Els Castellers de Vilafranca desplaçaran 180 persones al seu viatge a Califòrnia | RTVVilafranca\nEls Castellers de Vilafranca desplaçaran 180 persones al seu viatge a Califòrnia\nEls Castellers de Vilafranca seran a Califòrnia del 7 al 14 d’octubre.\nLes actuacions més destacades del viatge les faran a la ciutat de San Francisco, on tenen previst allotjar-s’hi. L’objectiu del viatge és compartir i donar a conèixer la cultura catalana arreu del món, tal com han fet en altres ocasions els vilafranquins. Els Verds ja tenen contractats 180 bitllets d’avió d’anada i tornada, de manera que desplaçaran als Estats Units 180 persones entre castellers, músics, acompanyants de la canalla i premsa. Ara, la colla està treballant per quadrar les actuacions de l’estada en col·laboració amb empreses, entitats i ciutadans catalans amb presència a Califòrnia.\nEl viatge a Califòrnia va ser un dels titulars més destacats de l’assemblea general de socis i sòcies que es va celebrar aquest passat dissabte a la tarda a Cal Figarot. Des que es va anunciar, els Verds han rebut oferiments per col·laborar en la seva estada.\nAquest serà el primer viatge intercontinental que fan els Castellers de Vilafranca des que el 2015 van visitar Xangai, a la Xina. Els Verds també han exportat els seus castells a països com Xile, la Índia o alguns estats europeus. De fet, aquesta no serà la primera vegada que viatgen als Estats Units, ja que l’any 2012 van visitar Nova York per fer-hi les seves construccions.\nCalifòrnia, Castellers de Vilafranca, San Francisco, viatge


Quique Ruíz és conegut a Alcoi perquè ha sigut durant molts anys periodista de Radio Alcoi. Enguany ha decidit fer un salt a la primera línia política, encapçalant la candidatura del PP. A continuació ens comenta la seua valoració d'Alcoi, avanços i manques, i algunes de les seues propostes de millora. També comparteix amb nosaltres algunes dades personals curioses.\nTags: Alcoi, Eleccions Municipals 2019, Quique Ruíz\nBon dia, Quique, has fet el pas a la primera línia política, quines són les teues motivacions?\nL’única motivació és l’estima per Alcoi. M’apassiona Alcoi i per a mi és un repte poder treballar per millorar la ciutat.\nRepresenta un canvi important. És molt plural, formada per persones que, des de fora de la política, han treballat i destacat en diferents vessants de la societat local i comarcal. Ara han decidit posar els seus valors al conjunt de la ciutat. Mai els ho agrairé prou.\n– Quins són els principals problemes i necessitats d’Alcoi des del vostre punt de vista?\nÉs necessari afavorir la creació d’ocupació per donar oportunitats i frenar la pèrdua de població. Als problemes econòmics, s’afegeix la manca de manteniment i neteja, evident per a tothom. Ens comprometem a posar en marxa un servei de reparacions exprés per a aconseguir una ciutat excel·lent. A banda, cal replantejar-se el model cultural. No podem tindre el Principal en precari després d’expulsar de la gestió a La Dependent.\n– Penseu que Alcoi ha avançat durant els últims anys en algun sector o àmbit en concret?\nL’apertura del Centre d’Art és el gran titular de la legislatura. Llàstima que el PSOE no s’haja pres amb el mateix interés l’apertura del centre de malalts mentals. El balanç és molt gris.\n– Heu presentat un programa amb 23 reptes per a Alcoi, com els resumiries?\nSón reptes amb propostes molt concretes. Estic fart de verbs que no diuen res. Tots els partits proclamen, per exemple: volem generar ocupació. Però com volen fer-ho? Nosaltres hem dissenyat mesures clares en tots els àmbits per aconseguir una ciutat dinàmica, sostenible, accessible, plural i amb la vista posada a Europa. La nostra proposta és molt diferent i els veïns estan destacant-ho perquè volen gent que els parle clar.\n– Un dels eixos que plantegeu és el de millorar el nucli antic de la ciutat, com ho concretaríeu?\nAnem a peatonalitzar el barri, però amb un pla ordenat, no com el PSOE, que va veure com la Justícia tombava la seua proposta. Instal·larem càmeres de lectura de matrícules que permeten el pas de veïns, comerciants i serveis. Aquesta mesura implica crear un nou aparcament en la zona de La Riba i reforçar el transport públic. Augmentarem la seguretat i oferirem importants rebaixes fiscals a les activitats econòmiques. El gran repte és aconseguir un barri creatiu, modificant les normes urbanístiques per fer compatible l’ús residencial i d’oficina en un mateix edifici. Així donarem eixida a habitatges que, per les seues condicions, no són atractius per viure. Insistisc, no ens limitem a dir què anem a fer, sinó com volem fer-ho. Hem parlat amb molta gent i col·lectius i els ha agradat la proposta.\n– Afirmeu “no n’hi ha millor política social que l’ocupació”, de quina manera proposeu fomentar l’ocupació a Alcoi?\nProposem rebaixes fiscals a les empreses que contracten i volem implicar a la universitat per vincular treballs de final de grau a projectes concrets d’empreses de la zona. Posarem en marxa l’oficina de captació d’inversions i oferirem un servei d’assessorament a les empreses perquè puguen optar a ajudes d’altres administracions, especialment d’Europa. Hem vist que, malgrat les limitades competències de l’Ajuntament, es poden fer moltes coses. Hi ha moltes oportunitats de millora.\n– Penseu que l’actual fragmentació dels partits de dretes vos pot afectar en els resultats?\nÉs evident, tal com va passar en les eleccions generals i autonòmiques. Per això, amb les nostres propostes concretes busquem un vot transversal de persones que anteposen les persones a les sigles. Volem comptar amb la confiança dels veïns i veïnes que creuen en Alcoi i que valoren qui ofereix un projecte seriós amb mesures directes, no només paraules buides. Amb eixe objectiu hem treballat durant els últims mesos reunint-se amb més 90 entitats locals. Hem vingut per escoltar-los.\n– Estaríeu dispostos a pactar govern amb altres partits? Quines serien les línies roges?\nSí. Els pactes formen part del sistema democràtic. La gent demana que els polítics parlen entre ells. Hem d’atendre eixa petició. Les línies són la Constitució, la sostenibilitat del sistema i el respecte pels drets socials que tant han costat d’aconseguir.\n‘El puente de Alcántara’, de Frank Baer\nMillor referents periodístics\nPeriodista en Radio Alcoy\nViatjar més sovint\nFallar als qui estime\nAigua i llibres\nNo sóc maniós\nUna només? Ballar


Les clubaires de Tardes literàries ens reuníem, aquest mes d’octubre, per comentar la novel·la L’amant de Picasso, d’Isabel-Clara Simó, i a més comptàvem amb la presència de l’autora. La tertúlia havia despertat molt d’interès en les integrants del Club de lectura, i val a dir que ningú no en va marxar decebut.\nMoltes de les intervencions van girar entorn de la figura de Fernande Olivier, i d’una o altra manera cada lectora va mostrar la imatge que n’havia extret d’aquest personatge protagonista. Una clubaire va comentar que, malgrat l’aparent submissió de la dona vers Picasso, en realitat ella mai no va mantenir una relació d’esclavatge sentimental, sinó que sempre va controlar la relació. També s’ha esmentat la seva valentia, valorada tant des de la perspectiva que ens dona conèixer la seva biografia, com des del fet de ser abandonada i assumir el paper d’antiga amant del geni amb absoluta dignitat.\nSí que és cert, i així es va dir, que l’existència de Fernande es correspon amb el d’una persona que viu en solitud. De la mateixa manera que a tothom li va quedar clar, després de llegir la novel·la, que Picasso no la va abandonar tant pel fet de disposar d’una altra amant, sinó perquè li va agafar por. Por intel·lectual. La por del geni a ser rebatut. I per això en va fugir.\nIsabel-Clara Simó ha construït un personatge que, tal com va pronunciar una altra de les assistents, ens afecta com a dones. Ens interpel·la. I en aquest sentit també es va comentar a bastament la correspondència fictícia que ens ofereix l’autora entre Fernande Olivier i Gertrude Stein.\nEncara referint-me a aquest apartat epistolar, cal afegir que el fet de gaudir de la presència de l’autora ens va permetre indagar i aclarir quina és la part estrictament documental de la novel·la i quina és la que obeeix a la seva creativitat com a escriptora.\nUn altre aspecte que va cridar l’atenció, més enllà del personatge protagonista del llibre, va ser el mosaic històric i cultural que se’ns dibuixa pàgina rere pàgina, i com aquest ambient bohemi i artístic és descrit gairebé sense donar veu en cap moment al mateix Picasso, que és un personatge potent, potser el motor o motiu de la narració, però queda relegat a un segon terme en benefici de la seva amant.\nÒbviament, entremig dels diversos comentaris de les clubaires, l’autora anava contestant o matisant, amb un ventall increïble d’anècdotes, cadascun dels aspectes que se li plantejaven. I cal dir que Isabel-Clara Simó, just abans d’iniciar la sessió de Tardes literàries (i personalment li he escoltat manifestar aquesta opinió en alguna altra ocasió), va compartir amb nosaltres el seu parer plenament favorable als clubs de lectura, alhora que ens va nodrir amb moltes i diverses citacions d’altres autors. Com la de Jean-Paul Sartre, que deia que una novel·la no s’acaba quan l’autor posa el “FI”, sinó que s’acaba quan el lector la interpreta. I això és el que vam fer, i fem, al Club de lectura Tardes literàries.\nGràcies, Isabel, per acompanyar-nos en la nostra trobada del mes d’octubre.\nEscriptora, periodista i política valenciana (Alcoi 1943), és considerada una de les autores modernes més importants de la literatura catalana. Llicenciada en filosofia a la Universitat de València, també llicenciada en periodisme i doctorada en filologia romànica, va exercir de professora fins al 1972, quan es va passar al periodisme com a directora del setmanari Canigó. Posteriorment ha estat columnista al diari Avui i al Punt Avui. També ha estat delegada del Llibre del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, degana de la Institució de les Lletres Catalanes des de 2016, i col·labora habitualment en diversos mitjans de comunicació.\nA través dels seus contes i novel·les ha creat uns personatges complexos que, al llarg de les històries que se’ns narren, mantenen relacions conflictives. Seria el cas dels personatges que trobem a La Nati (1991), Raquel (1992), Històries perverses (1992), i T'imagines la vida sense ell? (2000), per citar-ne alguns. Per l’altra banda els seus orígens alcoians els podem trobar en l’ambientació d’obres com Júlia (1983) o D'Alcoi a Nova York (1987).\nHa estat guardonada en múltiples ocasions. Entre les nombroses distincions que ha rebut podem citar el Premi Sant Jordi de novel·la per La salvatge (1993), la Creu de Sant Jordi per la seva trajectòria literària (1999); el Premi Andròmina de narrativa per Hum... Rita!: l'home que ensumava dones (2001), el Premi de la Crítica dels Escriptors Valencians en assaig per En legítima defensa (2004), i el XIX Premi de Novel·la Ciutat d'Alzira per El meu germà Pol (2007).\nS’han fet reedicions constants de les seves nombroses obres, i moltes d’elles han estat traduïdes a diversos idiomes, com l'alemany, l'anglès, el basc, el castellà, el francès, el gallec, l'italià, el neerlandès i el suec. L'amant de Picasso, publicada el 2015, és la seva penúltima novel·la.\nL’amant de Picasso recrea la relació sentimental que va existir entre el conegut pintor Pablo Picasso i Fernande Olivier. Quan l’artista la va conèixer ja havia tingut una altra amant, la model Germaine Gargallo. De fet, al llarg de la seva vida, Picasso va tenir vuit dones, i els especialistes en la seva obra valoren que amb cada dona ell canviava d’estil artístic. En el cas de Fernande (1881-1966), a qui tothom ha considerat la seva primera parella, era model de pintors al París de principis del segle XX.\nPerò al llarg dels cinc capítols que formen el gruix de la novel·la no només se’ns mostra aquesta relació sentimental entre ambdós, sinó que és tot un mosaic de l’època, dels corrents artístics, i de les formes de vida, el que passa per davant nostre en anar girant les pàgines del llibre. Així, el primer capítol pinzella l’ambient bohemi de Montmartre; en el segon ens apropem als orígens de la biografia de Fernande; el tercer planteja una correspondència fictícia precisament entre Fernande Olivier i Gertrude Stein, escriptora d’origen estatunidenc que va viure la major part de la seva vida a França. En el quart capítol trobem un important canvi d’escenari, perquè l’autora ens recrea l’estada de Picasso, acompanyat per Fernande, a l’Horta de Sant Joan, un moment cabdal en la trajectòria de l’artista i punt a partir del qual la seva pintura deriva cap al cubisme; i en el darrer ja trobem una Fernande en el tram final de la vida.\nPodria semblar, amb aquesta breu presentació de la novel·la, que potser som davant una obra d’escassa intriga o tensió narrativa. Però no és pas així perquè el domini creatiu de l’autora se’ns enduu, amb diversos estils de registre literari i canvis de punt de vista narratiu, i fa que gaudim de l’ambientació històrica i artística, de la recreació dels diversos personatges, i de la interessant estructura amb què ha treballat tot aquest material.\nEtiquetas: Actes, Activitats, Tardes literàries


Lo Blog del Bep: La banda del Félix Millet ho tenia gairebé tot lligat.\nLa banda del Félix Millet ho tenia gairebé tot lligat.\nLa burgesia catalana sempre ha disposat de mecanismes de control polític i judicial sobre l'organització de l'estat democràtic. I la prova més clara és que el Fèlix Millet (lladre confés) figurava com a membre d'un sens fi d'institucions culturals, fundacions i empreses locals, que segons algun mitjà comunicació va arribar a acumular fins a 59 càrrecs.\nSembla ser que, aquest lladre confés, era un dels integrants del G-16 barceloní, un grup de 16 entitats locals que es troben d'una forma periòdica i l'opinió de la qual juga un paper fonamental en la definició de prioritats polítiques. L’affaire Millet afecta per tant al cor de l'elit social barcelonina. Potser gran part de l'enorme resposta periodística i la culpabilització social de Millet s'explica per la necessitat d'aïllar la seva figura d'una elit temerosa de veure qüestionats els seus privilegis. Per tant, seria Naíf pensar que amb Millet s'acaba tot el problema de corrupció i ús d'informació privilegiada. Hi ha molts més exemples de persones que en bastants casos, com el mateix Fèlix Millet, apareixen també vinculades a altres entitats del G-16, que obliguen a considerar que el cas va més enllà de la mera història del saquejador incansable.\nI això hem fa pesar que ja al 2002 la Sindicatura de Comptes va detectar anormalitats, les quals no van impedir que tant les administracions corresponents com els propis patrons miressin per a altre costat. Alguna cosa fa pudor de mort, o s'aplica l’Omertà, quan fa set anys que es van donar avisos del que estava passant i ningú va moure ni un dit. Fins el propi jutge (que va actuar a instàncies de la inspecció d'hisenda) encara no ha cridat a declarar als propis imputats, donant un marge de temps suficient per a poder fer desaparèixer proves tal com han mostrat les imatges de les càmeres de seguretat.\nDetecto un interès generalitzat en els partits polítics catalans, en no remoure la situació. Tal com diuen els gallecs “No Meneallo”. Potser per que alguns han sortit a la foto i els altres sigui només qüestió de temps que siguin cridats a posar davant les càmeres. Ara seria el moment d'aplicar la sentència de la Bíblia que deia “el que estigui net de pecat que llenci la primera pedra”. I si voleu que us digui la veritat, encara no he vist llençar-ne cap de pedra ni als partits de l'oposició, ni als quals estan al govern. Personalment tinc la sensació que tots, en un moment o altre, han parat la mà al mecenes Millet.\nDesprés de l'explosió del cas Orfeó Català podem observar diferents reaccions de personatges públics, que estan sortint a la palestra amb les investigacions. Vull destacar alguns personatges com:\nÀngel Colom que, davant els micròfons de Catalunya Ràdio, va tenir la fatxenderia d'agrair al corrupte del Millet la seva contribució per a reduir el deute del Partit per a la Independència.\nOscar Tusquets, que figurava com a “vedette” del projecte d'hotel i que va ser qui va remodelar el Palau de la Música, no ha dubtat a sortir corrent quan s'ha destapat el cas i ha tingut la poca vergonya de denunciar, amb bastants anys de retard, que les obres van costar la meitat del que es va dir).\nTot plegat una auténtica vergonya, si tenim en compte que si les entitats de tipus social reben una subvenció de 5000 € per a la realització d'un projecte, i al final del mateix només se n'han gastat 4500 €, l'administració els envia una carta amb amenaces d'accions judicials si abans de la data indicada no han ingressat els 500 € de diferència. Llavors m'agradaria saber on estaven aquests vigilants de l'erari publico, a l'hora de controlar a la banda del Millet.\nPotser aquests vigilants eren cecs, amb la qual cosa els recomanaria que s’afiliecin a l'ONCE.\nPublicat per Bep a dissabte, d’octubre 10, 2009\nEtiquetes de comentaris: finançament, Gestió ONG, Millet\nLa banda del Félix Millet ho tenia gairebé tot lli...


OM-PascualLop-A - Detall\nDirector de la Unitat de Cures Pal·liatives\nDoctor en Medicina per la Universitat de València. Especialista en Medicina Interna i Oncologia Mèdica. Va treballar com a metge adjunt del Departament d'Hematologia i Oncologia de l'Hospital Clínic de València i va obtenir la plaça de Professor titular del Departament de Medicina de la Universitat de València. L'any 2000 es va iniciar a l'Hospital Sant Pau el Programa de Cures Pal·liatives. Va presidir la la Societat Espanyola de Cures Pal·liatives entre l'any 2000-2003. Va formar part de la comissió de redacció de l'Estratègia en Càncer del Sistema Nacional de Salut i posteriorment va ser nomenat coordinador científic de l'Estratègia en Atenció Paliativa del Ministeri de Sanitat. És professor agregat interí del Departament de Medicina de la UAB i dirigeix des de fa 6 anys el Màster d'Atenció Pal·liativa Integral a Persones amb Malalties Avançades.


Libros de THILLIEZ FRANCK - La llar del llibre.\nBúsqueda de LIBROS DEL AUTOR: thilliez franck\nSÍNDROME E, LA (CATALA)\nUn fet estrany altera l'estiu de la tinent Lucie Henebelle: un examant seu s'ha quedat cec quan veia un curtmetratge, una pel·lícula muda, anònima, amb un toc malsà, diabòlic i enigmàtic.A tres-cents quilòmetres de distància, el comissari Franck Sharko, de la policia criminal, que havia abandonat el departament, accepta tornar a treballar, pressionat pels seus caps. S'han troba...\nUna jove científica especialista en l'evolució de les espècies ha estat trobada morta, aparentment assassinada per un primat.Onze homes entre reixes. Els seus punts en comú: tots han comès crims terribles i tots són... esquerrans. I, a més, la descoberta d'una família de neandertals assassinats per un cromanyó.Quina és la relació entre aquests esdeveniments i uns crims que van ...\nSYNDROME [E], LE\nGATACA - LE SYNDROME [E]


Homs diu que es podria haver vetat Vox com a acusació popular per «frau processal» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nHoms diu que es podria haver vetat Vox com a acusació popular per «frau processal»\nElena replica a Marlaska que es podia haver actuat abans però que el paper del partit ultradretà "ja els hi va anar bé"\nacn 19.02.2019 | 10:58\nFrancesc Homs i Anna Bernaola. acn\nFrancesc Homs i Anna Bernaola.\nEl coordinador de la defenses de JxCat, Francesc Homs, ha subratllat que es podria haver vetat Vox com a acusació popular per "frau processal" sense haver de canviar la llei. En declaracions a Catalunya Ràdio, ha reaccionat així a les declaracions del ministre de l'Interior, Javier Grande-Marlaska, que va apostar dilluns per reformar la funció de l'acusació popular per evitar que obeeixi a interessos particulars. "Que no sembli que amb la llei actual això de Vox és normal, perquè no ho és, és un autèntic frau processal com una casa de pagès", ha remarcat Homs. Per la seva part, el portaveu jurídic d'ERC, Joan Ignasi Elena, ha dit a Marlaska que es podia haver actuat abans per apartar Vox del procediment, però ha constatat que el seu paper "ja els hi va anar bé".\n"Allò que no han volgut fer perquè en el seu moment els hi va anar bé, ara es troben que és un desastre perquè hi ha campanya i ara tindran un aparador per dir les seves posicions polítiques", ha remarcat Elena, que ha indicat que Vox ha estat "marcant el ritme" del procediment, "condicionant tota la instrucció". La fiscalia, ha dit, "ha fet seguidisme permanent" del partit ultradretà.\nSobre els testimonis que declararan a partir de la setmana vinent, Homs ha apuntat que té la intuïció que totes les defenses voldran interrogar Mariano Rajoy, expresident del govern espanyol. També ha explicat que ja els ha arribat el certificat que posa per escrit que el Consell de Ministres no va activar cap mesura per declarar l'estat de setge a Catalunya.\nPel que fa als testimonis denegats pel Suprem, ha lamentat especialment el del rei i també el de Carles Puigdemont. Elena també s'ha queixat que no s'hagi admès el del periodista que va revelar la identitat del comissari que està al darrere de tota la investigació, "un senyor d'extrema dreta que té animadversió" contra els independentistes.\n«Posar-se el vestit de constitucionalista és una ganga, et permet no complir sentències del TC». Arreu\nLa parella de Romeva assegura que l'exconseller afronta la declaració amb «serenitat i tranquil·litat». Arreu\nTurull, Rull, Romeva, Forcadell i Bassa compleixen 365 dies de presó preventiva. Arreu\nEl tribunal cita dimarts que ve com a testimonis Tardà, Torrent, Mas, Rajoy, Pascal i Domènech. Arreu\nLa CUP denuncia que la policia espanyola els ha fet fora de davant del Tribunal Suprem. Arreu\nRomeva diu que és un «pres polític» i defensa el dret a l'autodeterminació quan «s'ha intentat tot abans». Arreu


Procés de reducció de plantilla a la Fundació d'Acollida - SANTASUSANNA\nProcés de reducció de plantilla a la Fundació d’Acollida\nLa Fundació d’Acollida Santa Susanna ha iniciat un procés de reducció de la plantilla per tal d’afrontar el tancament de 26 llits de residència i la disminució de l’ocupació de les places de centre de dia. Aquesta decisió és conseqüència dels efectes adversos de la pandèmia que està patint la nostra organització des de fa mesos.\nGràcies a l’acord entre el comitè d’empresa i la direcció de la Fundació, s’ha iniciat un procés d’acomiadaments objectius fent una convocatòria per a cobrir 10 baixes voluntàries incentivades.\nA aquesta convocatòria s’hi han presentat 17 persones. Posteriorment a la comissió de valoració que es va portar a terme el passat 17 d’agost, es va comunicar a 10 persones que la seva sol·licitud ha estat acceptada i està previst que en les properes setmanes es vagin produint aquests acomiadaments. De les 7 persones restants, 1 resta en espera i 6 no compleixen els requisits acordats per accedir-hi.\nEncara que aquest procés ens entristeix, ens resta la satisfacció d’haver creat una proposta per aquelles persones que han vist aquesta convocatòria com una oportunitat de canvi professional o personal i així han col. laborat en evitar acomiadaments a persones que desitgen continuar treballant amb nosaltres.\nEn les properes setmanes procedirem a adjudicar les places definitives a les persones que s’han de recol·locar, coincidint amb els canvis de torn de vacances.\nTan de bo acabi aviat aquest temps de crisi. Estem vivint una situació inèdita a la nostra institució a la que, per desgràcia, no ens queda més remei que afrontar i superar entre totes les persones que continuem compromeses amb els nostres serveis.\nProperament convocarem una reunió informativa i d’opinió amb els treballadors per iniciar el nou curs i establir les línies prioritàries de treball. No podem oblidar que diàriament estem atenent a 84 residents i a 11 persones que assisteixen al centre de dia que mereixen i esperen la nostra millor atenció.\nPrevious Post Previous Post Una diada marcada pel record dels difunts\nNext Post Next Post Santa Susanna és notícia 2020 07 i 08


Una empresa líder en autoconsum fotovoltaic amb aerotèrmia i geotèrmia.\nDonem servei a tot Catalunya (Barcelona, Girona, Lleida i Tarragona).\nCom a especialistes en energies renovables tenim el coneixement necessari per integrar les energies renovables entre si, i duem a terme les instal·lacions en edificacions de tota mena, tant d’obra nova com ja construïdes: edificis d’habitatges, cases unifamiliars, oficines, col·legis, hotels, naus industrials, residències, etc.\nSom experts en productes per a l’autoconsum fotovoltaic i en sistemes d’aerotèrmia i geotèrmia. El nostre principal objectiu és oferir un servei d’atenció al client i un treball de qualitat. És la nostra màxima preocupació.\nDissenyem, desenvolupem, instal·lem i executem tots els nostres projectes de sistemes d’autoconsum fotovoltaic amb o sense connexió a sistemes d’aerotèrmia i geotèrmia per controlar que el resultat final sigui completament satisfactori per al client.\nA InfinitySun acompanyem als nostres clients en tot el projecte d’energies renovables perquè puguin gaudir dels avantatges de l’autoconsum fotovoltaic o de qualsevol de les altres energies renovables com l’aerotèrmia i la geotèrmia.\nDuem a terme instal·lacions completes de calefacció i climatització renovable, instal·lant també tots els elements d’emissió com ara radiadors, terra radiant i fancoils de la classe split o per conductes.\nA la nostra empresa comencem els nostres projectes amb un estudi detallat que ofereix la millor solució adaptada a les necessitats de cada client.\nA l’estudi inicial inclouem una viabilitat econòmica amb les dades econòmiques de la inversió per afavorir la millor decisió.\nDesprés d’aquestes passes prèvies, ens encarreguem de dur a terme el projecte d’enginyeria. Ens fem responsables de tots els detalls perquè els nostres clients no s’hagin de preocupar de res.\nEns adaptem a les seves necessitats per oferir-los el millor projecte possible d’integració d’energies renovables.\nPerò no només tramitem les ajudes, sinó que informem de qualsevol ajuda o subvenció que pugui interessar al client.\nDuem a terme tots els tràmits necessaris per legalitzar les instal·lacions i així garantir que el projecte d’autoconsum solar dels nostres clients pugui veure la llum d’acord amb l’actual marc legislatiu.\nEns encarreguem d’obtenir els permisos necessaris perquè els nostres clients se’n beneficiïn dels avantatges de la instal·lació de plaques solars d’autoconsum, entre altres, i puguin aprofitar els avantatges de l‘autoconsum fotovoltaic amb plaques solars o de qualsevol projecte contractat amb energies renovables com l’aerotèrmia o la geotèrmia.\nPortem a terme totes les actuacions preventives necessàries per evitar desperfectes a la instal·lació d’autoconsum fotovoltaic i qualsevol altre tipus d’energies renovables per garantir el seu funcionament en tot moment.\nOferim al nostre personal tots els coneixements tècnics necessaris i una profunda formació en prevenció de riscos laborals per complir amb la normativa vigent i per oferir el valor afegit de l’especialització.\nSom una de les empreses d’energia solar fotovoltaica i energies renovables amb més prestigi del nostre país. Amb una sòlida experiència de més de quinze anys en el sector (des de 2007), oferim als nostres clients productes i serveis de valor afegit en l’àmbit de les energies renovables, ja sigui un projecte d’energia solar fotovoltaica que impliqui la instal·lació de plaques solars d’autoconsum o la integració amb aerotèrmia i geotèrmia.\nA InfinitySun assessorem sempre als nostres clients buscant la millor solució que s’adapti a cada projecte. I per descomptat, oferint la millor instal·lació al millor preu.\nLa nostra llarga trajectòria en el sector i la satisfacció dels nostres clients pels projectes que hem fet són el nostre principal aval i ens posicionen com una de les empreses més destacades en energies renovables i autoconsum solar.


Problemes al servei d'urgències d'un hospital de TGN pel confinament de metges\nReestructuren del servei d’urgències de l’Hospital Comarcal d'Amposta pel confinament de 6 metges\nLes urgències diürnes es mantenen de 8 a 20 hores i les nocturnes romandran tancades\nper Albert Fuertes divendres, 30 d’octubre 2020 - 14:31h\nProblemes a l'Hospital Comarcal d'Amposta. L'Ajuntament de la capital del Montsià ha informat que el confinament de sis metges del centre hospitalari ha obligat a reestructurar el servei d'urgències d'acord amb els protocols del Departament de Salut.\nPer aquest motiu, les urgències diürnes es mantenen des de les 8 fins a les 20 hores a l'Hospital Comarcal d'Amposta. En aquest sentit, des de les vuit del vespre fins a les vuit del matí, el servei d'urgències nocturnes romandrà tancat. Amb tot, es desplaçarà un Vehicle d'Intervenció Ràpida (VIR) que s'ubicarà a l'exterior de l'hospital per a eventuals necessitats.\nA més d'aquestes mesures de reestructuració, s'incorpora una ambulància nocturna al CAP per atendre urgències i es recomana a la ciutadania que facin servir el 061 per a urgències lleus.\n🏨 SALUT | El confinament de sis metges obliga a reestructurar el servei d'urgències de l'Hospital Comarcal\n▫Les urgències funcionaran de les 8.00 a les 20.00 hores\n▫A partir de les 20:00 h s’ha de trucar al 061 que derivarà segons nivell d’urgència\n— Ajuntament d'Amposta (@ajamposta) October 30, 2020\nAltres mesures als hospitals i CAP de l'Ebre\nA més d'aquesta reestructuració a l'hospital d'Amposta, també n'hi ha hagut en altres centres mèdics ebrencs. L'Hospital Comarcal de Móra d'Ebre, a partir de dilluns, suspèn la programació de cirurgia general per afectació Covid positiva del servei. En aquest sentit, sí que es mantindran les intervencions urgents i les consultes externes i la cirurgia oncològica, així com la de resta d'especialitats.\nL’Hospital Verge de la Cinta de Tortosa ha d’incrementar llits d’UCI donat que la seva dotació habitual es troba plena. Per a això, prepara l’àrea de gabinets digestiu on habilitarà 9 llits més, desplaçant aquest servei a l’àrea quirúrgica. Això comporta derivacions d’intervencions a la Clínica Terres de l’Ebre i es limitarà l’activitat quirúrgica del Verge de la Cinta a intervencions urgents i oncològiques.\nPel que fa a l’atenció primària, en la situació epidemiològica actual l'estratègia a seguir és diferent a la primera onada. S’intentarà evitar tancar punts d'assistència per garantir la continuïtat i seguiment de les necessitats no Covid. En aquest sentit, es mantindrà el seguiment de persones Covid, i les persones amb problemes crònics per evitar descompensacions així com el seguiment domiciliari i de persones a residències. També es mantindran les cures de ferides, vacunacions revisions pediàtriques, urgències i emergències.\nEn cas dels Consultoris Locals es valorarà la situació de l'equip en conjunt podent modificar la cobertura per baixes o quarenterenes de professionals, així com la situació epidemiològica pel que fa a brots, brots a residències, i s'intentarà no tancar res mentrestant la situació ho permeti.


Presentació del mural amb el nom de l’institut de Castelló - Castelló Notícies\nInici Cultura Presentació del mural amb el nom de l’institut de Castelló\nEl dia 25 de gener va ser presentat oficialment, el mural de ceràmica que l’alumnat del centre va elaborar el curs passat, abans del confinament, al Museu de la Ceràmica de la localitat de l’Alcora.\nÉs la finalització d’un projecte que havia començat dos cursos abans amb la tria del disseny entre tots els presentats per l’alumnat i el perfilat del definitiu, sota les directrius del professorat del Departament d’Arts Plàstiques del nostre centre, Marisa Sánchez i Salvador Conca.\nEls delegats i les delegades d’aquestos grups, actualment a 4t d’ESO, van manifestar l’alegria al veure fet realitat un projecte que els va apassionar, però que també va ser molt laboriós.\nEl professorat responsable de la iniciativa explicaren que les formes de les lletres que formen el nom són de diverses maneres, que tenen simetria i també asimetria per que simbolitzen les diferents matèries acadèmiques i artístiques que conformen els estudis que ofereix l’institut.\n“Cada lletra és diferent perqué cada persona que hi ha a l’institut també ho és i totes tenen cabuda al nostre centre”, afirmaren.\nRaquel Aguilar i l’alumnat del programa PAC, van presentar el jardí d’aromàtiques que estan fent als peus del mural.\nA continuació, Richard Garrigues, regidor d’Educació va celebrar la iniciativa i va fer una valoració molt positiva de les iniciatives de l’institut així com de les moltes activitats i col·laboracions que hi ha entre l’Ajuntament i el mateix centre.\nPer finalitzar, el Director, Aureli Chorro, va donar les gràcies a totes les persones que havien participat i va remarcar que “l’actiu més valuós que té aquest centre és el de les persones que formen la comunitat educativa.”\nArticle anteriorAvellanes naturals o torrades: propietats i beneficis\nArticle següentL’Ajuntament de Castelló informa sobre el ‘PlaResisteix’\nObres a l’Institut ‘Vicente Gandia’


A partir d'aquesta nit es posa en marxa un dispositiu de protecció\nBarcelonaEls Mossos d'Esquadra han posat en marxa aquesta nit un dispositiu per tenir patrulles a totes les seus judicials. Segons ha pogut saber l'ARA, la policia catalana ha activat aquesta mesura després de rebre una ordre del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) que demanava una protecció presencial permanent a tots els equipaments judicials del país, que són una cinquantena.\nDesprés que dilluns diversos jutjats apareguessin amb les portes plenes de fems, dimarts la sala de govern del TSJC va fer la petició de protecció als Mossos, que aquesta tarda s'ha convertit en una ordre de l'alt tribunal. Per fer-la efectiva, la policia catalana ha desplegat aquest dispositiu amb una patrulla a cada equipament judicial com a mínim.\nEl desplegament, segons fonts pròximes al cos, repercutirà de ple en la disponibilitat dels efectius dels Mossos. El mateix conseller d'Interior, Miquel Buch, ja va avançar dimarts que suposarà una "situació nouvinguda" que tindrà una "afectació directa" per a la policia catalana, que arrossega una falta d'agents a l'espera que es graduïn les noves promocions.\nFins ara els Mossos havien dut a terme el dispositiu Toga –que és com s'anomena l'operatiu policial que es desplega als jutjats–, que s'anava modulant en funció de les necessitats i dels riscos potencials. En aquest sentit, la policia catalana ja havia pres la decisió, de cara al judici de l'1-O i com a mesura preventiva, de reforçar la vigilància que fan habitualment a l'exterior de les principals seus judicials.\nEn el comunicat que va publicar la sala de govern del TSJC, l'alt tribunal també va instar la fiscalia a investigar els "atacs" dels CDR, que van reivindicar l'acció de dilluns als jutjats. Tot el poder judicial va sortir en bloc a expressar la seva condemna dels fets.\nMossos d'Esquadra CDR Tribunals


Vila-real celebra un Ple urgent per accelerar pagaments a l'agost\nL'Ajuntament de Vila-real procedirà en les pròximes setmanes al pagament de diverses relacions de factures per valor de més de 500.000 euros, després de l'aprovació hui pel Ple d'un paquet de més de 100.000 euros, als quals se sumaran altres tres relacions que aprovarà demà la junta de govern. A més, la corporació ha acordat la suspensió de llicències en dues zones de la ciutat a fi d'estudiar la possible reordenació urbanística per a la construcció de rotondes en el camí les Voltes i en el carrer Encarnació per a garantir la seguretat viària.\n“Volem agilitar al màxim els pagaments, amb l'objectiu que els proveïdors municipals puguen cobrar com més prompte millor. Per açò hem convocat aquest Ple extraordinari i urgent, amb l'objectiu d'accelerar els abonaments”, argumenta la regidora d'Hisenda, Sabina Escrig. En concret, la sessió ha permés resoldre la nota d’esmena d'un paquet de 86 factures, la majoria de les quals (un total de 63) corresponen a treballs realitzats per empreses locals per un import de 102.000 euros. A aquesta quantitat s'afegiran els 437.000 euros als quals donarà curs demà la junta de govern, amb la qual cosa en unes setmanes s'abonaran més de mig milió d'euros. “Vull agrair al personal d'Intervenció, Secretaria i Tresoreria tot el treball i l'esforç perquè, en unes setmanes tan complicades com aquestes per les vacances i baixes de personal, hagem pogut convocar aquest ple urgent per a poder agilitar els pagaments i que les nostres empreses cobren al més prompte possible”, detalla Escrig.\n“Aquest és el principal motiu pel qual hem convocat aquest ple, perquè el nostre objectiu és i ha sigut sempre pagar ràpid i bé als nostres proveïdors. Lamentablement, no sempre podem pagar tan ràpid com ens agradaria i, per açò, amb total transparència i humilitat, demanem de nou disculpes a les empreses que hagen pogut veure's afectades per algun retard. Gràcies al treball dels departaments municipals, i a pesar de comptar amb tres persones menys en Tresoreria, hem aconseguit reduir el període mitjà de pagament a 34 dies; però no estem contents i seguirem treballant per a rebaixar els terminis encara més”, agrega l'alcalde, José Benlloch. L'aprovació del pagament d'aquestes factures ha comptat amb el vot favorable de PSPV-PSOE i Compromís i l'abstenció del PP i de Ciutadans.\nEls dos punts relatius a la suspensió de llicències urbanístiques han comptat amb el suport unànime de tots els grups. En tots dos casos, la proposta del regidor de Territori, Emilio M. Obiol, pretén donar resposta a l'increment del trànsit rodat en dues zones de la ciutat, garantint la seguretat viària i evitant possibles perjudicis als propietaris dels terrenys si, després de l'estudi de reordenació urbanística, es decidira la construcció d'infraestructures de regulació del trànsit. En concret, la mesura s'adopta amb vista a estudiar la construcció d'una rotonda en l'encreuament entre els carrers Santa Creu-Encarnació-camí Vell Onda-Castelló- i Borriol, que ha vist incrementada notablement la circulació en particular en jornades de futbol; i en la intersecció entre el camí les Voltes, carrer de Bèlgica i avinguda de Pius XII, en els voltants dels solars de Fritta i Azuvi, una zona industrial amb un important nivell de trànsit, en particular de vehicles pesats, que previsiblement es veurà fortament augmentat amb la posada en funcionament del nou pàrquing de camions. En tots dos casos, se suspèn temproalment la concessió de llicències de parcel·lació, edificació i demolició.


José Manuel Orengo li demana a Arturo Torró que “PP i PSOE defensen junts el projecte de l’ampliació del Port” | Socialistes / Socialistas de Gandia. PSPV-PSOE\nJosé Manuel Orengo li demana a Arturo Torró que “PP i PSOE defensen junts el projecte de l’ampliació del Port”\nHomeNotíciesJosé Manuel Orengo li demana a Arturo Torró que “PP i PSOE defensen junts el projecte de l’ampliació del Port”\nEl portaveu del Grup Municipal Socialista de Gandia, José Manuel Orengo, li ha demanat hui a l’Alcalde de la ciutat, Arturo Torró, que “el PP i el PSOE defensen conjuntament el projecte d’ampliació del port de Gandia”. I és que per a Orengo, baix el govern del qual van començar les gestions del projecte, considera que aquest és “el més important per al futur turístic i comercial de Gandia”.\nDavant les crítiques que estan arribant des d’altres municipis i les al·legacions que s’estan presentant al segon estudi d’impacte ambiental, José Manuel Orengo considera important que l’actual govern, del PP, i l’anterior, com a impulsor de la idea, treballen junts per a aprovar l’estudi d’impacte ambiental d’un projecte “que esdevindrà un important motor econòmic a la comarca i que, per tant, no pot retardar-se més”.\nA més, Orengo ha desmentit que aquest projecte perjudique a les platges del sud de la comarca. I és que segons ha explicat el portaveu socialista, no té res a veure l’ampliació del port en el problema de la regressió de les platges de la comarca, tal i com ho indica l’estudi del litoral que es va realitzar.\nOrengo ha explicat que, segons aquest estudi, el que necessiten les platges del sud és una aportació massiva de sorra que faça que deixen de ser regressives. Una situació que per al portaveu socialista ja estava clara i que ara, incomprensiblement, els municipis canvien la seua opinió al respecte i mesclen dos aspectes que no tenen relació entre sí.\nPer això, Orengo ha insistit en les declaracions que ja va fer davant l’anunci de les al·legacions que ha presentat el Bloc: s’estudiaran sempre i quan no posen en perill la posada en marxa de l’ampliació del port.\nUn pas més per al tren Gandia-Oliva-Dénia\nEl portaveu socialista ha estat hui present en la signatura del protocol entre la Generalitat Valenciana i el Govern d’Espanya per a fer realitat el tren que unirà Gandia amb Dénia per Oliva. Orengo ha assegurat que es tracta d’un pas més per a fer realitat una reivindicació històrica que permetrà el creixement mitjançant la unió de diferents motors econòmics.\nOrengo ha agraït la implicació del Govern socialista d’Espanya, que per damunt de partidismes, ha signat un acord amb la Generalitat buscant el benefici dels ciutadans valencians.


Servei Socio Educatiu Joves (Inca) – Probens\nServei Socio Educatiu Joves (Inca)Jordi2016-07-27T11:38:00+02:00\nJoves en edat laboral residents a Inca i municipis dels voltants que han abandonant l’educació reglada i tenen grans dificultats per accedir al món laboral.\nAquest projecte contempla la creació d’un hort i l’aprenentatge de nocions bàsiques en horticultura, mitjançant la metodología de L’ITINERARI PERSONAL D’INSERCIÓ LABORAL treballem l’adquisició i/o millora de competències personals, coneixements i d’habilitats socials i personals que fomentin l’interés cap a una formació reglada o no reglada.\nLa presa de contacte en un entorn de treball, amb la intervenció diària dels professionals, fomenta el respecte al medi ambient, els valors, actituds i/o habilitats socials bàsiques com la convivència, la responsabilitat, l’autonomia, la solidaritat, el treball cooperatiu i els hàbits d’ordre.\nDes de Probens es realitza un acompanyament del jove en els aspectes relacionats amb la recerca de feina, la realització d’accions formatives bàsiques o instrumentals, la recerca de una formació laboral més especialitzada o gestions de caràcter jurídic. Així es posa a disposició del jove tot els recursos necessaris per treballar la seva autonomia: borsa de treball, formació bàsica, formació ocupacional i assessorament en aspectes jurídics.


Padmasambhava / Guru Rinpotxé | Enciclopedia de Dharma\nPadmasambhava, o Padmākara, com també se’l coneix, significa ‘Nascut del lotus’, en referència al naixement de Guru Rimpotxé d’un lotus a la terra d’ Oddiyana. Guru Rimpotxé, el ‘Preuat Mestre’, és el fundador del budisme tibetà i el buddha del nostre temps. Mentre que al Buddha Shakyamuni se’l coneix principalment per haver impartit les ensenyances del vehicle del sutra, Padmasambhava va venir a aquest món, i al Tibet en particular, per a ensenyar els tantres. Mentre que Buddha Shakyamuni exemplifica el principi de buddha, l’element més important en el camí del Sutrayana, Padmasambhava personifica el principi del mestre, el cor del budisme Vajrayana, i per tant se’l coneix com el ‘segon Buddha’ (Tibetà སངས་རྒྱས་གཉིས་པ་, sangye ñipa).\nA la part nord-oest de la terra d’ Oddiyana, en una illa en el llac Dhanakosha, les benediccions de tots els buddhes es van materialitzar en forma d’una flor de lotus multicolor. Commogut per la compassió vers el sofriment dels éssers sensibles, el Buddha Amitabha va enviar des del seu cor un vajra daurat, marcat amb la síl·laba HRĪḤ que va descendir sobre la flor de lotus.\nEs va transformar en un nen de vuit anys exquisídament bell, dotat de totes les marques majors i menors de perfecció, i sostenint un vajra i un lotus. En aquest moment tots els buddhes de les deu direccions, juntament amb centenars de milers de ḍākinīs de diferents regnes celestials, van invocar les benediccions i l’encarnació de tots els buddhes per al benefici dels éssers i l’expansió de les ensenyances del mantra secret. La seva invocació es coneix com ‘Els set versos del Vajra’ o ‘La pregària en set línies’.\nEn “el Seient de Vajra” a Bodhgaya, va mostrar miracles, reconeixent que era un buddha auto-manifestat, i després va anar a la terra de Zahor. Encara que Padmasambhava era un buddha completament il·luminat, va aparèixer com una manifestació nirmanakaya per a poder domesticar i ensenyar als éssers d’aquesta era, i per això, per al seu benefici, va actuar com si rebés ensenyances, complint amb la pràctica i passant per les diverses etapes de realització espiritual, una per una. Alguns relats conten com a Vajrasana, va ser ordenat pel deixeble més proper de Buddha, Ananda . Uns altres diuen que va prendre l’ordenació de Prabhahasti a Zahor, i se li va donar el nom de Shakya Senge, ‘Lleó dels Shakyas’. D’ell va rebre les ensenyances sobre Ioga Tantra divuit vegades, i va experimentar visions pures de les deïtats. Després va rebre l’empoderament de la ḍākinī de la saviesa Kungamo, també coneguda com Khandroma Lekyi Wangmo, que va transformar a Padmasambhava en una síl·laba HUNG, se’l va empassar, el va passar a través del seu cos i el va extreure a través del seu lotus secret, atorgant-li d’aquesta manera poders externs, interns i secrets i purificant els tres enfosquiments. Dels vuit vidyadharas a Deche Tsekpa, va rebre les ensenyances sobre les vuit grans sadhanes de Kagye, de Buddhaguhya les ensenyances sobre “El Tantra de l’essència secreta”, i de Shri Singha les ensenyances de Dzogpachenpo. Padmasambhava dominava una ensenyança la primera vegada que la trobava i experimentava visions de deïtats sense necessitat de practicar. En assolir el primer nivell vidyadhara, l’etapa del “nivell de maduració vidyadhara” o “vidyadhara amb residu kàrmic”, Guru Rimpotxé va ser conegut com Loden Chokse, “Savi Cercador del que és Sublim”.\nEn tornar a Zahor, Padmasambhava va prendre a la princesa real Mandarava com la seva consort, i després van anar a la cova de Maratika, on durant tres mesos van practicar la sadhana de la longevitat. El Buddha de la Vida Il·limitada, Amitayus, va aparèixer, els va empoderar amb longevitat i els va beneir com a inseparables d’ell. Tots dos van assolir el segon nivell vidyadhara, “vidyadhara amb domini sobre la vida”.\nEl rei de Zahor i els seus ministres van arrestar a Guru Rimpotxé i Mandarava i els van cremar vius, però ell va transformar la pira funerària en un llac i el van trobar assegut, serè i fresc, en una flor de lotus al centre. Aquest llac es considera que és el llac Rewalsar, “Tso Pem”‘, en l’actual estat indi d’ Himachal Pradesh. Aclaparat pel remordiment i en homenatge, el rei va oferir a Padmasambhava tot el seu regne, començant amb les seves vestidures i les seves cinc túniques reals. En pintures i estàtues, es representa a Guru Rimpotxé amb la roba del rei de Zahor. Per exemple, el barret que ofereix el rei es diu El lotus que Allibera per la Vista o El barret de Pètals de les Cinc Famílies; les seves capes internes i externes simbolitzen la unitat de la fase de generació i la fase de compleció, les seves tres puntes els tres kayes, els seus cinc colors els cinc kayes treballant per al benefici dels éssers, el sol i la lluna els mitjans hàbils i la saviesa, la seva vora blava, el samaya il·limitat; el cim del vajra simbolitza la concentració indestructible i la ploma de voltor simbolitza la realització de la visió més elevada i la culminació de la pràctica. Guru Rimpotxé va ensenyar al rei i als súbdits de Zahor, i molts van assolir la realització.\nAmb Mandarava, després va tornar a Oddiyana, però va ser reconegut i cremat en una pira funerària de sàndal. Després d’un temps, van ser trobats asseguts en un lotus en un llac d’oli de sèsam, amb una garlanda de calaveres, com a símbol d’haver alliberat tots els éssers del samsara a través de la compassió. Padmasambhava ara era conegut com Pema Thötreng Tsal, “El Poderós Nascut del Lotus, amb una Garlanda de Calaveres”. Durant tretze anys, Padmasambhava i Mandarava van romandre per a poder ensenyar a Oddiyana, com a resultat de la qual cosa el rei, la reina i molts d’altres van assolir la realització i el cos d’arc de Sant Martí. Llavors Padmasambhava va ser conegut com Padma Raja (en sànscrit), Pema Gyalpo (en tibetà), ‘El Rei Nascut del Lotus’.\nManifestant-se a si mateix com el monjo Indrasena, es diu que Padmasambhava va inspirar al gran rei Ashoka (segle III a. C.) a tenir fe en el Buddhadharma. Després de derrotar a diversos governants anti-Budistes, Guru Rimpotxé va ser enverinat, però va romandre il·lès, i va ser llançat al Ganges, però va fer que el riu fluís corrent amunt i va ballar a l’aire, per la qual cosa es va guanyar el nom de Khyeu Khanding Tsal, “Joventut Poderosa, Elevant-se en el Cel com un Garuda”.\nPadmasambhava va desafiar i va derrotar a cinc-cents defensors de punts de vista erronis en el debat a Bodhgaya. Ell va invertir la seva màgia amb l’ajuda d’un mantra colèric que li va donar la ḍākinī Marajita amb cara de lleó. Va ser conegut com Senge Dradok, “El rugit del Lleó”.\nDesprés, a Yangleshö, avui Pharping al Nepal, va practicar la sadhana de Yangdak Heruka amb la consort Shakyadevi, filla d’un rei del Nepal. Esperits poderosos van causar una sequera de tres anys, amb fam i malalties, i Padmasambhava va demanar als seus mestres a l’Índia una ensenyança per a contrarestar-los. Dos homes van tornar carregats amb els tantres i comentaris de Vajrakilaya, i en el moment en què van arribar, els obstacles es van apaivagar. Guru Rimpotxé i Shakyadevi van assolir el tercer nivell vidyadhara, “vidyadhara del gran segell o Mahamudra”. Guru Rimpotxé va reconèixer que Yangdak és com un comerciant que es dedica al comerç; l’assoliment pot ser grandiós, però també els obstacles, mentre que Vajrakilaya és com una escorta armada; és necessària per a protegir-se dels obstacles i superar-los. Després va compondre sadhanes de Yangdak i Vajrakilaya combinats, i va lligar als guardians de Vajrakilaya per a protegir les ensenyances.\nPel que fa a les ensenyances de Dzogchen, es diu que Padmasambhava va conèixer a Garab Dorje en una visió pura, i també va rebre de Manjushrimitra les ensenyances de Nyingtik. Com explica Nyoshul Khen Rimpotxé en el seu llibre sobre la història del llinatge del Dzogchen A Marvelous Garland of Rare Gems: Biographies of Masters of Awareness in the Dzogchen Lineage, Guru Rimpotxé va viatjar a l’ossera de Parushakavana on Shri Singha li va atorgar les ensenyances de les tres classes d’instruccions de la ment, l’espai i medul·lars. Després d’atorgar-li els cicles Extern, Intern i Secret, Shri Singha li va conferir a Padmasambhava les ensenyances del Cicle inigualable i més profund de les instruccions medul·lars, el Khandro Nyingtik, juntament amb tots els tantres i instruccions. Va romandre vint-i-cinc anys, rebent i contemplant aquesta ensenyança. Posteriorment, va anar a l’ossera de Sosadvipa i va practicar durant tres anys, obtenint un cos il·luminat que era “com el reflex de la lluna a l’aigua, no lligat ni al naixement ni a la mort”. Va assolir “el cos d’arc de Sant Martí de gran transferència”, amb la forma del qual més tard va anar al Tibet. En aquest cos de llum subtil, grans mestres com Padmasambhava i Vimalamitra poden romandre, sense dissoldre’s en el dharmakaya, mentre hi hagi serveis que realitzar per als éssers sensibles.\nLa famosa estàtua ‘S’assembla a mi’ de Guru Padmasambhava a Samye\nAra, el trenta-setè rei del Tibet, Trisong Detsen, havia convidat al gran pandita Shantarakshita, també conegut com Khenpo Bodhisattva, a establir el budisme al seu país. L’autor del famós Ornament del Camí Mitjà (en sànscrit Madhyamakalamkara) i el Tattvasamgraha, Shantarakshita va començar a ensenyar al Tibet i va establir les bases del monestir Samye. Això va provocar als esperits locals, que es van embarcar en una campanya de desastres —malalties, inundacions, tempestes, calamarsa, fams i sequeres— i qualsevol treball de construcció que es fes a Samye durant el dia es desmantellava a la nit. Shantarakshita va instar el rei a convidar a Padmasambhava, i va manar enviats sota el lideratge de Nanam Dorje Dudjom. Amb la seva presència, Guru Rimpotxé ja sabia de la seva missió i havia anat a reunir-se amb ells a Mangyul, entre el Nepal i el Tibet. Segons Kyabje Dudjom Rimpotxé, va anar l’any del Tigre de Ferro (810) quan Padmasambhava va arribar al Tibet. Es diu que llavors tenia més de mil anys. De camí al Tibet central, va començar a subjugar als esperits locals i els va fer prendre juraments de protegir el Dharma i els seus seguidors. Es va trobar amb el rei al Bosc de Tamariscos a Roca Roja, i després va anar al cim de la muntanya Hepori i va posar a tots els ‘déus i dimonis’ del Tibet sota le seves ordres.\nLlavors va començar una gran empresa, una extraordinària onada d’activitat espiritual al Tibet. Vimalamitra i d’altres grans erudits i mestres, cent vuit en total, van ser convidats; Padmasambhava, Shantarakshita i Vimalamitra van impartir ensenyances i després van treballar amb traductors tibetans, com Vairotsana, Kawa Paltsek , Chokro Lüi Gyaltsen i Shyang Yeshe De, per a traduir els sutres, tantres i tractats al tibetà. Els primers set monjos tibetans es van ordenar en el llinatge Sarvastivadin, i aquest va ser el moment en què les dues sanghues, la sangha monàstica cèlibe de monjos i monges i la comunitat de practicants tàntrics laics, van sorgir al Tibet; i Vairotsana i Namkhe Nyingpo van ser enviats a l’Índia per a rebre ensenyances, sobre Dzogchen de Shri Singha i sobre Yangdak d’ Hungkara, respectivament.\nA petició del rei Trisong Detsen, Padmasambhava va obrir el mandala de les ensenyances Vajrayana a les coves de Chimphu sobre Samye als vint-i-cinc deixebles, encapçalats pel rei Trisong Detsen, Yeshe Tsogyal i Vairotsana; nou dels vint-i-cinc van assolir siddhis mitjançant la pràctica de les sadhanes que els va transmetre. Es diu que els va convocar en tres grans reunions, per a ensenyar el Kagye Deshek Düpa, el Lama Gongdü i el Kadü Chökyi Gyatso.\nDesprés de la mort de Trisong Detsen, Padmasambhava va romandre al Tibet durant el regnat dels seus successors. Però sabia que els dimonis caníbals rakshasas, que habiten en el continent al sud-oest de Chamara -Ngayab estaven disposats a envair i destruir l’Índia, el Nepal i el Tibet, i si no se’ls sotmetia, escombrarien la terra i destruirien tota la vida humana. Llavors, després de cinquanta-cinc anys i mig al Tibet, l’any del Mico de Fusta (864), Guru Rimpotxé es va preparar per a partir i acompanyat pel jove rei Mutik Tsenpo i una gran assemblea de deixebles, va anar fins al pas de Gungthang en Mangyul. Li van implorar que es quedés, però ell es va negar. Va donar les últimes ensenyances i instruccions a cadascun d’ells, i després, el desè dia del mes del mico, va partir cap a la terra de Ngayab Ling al sud-oest, i cap a la seva terra pura manifestada en Zangdok Palri, la Gloriosa Muntanya Rogenca.\nEls nombrosos relats de la seva vida competeixen en la seva bellesa quan arriben a descriure la seva partida. La biografia Zanglingma diu que després de donar les seves instruccions finals, “Padmasambhava va muntar en un llamp de sol i en un instant es va elevar cap al cel obert. Des de la direcció del sud-oest, va girar la cara per a mirar enrere i va enviar un raig de llum d’incommensurable bondat amorosa que va establir als deixebles en l’estat de no retorn. Acompanyat per una multitud de ḍākinīs, internes i externes, com si fos un núvol, i enmig del so de la música que estaven oferint, se’n va anar al continent sud-oest de Ngayab”. Però diferents persones van tenir diferents percepcions de la seva partida. Alguns el van veure partir en remolins de núvols de llum de colors, muntat en un cavall diví; uns altres el van veure muntat en un lleó. En alguns relats, els vint-i-cinc deixebles en la seva meditació el van veure esvair-se en els raigs del sol, primer amb la grandària d’un corb, posteriorment amb la d’un colom, un pardal, una abella, i finalment com una petita taca que va desaparèixer de la vista. El van veure arribar a la terra dels rakshasas i ensenyar-los el Dharma.\nAl cim de la Gloriosa Muntanya Rogenca, Padmasambhava va alliberar el rei dels rakshasas, Raksha Thötreng, i va assumir la seva forma. Ara habita a Zangdok Palri com un ‘vidyadhara de presència espontània’, el quart nivell vidyadhara: “Allà”, escriu Kyabje Dudjom Rimpotxé, “va manifestar l’inconcebible Palau de la Llum del Lotus, i allà presideix com a rei, amb una de les seves emanacions en cadascun dels vuit continents dels rakshasas, impartint ensenyances com Vuit Sadhanes del Kagye, i protegint la gent d’aquest món de Jambudvipa dels temors per la seva vida. Inclús fins a dia d’avui, ell regna com el regent de Vajradhara, el ‘vidyadhara amb realització espontània del camí suprem’; i així romandrà, sense moure’s més, fins a la fi de l’univers”.\nPadmasambhava va tenir vint-i-cinc deixebles propers que van ser els primers mahasiddhes del Tibet, i d’aquests tots van assolir el cos d’arc de Sant Martí excepte Trisong Detsen. En Drak Yerpa, vuitanta estudiants es van convertir en mahasiddhes, van assolir el cos d’arc iris i mai van sortir del retir; va haver-hi trenta siddhes de Yangdzong que van assolir la realització, cinquanta-cinc tokden, éssers realitzats de Sheldrak, vint-i-cinc ḍākinīs que van assolir el cos d’arc de Sant Martí, set ioguinis i els set siddhes de Tsang.


El Kubansky - Restaurant a Sant Antoni de Calonge\nKubansky des de 1962\nEl nostre restaurant va obrir les seves portes l’any 1962 amb l’arribada dels primers turistes a la Costa Brava i s’ha anat adaptant a l’evolució de la demanda dels seus clients i a l’edat del seu propietari, passant de ser un bar de copes de nit a un restaurant tradicional amb plats típics de la regió, elaborats amb els productes locals i de temporada.\nActualment el Restaurant Kubansky ofereix un tipus de cuina tradicional catalana i empurdanesa, servida a una antiga casa de poble del segle XVII, completament restaurada i adaptada a les necessitats actuals.\nRestaurant Kubansky aposta per el menjar tradicional i la honestedat dels seus sabors de sempre.\nA la senzillesa d’un plat elaborat amb productes de qualitat podem trobar el plaer perdut de la cuina tradicional.\nUn lloc ideal per conèixer la cuina catalana i empordanesa, en el que oferim els nostres plats més clàssics, dedicant-los el temps necessari i tot el nostre afecte, per la seva correcta elaboració.\nEl Restaurant Kubansky és a la nostra casa de tota la vida. Una espectacular i acollidora casa de poble del S.XVII completament restaurada, que porta allotjant al Kubansky des de l’any 1962. També compta amb una preciosa terrassa condicionada, on gaudir de vetllades inoblidables.\nSi les parets del Kubansky parlessin, explicarien milers d’històries i anècdotes, de tantes i tantes persones que han gaudit entre aquestes pedres centenàries, de moments especials.


Sol·licitud de llicència d'obertura de rases\nÀmbit | Via pública\nTràmit pel qual es sol·licita llicència per l'obertura d'una rasa a la via pública. Posteriorment a l'atorgació de la llicència, s'haurà de comunicar obligatòriament la data d'inici de l'obertura de la rasa, com a mínim 5 dies hàbils, abans de la data d'inici de les obres amb el tràmit 'Comunicació obertura de rases'.\nSol·licitud llicència obertura de rases.\nSi la obertura de la rasa esta vinculada a una obra d'edificació amb llicència ja concedida no caldrà tornar a sol·licitar la llicència d'obres per la seva obertura. Posteriorment a l'atorgació de la llicència caldrà obligatòriament que es comuniqui la data d'inici de les obres per obrir la rasa a la via pública.\nSol·licitud llicència d'obertura de rases (DOCX 68KB)\nOrdenança reguladora d'obres, serveis i instal·lacions a la via pública i espais públics municipals (PDF 178KB)


» La NASA descobreix unes estranyes estrelles blaves ressagades en el centre de la nostra galàxia.\nLa NASA descobreix unes estranyes estrelles blaves ressagades en el centre de la nostra galàxia.\nMaig 31, 2011 | Categoria: Articles\nEl Telescopi Espacial Hubble ha localitzat una rara classe d’estrelles ressagades de color blau, situades en el centre de la nostra Via Làctia, de fet és la primera vegada que les podem observar en la nostra galàxia.\nAquestes estrelles blaves ressagades, són anomenades d’aquesta manera perquè endarrereixen el procés d’envelliment, que apareix en una jove població estel·lar. Tot i que s’havia detectat en cúmuls estel·lars llunyans, així com en estrelles properes, fins ara no s’havia observat en estrelles situades en el centre de la nostra galàxia.\nNo està clar com és produeix aques endarreriment. Una teoria per entendre aquesta circumstància, indica la possibilitat que sorgeixin d’un procés de formació de sistemes binaris. Com més massiva evolucioni una estrella, més es pot expandir fins a incorporar material de la seva estrella companya. Això faria augmentar el material de combustible d’hidrogen i això faria augmentar la fusió del seu combustible nuclear d’una manera més ràpida. Això faria cremar el combustible de la mateixa manera que una jove i massiva estrella blava.\nEl descobriment s’ha fet després d’observar durant set dies de l’any 2006 amb el Saggitarius Windonw Eclipsing Planet Search (SWEEPS). Amb aquest instrument del Hubble s’han observat prop de 180 mil estrelles situades en el bulb central de la nostra galàxia, situat a uns 26.000 anys llum de nosaltres. La recerca estava destinada a localitzar planetes del tipus “jupiters calents” i que orbiten molt a prop de les seves respectives estrelles. D’aquesta manera l’equip del SWEEPS va descobrir 42 estrelles amb una lluentor blava i unes temperatures típiques d’estrelles molt més joves del que caldria esperar d’aquesta regió galàctica.\n» Index 2011. Gener 8, 2013 12:00 am\n[…] 31 Maig 2011. La NASA descobreix unes estranyes estrelles blaves ressagades en e centre de la nostra galàxia. […]


IRLANDA DEL NORD, Un paradís per descobrir | Destinos\nANY RERE ANY ÉS MÉS FÀCIL i econòmic viatjar a Irlanda, i fer-ho ara a Irlanda del Nord també ho és. Els vols directes que han sorgit de la mà d’una companyia de baix cost com és Jet2.com han posat a l’abast de molts turistes l’oportunitat de conèixer o tornar a visitar aquesta zona de l’Illa Maragda, que és com també es coneix Irlanda. Són sis els comtats que componen aquesta part de l’illa. Els seus 14.139 quilòmetres quadrats constitueixen un destí ideal, no solament per passar unes vacances. Els seus paisatges, la pau que es pot respirar a tots els comtats i que simplement queda interrompuda per la música dels festivals que semblen no tenir fi, les nombroses activitats que es poden practicar a tot el territori i tota la història i la cultura que està present en qualsevol racó de les nombroses galeries d’art, museus i biblioteques en què ha quedat patent, l’han convertit en un lloc perfecte per a una simple escapada que es deixa descobrir pel visitant que es vulgui acostar fins aquí. Una altra dada important que s’ha de tenir en compte és que, segons un informe elaborat per les Nacions Unides, Irlanda del Nord ha passat a convertir-se en una de les zones del món amb menor índex delictiu, únicament superada en l’aspecte de la seguretat pel Japó. El país ha patit una renovació espectacular, cosa que ha impulsat a aparcar la vella idea que tenia la gent d’aquesta part de l’illa.\nMOLT MÉS QUE VERD\nI és que a Irlanda del Nord no només es poden trobar tots els tons de verd imaginables. La gamma de colors va més enllà i sorprendrà el visitant que vagi amb la idea prefixada que Irlanda simplement és el país verd. El nord-est es caracteritza per les nombroses llegendes i històries que s’expliquen a cada racó de botigues i pubs de la zona. Anar-hi és quedar-se més del que s’ha planificat, i és que… ¡Hi ha tantes coses per veure! La Calçada del Gegant és un conjunt de 40.000 columnes de basalt, que comencen als peus d’un penya-segat i acaben desapareixent sota l’aigua del mar. La llegenda explica que va ser creada pel gegant irlandès Finn MacCool en un atac de fúria per obrir-se camí a través del mar i així poder arribar fins a la seva estimada, que era a l’illa de Staffa –a Escòcia–, on s’han trobat columnes semblants. Però això és només una llegenda, una faula que van forjar els habitants de l’illa per poder arribar a imaginar- se els orígens sobrehumans de tal fenomen. Està considerada Patrimoni de la Humanitat per la Unesco. També existeixen quilòmetres de platges de sorra blanca que contrasten amb els impressionants penya-segats, com aquest o com aquell on es troba el castell de Dunluce, fortificació del clan escocés dels MacDonnell al segle XVI. Des de Giant’s Causeway es pot agafar el vaixell de vapor que porta fins a la bonica i petita ciutat de Bushmills, on hi ha la destil·leria del mateix nom, que està en funcionament des del 1608 i que constitueix la destil·leria legal de whisky més antiga de tot el món. La coneguda com a regió dels llacs és la zona del sud-oest. Hi abunden els rius, els rierols, els boscos, les illes, les ruïnes de castells, les antiguitats celtes… L’alt i el baix llac Erne ens deixa imatges bellíssimes, amb els seus trencaclosques d’illes a l’interior dels dos llacs. És la zona perfecta per als amants de la navegació i de l’aigua, on es poden trobar ports esportius en què es lloguen barques per recórrer els dos llacs, restaurants que ofereixen saborós peix fresc i fins i tot pubs a la vora del riu. Just a la confluència dels dos llacs, es troba la ciutat d’Enniskillen, on s’emplaça la fortalesa dels Maguire de Fermanagh i posterior quarter general del comte d’Enniskillen. La seva façana sembla treta d’un conte de fades, i imposen les seves dues torres bessones. Al nord-oest de Fermanagh, hi ha el comtat de Tyrone, on destaca la fàbrica de vidre de Dungannon, els artesans de la qual fa més de 230 anys que mostren la seva habilitat en el poliment i el maneig d’aquest material. Una altra de les joies d’aquest comtat és la Creu d’Ardboe, una impressionant creu celta de gairebé 6 metres d’altura, que té tallades en 22 panells escenes bíbliques del nou i antic testament. Sant Patrici se celebra a tot Irlanda, però és al sud-est, i més concretament a Armagh, on es pot respirar el verdader esperit del patró d’Irlanda. I és que cap a l’any 432 el futur apòstol va desembarcar prop d’aquest paratge. Avui, tota la zona és un lloc de pelegrinatge, ja que s’hi concentren infinitat de llocs vinculats a l’apòstol. A més, aquesta zona s’ha convertit en un destí perfecte per als amants del golf d’Irlanda i de tot el món. Tota l’illa té meravellosos camps de golf situats en increïbles emplaçaments, com el que hi ha al Royal County Down, entre la daurada platja de Tyrella i al peu de les muntanyes Mournes. Està considerat com una obra mestra del golf. I després d’una jornada de golf no hi ha res millor que un capvespre a les carreres de cavalls o practicar submarinisme a Portaferry. Londonderry, anomenada popularment Derry i també coneguda com la ciutat emmurallada, és la ciutat europea que millor conserva les seves muralles, construïdes entre el 1613 i el 1618. Són imponents –20 metres d’altura per 30 metres d’amplada–, amb els seus gairebé dos quilòmetres de llarg total i quatre portes d’accés a l’interior. Dins les muralles les opcions són múltiples: l’ajuntament, anomenat Guildhall, amb unes vidrieres d’extraordinari valor que il·lustren els episodis més destacats de la història de la ciutat; el Museu de l’Asil, amb una història commovedora, ja que en el seu moment va ser construït per a 800 pobres, però en els pitjors moments de la història d’Irlanda va haver de donar cabuda dins els seus murs a més de 2.000 persones; la catedral anglicana de Saint Columb, l’edifici amb més història de Derry, datada del 1633. I si el que es busca és diversió, aquesta també està assegurada, ja que els Carnavals de Halloween a Derry són els més sonats de tota l’Illa Maragda.\nTRANQUIL·LA I INTERESSANT\nEl nord-oest és la zona menys poblada de l’illa, però no per això la menys interessant, ja que s’hi concentren la major part dels paratges per descobrir i el nombre més gran de caminants descobrintlos. Prop de Moneymore, a l’oest del llac Neagh, es troba la residència Springhill, que ha rebut en multitud d’ocasions l’apel ·latiu de “propietat més bella de l’Ulster”, on es poden trobar peces d’alta costura a la seva bugaderia i el fantasma d’una dama vagant pel lloc. A l’est del llac Foyle hi ha Limavaddy i el seu parc rural, un lloc ideal per als amants de la pesca, el piragüisme i l’escalada. El comtat de Donegal es caracteritza per l’espectacularitat i la bellesa de la seva costa. Escarpats caps i penya-segats s’alternen amb platges de sorra fina i daurada. Un dels llocs més atractius per als amants del surf és Bundoran, localitat situada entre turons, muntanyes i boscos, cosa que la fa encara més atractiva, ja que a més d’aquest esport se’n poden practicar d’altres: golf, equitació, pesca, ciclisme… Una altra opció fascinant dins del comtat de Donegal és la península d’Inishowen, on el turista se sentirà en un món a part.\nLA CAPITAL DEL NORD\nLa capital del nord, Belfast, combina els aspectes antics de la història amb les noves construccions. Comença el passeig de la història pel moll i el Museu Popular i del Transport de l’Ulster, on es narra la història del nord d’Irlanda de principis del segle XX, a més de poder veure peces dels naufragis de l’Armada Invencible. També són visites obligades l’ajuntament, construït per l’arquitecte, Brumwell Thomas, que va rebre el títol de Sir pel treball realitzat, o la catedral de Santa Ana, que va trigar 77 anys a acabar-se, o el museu del Titanic, tot un emblema de la ciutat.\nOCI I DINAMISME\nDescobrir, literalment, com una taula va perdre el vaixell perquè no es va acabar a temps és una altra de les curiositats que sorprendran el turista. La part nova de la capital ens ofereix grans concerts al Waterfront Hall i l’Odyssey –un gran centre d’oci que al seu torn alberga altres exposicions, com el W5 (whowhatwherewhenwhy), un museu interactiu dividit en cinc parts que sorprèn els adults i els nens, compres a totes les seves zones de comercials–, Wellington Place, Bedford Street, Lisburn Road, Bradbury Place, etc., restaurants, els seus famosos i històrics pubs –com el Crown Liquor Saloon, d’estil victorià i datat el 1826– que es barregen amb moderns bars i discoteques. Tot en una ciutat relativament petita, però molt dinàmica.\nAnterior MARRUECOS, Color en el adoquinado\nSiguiente SAN CARLOS DE BARILOCHE, La puerta de la Patagonia\nSIX SENSES SPAS EN EL HOTEL ARTS\nTahití, la perla del pacífico


La seducció de la saviesa: Camins\nEduardo Galeano: "El coneixement està a l'horitzó. M'hi acosto dos passos i ell s'allunya dos passos. Camino deu passos i l'horitzó es desplaça deu passes més. Per molt que camini, no l'atraparé mai . Per què serveix, doncs, el conèixer? Serveix per això: per caminar".\nM' aturo un petit moment en aquest fantàstic camí del coneixement, per fer allò que diuen que s' ha de fer poc, que és mirar enrere. I per moments em veig quan era una nena sentada en un pupitre, primer dels verdosos i a mesura que anaven passant els cursos, es vàren anar descolorint, per tornar-se grocs...una metàfora de la vida, potser?\nSempre intentava sentar-me enmig de la classe i en un dels laterals; ni davant ni darrere..la posició on passar més desapercebuda i al mateix temps vigilar el que passava al meu voltant. Algú podria pensar que el millor lloc per fer això era al darrere, però no. Havía comprovat precisament que al darrere els entremaliats aconseguien cridar l' atenció dels altres companys i al final dels mateixos professors.\nAixí que, aposentada en aquest emplaçament, vaig veure passar uns quants anys i unes quantes coses que no 'coneixia' i vaig sortir de les aules, amb el que, ara m' adono, era un sac amb unes 'llavors' de coneixement, que la vida i la meva 'gana' haurien de fer produïr. El cert és que en aquell moment em pensava que havia tocat un horitzó. Vàrem sortir de l' escola, els meus companys i jo, mirant-nos els petits que es quedaven i creient-nos que erem grans en molts sentits..també..amb el del coneixement.\n'...Per molt que camini, no l' atraparé mai'...menys mal! Menys mal que mentre visqui sempre hi hauran coses que em sorprendran, i precisament aquesta capacitat de 'sorpresa', és la que he adoptat per què formi part del meu patrimoni. Per decisió pròpia, vull sorprendra'm mentre respiri, i com més sorpreses experimenti, més coneixement podré ficar en aquest sac que creia ple ara fa 'uns quants' anys.\nEduardo Galeano és un escriptor i periodista nascut el 1940 a Uruguai i una de les personalitats més destacades de la literatura iberoamericana. Els seus llibres han estat traduïts a diversos idiomes i tracten gèneres com el documental, la ficció, el periodisme, anàlisi de política i història.\nDurant la seva adolescència va fer de mecànic de cotxes, recaptador, pintor de cartells, missatger, mecanògraf i caixer. Va viure una dictadura i les seves dures (d' una dicta-dura només poden sortir situacions 'dures', no?) conseqüències- va ser agregat a la llista de condemnats pels esquadrons de la mort, raó per la qual es va veure obligat a fugir.\nSens dubte aquest escriptor ha caminat molt i té un sac carregat de coneixements. Els seus escrits estan farcits de reflexions, que en moltíssimes ocasions es barregen de perfilada ironia. I es que si les reflexions són vers la marxa del món, qui pot evitar l' ironia?\nAixí que, un cop feta aquesta petita aturada, segueixo la marxa...davant veig un horitzó que no penso atrapar..., només perseguir.\nPoema de K. Cavafis Veu: Sean Connery Música: Vangelis\nPublicat per Tina Bellapart a 22:42


Històries del transport per carretera de Catalunya: Tres autocars i tres camions LAI-Albatros-Karpetan matriculats.\nTres autocars i tres camions LAI-Albatros-Karpetan matriculats.\nA mitjan de l'any 1962 el diari ABC portava una pàgina sencera que anunciava que Distribuïdora Aucasa, representant oficial a Madrid del vehicles Lerma Autobastidores Industriales SA, posava a la venda els camions i autocars Karpetan, Layetan i Oretan. L'anunci incorporava la fotografia d'una versió de cabina tractora, fet que palesa els ambiciosos objectius que perseguien els promotors d'aquest projecte industrial:\nL'anunci de la venda dels camions Albatros i Karpetan fou acompanyada d'una intensa campanya publicitària que consistí en l'exposició dels vehicles en un estand exterior. Una pràctica habitual aleshores com també ho eren les caravanes de vehicles que recorrien les principals ciutats espanyoles per difondre les seves novetats.\nFotografies d'un camió Albatros i d'un xassís d'autocar/autobús equipats amb motors Henschel fabricats amb llicència per Motores Sura SA a L'Hospitalet del Llobregat:\nDetall del xassís Albatros destinat a autocar/autobús i que muntava un motor Henschel Sura:\nEmbarcament d'un camió Albatros rígid de dos eixos de xassís llarg:\nLes tres marques que Lerma Autobastidores Industriales SA registrà inicialment per comercialitzar els seus vehicles -Layetan, Karpetan i Oretan- remetien a tres pobles ibers que poblaren la península ibèrica amb anterioritat a l'arribada i colonització romana. Els laietans habitaven les actuals comarques del Barcelonès, Maresme i el Vallès Oriental i Occidental; els carpetans poblaren el centre de la península, o sigui, Madrid i les províncies limítrofs; i els oretans, al sud del centre peninsular, ocuparen part de les províncies de Ciutat Real, Albacete i Jaén.\nBen aviat la marca Oretan fou desestimada. I s'imposaren tres marques: Karpetan, que fou la principal constituïda per vehicles amb motors Perkins, Albatros per als camions i autocars de major tonatge i Layetan de vida lànguida i efímera.\nDos autocars de la marca Albatros fabricats per Lerma Autobastidores Industriales SA, equipats amb motors Henschel Sura i carrossats per Carrosseries Metàl·liques Logronyeses (CAMELSA). El primer fou d'en Pere Estarriol i Bramon, de Figueres, i el segon, d'en Josep Rosa que en societat amb en Vilanova explotaven la línia regular de Figueres a Sant Llorenç de la Muga:\nPresentació, a Saragossa, del camió Karpetan equipat amb motor Perkins i amb l'opció d'un bolquet de fàbrica:\nCamió Karpetan en la versió de xassís i cabina:\nPublicitat del camió Karpetan equipat amb motor Perkins, canvi de sis velocitats amb reductora i cabina autoportant amb aïllament antitèrmic que construïa Lerma Autobastidores Industriales SA:\nLAI comercialitzà amb la marca Layetan el mateix xassís i cabina del model de camió Karpetan però equipat amb motor Henschel que construïa sota llicència Motores Sura SA de Barcelona:\nEl nombre de camions i autocars que Lerma Autobastidores Industriales SA produí en el transcurs de la dècada de 1960 fou irrisori. S'estima una producció de tres-cents vehicles. Aquest fet repercuteix en les fotografies dels camions Karpetan que han arribat fins els nostres dies. Malauradament, ben poques. Remenant per internet hem trobat tres camions Karpetan matriculats, fet que és un troballa que mereix la seva reproducció en aquest espai.\nLa primera fotografia correspon a un Karpetan i un Nazar, els dos de gran tonatge, de l'empresa Gonzalez Veguillas de Saragossa que transportaven una tragella i un tractor d'obra civil:\nImatge posterior del Nazar i del Karpetan carregats amb el tractor i la tragella:\nUn Seat 1400 encapçalava els dos camions fabricats a Saragossa i carregats amb un transport tan singular:\nLa segona fotografia, del senyor Enrique Estalleres del municipi de Montaverner, a la comarca de la Vall d'Abaida i penjada a la pàgina de Facebook Los Camioneros, és un camió Karpetan de xassís llarg carrossat amb una caixa de fusta i alces per transports generals ben estibat de garrafes. Una fotografia meravellosa:\nI el tercer Karpetan, matriculat l'any 1966, fou d'un transportista de Cadis:\nI la darrera fotografia és d'un autocar Karpetan equipat amb motor Man que tingué el senyor Jaume Terradas i Quintana, en Paciència per motiu, comprat d'ocasió a Barcelona:\nLa proliferació distintes marques per una producció tan insignificant posa de manifest una política comercial erràtica i contradictòria. Alguns emprenedors dels anys 1960 tingueren més entusiasme que no pas una direcció industrial i comercial encertada, definida i clara per assolir un objectiu concret i tangible. I la mala planificació comportà el cessament, ben aviat, de la major part dels constructors de vehicles que sorgiren en els anys 1960. Tan ràpid com floriren es marciren i desaparegueren. Lerma Autobastidores Industriales SA fou una manifestació clara del fenomen exposat.\nEtiquetes de comentaris: Albatros Karpetan Oretran Layetan truck lorry camió lastwagen camión, Distribuidora Aucasa Madrid, Gonzalez Veguillas Zaragoza, LAI, Motores Sura SA Hospitalet del Llobregat


Verdum, barri obert | PLA COMUNITARI DE VERDUM\nTreballar les relacions de veïnatge al barri, teatre social i comunitari.\nCoordinació amb la Xarxa 9 barris Acull\nDia Internacional de les Dones: Preparació conjunta amb entitats i veïns/es del barri. La trobada serveix per relacionar-se amb persones de diverses entitats, barris i cultures; visualitzar i compartir les activitats que es realitzen en el conjunt del barri i del Districte.\nSense les dones el món s’atura #vagadetotes 8 de Marzo de 2017\nFet per les dones dels Dimecres Culturals i Pla Comunitari de Verdum\nTreballar les relacions de veïnatge al barri, teatre social i comunitari: en conveni amb la Fundació La Roda, donem continuïtat al projecte de teatre comunitari al barri engegat l’any 2015, amb la voluntat de sensibilitzar i aportar elements per a la reflexió al voltant de la importància de les relacions veïnals en la millora de la qualitat de vida a partir d’una peça de teatre social creada per veïns i veïnes del barri. A nivell metodològic, l’eina que s’utilitza és el teatre dels Oprimits i les Oprimides. Unes de les tècniques del teatre de l’oprimit és el teatre fòrum. Es basa en una obra teatral breu o una escena que representi un conflicte social, en aquest cas un conflicte emmarcat en les relacions veïnals, que no es resol. A continuació els espectadors són convidats a substituir actors per a modificar les accions dels seus personatges per mirar de millorar el resultat. Es reinterpreta tantes vegades com calgui, segons les propostes i comentaris del públic. Al final es debat i analitza cada una de les opcions i solucions aportades.\nHistòries de veïnat: el que a priori és un tret identitari predominant dels que viuen a Verdum – ser veí/veïna del barri- esdevé un espai comú des d’on treballar fets que poden facilitar o dificultar les relacions veïnals. En la línia de l’any passat, continuem recollint històries positives de relacions entre veïns i veïnes, convidant a veïns i veïnes del barri a explicar/ narrar alguna història o experiència a través de la qual hagin començat una relació amb el veí/veïna o amb altres veïns i veïnes del barri. La finalitat és reconèixer el valor i la utilitat personal i social de les relacions humanes en el desenvolupament personal i comunitari. Mitjançant aquestes històries inspiradores entre veïns es pretén generar un espai de creixement en el qual veïns i veïnes puguin expressar-se, compartir, sentir i construir el vincle que ens fa preocupar per l’altre. A banda de recollir històries individuals, tenim previst realitzar trobades amb grups del barri o comerços on poder plantejar el tema a nivell més grupal i comunitari, no només a nivell d’escala de veïns/es.


Gaziel i Segarra, feu lloc a Joan Francesc Mira\nPERFIL NOVEL·LISTA, ASSAGISTA, TRADUCTOR I PROFESSOR, JOAN F. MIRA PRESENTA EL PRIMER VOLUM DE MEMÒRIES, UN NOU REPTE EN UNA TRAJECTÒRIA QUE INCLOU 'BORJA PAPA', 'ELS TREBALLS PERDUTS' I 'PURGATORI'\nSi Joan Francesc Mira (València, 1939) fos un autor italià, francès, alemany o espanyol, el seu nom seria inclòs anualment en les travesses per al premi Nobel de literatura i seria considerat un dels homes de lletres més versàtils i savis del continent europeu, al costat dels Steiner, Magris i companyia. Si algú creu que l'afirmació és exagerada, que faci un ràpid cop d'ull als títols més selectes de la seva bibliografia: quatre novel·les excel·lents -la trilogia de València més Borja Papa -, desenes d'assaigs i conferències innovadors i lúcids, milers d'articles en premsa plens de sabers històrics, antropològics, religiosos, artístics i culturals, i la traducció al català de les tres obres fundacionals de la literatura occidental, l' Odissea d'Homer, els Evangelis i la Divina Comèdia de Dante Alighieri. Exagerat? Encara faig curt...\nAmb la publicació d' El tramvia groc , Mira obre el seu vast projecte literari a un nou front i ofereix unes memòries d'infantesa (fins als tretze anys) plenes de vivor, de color i de tendresa, en què van succeint-se els personatges i escenaris que d'una manera o altra van anar ampliant la seva "experiència del món" i que el van construir com a persona. Són unes memòries de tall clàssic, i no és casual que Mira invoqui els volums memorialístics de Nabokov, Canetti i sobretot Yourcenar, models i confrares en l'intent de recuperar, alhora que una època passada de la pròpia vida, també un món extingit, que ja sembla tan remot com si fos d'una civilització diferent. En el cas de Mira, nascut al barri de la Torre, aquests temps i món perduts s'emmarquen en la frontera entre el paradís feréstec de la societat agrària de l'Horta i la deprimida grisor urbana de la València de postguerra. "Jo vaig créixer entre una vella carretera transitada, un tramvia, una granja i un hort, enmig de terres llaurades i a la vora mateixa d'una ciutat gran i antiga del sud-oest d'Europa".\nMira comença el llibre amb una elegant i delicada reflexió sobre "l'ample palau de la memòria" i l'acaba amb un capítol brevíssim dedicat a la mort del seu pare, el fet dramàtic que va posar punt final als anys d'infantesa. Entremig enfila tot de detalls, figures, situacions i atmosferes que no s'estructuren segons un ordre cronològic sinó més aviat temàtic -la llar i les feines de la granja, el funcionament del món rural, els pares i els tres germans, les escoles, etcètera- i que de tant en tant és complementat amb projeccions cap al futur per rescatar amb una pinzellada algun episodi de la vida adulta de l'autor. Tot plegat configura un vistós mosaic de records -treballs, lectures, amors, accidents, lliçons de vida- que apareixen literaturitzats en el millor sentit de la paraula. Vull dir que Mira no fa servir els records per fer literatura, sinó que fa servir la literatura per donar més entitat i sentit als records, i transmetre'ls amb més emoció i eficàcia al lector.\nTot i que El tramvia groc traspua gratitud en gairebé cada pàgina -pels paisatges que el van acollir, les experiències que va viure i la gent amb qui va conviure-, en cap moment no cau en la nostàlgia ni en la idealització indiscriminada del passat. Mira troba l'equilibri exacte per deixar ben clar que aleshores la felicitat era possible, però que aquell era un món dur. Escrites en la prosa sinuosa, depurada i densa característica de l'autor, potser aquestes memòries contenen algunes de les pàgines més esplèndides de tota la seva obra: l'elogi dedicat a l'horta de València -"no hi ha en tota la pell del planeta res més exacte i més perfecte"-, la bondat de la mare resumida en les tasses de cafè que prepara per als tres lladres que els robaven les gallines o la brutal lliçó de sociologia política que aprèn a partir dels animals de la granja.\nAl capítol final, l'autor avança que potser escriurà un segon volum de memòries sobre els quatre anys i mig següents de la seva vida, passats com a "novici adolescent en un vell convent desolat", com a "jove monjo en un antic monestir cistercenc" i com a "estudiant cosmopolita a la Universitat Gregoriana de Roma". Les memòries de Sagarra i de Gaziel aviat tindran companyia al lloc més alt del panteó d'autobiografies de la literatura catalana.


territoris.cat 19:00 19/04/16\nLa presentació es farà dissabte dia 23 a les 6 de la tarda a la plaça de l’Ajuntament i inclourà una cercavila pels carrers i places del centre de la ciutat\nestrena mollerussa per nous sant homenatge\nPresentació de les dues figures realitzades per iniciativa popular\nMollerussa estrenarà per Sant Jordi els dos nous gegants de la ciutat, el Pepito i la Carme, nascuts de la iniciativa popular impulsada pel Casal Popular l’Arreu, l’Agrupació Sardanista de Mollerussa, l’Associació de Dones Albada, l’Agrupament Escolta i Guia Cal Met i l’Orfeó Renaixença, amb el suport de l’Ajuntament. Amb aquestes dues noves figures del patrimoni cultural de la ciutat, les entitats volen retre un homenatge pòstum al matrimoni Isanda – Capell, en reconeixement de la seva tasca altruista de foment i promoció de la cultura popular i tradicional dels Països catalans, la seva petjada en el patrimoni etnològic i artístic, la implicació en l’associacionisme i la seva estima per la ciutat de Mollerussa.\nLa implicació de la ciutadania a través d'activitats de mecenatge i de donatius han fet possible el finançament de les figures\nL'artista Jordi Arnau ha estat l'autor, amb la col·laboració de les modistes Isabel Fontanet, M. Teresa Cardona i Roser Cardona\nLes noves figures han estat construïdes pel jove mestre de bestiari popular de les Borges Blanques, Jordi Arnau Espluga, que ha fet realitat dos gegantons manotes amb la imatge de la parella homenatjada. A més a més, s’ha comptat amb la col·laboració voluntària de les modistes Isabel Fontanet, M. Teresa Cardona i Roser Cardona per a la confecció del vestuari.\nLa construcció d’aquests gegants ha estat possible per la implicació de la ciutadania a través de diferents activitats de mecenatge ciutadà, ja que amb els donatius per una panera de Nadal (2014), l’organització de la 1a. Calçotada Popular (2015), diferents donatius i patrocinis, es va recaptar 4.300 € que han permès finançar la totalitat de les despeses de la construcció de les figures i de la festa de presentació.


Arriben a Barcelona les 12 tones de material sanitari que l’Ajuntament ha adquirit per a protegir serveis essencials - BCN-Notícies.cat\n25 juliol 2020 | Talls parcials al servei de metro de les línies 1 i 4 durant el mes d’agost, per obres\nArriben a Barcelona les 12 tones de material sanitari que l’Ajuntament ha adquirit per a protegir serveis essencials\nPosted By: Redacció 3 abril 2020\nL’Ajuntament ha comprat aquest material directament al fabricant de Xangai gràcies a la col·laboració de la comunitat xinesa de la ciutat.\nL’enviament inclou 600.000 mascaretes quirúrgiques IIR, 5.000 granotes, 12.000 ulleres i 9.600 gorros.\nServeis Socials, Bombers, Guàrdia Urbana, Mercats Municipals, Mercabarna, Cementiris, i Serveis de Neteja seran destinataris del material.\nBarcelona ha rebut 12 tones de material sanitari procedent de la ciutat xinesa de Xangai, adquirides pel consistori per a protegir serveis essencials. L’Ajuntament ha comprat aquest material directament al fabricant xinès de Xangai gràcies a la col·laboració de la comunitat xinesa de la ciutat i als seus contactes al país asiàtic.\nEn total, l’enviament inclou 600.000 mascaretes quirúrgiques IIR, 5.000 granotes, 12.000 ulleres i 9.600 gorros.\nEl material està destinat als serveis municipals essencials que en aquests moments tenen més presència a peu de carrer o tenen una funció amb contacte més directe amb altres ciutadans i ciutadanes, com són els treballadors de Serveis Socials, Bombers, Guàrdia Urbana, Mercats Municipals, Mercabarna, Cementiris, i Serveis de Neteja.\nAquesta és la major compra que ha realitzat l’Ajuntament de Barcelona per tal de donar suport als treballadors i treballadores que en aquests moments es troben prestant un servei bàsic per continuar garantir el bon funcionament de la ciutat, l’atenció a les persones més vulnerables i l’assistència sanitària a aquelles persones que la necessiten.\nL’Ajuntament té com a prioritat mantenir l’activitat dels serveis públics essencials durant una situació d’emergència sanitària com l’actual, i també protegir adequadament els seus treballadors i treballadores, per tal que puguin desenvolupar la seva feina en les condicions adients. Aquestes darreres setmanes l’Ajuntament ha fet un esforç especial per tal de proveir d’equips de protecció individual, davant la manca de material que tenien, també a Hospital del Mar, Hospital Clínic i Pavellons Salut ubicats a centres esportius previstos per donar suport a centres sanitaris de la ciutat.\nL’avió que ha transportat les 12 tones de material sanitari ha estat posat a disposició del consistori barceloní per l’exèrcit i ha estat promocionat per l’ICEX, mentre que el transport ha estat sufragat per l’Estat. L’aparell va arribar ahir a Torrejón de Ardoz des de Xangai després de passar per Minsk. El material va arribar a Barcelona ahir a darrera hora de la nit, als magatzems municipals. El dispositiu ha comptat també amb la participació de Barcelona de Serveis Municipals (B:SM).\nA banda del material arribat des de Xangai i comprat per l’Ajuntament, ciutats xineses amb les quals Barcelona té establerts acords de col·laboració o d’agermanament han confirmat que realitzaran donacions de material mèdic de primera necessitat com ara mascaretes, bussos o ulleres de protecció. És el cas de la mateixa Xangai, Shenzhen i Yiwu, que donaran 150.000 mascaretes a la ciutat de Barcelona.\nL’Ajuntament continua mantenint contactes amb l’ambaixador a la Xina, amb diferents consolats i amb el govern espanyol perquè es puguin fer efectives aquestes donacions. Cal destacar també la implicació i les propostes de donacions de la comunitat xinesa i coreana que han donat a la ciutat 15.000 mascaretes les darreres setmanes. A aquestes cal afegir les mascaretes i equips de protecció individual que estan comprant a la Xina, quantificades fins al moment en 150.000 i que està previst que arribin durant les properes setmanes.\nNou descobriment per combatre un dels càncers de mama més agressius\nLa Guàrdia Urbana deté quatre persones per tràfic de drogues a Ciutat Vella\nBarcelona convoca un minut de silenci aquest dimarts per la mort d’una dona per violència masclista\nAquest dilluns, vaga de metro


Justícia i Pau - I què podem fer?\nArticle d'opinió de la Núria Carulla, membre de la Junta de Govern de Justícia i Pau Barcelona.\nEl dissabte 28 de maig vàrem fer la trobada catalano-balear de Justícia i Pau, amb una bona representació de les comissions d’arreu de Catalunya i de Menorca. El tema principal va ser la reflexió a l’entorn de l’encíclica del Papa Francesc Laudato Si, sobre el medi ambient i la degradació de la natura en la que es troba la casa comuna que és la Terra i com afecta això la vida de les persones que l’habitem.\nTothom coneix més o menys els possibles efectes perniciosos per a la natura d’un mal ús de la tecnologia. També el perill de la supervivència de certes espècies animals o vegetals per la cobdícia i l’estupidesa d’uns quants humans amb capacitat i riquesa sense el mínim sentit de respecte ni un bri d’amor per la meravellosa bellesa de la natura, regal i do de Déu a la humanitat.\nEl papa Francesc, però, ens fa notar que som part d’aquesta natura, ara per ara l’espècie dominant, que podem gaudir del món sencer, però també amb capacitat de destruir. Sense la natura no vivim, sense la solidaritat no ens salvem.\nQuè podem fer per aturar el canvi climàtic? Què podem fer per aturar la contaminació dels mars i de grans zones del planeta on malviuen milions de persones? Què podem fer davant dels milions de persones que migren forçades per la guerra o la fam o la persecució i la repressió? Què podem fer per les comunitats indígenes perseguides i desnonades de les seves terres ancestrals per l’espoliació dels minerals o per l’agricultura intensiva, o la ramaderia? Certament tot és massa desmesurat per les nostres poques forces i influències.\nMolts de nosaltres ja aportem el gra de sorra, procurant reciclar, triar productes amb components biodegradables, no comprar cotxes gaire contaminants, fins i tot contribuïm amb alguna ONG de cooperació o Càritas, i amb aquestes accions contribuïm d’alguna manera a pal·liar una mica els desastres que passen.\nAixò està molt bé però cal fer un pas més. Hem sentit més d’una vegada el relat evangèlic sobre el jove ric que pregunta a Jesús: Què puc fer per guanyar la vida eterna? Si tot ho fas bé segons les normes, només et queda una cosa, ven tot el que tens, dóna-ho als pobres i després segueix-me ─li diu Jesús. Quan arribem al final del relat ens quedem pensatius i indecisos davant del repte.\nAmb això, Jesús ens està dient que, per damunt de tot, la persona primer, primer que els diners, que la pròpia seguretat, que la pròpia comoditat. Les persones primer, sobretot si passen moments o situacions de necessitat.\nAl món hi ha set mil milions de persones, uns tenim més del que necessitem i d’altres no tenen ni el mínim. Malgrat que la ciència i la tecnologia actuals podrien facilitar la vida de tota la població planetària, els interessos dels països rics i poderosos ho impedeixen, per poder usar i abusar de tots els recursos mundials segons la seva conveniència. I què podem fer per evitar això?\nEn primer lloc, si vivim en països democràtics on els ciutadans i ciutadanes escollim els nostres representants, no ens deixem seduir pels que prometen benestars per uns quants sense tenir en compte la interdependència mundial. En segon lloc, hem de compartir el temps, el pensament i els béns, com diu sant Joan Baptista: “Qui tingui dos vestits, que en doni un al qui no en té, i qui tingui menjar, que també el comparteixi”, ara bé, no s’hi val a donar el que sobra o bé després de comprar 30 samarretes perquè són barates donar-ne 15. Tot el que ens surt barat a nosaltres, resulta car per algú. Hi ha persones esclavitzades a fàbriques a molts països, hi ha paratges preciosos amenaçats pel turisme massiu, igual que les nostres costes i els nostres monuments. Prendre consciència i compartir, també significa que no podem fer tot el que ens és possible pels diners o per la tecnologia. Ens hem de contenir en el consum, eradicar el malbaratament, que després deriva en residus contaminants per més que es reciclin.\nBé ens ha de servir la intel·ligència, el cor i la fe per encarar tots els reptes que tenim al davant, cadascú des de la seva especialitat, coneixements o saviesa.