, mitjançant un procés semblant a una donació de sang. No es punta l'os, així es feia obligatòriament abans. Ara, afortunadament, la medicina avança molt i intenta evitar el dolor i els riscos innecessaris.\nAnimo les dones embarassades que donin els cordons umbilicals dels seus bebès. Estan carregats de cèl·lules mare sanes i és molt trist que, podent salvar vides, acabin als contenidors d'escombraries. No tingueu por, pot ser un obstacle a l'hora de fer realitat els somnis, però superar-la i fer el pas us omplirà de satisfacció.\nEstareu ajudant a donar vida. Quin plaer més gran hi ha! Gràcies al meu somni he posat en marxa aquesta campanya per animar-vos a ser donants de medul·la òssia. Compartir públicament el meu somni més complicat pot ajudar que s'aconsegueixi fer realitat.\nGràcies a la Fundació Josep Carreras per haver-me ajudat a fer realitat el meu somni i, per descomptat, a tots els donants".\nEn nom de Elena, fes-te soci de la curació de la leucèmia i les altres hemopaties malignes AQUÍ, ens ajudaràs a continuar investigant perquè, algun dia, aquestes malalties siguin 100% curables. Amb molt poc pots fer molt. Gràcies!\nPàgina web actualitzada 29/01/2022 13:48:01


Més de 410 webs tancades i 17 detinguts en una operació contra el cibercrim\nLes detencions han estat el resultat d'una acció conjunta de l'Interpol, l'FBI i les autoritats americanes\n2 min. Barcelona 07/11/2014 18:24\n651x366 Captura de pantalla d'una de les pàgines web tancades per la macro operació contra el ciber crim. Captura de pantalla d'una de les pàgines web tancades per la macro operació contra el ciber crim.\nEn una macro operació a gran escala, les autoritats europees i nord-americanes han detingut 17 persones i han tancat més de 410 pàgines web relacionades amb la venda de drogues i armes 'online', segons ha publicat l'Europol. Un dels detinguts és el suposat operador de la pàgina coneguda com a Silk Road 2.0, que també ha estat tancada.\nLes detencions han estat el resultat d'una operació conjunta coneguda com a Operació Onymus, coordinada per l'Europol, l'FBI i les autoritats nord-americanes de control de duanes i immigració. Hi han participat 16 països europeus, inclòs Espanya, i els Estats Units.\nLes organitzacions il·legals utilitzaven la xarxa Tor, coneguda com l'Internet Profund, que permet els usuaris comunicar-se de forma anònima encriptant les adreces IP. "Aquest cop també hem atacat serveis de l'Internet Profund que utilitzaven Tor on, durant molts anys els criminals havien cregut que estaven fora de l'abast de les autoritats", ha dit Troels Oerting, cap del Centre Europeu de Cibercrim de l'Europol (EC3).\nSilk Road és un mercat negre en línia de venda de drogues operat des de la xarxa oculta Tor. A l'octubre de 2013, l'FBI ja va tancar el domini, però un mes després les revistes nord-americanes Forbes i Vice publicaven que el lloc tornava a estar en línia. Les autoritats nord-americanes han confirmat la detenció del suposat operador, Blake Benthall, a qui investigaven per possible de tràfic de drogues, pirateria informàtica, blanqueig de diners i altres crims.\nEn la macro operació han estat localitzats 'bitcoins' amb valor d'uns 800 milions d'euros, 1,8 milions d'euros en paper, i grans quantitats de droga, or i plata.


Els Castellers de Vilafranca van descarregar diumenge a Les Santes de Mataró exactament els mateixos castells que fa pocs dies al Pla de la Seu de Tarragona: 3d9f, td9fm i 4d9f, a banda del segon pilar de 7 amb folre de la temporada. La torre emmanillada era també la segona de l'any i es convertia en la número 99 dels Castellers de Vilafranca.\nEl folre ben reduït del novè 3d9f de la temporada dels verds mirava ja clarament cap al 3d10fm que volen portar a plaça aquest dissabte a la tarda a Vilanova, la td9fm va millorar claríssimament la descarregada al Pla de la Seu i es va descarregar pràcticament sense ni moure's, cosa que no va passar amb el 4d9f que van haver de treballar de valent per completar. El pd7f ja mira també cap a un possible pis més per aquest dissabte.\nPerò els Castellers de Vilafranca no van ser els únics que van signar la td9fm, construcció que es va convertir en clara protagonista de les Santes ja que els Capgrossos de Mataró la van estrenar i els Minyons la van carregar, exactament el mateix que van fer fa unes setmanes per la seva festa major.\nA banda de completar la td9fm, els Capgrossos van descarregar el 3d9f i van intentar dos cops el 5d9f, que van desmuntar en les dues ocasions. En tercera ronda, tot i el cansament obvi de la colla, van anotar-se el 4d9f i van registrar la primera tripleta de 9 completa per les Santes. Van tancar la jornada amb el pilar de 6.\nEls Minyons de Terrassa, tot i no poder descarregar la td9fm, van estrenar el 9d8 després de pràcticament dos anys sense fer-lo i van descarregar el 3d9f. Van tancar la seva actuació amb un vano de 5.


Cartell de la III Nit Valenciana de les Investigadores.\nEls Jardins de Vivers s'han convertit aquest divendres 27 de setembre en els jardins de la ciència. Aquest emblemàtic espai verd de València ha sigut el lloc escollit per acollir la tercera edició de la Nit Valenciana de les Investigadores, dedicada a les dones investigadores. Sota el lema “Vine a viure el jardí de la ciència”, hi ha hagut activitats i espectacles per a tots els gustos i edats: tallers científics per a xiquetes, xiquets i joves, xarrades sobre la investigació valenciana, monòlegs distesos, visites gratuïtes al Museu de Ciències Naturals de València i a l’Església de Sant Nicolau de València, entre altres activitats.\n“La Universitat de València està compromesa amb la igualtat, i per això donem suport al fet que que totes les científiques i investigadores siguen conegudes, visibles i puguen mostrar les seues capacitats”, ha destacat la vicerectora d’Innovació i Transferència, María Dolores Real. A més, ha afegit: “ens sumem a l’European Researchers Night a través de la III Nit Valenciana de les Investigadores per a mostrar aquest compromís i ajudar a fer-lo realitat”.\nLa III Nit Valenciana de les Investigadores ha estat organitzada per la Universitat de València (UV), la Fundació per al Foment de la Investigació Biomèdica i Sanitària de la Comunitat Valenciana (FISABIO), la Universitat Politècnica de València (UPV), el Consell Superior d’Investigacions Científiques (CSIC), INCLIVA Institut d’Investigació Sanitària, el Museu de Ciències Naturals de València, les regidories de Patrimoni i Recursos Naturals i d’Igualtat i Polítiques de Gènere i LGTB de l’Ajuntament de València i El Caleidoscopi, empresa del parc científic de la Universitat Miguel Hernández d’Elx (UMH).\nLes activitats en Vivers començaren a les 18 hores amb una sèrie de tallers dirigits a fer florir noves vocacions científiques i a apropar la ciència a la societat valenciana. Per posar diversos exemples, hi hagué un tauler XXL per aprendre sobre bacteris jugant, sengles tallers per entendre des de la perspectiva genètica per què tots som iguals i alhora diferents, per preparar blandiblú, construir un pont amb espaguetis o identificar microplàstics a la sal comuna i l’aigua.\nSimultàniament als tallers, qui hi participà va poder acostar-se al photocall de l’esdeveniment i immortalitzar en format de vídeo la seua experiència i la seua opinió sobre la importància de la ciència.\nEls tallers infantils i juvenils, i les visites al Museu de Ciències Naturals conclogueren sobre les 20 hores i després començaren una sèrie de monòlegs i converses disteses entre científiques i científics.\nEl Dr. Vicente Navarro i Anna Quirant (FISABIO) parlaren sobre com alimentar correctament els nostres bacteris i explicaran les últimes investigacions sobre la seua relació amb malalties com l’Alzheimer o la pell atòpica.\nPer la seua banda, el Dr. Carlos Roma (INCLIVA Institut d’Investigació Sanitària) exposà què són, per a què serveixen i per què és important donar teixits i òrgans als biobancs.\nLa Dra. Ana Lluch (UV) parlà de l’actualitat en La investigación en cáncer de mama i la Dra. Dolors Corella (UV) va descobrir El sabor de las ómicas en nutrición y salud.\nMª Pilar López Gresa i Purificación Lisón, científiques de l’Institut de Biologia Molecular i Cel·lular de Plantes (UPV-CSIC) arrancaren somriures amb el monòleg El aroma de la resistencia, que detalla com les tomaques emeten un aroma que pot protegir els nostres cultius enfront de la sequera.\nFinalment, Berta Rubio (IFIC) parlà de l’origen dels elements químics i la Física Nuclear i Emilia Matallana (I2SysBio) de per què Producir vino es un arte.\nEl colofó el va posar l’actuació del grup musical de l’IES Berenguer Dalmau (Catarroja), un dels guanyadors en l’edició 2019 del concurs de vídeos per a fomentar vocacions científiques “De major vull ser com...”.\nLa periodista especialitzada en informació cultural i científica Reis Juan presentarà va conduir la vetllada, en què el públic assistent també va poder posar a prova els seus coneixements sobre ciència a través d’un joc interactiu.\nL’acte se celebra amb motiu de l’European Researchers Night, un projecte de la Comissió Europea per apropar a la ciutadania la part més humana de la Recerca i que se simultanieja en 300 ciutats de tot el continent.\nLes activitats estaven obertes al públic i no calia inscripció prèvia. Tota la ciutadania estava convidada a assistir i a gaudir d’aquesta jornada europea que va convertir Els Vivers en un jardí sembrat de ciència per fer créixer noves vocacions científiques i visibilitzar la importància de la recerca i la innovació.\nCom si del joc de l’oca es tractara, els i les participants es convertiran en bacteris que avançaran per un tauler gegant fins a arribar als laboratoris de FISABIO. A les caselles especials aprendrem, per exemple, que els Lactobacillus converteixen la llet en iogurt o que alguns bacteris poden ser resistents als antibiòtics.\nTest científic amb cinc preguntes que els i les participants podran resoldre seguint les pistes Descobrir totes les respostes tindrà premi!\nTaller-recepta El teu ADN en un tub\nAmb l’ajuda de científiques de FISABIO, aprendrem a extraure l’ADN de cèl·lules de la nostra boca i podrem veure com sura en el tub d’assaig!\nTaller Vida microscòpica\nQuè és un microorganisme? Com es conrea un bacteri? Mai has observat un cabell en el microscopi? Vols veure com són els bacteris? Observarem cèl·lules vegetals de membranes transparents de la ceba, cèl·lules de la nostra pròpia saliva, del pèl, de la sang... Estàs a punt?\nTaller Prepara el teu blandiblú (ICMOL)\nAquesta experiència consisteix a fabricar el conegut blandiblú a partir d’elements comuns de la vida diària com són la cola transparent, el bòrax i l’aigua. Per donar color s’utilitzaran colorants de pastissos i s’hi afegiran unes gotes de substàncies fluorescents que faran brillar el blandiblú quan s’il·lumine amb una llum ultraviolada.\nTaller Tintes invisibles (ICMOL)\nAmb l’ajuda de dissolucions de ferro amb blau de Prússia, es podran escriure missatges secrets, i mitjançant una reacció química que ocorre en el procés, i revelant amb aigua, es podran desxifrar els missatges escrits.\nTaller Vine i sintetitza ací el teu MOF esponja molecular i purifica les nostres aigües! Materials porosos per salvar el planeta (ICMOL)\nHi ha uns materials molt porosos, coneguts com a xarxes metall-orgàniques o MOF (de l’anglès Metall-Organic Framework), que presenten estructures ordenades amb porus de mida molecular que es poden controlar químicament. Aquests MOF es poden veure com si es tractara d’un joc de construcció, que s’obtenen per acoblament de les seues unitats, els lligands i els metalls, i s’obtenen, així, infinites estructures possibles.\nEls MOF funcionen com esponges i són molt útils per atrapar i emmagatzemar molècules en espais molt reduïts de la seua estructura, que més tard poden ser alliberades. Destaquen les seues aplicacions en biomedicina, per l’alliberament controlat de fàrmacs, o els seus usos amb implicacions mediambientals, com són la captura selectiva de gasos d’efecte hivernacle, la recol·lecció d’aigua de l’aire en el desert o la purificació d’aigües. Aquests materials MOF poden ser obtinguts a partir d’ingredients de baix cost i, per això, es presenten com a possibles materials del futur per impulsar una energia més neta.\nTaller Com observar la teua veu\nLa veu genera una sèrie de vibracions imperceptibles a la vista humana. Com podríem observar-la? Amb un senzill sistema utilitzant un pot, un globus, un espill i un punter làser i gràcies a la vibració de la veu podrem dibuixar els sons que les persones fan.\nTallers conCiencia Química\nA través d’aquest taller, els assistents podran aprendre química amb experiments senzills, lúdics i alhora molt didàctics. Podran fer, per exemple, un volcà de lava casolà, experimentar amb pasta de dents per a elefants i amb flames de colors o construir el seu propi indicador de pH casolà, entre altres activitats.\nTaller Construint ponts... amb espaguetis\nAmb aquest taller es pretén acostar els i les participants a l’Enginyeria Civil i descobrir el paper que tenen els ponts dins de la societat, així com des d’un vessant artístic. Es formaran grups reduïts, que faran un prototip de pont amb espaguetis i pistoles de silicona. Una vegada construïts els ponts, es porta a terme un test de càrrega tenint en compte el pes del pont i el de les càrregues que se li van afegint. D’aquesta manera, s’avalua l’eficiència de cada un dels ponts construïts.\nAquest taller, inspirat en un de similar dut a terme pel professor M. Schlaich a Berlín, fomenta el pensament crític, el treball en equip i obri una nova visió als i les participants sobre una estructura tan complexa i tan essencial com els ponts.\nTaller La importància dels sistemes de drenatge\nEls assistents aprendran la importància de comptar amb drenatges per a evacuar l’aigua en cas de pluges fortes.\nPer a això, aquest taller presenta una maqueta que reprodueix un tram de carretera, amb els seus òrgans de drenatge, sobre la qual se simula l’aigua amb regadores. La maqueta mostra la forma en què els òrgans de drenatge mantenen la calçada lliure d’aigua.\nEl grup GROMEP del campus d’Alcoi de la Universitat Politècnica de València ensenyarà conceptes bàsics de programació de robots, en uns tallers que permetran als i les participants endinsar-se en el món de la robòtica.\nVisites Sant Nicolau\nAbans dels tallers, entre les 16.30 i les 18 hores tindran lloc visites guiades gratuïtes –prèvia inscripció– a l’Església de Sant Nicolau, on es podran contemplar els frescos de l’església i s’explicarà el seu procés de restauració. Les visites guiades seran a càrrec de Pilar Roig, investigadora de l’Institut IRP de la UPV i directora dels treballs de restauració pictòrica dels frescos de Sant Nicolau.\nCada visita tindrà una durada de 30 minuts. Hi haurà un total de tres torns, per a 30 persones cadascun. Per assistir-hi, caldrà reservar plaça escrivint un correu electrònic a comunicacion@upv.es, indicant el torn (16.30 h, 17 h o 17.30 h).\nLa reserva es pot fer fins al proper dijous 26 de setembre a les 15 hores. La reserva es farà fins que s’esgoten les places, per ordre d’inscripció.\nINCLIVA Institut d’Investigació Sanitària\nEs faran diverses activitats per explicar què és un Biobanc i la seua finalitat. A càrrec del Biobanc de l’INCLIVA.\nTaller Tots soms iguals, tots som diferents\nAquesta activitat té per objectiu explicar què són els gens i com ens afecten. Activitat a càrrec de la Plataforma de Medicina de precisió de l’INCLIVA.\nEs mostraran exemplars de la Drosophila melanogaster, amb la possibilitat d’observar-les sota el microscopi, i s’explicarà que és un insecte àmpliament utilitzat en investigació genètica, a causa del seu curt cicle de vida. A càrrec del Grup de Recerca de Genòmica Translacional de l’INCLIVA.\nTaller Biopolímers, envasos comestibles i microplàstics (IATA)\nEn primer lloc, es comentarà la problemàtica actual dels plàstics sintètics relacionada amb la seua dependència del petroli i amb la quantitat de residus que es generen. A més, es mostraran les fonts d’obtenció, així com els mètodes de producció de diferents bioplàstics i s’inclouran exemples de la seua aplicació en l’àrea alimentària (tant com a envasos, recobriments o additius alimentaris). Finalment, els i les assistents podran veure microplàstics trobats a sal comuna i aigua.\nTaller Descobreix els secrets de les plantes (IBMCP)\nLes plantes tenen venes? Pots tindre un arbre en un pot de melmelada? Tot açò i molt més ho pots descobrir en el taller de l’IBMCP.\nTaller Un accelerador de partícules en la teua tayla (IFIC)\nEls acceleradors de partícules són una de les principals eines per entendre el món subatòmic. En ells accelerem partícules conegudes, com protons o electrons, fins a velocitats molt altes i després fem servir aquesta energia per produir partícules noves, que viuen molt poc o que fins i tot poden ser desconegudes. En aquest taller us explicarem com funciona un accelerador i quin és l’objectiu de màquines com el LHC del CERN, l’accelerador de partícules més gran del món.\nArxivat en: Investigació a la UV , Internacionalització recerca , Grups de recerca , Difusió i comunicació científica , Actes institucionals\nLynn Margulis, una vida dedicada a l'evolució


dilluns, 18 de gener de 2021, 14:15\nEl govern preveu, ara, que la municipalització sigui efectiva el 2021, ja que els preus públics ja estan aprovats\nArxivat a: Política · Cementiri · Serveis Municipals\nBernat Salbanyà | dijous, 3 de desembre de 2020, 15:00\nL'Ajuntament va adquirir, abans de Tots Sants, quatre escales noves per poder accedir als nínxols més elevats amb totes les garanties de seguretat i fàcil de manipular. Les escales estan repartides pels diferents nivells del cementiri perquè tothom hi tingui fàcil accés. Aquesta compra forma part del material necessari per procedir a la municipalització del servei d'enterraments que ja fa gairebé 3 anys que està encallada.\nA banda de les escales, l'Ajuntament ja disposa d'una bastida i de l'elevador de taüts, que va arribar més tard del previst a causa de la pandèmia. La màquina és fabricada a Itàlia i va coincidir l'entrega amb el moment més àlgid del contagi. Per acabar amb la municipalització, que era prevista el gener del 2018, només falta formar el personal municipal que se'n farà càrrec. El problema rau ara a trobar personal per a aquesta tasca i formar-lo amb cursos específics. El govern preveu, ara, que la municipalització sigui efectiva el 2021, ja que els preus públics ja estan aprovats. Mentrestant, Cabré Junqueras segueix fent el servei d'enterraments.\nD’altra banda, la regidora de Serveis, Ona Curto, té previstes diverses actuacions al cementiri de cara al 2021. La primera és convertir l’antiga casa del conserge en una sala de comiats per a cerimònies civils. Per ara s’han retirat uns dipòsits d’amiant, però cal fer el projecte arquitectònic.\nEn segon lloc, la regidoria està revisant les concessions de nínxols i panteons. En aquestes noves concessions, Curto té intenció d’afegir altres elements de valoració, com ara la conservació dels elements escultòrics o vetllar que no hi hagi males herbes.\nFinalment, la direcció de Patrimoni de la Generalitat va autoritzar (el cementiri està catalogat com a Bé Cultural d’Interès Nacional) la neteja de les cobertes dels nínxols. Ara té damunt la taula la reparació de les esquerdes dels nínxols dobles, on hi són enterrats diversos fills predilectes.\nA llarg termini, Curto ja preveu una nova ampliació del cementiri, que hauria de seguir l’alineació de la darrera, al costat de ponent.\nEl pressupost resol la crisi amb la policia i n’obre una amb el personal del geriàtric\nDrassanes Dalmau bota el ferri Amazonas II per a una empresa peruana


Federación Catalana de Voleibol - Tienda Online FCVb - Equipación de voleibol - Material para voleibol - Noticias - General - Sis catalanes entre les 25 convocades en la selecció espanyola femenina 2015\nFins a sis jugadores catalanes han estat convocades pel seleccionador absolut femení espanyol, Pascual Saurín, per a les activitats de la selecció femenina aquest estiu de 2015. A les habituals a les darreres convocatòries, Mabel Caro i Maria Segura, que van participar ja al Campionat d’Europa 2013, s’uneixen aquesta temporada quatre joves jugadores.\nDes d’ahir dilluns es troben concentrades a Palència 18 jugaodres fins el proper 23 de maig, entre les que hi destaquen tres jugadores catalanes: Maria Segura, Anna Espadalé i Patricia Llabrés, debutant en la convocatòria de la selecció absoluta les dues últimes després de la seva gran temporada a Naturhouse Ciudad de Logroño i Haro Rioja Voley, respectivament. Les tres jugadores disputaran tres amistosos amb la selecció espanyola davant la República Dominicana el 15 de maig (Valencia), 17 de maig (Xàtiva) i Lorca el 20 de maig.\nEn el segon període d’activitats de la selecció absoluta femenina aquest estiu es quan s’incorporaran les altres tres jugadores catalanes. A Segura, Espadalé i Llabrés, es sumaran del 24 de maig al 15 de juny Mabel Caro, Sara Esteban i Anna Newsome, en un període de preparació i un Torneig a Suïssa amb rivals encara per determinar. Les dues últimes, encara juvenils de segon any, i amb passat al programa ARC Voleibol, com Segura, Espadalé i Llabrés, debutaran en la selecció absoluta femenina, començant ha entrar ja en els plans de futur del seleccionador espanyol Pascual Saurín.\nL’últim període de les 25 convocades serà del 15 de juny al 10 de juliol, amb la preparació i un nou Torneig a Hongria, també amb rivals encara per determinar.


Més de 900 busos surten d'arreu de Catalunya per participar a la manifestació - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMés de 900 busos surten d'arreu de Catalunya per participar a la manifestació\n"La gent no defalleix i esperem una assistència massiva", afirma el coordinador de l'ANC a Girona\nacn 15.04.2018 | 11:04\nBusos sortint de Girona. ACN\nMés de 900 busos surten al llarg del matí d'arreu de Catalunya per participar a la manifestació de Barcelona amb el lema 'Us volem a casa'. El coordinador de l'ANC a Girona, Àdam Bertran, ha afirmat que és una xifra semblant a la de les mobilitzacions més massives i això fa pensar que la manifestació serà multitudinària. "Encara que hi hagi cert cansament, la gent no defalleix", ha afirmat. A Girona, 21 busos han sortit a les 9 del mati des de Fontajau. Entre el miler de persones que viatgen cap a Barcelona per participar a la manifestació hi ha en Josep Fullà. "Hem estat a Barcelona, hem estat a Brussel·les i hem estat a Girona, hem de continuar mobilitzats", ha afirmat.\nMés de 900 autobusos han sortit de diferents poblacions de Catalunya per anar a la manifestació de Barcelona. Un miler de gironins han decidit viatjar en un dels 21 busos contractats per l'ANC i la Fundació les Voltes. Segons el coordinador de l'ANC a Girona, Àdam Bertran, es preveu que la manifestació sigui massiva perquè hi ha molta gent mobilitzada. "Estem cansats de tanta repressió", ha afirmat.\nEntre els viatgers, molts habituals que ja han participat en manifestacions anteriors. "Miro d'anar a totes, en aquesta ocasió per reclamar la llibertat i defensar la democràcia", ha explicat un veí de Girona, Marc Cordonet, que insta tothom a mobilitzar-se per demostrar "que continuem dempeus". La majoria de manifestants van de groc, amb samarretes, bufandes i mocadors. Tampoc hi falten estelades, senyeres i un cartell repartit pel CDR on s'hi pot llegir 'Horitzó República' i 'Tots som CDR'.\n"Jo no milito a cap partit polític però vaig a la manifestació per dos motius: perquè considera una injustícia terrible que hi hagi persones tancades a la presó sense que hi hagi hagut judici i perquè crec que hem de defensar la democràcia", ha explicat la Montse Ramió, veïna de Salt.\nDes de Salitja, en Josep Fullà rememora que ha estat a totes les manifestacions a Barcelona, a Girona, i també a Brussel·les. "No ens podem quedar a casa", ha dit. Els viatgers de l'autobús número 3, amb una estelada penjada a la finestra de darrere, ha fet el recorregut pendents de les xarxes socials i mirant qui més va a la manifestació. "Mira, en Carles hi va en cotxe, i la Maria agafa ara el tren", explicava una d'elles.\nA l'entrada de Barcelona, han celebrat l'arribada cantant tots plegats L'Estaca i corejant 'In, inde, independència'.\nUna altra de les gironines que han agafat el bus per anar a la manifestació és la Maria Sellabona. "Hem anat a totes i allà ja hem quedat amb més amigues", ha explicat. "Ara més que mai la gent ha de sortir al carrer, hem de demostrar que la democràcia està perjudicada a nivell estatal i hem de fer costat als nostres polítics que estan a la presó o a l'exili", reivindica.\nUn 'nen robat' de Banyoles podrà recuperar el nom i cognoms de quan va néixer\nMercedes Trophy 2018: 138 participants al torneig\nJordi Trias obre la porta a continuar jugant a Manresa\n240 infants solsonins participen a la proposta de Trànsit sobre mobilitat segura\nSor Lucía Caram rebrà la Creu de Sant Jordi\nLa nova novel·la de Haruki Murakami, «La mort del comanador», arribarà a les llibreries el 10 d´octubre\nLa 2a edició de la Festa del Tomàquet del Bages arriba amb una vintena de propostes\n«Relats d´un futur imperfecte»\nLa Diputació de Lleida subvenciona a Solsona una part de la compra del Camp del Serra\nComença l´era post Alabern a Aigües de Manresa amb el nou director-gerent Antoni Ventura\nEls «emojis» més i menys usats pels usuaris


1 Reassignació - Preguntes i Respostes | Preparats, Llestos, Universitat\nA la segona assignació no he pogut entrar a la carrera que volia (Dret 7.47 nota de tall) la meva nota de tall és 7.31. Em preguntava si es possible acceptar i pagar el grau que m'han assignat ara i seguir en el tràmit de reassignació per tal de quan surti la reassignació tenir possibilitat d'anar a estudiar Dret i si entrés a Dret renunciar a la plaça que ara tinc. Llavors si fes això pero no entrés a dret la plaça que tinc ara com l'hauria pagat no la perdria?\nSi us plau prego que em resoleu aquest dubte.\nEfectivament, si et matricules de la plaça actual, no la perdràs. Si a les reassignacions t'assignen una altra plaça que hagis inclòs i que prefereixes, podràs renunciar a la que tens i canviar-te. Només perdries l'import de les taxes universitàries, uns 290€.


El PDECat i el PSC eliminen el català com a llengua pròpia a la batllia de Girona – LaSageta.net\nEl PDECat i el PSC eliminen el català com a llengua pròpia a la batllia de Girona\nLes banderes onegen a la part de darrere de la casa de la batllia de Girona. Date: 22 de Desembre de 2016Author: AraDiari.net 5 Comentaris\tEl nou reglament orgànic municipal (ROM)de la batllia de Girona, actualment a exposició pública, no inclou el català com a llengua pròpia, a diferència dels anteriors ROM. Ha estat el grup municipal d’ERC-MES, que ha presentat al·legacions, qui ho ha denunciat. L’article quart de l’anterior ROM regulava l’ús del català, i ara no se’n fa cap esment. ERC-MES, però, ha sotaliniat que aquesta defensa del català del seu grup, “no exclou l’ús del castellà quan un particular ho sol·liciti expressament”.\nAnterior Previous post: «Háblame en español” a can BarçaSegüent Next post: Catalans, sou ignorants i pobres d’esperit\n5 thoughts on “El PDECat i el PSC eliminen el català com a llengua pròpia a la batllia de Girona”\tAfegeix un comentari\nun empordanès ha dit:\t23 de Desembre de 2016 a les 9.38\t“no exclou l’ús del castellà quan un particular ho sol·liciti expressament”.\nQuè se’n podia esperar d’uns traïdors? Ja el 2012 el panxut ho havia dit: “un Estat català promocionarà l’espanyol i defensarà els interessos de l’Estat espanyol!”\nAixò no els fa pas menys culpables als partits del titular, és clar.\nNo se’n salva ni un: TOTS els partits són uns traïdors a Catalunya!\nResposta\ttxeic -TGN- ha dit:\t27 de Desembre de 2016 a les 17.55\tEl “panxut” que tu dius fa molts més anys que tots els de Convergència que és independentista… I NO SE N’HA AMAGAT MAI… Nocom l’ArturO que va a pactar per darrera amb en Zapatero (Estatutet… de fireta)\nResposta\tun empordanès ha dit:\t28 de Desembre de 2016 a les 10.53\tNO SE N’HA AMAGAT MAI?\nAleshores per què se’n va anar d’amagat a una cadena de TV estrangera (telecinco) a declarar que “un Estat català promocionarà l’espanyol i defensarà els interessos de l’Estat espanyol!”?\nPer què no ho va dir a la TVC, això? Perquè li hauria fet vergonya, per això!\nCoi de traïdors… Com s’amaguen! Això és un independentisme que no s’aguanta per enlloc: “defensarà els interessos de l’Estat espanyol!”. Aleshores, per què en volem cap altre, d’estat espanyol? Amb un ja en tenim prou i massa.\nMiquel Soler ha dit:\t23 de Desembre de 2016 a les 17.52\tMolt malament tots plegats. L’idioma de Catalunya és el català. És l’únic que hauria de ser oficial. I mentre no siguem un país independent almenys hauria de quedar clar que ha de tenir un tracte preferent.\nResposta\tun empordanès ha dit:\t24 de Desembre de 2016 a les 10.57\tNi tracte preferent ni res. Les llengües estrangeres no s’han d’esmentar a la Constitució. Només la nostra llengua hi ha de ser. Ja t’abaixes els pantalons abans que t’ho demanin? No ho entenc.


Els somiatruites de Ciudadanos: asseguren que a l'octubre tindran una candidatura "forta" a Catalunya La República\nEls somiatruites de Ciudadanos: asseguren que a l’octubre tindran una candidatura “forta” a Catalunya\nFonts del partit unionista avisen que el procés de primàries es “farà aviat”\nEl secretari d’Organització de Cs, Francisco Hervías, ha assegurat que el partit tindrà una candidatura “forta” a Catalunya de cara a l’octubre i seran els afiliats els qui elegiran el dirigent de la formació en aquesta comunitat després d’un procés de primàries.”Tenim el costum que hi hagi democràcia interna i seran els afiliats els qui elegiran qui liderarà Ciutadans en un procés de primàries”, ha declarat Hervías en una entrevista a Onda Cero, recollida per Europa Press, en què ha explicat que els òrgans del partit definiran quan seran les primàries, encara que marca l’horitzó d’octubre per culminar aquest procés. “Estem parlant de començar l’octubre amb una candidatura forta i formada”, ha indicat.\nAixí, ha subratllat que després de l’estiu tindran una candidatura “forta”. “Som els qui vam guanyar els separatistes a Catalunya”, ha postil·lat. D’aquesta manera Hervías assegura que el partit tindrà la seva candidatura a punt a l’octubre, quan a Catalunya es viu un debat sobre si hi haurà un avançament electoral a la tardor, després de la sentència del judici del procés.\nDes d’ERC, l’exportaveu al Congrés Joan Tardà, s’ha mostrat a favor d’aquest escenari, i veu “imprescindible” que se celebrin uns comicis després de la sentència del Tribunal Suprem. De fet ja ha apostat per formar un govern amb un “front ampli” que uneixi partits independentistes i no independentistes progressistes per treballar en un referèndum.\nArrimadas és la líder\nAixí mateix, després de la renúnica d’Inés Arrimadas al Congrés, on exerceix com a portaveu parlamentària de Cs, Hervías ha negat que el partit no tingui líder a Catalunya, i ha recalcat que la mateixa Arrimadas és la líder del comitè en aquesta comunitat.\n“És clar que el nostre comitè d’aquí està liderat per Inés Arrimadas”, ha afirmat, alhora que ha assegurat que el procés de primàries per renovar els equips “es farà aviat”.


Horari sense aturades 4 hores 8 minuts Dificultat medi natural 4\nDesnivell positiu 879 metres Dificultat orientació 4\nDesnivell negatiu 979 metres Dificultat desplaçament 4\nDistància 9 km 692 metres Esforç necessari 4\nTipus de recorregut circular Visualitzar document 108\nEl punt més alt es troba a 2.314 metres El punt més baix es troba a 1.567 metres\nCartografia Editorial Piolet. Mapa Moncayo\nDe tots és sabut que el Moncayo, amb els seus 2.314 metres d’altura, segons dades de l’Institut Geogràfic Nacional d’Espanya (IGN), és el cim més alt del sistema Ibèric. S’ubica a la plana de l’Ebre, llinda amb les províncies de Sòria i Saragossa i té a tocar també Navarra. És el cim més alt de les dues primeres províncies i és ben visible des de molt lluny (hi ha qui diu que des de 200 km). Jo no sé si aquesta dada és fiable, però el cert és que la notable silueta de la serra es pot reconèixer des de molts quilòmetres de distància, inclús gent aliena al món de la muntanya la pot reconèixer.\nEl cim, a l’hivern, acostuma a vestir un bon mantell de neu i la resta de l’any sol suportar el característic vent del cerç (NO, el que recorre tota la depressió de l’Ebre fins al Mediterrani), i quan l’aire és en calma no és estrany que els núvols campin per allà dalt. Aquestes inclemències no eviten que molts muntanyencs, jo diria que tots, tinguem al cap aquesta muntanya i sigui un objectiu prioritari per a tots nosaltres.\nLa serra del Moncayo té una carena d’uns 8 km solcada per set cims, tots ells de més de 2.000 metres d’altura. Se’n solen destacar tres: el principal, Moncayo o San Miguel, la Peña Negrilla, al nord-oest del primer i íntegrament en terres sorianes, i l’Alto del Moncayo o Lobera, al sud-est del primer. Aquests dos cims es troben separats del Moncayo per sengles colls; el de Pasalobos o Castilla i el de Morcas. Tots aquests cims es troben flanquejats pel vessant nord-est per tres circs glacials: el de San Miguel o el Cucharón, el de Gaudioso i el de Morca. Altres cims que hi ha són el Cerro de San Juan i l’Alto del Corralejo. Encara per completar els set cims falten l’Alto de la Majada Alta i l’Alto del Collado de las Piedras.\nTot i que la carena es pot recórrer en una jornada, el més normal és fer només els tres cims que es troben al mateix cordal del cim principal, el Moncayo, l’Alto del Collado de las Piedras i el Cerro de San Juan. Després hi ha qui també en puja un altre, l’Alto del Corralejo. Per fer-lo hi ha diferents recorreguts. El més ressenyat és el que parteix de l’aparcament d’Hoya Seca, a uns 800 o 900 metres del santuari de la Mare de Déu del Moncayo. S’hi puja també des del sanatori d’Agramonte, des de la Fuente del Fraile i potser també des de la central elèctrica de Morca. Tots aquests recorreguts pel vessant aragonès. Per la part soriana hi ha accessos des de la població de Beratón per la senda del Moncayo i des de Cueva de Ágreda pel GR-86.\nEn aquesta ocasió, la segona, vam decidir fer l’ascens al cim per un itinerari força feréstec i agosarat: vam pujar pel vessant nord del circ de Morca tartera amunt, ja ho explicaré.\nAquest cim del Moncayo, com gairebé totes les muntanyes importants i tingudes per màgiques, té, a l’imaginari popular, la seva llegenda, que a mi particularment m’agraden molt (els bascos en tenim moltes, de llegendes i éssers mitològics). Segons sembla el Mons Caius dels romans, o l’encara més antic Mons Chaunus dels celtibers, va néixer d’una disputa entre gegants mitològics, o així ho he llegit a una ressenya del web Mendikat. Diu la llegenda que el gegant Caco, meitat home meitat sàtir, vivia a una cova a la zona on avui hi ha el Moncayo. Caco (mot que avui fem servir com a sinònim de lladre) va robar el bestiar d’un altre gegant, Hèrcules. Aquest va anar a reclamar que li tornés el que havia robat però Caco s’hi va negar. Es va iniciar una baralla entre tots dos i Caco va ser mort i enterrat sota una gran pedra. Aquesta pedra va resultar ser el Moncayo.\nRecorregut fet en sentit horari amb el mapa del Moncayo de l’editorial Piolet a la mà.\nVam pujar amb el cotxe fins a l’aparcament del sector d’Hoya Seca, últim aparcament habilitat abans d’arribar al santuari de la Mare de Déu del Moncayo. Just a l’aparcament hi ha una font. A aquest punt s’hi arriba per una pista asfaltada que zigzagueja muntanya amunt, passant per una bona quantitat de fonts. Més amunt la pista esdevé de terra però en perfectes condicions, que la fan apta per fer-la amb un vehicle normal.\nComencem a caminar per la mateixa pista fins a arribar al santuari. Recorrem tota la terrassa de l’establiment i ens acostem a una nova font. En aquest punt neix el camí que puja directe al Moncayo pel Collado del Alto de las Piedras i que és el que més es fa servir. En aquesta ocasió el deixem i continuem en sentit sud-est acompanyats per la pintura del GR 90-1.\nPocs metres més endavant trobem un pal indicador a un trencall del camí. De nou se’ns ofereix la possibilitat de trencar a la dreta per pujar al cim per un sender que hi puja entre el circ de San Miguel i el de Gaudioso però no en fem cas, continuem pel GR en direcció al Collado Bellido. Anem alternant bosc de pi i tartera amb pujades suaus caminant per la base del circ de Gaudioso, i canviem de vessant just quan sortim de l’arbrat i ja veiem la tartera del circ de Morca i el cim del Lobera o Alto del Moncayo.\nEn un moment donat ens fixem en una fita de pedra que ens diu per on hem de continuar. Aixequem la vista muntanya amunt i tenim prou clar per on hem de progressar. Tenim un munt de pedres que ens faran patir. De moment el rastre de fites és clar i ens porten directe a una estreta canal. Nosaltres seguim el rastre però per on guanyar metres és de lliure elecció. En un moment donat les fites desapareixen però nosaltres n’anem fent de noves, aprofitant que el terra és ple de pedres, fins a l’entrada de la canal. Déu-n’hi-do quin pedreguer, i pendent, que hem superat.\nJa no tenim temps de fer-ne de noves. En fem prou amb tirar amunt. Ens fiquem a la canal i si fins ara hem patit per superar el pendent, a partir d’ara ho tindrem pitjor encara. A les pedres s’hi afegeix la vegetació i el pendent encara es fa més patent. A mitja pujada, ja fora de la canal, fem un descans i aprofitem per fer un mos i recuperar l’alè. També per pensar per on continuar.\nDe nou en marxa, els rocs tornen a fer-se senyors del territori. Uns hem decidit que ja que hi som fent pel dret hi continuarem així, altres prefereixen tombar al sud-oest i anar a sortir al Collado de Morcas. Els uns i els altres ens trobarem de nou al cim de l’Alto del Corralejo. Els que hem decidit fer directe hem de superar un veritable mar de rocs amb un pendent de debò, com poques vegades, o mai, m’he trobat. Esbufegant com búfals arribem a terreny més amable, ja a pocs metres del cim. Gaudim del moment i ens recuperem de l’esforç esperant la resta del grup.\nDe nou tots plegats continuem, ara és un passeig, per la carena suau i amable que ens porta en primer lloc al Collado Alto de las Piedras, uns pocs metres més endavant ens trobem amb el camí que puja del santuari. El dia és clar i bufa un lleuger vent, així que tenim clar per on avançar. Passem pel Cerro de San Juan, baixem al Collado del Alto de las Piedras, a on enllacem amb el GR 86 per on encarem la pujadeta definitiva al Moncayo. Ens rep un monòlit amb la verge del Pilar i uns metres més enllà el vèrtex geodèsic. També l’invitat molest: el cerç. Amb la suada que portem a sobre ens veiem obligats a posar-nos a recés aprofitant els molts bivacs existents.\nFotos de rigor, esmorzar ràpid i de nou a la feina.\nHi ha un camí per baixar d’allà dalt. Ressegueix fidelment la línia divisòria de les províncies de Saragossa i Sòria i baixa al Collado de Pasalobos o de Castilla.\nEl camí, a pesar de ser molt clar, fressat i evident, és totalment fitat, és impossible de perdre. Baixa força dret però sembla que no arribem mai al coll. Amb les cames força carregades arribem a la fita de partió que hi ha al coll. La nostra idea era pujar des d’aquí al cim de la Peña Negrilla, però les forces ja escassejaven i el temps ens menava la pressa, així que ho vam deixar córrer i així tindrem una altra excusa per tornar-hi (fer tota la carena amb els set cims).\nDel coll vam girar en sentit nord per continuar en descens a la recerca de la capçalera del Barranco de Agramonte. En arribar-hi ens rep una gran fita que ens fa adonar que hem de deixar el barranc i ficar-nos a la vegetació. A aquest punt surt també el camí pel qual hauríem baixat del Peña Negrilla. Per aquí sembla que han d’haver-hi les restes d’un avió militar que es va estavellar a la zona. Fem els primers metres del recorregut en còmoda baixada però al cap de poc sortim de la vegetació i passem per una cabana en ruïnes. Més endavant veiem que el camí agafa de nou pendent positiva i transita una altra vegada per tartera i pedres. Veiem també un punt característic pel qual hem de passar: la Peñuela o Punta Nariz. Un altre bon lloc per fer una llarga parada.\nContinuem, ara ja majorment en baixada, i tornem a ficar-nos al bosc, que ja no deixarem fins a trobar les escales que ens fan sortir directament a l’aparcament i punt final d’aquest recorregut.\nDistància 9.692 metres\nDesnivell 879 metres\nAlçària Màxima 2.314 metres\nMínima 1.567 metres\nTemps (1) 4 hores 8 minuts\nSenyalització GR i fites\nPunt d'inici Aparcament d'Hoya Seca\nIBP 108 veure document


Qui som - Notícies publicades en Juliol, 2018. Defensora Universitària\nQui som - Notícies publicades en Juliol, 2018\nLa Universitat d'Alacant ha celebrat la XI Trobada de Síndics de Greuges, Defensors i Mediadors Universitaris de la Xarxa Vives\nLa Universitat d'Alacant (UA) ha acollit els dies 12 i 13 de juliol la "XI Trobada de Síndics de Greuges, Defensors i Mediadors Universitaris de la Xarxa Vives". L'activitat, desenvolupada en el marc Fòrum Vives, ha tingut la participació de tretze de les universitats que l'integren.\nLa trobada ha sigut inaugurada pel director de la Seu Ciutat d'Alacant, Jorge Olcina, la defensora universitària de la UA, M. Cecilia Gómez, i el rector de la UA, Manuel Palomar.\nLa trobada es va iniciar amb la ponència titulada «La participació de les/els estudiants en la gestió de les incidències de l'activitat docent. El procediment MISTRAL de la UPV», que va anar càrrec de Pablo Alcaraz, delegat d'alumnes de la Universitat Politècnica de València (UPV) i Edgar Martorell, president del Consell d'Estudiants de la UA.\nDesprés d'ambdues ponències va tenir lloc el corresponent debat entre els assistents, que van reflexionar al voltant de la temàtica de les ponències.\nL'acte de clausura va ser a càrrec de la secretària general de la UA, Esther Algarra, el conseller de Transparència, Responsabilitat Social, Participació i Cooperació de la Generalitat Valenciana Manuel Alcaraz, i la defensora universitària de la UA M. Cecilia Gómez.


Manifest de la Federació Catalana d’Autisme en el Dia Internacional de Persones amb Discapacitat - Federació Catalana d'Autisme\nDes de la Federació Catalana d’Autisme en el Dia Internacional de Persones amb Discapacitat volem reivindicar les nostres capacitats. Les capacitats de les persones amb autisme/autistes, les capacitats de les famílies de persones amb autisme i les capacitats de les entitats que representem les famílies i persones amb autisme/autistes.\nLa pandèmia i les seves remuntades han convidat a fer-nos reflexionar a administracions i societat però el sector de la discapacitat i, en concret, l’autisme encara no som prioritaris. Ens escolten però no s’activen mesures, no se’ns dona allò que necessitem, no se’ns fa cas.\nDes de la Federació Catalana d’Autisme reivindiquem, defensem i posem en valor:\nLa nostra capacitat de donar serveis especialitzats i específics en autisme a persones i famílies, cobrint així una mancança per part de l’atenció pública que es veu col·lapsada davant l’augment exponencial de casos d’aquesta condició\nLa nostra capacitat de buscar noves vies d’acompanyament que també suposen un alleugeriment per l’administració i que es basen en la desinstitucionalització i la inclusió en comunitat de la persona amb autisme: aquesta nova via existeix, es diu assistència personal, estem intentant posar-la en pràctica i necessitem més suport institucional perquè sigui una realitat\nLa nostra capacitat de reconèixer la pluralitat i l’heterogeneïtat de la condició autista i la necessitat d’una especificació en matèria de serveis socials i d’atenció pública que ha de passar, sí o sí, per la confiança i la col·laboració de les entitats especialitzades en autisme\nLa nostra capacitat per a reivindicar els drets fonamentals i intrínsecs de cada ciutadana i ciutadà denunciant la invisibilitat de la comunitat autista, no en espais de participació i atenció directe on els i les professionals de l’educació, la salut i la comunitat ho fan de la millor manera possible, sinó sobretot, la invisibilitat en les prioritats pressupostàries d’una administració que no acaba de veure que el moment d’actuar i implementar mesures és ara\nSón moltes les oportunitats que tenim de sumar i és enorme el valor que les persones amb la condició autista podem aportar a la societat: perquè amb els suports necessaris podem fer-ho tot i perquè, com a ciutadanes i ciutadans, tenim dret a VOLER I PODER FER-HO TOT.


InMotion vs. HostGator (maig del 2020) - "El guanyador és ..."\nAmbdues companyies d’allotjament web ofereixen una gran varietat de plans per a hosting compartit, VPS i dedicat. Els que vulguin obtenir un pla d’allotjament d’empreses beneficiaran probablement més d’un paquet d’Hosting InMotion. Els seus plans inclouen una sèrie de funcions que seran d’utilitat per a llocs de negocis.\nLes zones de velocitat màxima d’InMotion poden ser especialment útils si esteu concentrant-vos en un mercat objectiu en una determinada part del país. Tot i que us heu centrat en un públic més ampli del vostre lloc, la recent actualització d’InMotion del seu centre de dades i de la seva xarxa pot proporcionar un millor temps i rapidesa..\nHostGator realitza algunes bones promocions de vegades, de manera que podeu obtenir allotjament a un bon preu. Darrerament, els temps de resposta d’assistència d’HostGator no han estat tan ràpids com ho eren abans. Concretament, si voleu utilitzar el suport de xat en directe com a principal mitjà de comunicació, InMotion probablement serà una millor opció per a vosaltres. També, InMotion Hosting ha realitzat recentment diverses actualitzacions importants al seu centre de dades i al seu maquinari. Algunes de les millores inclouen unitats d’estat sòlid per a una millor velocitat i sistemes de protecció DDoS per protegir-se dels atacs maliciosos.\n1 Vídeo: InMotion vs HostGator\n2 InMotion vs HostGator: seguretat\n3 InMotion vs HostGator: assistència\n4 InMotion vs HostGator: desenvolupament\n5 InMotion vs HostGator: diferències\n6 Detalls InMotion vs HostGator\n7 Velocitat i rendiment\n8 Feu clic aquí per obtenir més detalls sobre InMotion Hosting\n9 Feu clic aquí per veure més detalls sobre HostGator\n10 Com es compara InMotion amb altres hostes web?\n11 Com es compara HostGator amb altres hostes web?\nVídeo: InMotion vs HostGator\nConsulteu el nostre vídeo per obtenir una visió ràpida de InMotion Hosting vs HostGator.\nInMotion vs HostGator: seguretat\nInMotion vs HostGator: assistència\nInMotion vs HostGator: desenvolupament\nSuport PHP 7.3 7.0\nBases de dades il·limitades Només pla Pro\nBases de dades MySQL 10.2.26-MariaDB 5.6\nInMotion vs HostGator: diferències\nAvantatges de InMotion Hosting sobre HostGator:\nAvantatges de HostGator respecte de Hosting InMotion:\nDetalls InMotion vs HostGator\nInMotion preinstal·larà WordPress, Joomla o PrestaShop.\nInMotion proporciona cPanel i el seu tauler de gestió de comptes (AMP).\nInMotion proporciona SSL, protecció contra pirates i mitigació DDoS gratuïta\nInMotion proporciona 250 dòlars en total (Google, Bing, Yahoo)\nEl temps de resposta a InMotion és normalment dels 10 segons. o menys.\nEls preus actuals d’InMotion són de 3,99 $ – 13,99 milions de dòlars.\nAmb la seva tecnologia de velocitat màxima, InMotion Hosting va ser més ràpid que HostGator a la majoria de les nostres proves. Feu un cop d’ull a les dades de mostra que es mostren a continuació. A més, des de la meva experiència personal amb les dues empreses d’allotjament web, InMotion ha proporcionat un millor rendiment i velocitat del lloc web.\nA causa de les funcions premium que inclouen amb el vostre pla d’allotjament, el millor valor que obté i el seu excel·lent suport al client, InMotion Hosting guanya en comparació amb HostGator. El rendiment dels meus llocs web també ha estat superior. Tot i que aquesta comparació és una mica més a prop del que solia ser, InMotion Hosting segueix sent clarament el guanyador. En termes de valor, característiques, rendiment i suport, InMotion és definitivament superior. A les nostres recents proves de velocitat, InMotion encara va superar a HostGator. I, en la nostra última prova de temps de resposta a l’assistència al client, InMotion tornava a estar a la part superior de la llista, mentre que HostGator tornava a estar a la part inferior.\nWP-CLI Disponible per a ús amb SSH\nElecció de bases de dades MySQL o PostgreSQL\nLa integració de Google Apps és més fàcil\nPer a la majoria de llocs web, en aquesta comparació recomanem InMotion Hosting. Consulteu les avaluacions de ressenya d’allotjament amb InMotion a continuació:


Segur que estem entenent què és l’ecosistema comunicatiu? - comunicació21\nJoan Maria Corbella|2019-05-14T08:57:27+02:0014 maig 2019|Comunicació21\nAvui, per tot arreu es parla d’ecosistemes, i s’aplica aquesta denominació a tota mena d’estructures, situacions i activitats mínimament complexes. És el concepte comodí de moda, i si hi ha un acord més o menys col·lectiu a fer-ho, no ens hi podem girar en contra, però almenys ens hem de permetre intentar explicar algunes de les conseqüències que es poden desencadenar d’un ús massa frívol del terme. I vull recalcar que només “ho intento”, ja que l’anàlisi d’ecosistemes és una eina de treball amb una trajectòria encara molt curta en el terreny de la comunicació, que és el que aquí ens ocupa, però amb un recorregut potencial molt prometedor.\nAl llarg de la història de les estructures amb les quals les societats s’han dotat per organitzar de forma estable la comunicació pública hem generat els conceptes de mitjà, de filera industrial, d’indústries culturals, ara també d’indústries creatives i de sistema mediàtic o comunicatiu. Són diferents maneres d’explicar les relacions entre els participants de la cadena de valor d’una activitat comunicativa reconeguda socialment i econòmicament, i de les relacions entre les activitats de la premsa, la ràdio, la televisió i tot el que s’articula al seu voltant (agències de notícies, productores, anunciants, agències i centrals publicitàries, etc.). La gran quantitat d’estudis que s’han fet durant les darreres dècades sobre aspectes puntuals o més generals d’aquest mosaic ens han permès conèixer, analitzar, pronosticar, corregir rumbs i redreçar o enterrar mitjans i empreses mediàtiques.\nAvui, però, el paisatge se’ns ha desbordat i costa més que mai dibuixar i emplaçar els participants, les seves relacions, els accidents geogràfics i altres detalls clau per traçar el mapa que ens explica el funcionament de les activitats de comunicació. No podem identificar raonablement on acaba la televisió a la carta i comença l’audiovisual (és a dir, si Netflix i Amazon són televisió i els podem obligar a unes coses o no), o si el podcast es pot considerar dins el perímetre de la ràdio, i si la premsa digital és premsa o és una altra cosa, per posar uns exemples senzills. El vell concepte de mitjà salta pels aires a mesura que anem afinant més i més per descriure els serveis que identifiquem. Així, en el terreny del vídeo a la carta (VOD en anglès), després que vam aprendre a distingir el Transaction VOD (pagament per visionat) de l’Advertising VOD (de consum gratuït, amb publicitat) i el Subscription VOD (el de Netflix com a referent), hem vist com es genera un nou concepte per identificar la televisió a la carta, i amb tota la lògica del món: Broadcaster VOD (BVOD). I com aquest, podem trobar molts altres exemples.\nEl problema és que, tot i entendre aquesta dinàmica de serveis que trastoquen la lògica de mitjans-indústria convencional, quan l’anàlisi es trasllada als estudis quantitatius d’audiència, de difusió o d’ingressos publicitaris, per exemple, retornem als postulats vetustos. Per seguir amb coses ben tangibles, acceptem el discurs que la premsa no té futur, que la televisió perd audiència i que la ràdio resisteix, i que la causa és que “internet està substituint els mitjans tradicionals en la competència per l’atenció de la població”. I més encara, com assenyala la immensa majoria dels estudis sobre publicitat (Infoadex i I2p a Catalunya i Espanya, però a tots els països és el mateix, i en les anàlisis globals també), “internet superarà l’any 2021 o 2022 en ingressos per publicitat la suma de la inversió en tots els mitjans clàssics”.\nAquest és l’error fonamental, i és on cal assenyalar l’ús equívoc i mal aplicat del concepte ecosistema (ecosistema televisiu, ecosistema audiovisual, ecosistema publicitari, ecosistema periodístic, etc.). Que internet ocupi el lloc central en la pràctica d’activitats comunicatives és el més normal l’any 2019, i que la publicitat en serveis suportats a internet superi la que se suporta al paper i les ones també. Per alguna cosa internet ha permès la quadratura del cercle per a la comunicació, la ubiqüitat: en qualsevol lloc, en qualsevol moment i amb qualsevol dispositiu. Però si confonem internet amb un mitjà, quan en realitat és el nou medi en el qual es desenvolupen les velles estructures de les indústries mediàtiques, no podrem afrontar adequadament les transformacions que ens esperen en el futur. I si a tot li diem ecosistemes, encara pitjor.\nUn ecosistema, si manllevem la definició de la les ciències de la biologia i l’adaptem mal que bé a la comunicació, és en tot cas un conjunt d’agents vius (els elements biòtics) i factors abiòtics en un espai concret. L’espai en el nostre cas és determinat pel binomi societat-mercat, i pot anar des de la proximitat fins a al mercat global. Els agents que participen en l’ecosistema inclouen des dels autors i creadors fins al públic destinatari dels missatges, passant per productores, editors, distribuïdors, anunciants, agències i tota la indústria que hi ha vinculada a la cadena de valor de l’activitat comunicativa. I entre els factors abiòtics, que són els que condicionen, com la pluja o l’acció de l’home, l’equilibri dels ecosistemes naturals, hi hem de comptar la capacitat d’aprofitar la innovació tecnològica per part de tots els agents i la seva incidència en els costos i en la generació de noves possibilitats comunicatives, la regulació i les actuacions polítiques, la dinàmica econòmica de la societat concreta i del món i el pes de la tradició i els costums, entre els més destacables.\nSi s’entén la publicitat com un ecosistema en si mateix, el fet que Google, Facebook i aviat Amazon es quedin la part principal del pastís digital (o sigui quasi tot, aviat) encén tots els llums d’alarma entre els agents tradicionals del sector. El mateix passa amb l’actuació dels dos primers i d’Apple respecte de la distribució de la informació periodística com a alternativa al diari o la revista en un fals ecosistema de premsa, i de Netflix i companyia en els hipotètics ecosistemes del cinema i de la televisió, que no són sinó estructures purament d’indústria, i que han sobreviscut molt temps.\nEntendre correctament l’ecosistema de comunicació significa segurament distingir quines són les activitats que es realitzen en un país, al seu interior o més enllà (llegir, mirar, escoltar, comentar, produir, distribuir, intermediar, comprar, compartir, accedir il·legítimament, etc.), amb quina freqüència i dimensió, en detriment de quines altres si és el cas. Alhora, observar qui les fa, amb quina forma de cooperació amb altres agents i amb quines contrapartides econòmiques que garanteixen la supervivència de tots ells, i com es financen les estructures que donen estabilitat al servei, ja sigui pagant els usuaris, la publicitat o amb altres recursos. Però, sobretot, significa acceptar que les estructures (per exemple la de mitjà) són sempre provisionals i adaptades a la relació de forces dins l’ecosistema i no només a la disponibilitat tecnològica, que els serveis que es defineixen són temporals i reemplaçables i que els ecosistemes són oberts. Això vol dir que estan sotmesos a l’acció no només dels agents que el formen en una etapa concreta, sinó també d’altres externs que hi veuen possibilitats d’instal·lar-s’hi en un moment propici. Dependrà de condicionants externs com les polítiques públiques i la regulació de la competència i els avatars de l’economia global que hi puguin impactar més o menys (algú pot preveure ja les activitats de comunicació integrades plenament en l’ecosistema del comerç-e i no com un ecosistema propi).\nL’ús adequat del concepte, per tant, ens genera unes possibilitats grans per entendre el que està passant, i equivocar-nos menys en les receptes que volem aplicar per donar forma a unes activitats que no decauran mai: informar i informar-se, i produir i accedir a la cultura en les seves més diverses possibilitats.


Tot comença l’any 1962, quan Josep Mª Massana barceloní, llicenciat en Farmàcia, Farmacologia, Hematologia i amb una inquietud constant per la física i l’astronomia, decideix establir-se a Vilanova del Camí que, en aquella època, tenia poc mes de 1.000 habitants, i a on els carrers encara estaven per asfaltar.\nS'instal·là en un local situat a la Plaça Major, acondicionat-lo amb un taulell de fusta i un petit laboratori per poder elaborar fórmules magistrals.\nEl servei d'enviament diari dels medicaments des de Barcelona a Vilanova es feia a través dels ferrocarrils de la Generalitat, on el maquinista es feia responsable de guardar la caixa dels remeis durant tot el trajecte.\nEl 1977, la farmàcia es trasllada al Carrer Major. A partir d’aleshores, gràcies als avanços científics, el ventall de molècules terapèutiques es va ampliar d’una manera espectacular per poder fer front a les diferents patologies.\nD'aquesta manera, els vilanovins podien tenir els medicaments amb rapidesa professionalitat i començar molt aviat la teràpia prescrita pels especialistes assegurant aixi la remissió de les seves malalties.\nAmb els anys la formació ha estat, és i serà contínua en tots els sentits, tan a nivell de coneixements de salut com tecnològics.\nEl nostre equip humà, format per farmacèutiques llicenciades a la facultat de Barcelona i tècnics formats a l’escola Milà i Fontanals, actualitza els coneixements (formulacions magistrals, farmacologia, homeopatia, plantes medicinals...) per aplicar-los a la prevenció i promoció de la salut.\nLa constància i els nostres valors ens fan ser millors\nLa nostra feina és la nostra passió i volem transmetre aquesta passió als nostres clients. Volem que els clients es sentin recolzats, informats i satisfets. Si ho aconseguim és el nostre gran èxit!\nTreballem de forma conjunta amb els nostres clients i proveïdors\nEl respecte, la integritat i la sinceritat ens porten al camí correcte\nEl nostre personal i els nostres clients ens inspiren compromís i passió\nTreballem amb rigor i simplicitat per aconseguir tot el que ens proposem\nAmb el constant instint de cuidar-vos, fem de la vostre salut la nostra prioritat, posem al vostre servei tot el nostre coneixement i experiència professional, perquè millorar la vostre qualitat de vida sigui el nostre sincer compromís, implicant-nos en la prevenció i desitjant donar-vos les solucions més adequades.\nTenim el repte de mantenir la vostra confiança i el deure de respectar el medi ambient sense perdre l’esperança d’aconseguir una societat més humana i solidària.


Camp inaugura el seminari de gastronomia demanant "un sector fort i unit"\nEl ministre de Turisme, Francesc Camp, ha inaugurat aquest dilluns el primer seminari de gastronomia andorrana demanant una associació de restauradors forta, una cosa que considera “fonamental”, tot i destacar la feina que es fa des de la Unió Hotelera. Camp, ha subratllat que tots els agents implicats han de convergir en la necessitat de definir una estratègia d’àmbit nacional que permeti articular un discurs coherent i unificat entorn a l’oferta gastronòmica d’Andorra. “Ja sabem que costa molt trobar organisme que aglutinin el sector privat. Avui, però, això és impensable perquè cal comptar amb interlocutors forts”.\nEn aquest sentit, el ministre ha posat de relleu la necessitat de sensibilitzar, al voltant d’aquest projecte, el major nombre possible d’actors del sector de la gastronomia. El seminari és un projecte que té per objectiu fer de la gastronomia del Principat un complement important de l’oferta turística. El projecte s’ha desenvolupat amb la participació de nombrosos sectors concernits: el Govern a través de tres ministeris (Turisme; Educació i Ensenyament Superior; i Medi Ambient, Agricultura i Sostenibilitat), Andorra Turisme, la Unió Hotelera d’Andorra, el Centre de Recerca Sociològica de l'Institut d'Estudis Andorrans, així com cuiners i professionals de l’hostaleria i la restauració. L’acte d’inauguració també ha comptat amb la presència del minitre d’Educació i Ensenyament Superior, Eric Jover.\nArtículo anteriorBronca monumental entre Joaquín Cortés y Paula Echevarría por un mensaje en Twitter\nArtículo siguienteSan Fermín se vestirá de negro en protesta por la puesta en libertad de 'La Manada'


ELISEU CARBONELL CAMOS / JOSEP MIQUEL PALAUDARIAS I MARTI / CARLES SERRA SALAME\nResum i comentari de les lectures que s’aniran encarregant al llarg del segon semestre i plantejament de qüestions al voltant d’aquestes lectures.\nVisualització i comentari del video "Hiyab" i confecció d'un dossier de premsa a partir sobre la polèmica sobre l'ús del vel a les aules.\nTreball d'anàlisi d'un cas pràctic. Correcta presentació dels textos (ortografia, sintaxi, etc.).\nRiquesa de les idees i reflexions que s'aportin. 20\nCerca d'un mínim de 20 pàgines web sobre amb continguts interessants sobre: immigració, diversitat cultural, educació intercultural i desigualtats socials.\nCerca d'un mínim de 10 revistes de càracter sociològic, antropològic o educatiu que tractin temes de caràcter social i cultural que els resultin d'interès com a futurs educadors/es socials.\nCerca de dades a l'IDESCAT entorn a la immigració i les desigualtats socials al conjunt de Catalunya i a un municipi català de més de 15.000 habitants. Correcta presentació dels textos (ortografia, sintaxi, etc.).\nExamen sobre els continguts treballats al llarg de l'assignatura. La prova d'avaluació final cercarà d'avaluar el coneixement i comprensió dels principals temes i conceptes treballats al llarg de l'assignatura. 50


Marzo Magno, Alessandro. Los primeros editores. Trad., Marilena de Chiara. Barcelona: Malpaso, 2017. 251 p. ISBN 978-84-16420-30-8. 20 € paper, 8,99 € llibre electrònic.\nLos primeros editores d'Alessandro Marzo Magno és la gran ocasió per al Blog de l’Escola de Llibreria de celebrar Venècia. Venècia no només és una destinació turística que fascina els viatgers d’arreu del món i de totes les èpoques, sinó que és el lloc on va néixer més que el llibre, que tots sabeu que ha nascut a l’Alemanya de Gutenberg (on la impremta de tipus mòbils s’inventà entre 1452 i 1455), l’entusiasme popular pel llibre, fent-lo del tot indispensable. Tal i com ho diu Alessandro Marzo Magno «sin la industria editorial veneciana de aquel siglo [referint-se al segle XVI] no existiria el libro tal y como lo conocemos hoy...».\nAlessandro Marzo ens introdueix en aquella Venècia històrica, invitant-nos a passejar per aquells carrerons que s’obren a nosaltres com les pàgines d’un llibre. A cada carrer, a cada plaça, Marzo ens revela una història que té a veure amb el llibre i tot i oferir-nos moltes precisions sobre el món de l’edició, construeix un univers novel·lat on cohabiten múltiples anècdotes misterioses amb un rigor acadèmic extrem.\nAmb Los primeros editores, la proposta que ens fa Alessandro Marzo Magno és transdisciplinària i ens permet aportar una mirada transversal explicant-nos el fenomen de l’edició des de molts punts de vista, l’econòmic, l’històric, l’intel·lectual i el creatiu.\nEn la seva observació, el que és interessant és que s’uneixen molts criteris que segueixen sent els que avui en dia reclama el llibre i que quedaven reunits en una ciutat única: Venècia, on el desig de lectura arranca i acaba passant de les elits a la població en general.\nDescobrir aquella Venècia del segle XVI ens permet reflexionar sobre l’immens valor dels llibres, com han vist la llum els primers llibres, com funcionaven les primeres premses, com s’inventaren els primers tipus, com va néixer la cursiva, com van fer irrupció els llibres de butxaca, com era de car el paper que avui llencem amb menyspreu al terra i que encara ens costa reciclar degudament.\nMarzo ens introdueix a dins de les petites impremtes de l'època, on treballaven poques persones: el compositor, l’encarregat d‘«entintar», els correctors, etc. El llibre, a poc a poc, es converteix en un producte comercial gens menyspreable. Al segle XVI, entre tipògrafs i editors, s’imprimeixen a Venècia més de 15.000 títols, amb tirades mitjanes d'uns 1.000 exemplars, i això explica el nombre considerable d’incendis que afectava la ciutat.\nMarzo estableix una relació del tot interessant entre la història d’èxit de les nostres empreses modernes amb les impremtes del segle XVI analitzant el perquè Venècia es va convertir en el lloc del llibre per excel·lència i fa veure com la impremta va arribar a mans d’impressors immigrants provinents de l’est i sobretot alemanys: recordem Johann d'Espira, que publica les Epistolae ad familiares de Ciceró al 1469, i que obtingué el privilegi de Senyoria de la Sereníssima (cal saber que el privilegi és una gran institució en aquella Europa del segle XVI). Venècia es converteix en la cruïlla fonamental de totes les civilitzacions que en aquella llacuna varen coincidir, on tal i com també ens explica Marzo, es troben intel·lectuals estrangers, francesos, milanesos, ragusans.\nA Venècia s’han imprès durant tres segles llibres de totes les cultures i religions, alguns en alfabets o idiomes avui desapareguts, com el ciríl·lic bosnià, que usava una grafia particular abans d’escriure’s en caràcters llatins, com es fa avui en dia. L’alfabet ciríl·lic bosnià s’imprimeix en una taula amb la seva transliteració en caràcters llatins gràcies a l’entusiasme pels caràcters àrabs d’un francès anomenat Guillaume Postel. El 1512 és el primer any de la publicació d'un llibre en armeni i del primer llibre imprès en ciríl·lic bosnià: Oficjesvetedieve Marie. Venècia uneix els entusiasmes dels uns i dels altres. També hi ha aquesta història fascinant a finals del segle XV, cap al 1490, on coincideixen la voluntat de Zaccaria Calliergi, un cretenc que arriba a Venècia, i l’entusiasme de Nicola Vlasto, un altre cretenc, home de confiança d‘Anna Notaras, filla del darrer ministre bizantí que dona molts diners perquè es pugui publicar al 1499 l‘Etymologicum magnum «una de les obres mestres de tipografia renaixentista».\nVenècia, obrint-se al mar, s’obre a les altres cultures, pont entre l’orient i l’occident, és el lloc on des del mar arriben les idees de molt lluny. Una Venècia forta en vaixells i canons que prioritza lògicament tota l’edició geogràfica i militar donant especial importància a la impressió de la cartografia que permet dibuixar les llunyanies amb l’objectiu d’apropar-nos-les. Som al cor del descobriment geogràfic, de la curiositat que despertà el descobriment del nou món i assistim al naixement del primer tractat geogràfic publicat al món, Delle navigationi et viaggi de Giovanni Battista Ramusio, al 1550.\nSi bé la primera Carta de Colón queda monopolitzada pels Reis Catòlics, que es volen apropiar d’un descobriment sense precedents, Venècia aconsegueix una carta escrita també per Colom des de Jamaica (del darrer viatge de Colom, del maig de 1502 al novembre de 1504) manuscrita i finalment impresa a Venècia al 1505.\nLas pàgines que Los primeros editores dedica al descobriment d’Amèrica són del tot engrescadores, l’estil d‘Alessandro Marzo Magno convida els lectors com en una novel·la policíaca on gràcies al món de l‘edició es superposen històries molt diverses com la del descobriment del Nou Món, subjecte a nombroses controvèrsies, però també la de la troballa excepcional d’un alcorà perdut, a mans d’una jove estudiant especialitzada en Alessandro Paganini, tipògraf renaixentista. La troballa no és la de qualsevol alcorà, es tracta del primer imprès en àrab, fa 480 anys, a Venècia.\nDel 1492 al 1550, Venècia esdevé el centre de difusió de les nombroses exploracions geogràfiques a través de la impressió de mapes, però també d’atles, i neixen veritables empreses editorials pròpies del nostre temps, com la de Michele Tramezzino, tipògraf i editor o Giacomo Gastaldi cosmògraf de la República que publica al 1548 la Geographia de Ptolemeo, amb 26 mapes ptolemaics i 34 de nous.\nPerò Venècia té dues cares, la d’un lloc on flueixen les idees que ens han portat al Renaixement, bressol de les arts, la ciutat de Tintoretto, de Palladio, etc. i la d’una gran potència militar, car els mapes són l’instrument de les conquestes bèl·liques. Venècia fabricava llibres alhora que fabricava armes. Hi ha en aquest paral·lelisme un trist presagi de com el nostre profund entusiasme pel coneixement queda vinculat a la trista destrucció endèmica de la nostra humanitat. Marzo dedica unes pàgines a l’edició militar que dona peu al que avui anomenem col·leccions, volums publicats en seqüències, o a l’existència d’una arquitectura militar i fins i tot al macabre però cèlebre art de la guerra.\nPerò deixem la guerra, Marzo té el bon gust subtil d’aparcar la idolatria de les fortificacions i dels canons, per salvar Venècia i rentar aquella faceta que no sempre és agradable de recordar. Marzo ens porta cap a la música de la mà d’una dona, Cassandra Fedele, i d’un organista de San Marco, Andrea Gabrieli.\nVenècia inspira no només els militars sinó els músics, és aquella terra entre la mort i la vida que atrau els compositors del món sencer. Wagner s’inspirarà al final del segle XIX dels seus canals i del cants dels gondolers per escriure la cloenda de l’acte segon de Tristany i Isolda. Ottaviano Petrucci és l’impressor qui confronta per primer cop al gran repte de transcriure la polifonia, de gravar les notes i ajustar-les al pentagrama i fer que no es moguin, amb la publicació del Harmonice musicesodhecaton, una col·lecció de chansons de compositors majoritàriament francoflamencs. La qualitat de les edicions musicals de Petrucci i la seva precisió encara ens deixen bocabadats avui en dia i poden explicar l’enorme èxit comercial que varen tenir a la seva època.\nVenècia és també el bressol del progrés científic, del misticisme i les arts. Les edicions venecianes en aquests àmbits són del tot significatives. El món de les ciències sempre ha hagut de plasmar els coneixements i els descobriments científics. Els llibres de medicina es converteixen també en un gran negoci, es publiquen a Venècia obres de metges com les d'Alessandro Benedetti, fundador de l’escola anatòmica de Pàdua. El segle XVI és no només temps de guerra, sinó també temps de les grans epidèmies de sífilis o de pesta bubònica que dissemina 50.000 persones, fets que expliquen la publicació al 1493 de la Historia corporis humani.\nLes malalties s’imposen en aquells temps, on la mort guaita insistentment les vides humanes, però en temps de tragèdies infinites també Venècia paradoxalment es converteix en el lloc dels plaers i veu néixer edicions de l’art de la taula del tot excepcionals. S’imprimeixen a Venècia molts textos de gastronomia i d’organització de banquets. Baldassare Castiglione amb El cortesà (1528) fa el retrat de com, unint el coneixement amb el plaer, un pot arribar a la perfecció. Venècia també veu néixer, el 15 de desembre 1475, un llibre de Bartolomeo Sacchi, de Piadena, anomenat Platina: De honesta voluptate et valetudine. Però, com diu Marzo, a Venècia també es beu, i bastant, si tenim en compte el primer tractat d’enologia: De vini natura disputatio de Giovanni Battista Confalonieri on es parla de les característiques dels vins i de les seves tipologies.\nEl nostre viatge per la Venècia editorial acaba amb la pornografia, a mans de Pietro Aretino, tot un personatge mundà amb els seus Sonetti lussuriosi, un llibre que segons Marzo ja era molt modern per l’època. El llibre va ser escrit per un dels poetes i escriptors venecians més famosos de la història, amic de reis i de tota l‘aristocràcia veneciana, amb uns gravats obscens, de la mà de Marcantonio Raimondi, que hagués mort a la presó si no fos gràcies als sonets d’Aretino, que van suavitzar el caire obscè d’unes il·lustracions del tot comprometedores per aquells temps (Venècia, 1527).\nLos primeros editores és ple de moments claus per entendre l’edició contemporània. Amb el seu text, entrem en un passat brillant, enèrgic, clau per entendre la nostra civilització i entendre com els coneixements que tenim avui en dia han sobreviscut gràcies a Venècia i la seva capacitat d’obrir-se al món, però també per entendre com totes les civilitzacions avancen cap a la modernitat.\nPotser molts de vosaltres ja heu anat a Venècia, però ara amb Los primeros editores sota al braç, teniu un altre pretext molt vàlid de tornar-hi.\nRessenya publicada al blog de l'Escola de Llibreria\nLa sensualitat de l’ofici de llibreter de vell


Sisbemessanapren: La Nou de Berguedà. Escalades a l'Aguda Gran i a l'Aguda Petita\nLa Nou de Berguedà. Escalades a l'Aguda Gran i a l'Aguda Petita\nRessenya original amb l'apreciació personal del Ae de la segona tirada. A la 3a. tirada hi he deixat el V+ però si es segueix la línia d'assegurances el grau és més alt (es pot fer en A0)\nAquest dissabte no tenia clar a on anar a escalar per por de la calor. Finalment vàrem pujar a la Nou de Berguedà a escalar a l'Aguda Gran. A les 9 del matí el sol encara no toca a la via del Quico i vam poder fer a l'ombra les dues primeres tirades, ja que la paret està orientada al Sud-Oest.\nLa primera tirada te una passos desplomats que conviden ha agafar la cinta per superar-los però, si cerques a l'esquerra, hi ha una bona presa que et permet tibar fort i evitar el A0. És una tirada molt maca que et deixa un bon regust de boca. A la segona però ja no hi veiem color i molts dels passos els faig en A0. De fet un cop a la reunió veiem que, ens els darrers metres, si la via hagués anat una mica a la dreta possiblement es podria fer en lliure.\nEl mateix passa a la sortida de la tercera tirada, un curt tram molt fi que a partir del segon parabolt, si vas un metre a la dreta es pot fer en lliure ( jo de segon vaig demanar al Toni que tregués la cinta del 3r. parabolt i em va sortir en lliure V+), però les assegurances fan anar, al que va de primer, a l'esquerra i fer uns passos d'A0.\nLa quarta tirada ja no te gens de dificultat i només ens serveix per arribar al cim.\nRemirant la paret vàrem veure que a uns 5 metres a l'esquerra de la via del Quico hi puja una via més vella assegurada amb espits i que possiblement s'acaba trobant amb la del Quico, ja que a la segona tirada hi trobem pitons vells i algun espit. He cercat informació a la xarxa i no he sabut trobar cap informació d'aquesta via.\nNosaltres, un cop a dalt vam decidir baixar desgrimpant i rapelant per l'altre costat i així poder escalar de nou l'agulla per la via normal N-E.\nLa via de l'Aresta Nord-Est (o la variant del Baldiri), ja que te uns passos que cerquen la dificultat que possiblement la via normal evitaria, es fa en dues tirades i una grimpada final. A la primera tirada, si no trobes la presa que hi ha a l'esquerra del pas clau, s'haurà de superar en A0. El Toni la va trobar i li va sortir en lliure.\nLa segona és més fàcil i no supera el Vº. i la tercera tirada és una grimpada que et permet arribar al cim de l'agulla a on hi ha el pal, ara senses bandera ja que el vent la malmés.\nTornem a rapelar per segona vegada la via i baixem per un camí ample i còmode fins el peu de l'Aguda petita. Un cop allí veiem que a l'aresta nord no hi toca el sol i sembla prou fàcil com per escalar-la, així que despleguem les cordes i ens hi posem. Com que no portavem friends ni tascons, per assegurar l'escalada ens vàrem haver de conformar en llaçar els arbustos que anavem trobant. Començo jo hi pujo 25 metres fins a un gran pi a on hi faig la R.1. El Toni continua pujant 30m més, deixant-hi posats un parell de ponts de roca, fins un segon pi a on hi fa reunió, uns 3m per sota del cim de l'agulla. Jo pujo a l'aresta i cerco alguna instal.lació per on rapelar però no hi vaig trobar res, així que muntem un rapel del segon pi fins el primer, a on hi muntem un altre rapel fins a peu de via.\nÉs molt possible que per allí hi hagués pujat algú abans que nosaltres, però la veritat és que no hi vàrem trobar cap rastre del pas d'escaladors. Ara si voleu fer aquesta via "Esperó Nord" hi trobareu una baga amb maillon a cada pi que us servirà per fer-hi reunió i per rapelar. Pot ser un bon complement per després d'haver escalat una altra via de l'Aguda gran.\nEn definitiva va ser una matinal ben aprofitada, ja que vàrem poder escalar tres vies i força estona a l'ombra.\nEl Toni iniciant la via del Quico.\nEn els passos d'A0 de la segona tirada.\nInici de la 3a. tirada. Si segueixes les xapes acabes fent A0, si vas un metre a la dreta surt en lliure.\nGrimpant per una alzina de la 4a. tirada.\nCaminant fins el pal de la bandera que hi ha al cim.\n1a. tirada de la via de l'Aresta Nor-Est.\nEl Toni en el pi de la R.1\nI aquí en l'altre pi, el de la R.2 i que ens van servir per rapelar.\nPublicat per Joan Baraldés Santamaria a 11:42 Etiquetes de comentaris: escalada. La Nou de Berguedà\nLa via que heu fet a l'Aguda Gran no es la normal.\nLa normal es una via que va més a l'esquerra, per unes vires que queden amagades. Es fa caminant i grimpant amb un pas espectacular i exposat de II+. Aquest pas sol tenir un tros de corda per treure por. Serveix per a baixar i estalviar-te els ràpels.\nL'aresta Nord Est va un metre o dos a la dreta de la del Baldiri i es fa en lliure.\nA l'Aguda Petita i verem pujar per el mateix lloc als anys 90 amb el Joan Armengol, però segur que molt abans ja s'havia fet.\nT'envio un mail amb les vies de la dreta del Quiqu. Els pitons i els espits vells son força enigmàtics. Als anys 80 escaladors instal·lats a la Nou, varen obrir i remenar per aquestes agulles. Es troben pitons i burilades a diferents indrets. Si algú en sap més, seria una informació preciosa.\nSalut i rigor informatiu!\n26 de setembre de 2016 a les 11:28\nMoltes gràcies per la informació Amadeu.\n26 de setembre de 2016 a les 13:24\nLa Nou de Berguedà. Escalades a l'Aguda Gran i a l...\nMontserrat. Pollegó Oest. "Los Mares del Sur"\nLa Pastareta. Vertic i Vilmanbar.\nPels Empedrats al refugi sant Jordi\nDoble doblet a Gorros


Un doble atzar en la història va voler que el 23 d’abril, Diada de Sant Jordi a Catalunya, coincidís amb el Dia del Llibre a tot el món, la data de la defunció de dos escriptors reconeguts internacionalment: l’espanyol Miguel de Cervantes i l’anglès William Shakespeare. Si aquest any et decideixes per un llibre en anglès, NELC et suggereix alguns títols per a diversos nivells. Aquests són els nostres llibres en anglès per a Sant Jordi que te recomanem:\nH is for Hawk, d’Helen MacDonald:\nL’autora narra la seva pròpia experiència sobre com va entrenar un falcó, alhora que travessa el duel per la mort del seu pare. Molt més que una simple història trista.\nThree Cups of Tea, de Greg Mortenson i David Oliver Relin:\nEl muntanyer Greg Mortenson fracassa en el seu intent de coronar el K2 i és rescatat pels habitants d’una petita població. Llavors decideix tornar-los el favor construint-los una escola.\nStalin – The Court of the Red Tsar, de Simon Sebag Montefiore:\nFantàstica biografia del dictador rus. No apta per a persones sensibles.\nMonsignor Quixote, de Graham Greene:\nUna magnifica revisió de la història de Don Quixot de la Manxa, en el qual el protagonista és un capellà del Toboso i Rocinante un SEAT 600.\nThe Great Mouse Plot, de Roald Dahl:\nÉs una breu història de quan l’autor era un nen, amb un interessant gir en l’argument. Roald Dahl no només va escriure obres per a nens com Charlie i la fàbrica de xocolata sinó també històries curtes per a adults.\nToo Good To Be True, d’Ann Cleeves:\nPer a fans de les novel·les negres i de detectius. L’inspector Jimmy Pérez viu a Escòcia i ha de visitar el poble de la seva ex dona per resoldre un crim. Llibre curt i molt ben escrit, amb tots els ingredients de novel·la negra.\nPersepolis, de Marjane Satrapi:\nNovel·la gràfica autobiogràfica en blanc i negre que narra la història de la revolució iraniana des de la perspectiva d’una jove del país.\nWhen the Wind Blows, de Raymond Briggs:\nEl còmic més famós d’aquest autor tracta sobre els efectes d’un atac nuclear al Regne Unit per part de la Unió Soviètica, explicat per una parella d’àvis amb un punt de vista humorístic.\nMy Brilliant Friend, d’Elena Ferrante:\nLa història de dues amigues, Elena i Lila, en el Nàpols dels anys 50. Novel·la de l’alter ego de la traductora Anita Raja, tota una sensació literària a Itàlia que s’ha estès arreu del món.