Cerca totes les ofertes d'hotels a Gorla Entrada:\n34 ComentarisAntares Hotel Concorde...Habitacions per nit per només86 EUR 11 ComentarisAtahotel Linea Uno Residence...Habitacions per nit per només99 EUR 1 ComentarisHotel Nuovo Metrò...Habitacions per nit per només 1 ComentarisHotel Siro...Habitacions per nit per només 1 ComentarisIl Girasole High Quality Inn...Habitacions per nit per només Residence Viserba...Habitacions per nit per només 2 ComentarisEuro Inn B&B...Habitacions per nit per només Nico&Cinzia Apartments...Habitacions per nit per només Residence Loreto...Habitacions per nit per només Termopili Halldis Apartment...Habitacions per nit per només 9 ComentarisB&B Best Hostel Milano...Habitacions per nit per només B&B Milano Centrale...Habitacions per nit per només BB02Milano...Habitacions per nit per només 1 ComentarisBed+Art Milano CentraleEs un lloc perfecte per estar uns dies, el personal es increiblement amable i atent, tenint clar que no eés un hotel típic.\n100% recomenable...Habitacions per nit per només Bicocca Milan Loft...Habitacions per nit per només Comfy Apartment Milano...Habitacions per nit per només 2 ComentarisLoreto Elite Milano...Habitacions per nit per només Nearby...Habitacions per nit per només Temporary House - Via Oxilia...Habitacions per nit per només Il Giacinto...Habitacions per nit per només Més zones a Milà\nMés de 1.150.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 30.500.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Gorla Estacions de tren, metro i autobús\nEstació de Metro GorlaEstació de Metro PrecottoEstació de Metro RoveretoEstació de Metro TurroEstació de Metro Villa San Giovanni\nGorla és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Milà. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Gorla està agraciat amb envoltatns plens de vida, bons restaurants, zones de compra i increibles atraccions. Assegurís de mirar a Agoda.com pels millors preus disponibles a Milà. Amb una ampla gama com l'amigable Best Western Antares Hotel Concorde al comfortable Atahotel Linea Uno Residence, Agoda.com ofereix una gran varietat d'allotjaments que s'ajustaran a les seves necessitats. Empleni les seves dates d'estada i navegui a traves de les millors ofertes d'hotel a Gorla.\nHotels destacats a Gorla, Milà\nAntares Hotel Concorde, ubicat a Gorla, Milà, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí,...\nConstruit a l'any 1984, Atahotel Linea Uno Residence és un extra de distinció per a Milà i una...\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Milà, Hotel Nuovo Metrò és...\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hotel Siro està situat idealment a Gorla; una de les...\nIl Girasole High Quality Inn, ubicat a Gorla, Milà, és una destinació popular per a viatgers. Des...\nSituat en el cor de Gorla, Residence Viserba és un lloc ideal des d'on descobrir Milà. Des d'aquí,...\nL'Euro Inn B&B està situat al nord-est del centre de Milà, a 350 m de les parades de metro de...\nDissenyat tant per oci com per negoci, Nico&Cinzia Apartments està situat idealment a Gorla; una de...\nConvenientment situat a Milà, Residence Loreto és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat...\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Termopili Halldis Apartment és una...\nB&B Best Hostel Milano, ubicat a Gorla, Milà, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí,...\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Milà, B&B Milano Centrale és...\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, BB02Milano és una elecció...\nEs un lloc perfecte per estar uns dies, el personal es increiblement amable i atent, tenint clar que no eés un hotel típic.\nRoger, Espanya 13 de gener de 2017 Bicocca Milan Loft\nAl visitar Milà, vosté es sentirà com a casa a Bicocca Milan Loft, què li ofereix un allotjament de...\nComfy Apartment Milano, ubicat a Viale Monza, Milà, és una destinació popular per a viatgers. Des...\nEl Loreto Elite Milano està situat a 500 m de l'estació de tren de Milano Centrale. L'establiment...\nBen posicionat a Viale Monza, Nearby és un lloc ideal d'inici d'excursions a Milà. Des d'aquí, els...\nDissenyat tant per oci com per negoci, Temporary House - Via Oxilia està situat idealment a Gorla;...\nConvenientment situat a Milà, Il Giacinto és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat...\nHotels a Gorla: Antares Hotel ConcordeAtahotel Linea Uno ResidenceB&B Best Hostel MilanoB&B Milano CentraleBB02Milano\nBed+Art Milano CentraleBicocca Milan LoftComfy Apartment MilanoEuro Inn B&BHotel Nuovo Metrò\nHotel SiroIl GiacintoIl Girasole High Quality InnLoreto Elite MilanoNearby\nNico&Cinzia ApartmentsResidence LoretoResidence ViserbaTemporary House - Via OxiliaTermopili Halldis Apartment\nLlocs d'interès a Gorla: Estació de Metro Villa San GiovanniEstació de Metro Precotto\nEstació de Metro Turro


Ayats confia guanyar l’alcaldia de Girona però admet que haurà de pactar - Diari de Girona\nAyats confia guanyar l’alcaldia de Girona però admet que haurà de pactar\nEl candidat d’ERC presenta la seva candidatura a les municipals de 2023 amb l’objectiu de fer una ciutat «republicana, feminista, sostenible i equitativa»\nGirona | 15·05·22 | 06:30 | Actualitzat a les 08:37\nTeresa Jordà, Pere Aragonès i Quim Ayats, ahir a Girona. | ANIOL RESCLOSA\nEl candidat d’ERC a les eleccions municipals de 2023, Quim Ayats, actual vicealcalde i regidor de Cultura, es va mostrar ahir «convençut» de guanyar l’alcaldia de Girona tot i reconèixer que probablement haurà de pactar «un govern de coalició» amb altres forces polítiques. En la seva presentació oficial com a cap de llista republicà al consistori gironí, Ayats va assegurar que la seva formació sortirà vencedora dels comicis «tot i que probablement no tindrem la majoria», un fet que va augurar que passarà en altres municipis «perquè les majories s’han acabat». L’alcaldable republicà va destacar la seva experiència i la del seu partit com a integrants d’una coalició en la legislatura actual (amb Junts), manifestant que «és bo tenir la voluntat d’haver-ho fet i l’experiència d’haver treballat en un govern de coalició».\nAyats va avançar algunes de les línies mestres del seu programa en un acte celebrat a la plaça Salvador Espriu de Girona. Ho va fer sota un sol de justícia i davant d’una nodrida representació de militants i companys de partit encapçalada pel president de la Generalitat, Pere Aragonès, i per la consellera d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural, Teresa Jordà.\nLa Girona «sencera»\nEl candidat va recordar els seus origens «al barri plural de Santa Eugènia», i va vincular-los amb la seva proposta de defensar una «Girona sencera» que possibiliti l’enteniment amb diferents sensibilitats i realitats socials de les diferents àrees de la ciutat. Ayats va manifestar la voluntat de construir «la Girona del futur», una transformació «republicana, feminista, sostenible i equitativa» de la ciutat. La idea inclou «modernitzar-la per estar més ben preparats pels nous temps, perque encara llueixi més i per garantir una qualitat de vida del segle XXI».\nEl candidat també va fer incís en millorar «la qualitat de vida» dels gironins, i va destacar la seva tasca actual al consistori com a vicealcalde i regidor de Cultura. «Estem fent una aposta històrica en habitatge públic, estem combatent la segregació escolar, treballem pensant en tots els barris i per fer arribar la cultura a tot arreu». En aquest sentit, va apostar per abordar els reptes de futur «ne clau urbana», i deixar de parlar «de la Girona dels 100.000 habitants per fer-ho de la Girona dels 700.000».\nÉs la segona vegada que Ayats es presenta com a alcaldable d’ERC a Girona. Ahir va repassar la seva trajectòria política i acadèmica, i va ressaltar el seu compromís amb el municipi. «Vaig decidir deixar el meu escó al Senat perquè estava convençut que la política municipal mereixia tot el meu temps, esforços i energies, i mereixia que hi fos sempre, a peu de carrer, per impulsar les demandes de la ciutadania».\nEn aquesta línia, va afirmar que «Girona ha de fer un pas més. Soc d’una generació preparada per un món que canvia a passos de gegants: sabem que hem d’avançar, adaptar-nos, renovar-nos, i que no ens podem permetre el luxe de quedar-nos aturats.\nEl candidat d’ERC va reivindicar el lideratge «per una ciutat que deixi de viure d’inèrcia», i va anunciar la seva intenció «d’arremangar-se» perquè la ciutat tiri endavant. «La manera més eficaç de fer la Girona del futur és fent-la», va sentenciar.\nAyats va tenir un acompanyament de luxe en la seva presentació oficial. El president de la Generalitat va declarar que «els republicans donem la cara sempre i ho fem allargant la mà i escoltant tots aquells que des de la implicació ciutadana treballeu pel país.» A més a més, Aragonès va apuntar que «sempre que els republicans hem hagut de triar entre diferents possibilitats i Catalunya, sempre hem triat Catalunya. I en Quim, quan ha hagut de triar, sempre ha triat Girona.»\nPer la seva banda, consellera Jordà ha apuntat la idea que «és la primera vegada que en aquesta ciutat immortal Esquerra repetim candidat a les municipals» i ha reforçat el seu discurs afirmant que «en Quim i tot el seu equip sap quan s’han de prendre decisions, quan s’han d’arremangar, quan has de remar sempre en pro del bé de la ciutat. I aquest és en Quim, un home que s’estima la seva ciutat».\n1 La verola del mico preocupa els metges: "Fa por, molta por"\n3 Mor una nena de 3 anys després d'ingerir aigua oxigenada\n4 L’autora de ‘Com assassinar el teu marit’, a judici per matar el seu marit\nA Holanda o a Flandes la recollida de l’orgànica és setmanal o quinzenal\nGirona registra la temperatura mínima més alta de la història durant un mes de maig


Torredembarra amplia el cementiri municipal | Diari La República Checa\nTorredembarra amplia el cementiri municipal\nLes obres d’ampliació s’executaran en 4 mesos\nL’Ajuntament de Torredembarra ha anunciat que les obres d’ampliació del cementiri municipal ja s’han iniciat. L’empresa guanyadora del procés de licitació, iniciat el mes de desembre, ha estat Voracys, SL amb un pressupost de 308.396,33 €. El termini d’execució previst per a la finalització dels treballs és de quatre mesos.\nL’ampliació del cementiri torrenc consistirà en la construcció d’una nova illa amb un total de 192 nínxols i 132 columbaris. Aquesta actuació es durà a terme dins dels límits actuals del recinte, en l’espai lliure interior de l’agrupació central, sense afectar els vuit xiprers a la zona enjardinada, ni la configuració dels porxos perimetrals.\nEl regidor de Via Pública i Manteniment, Raúl García, ha explicat que l’ampliació del cementiri municipal és urgent, ja que en aquests moments “només queden una vintena de nínxols disponibles”. Aquesta obra ha estat qualificada des del consistori torrenc com a essencial.\npreviousLes platges de Tarragona s’omplen de banyistes\nnextLa contaminació es va mantenir sota dels límits a TGN, segons el Govern


enganxem Archives - HANDBOX\nEl mini àlbum que us presentem avui Les Antònies és una combinació de paper d’scrapbook decorat de compra i dels nostres propis dissenys. Hem jugat amb els estampats florals i els colors clars per donar un aire molt fresc i juvenil. Encara que és un\nTags atccaixacartulinacolecciCosturacosturaenganxemhavelapizneedpaperpartpatróPatrónpatrónpatternquedarscrapbooksolapatelas bonitasthree\nLes Antònies estem introduint-nos al món de l’Scrapbook i, aquesta setmana, hem descobert els ATC’s (Artist trading cards). Hem començat fent dues mini col·leccions de tres, en estils totalment diferents. La mesura que hem donat a nostres ATC’s és de 10cmX7’50cm. Hem fet servir fotos


“Triem films que representen el bo i millor del cinema independent de terror” | EL CINÈFIL\n“Triem films que representen el bo i millor del cinema independent de terror”\nCine CatalàEntrevistaFestivals i activitats 6 de Juliol de 2016 Luana Valls 0\nEl Festival Sant Cugat Fantàstic obre les portes demà fins al 10 de juliol\nMarc Carreté és director, guionista i productor de cinema i co-director del Sant Cugat Fantàstic que demà dóna el tret de sortida a la segona edició d’aquest festival de cinema internacional fantàstic i de terror. Durant quatre dies es podran veure un total de 19 films i 19 curtmetratges, que conformen una mostra de què ha passat al món des d’una perspectiva cinematogràfica.\nPreparats per aquesta segona edició del festival?\nSí, preparats, i tant. Ens fa molta il·lusió, val a dir que no és fàcil preparar un esdeveniment així amb les limitacions d’un pressupost i d’un equip, per coherència petit, però tenim tots els continguts aquí, tenim el programa tancat i, ho tenim tot apunt. Estem disposats i preparats per començar.\nQuines són les principals diferències amb la primera edició?\nHem intentat fer un pas endavant a nivell de continguts, tenim 5 pel·lícules més. L’any passat n’eren 14 i aquest any són 19, d’aquestes, 9 estaran a secció oficial de competició i d’aquestes, dues són premières espanyoles. L’any passat ens vam fixar com a objectiu tenir una prèmier espanyola i al final en tenim dues: Idila i Awaiting. El festival també guanya un dia més, aquest any comencem dijous amb la sessió inaugural amb el curtmetratge Behind i la pel·lícula Awaiting. I una novetat més, que a mi em fa especial il·lusió, que és que el dia de la cercavila zombi, després tindrem un concert de Motorzombis que seria un dels dos grups espanyols de psychobilly més reconeguts i que han tocat diverses vegades a la Zombie Walk de Sitges.\nPerquè un festival de fantasia i terror?\nEn el meu cas és patològic, és una malaltia com una altra (riu). Als que ens agrada el gènere, el cinema de gènere de terror és una cosa que portem a dins i que no podem evitar. Ja dic és pràcticament additiu i, en aquest sentit amb el JR ens vam conèixer precisament quan jo vaig presentar el meu primer curt a Sitges l’any 2011, perquè ell va venir a cobrir la notícia, l’any següent jo vaig repetir amb un segon curt i ell també hi era i amb Asmodexia, ja vam establir una col·laboració. Ens hem conegut amb cinema fantàstic i de terror, ell potser és més de fantàstic, en el sentit de ciència-ficció i no tan estrictament de terror i, jo sóc monotema: terror.\nQuina relació hi ha amb el festival de Sitges? És un referent?\nPels que som d’aquí, de la Península en general i que ens agrada el cinema de terror, Sitges és el referent absolut. No tan sols a Espanya, sinó que també de tot el món, si no és el Festival de cinema fantàstic i de terror més important del món, és un dels tres primers. Sitges és u, pels que fem cinema l’Olimp dels déus i dos, pels que ens agrada el cinema, també. Després, hi ha altres festivals, com el nostre que ens podem considerar com els fills petits. És el nostre mirall, en el sentit que allà passen totes les coses que ens agraden, no ens ho prenem com una competència directa. Allà es passen al voltant de 200 pel·lícules…\nPerò hi ha una pretensió d’arribar al nivell de Sitges?\nFan falta molts anys, tinguem present que Sitges l’any que ve farà 50 anys i es necessita el suport de moltes entitats i molts ingredients perquè surti bé. Volem arribar a ser el Festival de Sitges? No. Volem consolidar-nos com a festival? Sí. Volem créixer, fer-nos grans i consolidar-nos com és el cas del Festival de Molins de Rei i d’altres festivals com Cryptshow que és un festival amb un pressupost molt petit però consolidat. Sant Cugat Fantàstic forma part del TAC, que és una associació de festivals, Terror Arreu de Catalunya, en el qual ens hi hem incorporat aquest any i nosaltres volem formar part d’aquesta gran família del terror a Catalunya. I Sitges, és el pare de tots nosaltres.\nQuè ofereix una ciutat com Sant Cugat a un festival com aquest?\nSant Cugat ens ofereix unes condicions òptimes per fer el festival. La col·laboració de l’Ajuntament, Cinesa, Teatre-Auditori, ens dóna la possibilitat d’exhibir les pel·lícules en unes condicions immillorables, que és fantàstic tant pel públic com pels autors i és una cosa que crec que és molt important. Després ens ofereix unes instal·lacions al voltant de les sales Cinesa, on fer les activitats paral·leles també en molt bones condicions, com és el Cafè-Auditori i al voltant hi tenim tota la part de restauració i d’oci de la ciutat. És un gran lloc on fer un festival de cinema.\nSota quin criteri féu la selecció dels projectes que es veuran?\nLa selecció de les pel·lícules la fem el JR Armadàs, un col·laborador nostre de molta confiança que és el Juan Antonio Barnes de Terror Weekend i jo mateix. El que mirem de fer és un recull de pel·lícules que representin el bo i millor del cinema independent de terror a nivell internacional. Pel·lícules que hagin cridat l’atenció per diferents motius i que creiem que poden ser interessants per un públic que segurament li seria impossible veure-les si no fos perquè s’exhibeixen en el nostre festival o en d’altres com el nostre. En aquest cas, com he dit abans, n’hi ha dues que són premières absolutes. Hi ha perles com Baskin o Deathgasm que són pel·lícules que recomano fins a la sacietat que vegin els amants del gènere.\nDins d’aquesta selecció de 19 llargmetratges i curts, què ens espera?\nUna mica de tot. Amb els curts sempre ens agrada destacar i representar el talent nacional. Tenim una marató de curts catalans perquè directors joves tinguin l’oportunitat que la seva feina es vegi en bones condicions, veurem el bo i millor dels curtmetratges catalans. Quant a pel·lícules, una mica de tot. Tenim producte no recomanat per sensibilitats molt fines com és el cas de Baskin, que és una pel·lícula per gent experimentada en el terror, no portem la família a veure-la per favor (riu). Tenim terror de comèdia, gore i divertit com és el cas de Deathgasm, tenim perles com Idila que és première absoluta a Espanya o, Awaiting que és més un thriller que no purament terror. Tenim una pel·lícula de cinema català que està fora de competició que veurem el diumenge que es diu Tercer Grado, una pel·lícula molt interessant i molt recomanable que s’ha vist molt poc en les nostres sales. En definitiva, tenim varietat, una mica per tots els gustos, de tots els subgèneres dins del gènere terror.\nLa dona apareix com a leiv motiv d’aquesta edició. Hi ha massa masclisme a la indústria cinematogràfica?\nÉs un tema molt delicat, segur que n’hi ha, és indiscutible que n’hi ha. De totes maneres, jo prefereixo veure el got mig ple. Fa uns dies quan fèiem la roda de premsa de presentació i vaig dir que, vist des de la producció, que és des d’on jo el conec, a casa nostra el cinema no és un negoci d’homes. Hi ha moltes dones treballant a la indústria del cinema, en un rodatge hi ha molts perfils professionals on hi ha dones treballant, des d’una directora d’art a una cap d’elèctrics, hi ha dones a tots els esglaons. La dona és molt activa en el món del cinema a casa nostra, i jo prefereixo quedar-me amb això.\nI de quina manera la veurem representada en el festival?\nVeurem la dona representada en el cinema en el sentit que hi ha pel·lícules on la dona hi té un paper destacat.\nÉs el 30è aniversari de la mítica sèrie Bola de Drac i el festival en farà un homenatge. En què es basarà?\nEs podran veure dues pel·lícules en sessió matinal, molt recomanables per a tota la família. També veurem l’estrena, en première internacional, d’un documental precisament sobre tota la repercussió que va tenir Bola de Drac en el seu moment i tindrem una exposició on hi haurà físics, tots els còmics de la col·lecció, que es podran tocar i estaran exposats a disposició de tota la gent que hi passi.\nQuin és l’objectiu d’aquesta segona edició del Sant Cugat Fantàstic?\nRealment el que ens agradaria a nosaltres i, és un dels reptes més grans que teníem, és que l’esdeveniment tingués prou repercussió a la ciutat perquè la gent sabés què està passant dins dels Cinesa. Que la gent sabés que hi ha un contingut excel·lent programat, a un preu realment accessible, perquè l’entrada per una sola sessió són 4€ i això inclou un curt i un llarg i, bonnus per tot el festival que són 25€. És una possibilitat de veure cine de qualitat a un preu molt baix i en molt bones condicions i, a més a més, ho vestim amb una sèrie d’activitats paral·leles que val la pena assistir-hi. Per exemple divendres hi ha una xerrada molt interessant amb el doctor Bernat Tiffon, que és un psiquiatre forense, sobre assassins en sèrie i la maldat de les persones i, és una xerrada molt recomanable. Per últim, m’agradaria convidar la gent a què participi, a la cercavila zombie poden venir els nens a maquillar-se, el concert de Motorzombis serà molt divertit i, qui vingui s’ho passarà molt bé.


Sobre nosaltres - Implants i Dents\nSituada a L’Hospitalet de Llobregat, en la zona límit amb Esplugues, disposem d’unes instal·lacions de 180 m² pensades i dissenyades per a una atenció odontològica òptima i de primer nivell.\nDisposem de tres gabinets odontològics totalment equipats, dues sales d’espera, sala d’esterilització i un equip de radiografies panoràmiques i TAC dental específicament dissenyat per l’anàlisi prèvia a la col·locació d’implants.\nLa nostra clínica es troba en funcionament des de l’any 1997 i des del 2014 en la nova ubicació vam millorar les instal·lacions per a poder adequar-nos a les necessitats de l’odontologia moderna sense variar els nostres valors com a empresa.\nEn la nostra consulta els tractaments es dissenyen sobre la base de la formació i experiència clínica dels nostres doctors. Mai es planifica un tractament sobre la base d'una altra mena de criteris.\nQue els nostres pacients depositen en nosaltres és un premi i alhora una responsabilitat.\nEns agrada entendre als nostres pacients i que ells ens entenguin a nosaltres. Per a això no escatimem temps ni esforç.\nLa incorporació de mitjans tecnològics constant sempre es basa en la fiabilitat dels mateixos i a mantenir un requisit econòmic raonable en els nostres tractaments.\nLa relació entre odontòleg i pacient es basa en la mútua confiança. El nostre compromís es basa en la individualització de cada cas a les circumstàncies del pacient sempre sota el prisma de l’honestedat i formació del nostre equip.


El Polo, la bèstia negra per als infantils egarencs al Campionat d’Espanya\nLes jugadores del Polo celebrant el campionat\nEls nois de l'Egara i les noies de l'Atlètic van perdre les finals amb el club barceloní\nLes jugadores del Polo celebrant el campionat | Raquel Luján\nEl RC Polo ha escrit aquest diumenge el seu nom com a primeres guanyadores del Campionat d’Espanya Infantil Femení. Ho ha fet en superar a la tanda de shoot outs a l’Atlètic Terrassa (0-0/3-4), després de tancar el temps reglamentari amb el resultat inicial. Un partit molt disputat amb alternatives entre tots dos, que es va haver de decidir als shoots i on les de Barcelona van estar més encertades. Això sí, Terrassa va marxar amb dos trofeus individuals. El primer, el de millor jugadora per a Erica Bogunyà (Club Egara), i el segon, per a la màxima golejadora, Júlia Arnau (Atlètic Terrassa) exaquo amb Cayetana del Real (Club de Campo).\nEl RC Polo s’ha proclamat a València com a primers Campions d’Espanya Infantils. Ho han fet en derrotar al Club Egara (6-4), en una apassionant final celebrada en el Poliesportiu Verge del Carmen-Beteró. Un partit on els ratllats van estar sempre prenent avantatge però que ràpidament era contrarestada, fins en quatre ocasions, del costat dels de Barcelona. Els egarencs van arribar a empatar a 4 però un Álvaro Rodríguez letal, autor de tres gols, sentenciava l’històric títol per a les vitrines de l’entitat de la Diagonal.\nLa medalla de bronze se l’adjudicava el Júnior, que derrotava per la mínima a l’Atlètic Terrassa (2-1), en la trobada per la tercera posició de la competició. Un xoc on Albert Serrahima avançava els santcugatencs però Oriol Serra empatava per als egarencs. No obstant, un penal córner materialitzat per el capità Alex Durán confirmava el tercer dels metalls per a l’equip dirigit pels d’Oriol Salvador. L’única cosa positiva de la visita a València va ser el premi a màxim golejador per a Nil Puigdomènech i al millor porter per a Nil Martínez, ambdós de l’Atlètic.


Portada > Cuidem la teva salut\nINDICACIONS EN CAS D'ACCIDENT\nTruqui a la línia d'assistència 24 hores 900 110 112 per atendre i gestionar les urgències mèdiques per Accident de Treball i Malaltia Professional. En el cas de treballadors desplaçats a l'estranger, truqui al (+34) 932 593 495. Consulteu tota la informació sobre com actuar en la secció treballadors desplaçats a l'estranger.\nLocalitzeu el centre d'atenció més proper a través del cercador de centres.\nOmpli el formulari de Sol·licitud d'Assistència Sanitària. Recordeu que la persona accidentada no podrà ser atesa sense el formulari de sol·licitud degudament emplenat, signat i segellat per l'empresa.\nPer a qualsevol dubte, poseu-vos en contacte amb la seva sucursal o a el telèfon d'atenció a l'usuari 902 333 322.\nEn cas d'accident, és important que l'accidentat es posi immediatament en contacte amb la Mútua per agilitzar la gestió.\nDonem cobertura als treballadors protegits quan estan a l'estranger, ocupant-nos de les gestions oportunes per al seguiment mèdic i els tràmits administratius en cas d'accident de treball.\nEmergència Sanitària a l'estranger: (+34) 932.593.495\nS'ha de tramitar la documentació pertinent abans del desplaçament dels treballadors, tant per a la cobertura sanitària d'Accident Laboral com per a Malaltia Comuna.\nPer poder gaudir de la cobertura assistencial al desplaçar-se a l'estranger, cal realitzar una sèrie de tràmits administratius, que inclouen omplir diversos formularis en funció de la destinació. Aquests documents estan disponibles en el següent enllaç. Per accedir a les prestacions sanitàries en el territori de la Unió Europea, Espai Econòmic Europeu i Suïssa és necessari disposar de la targeta sanitària europea (TSE), que pot obtenir-se a través del INSS o en el següent enllaç: Sol·licitud i renovació de la Targeta sanitària europea.\nEn el cas de països no Comunitaris amb Conveni Bilateral i Resta de Països, l'empresa o el treballador haurà de presentar el formulari TA300 davant qualsevol de les Administracions de la Tresoreria General de la Seguretat Social, així com el formulari corresponent al país de destinació.\nSEGUIMENT PROCÉS CONTINGÈNCIES COMUNS\nL'objectiu és la millora de la salut laboral dels treballadors protegits en els processos de malaltia comuna i accident no laboral fins a l'alta mèdica.\nActuacions sanitàries per reduir el temps d'espera de l'servei públic de salut.\nTractament integral de la salut.\nCoordinació amb els diferents serveis sanitaris propis i concertats.\nEquip humà professional i instal·lacions pròpies.\nTractament individualitzat de cada treballador de baixa.\nValoració mèdica de treballador en situació de baixa.\nAssessorament a l'empresa i al treballador.\nAgilitat en els tràmits d'invalidesa.\nAgilitat en els tràmits d'iniciació de les possibles Incapacitats Permanents.\nLa cobertura econòmica comença a partir del 16é dia de baixa amb una base reguladora del 60% fins al 20é dia i del 75% fins a donar-se d'alta. L'empresa realitza el pagament i posteriorment l'hi dedueix de les liquidacions practicades en els TC mensuals mitjançant TGSS. En els casos d'extinció del contracte o relació laboral amb l'empresa durant la vigència de la baixa mèdica, la Mútua abonarà directament al treballador la prestació econòmica.\nLa durada màxima de la prestació és de 365 dies, prorrogables a 180. Passat aquest temps, una valoració de l'estat del pacient determinarà la seva incorporació a la feina o el reconeixement de les lesions permanents. La prestació s'extingeix per alta mèdica després de curació de la malaltia o declaració d'invalidesa, per defunció o per finalització del termini màxim.\nSi un treballador pateix un accident de treball o una malaltia professional, Mútua Intercomarcal li cobrirà totes les prestacions sanitàries i econòmiques que legalment necessiti.\nAixí mateix el treballador, ja sigui per la gravetat de les lesions o per què li produeixin algun grau d'invalidesa, podrà sol·licitar alguna de les prestacions especials previstes, que li permetin la reinserció laboral o millorar la seva vida quotidiana.\nTERMINIS I OBLIGACIONS\nComunicació urgent en 24 hores.\nS'haurà de comunicar els accidents que es produeixin en el centre de treball o per desplaçament en jornada laboral, que es consideren accidents greus, molt greus, mortals o que afectin més de quatre treballadors.\nComunicació Accidents de treball amb baixa laboral.\nL'empresari o treballador per compte propi, ha de comunicar en un termini màxim de 5 dies hàbils des de la data de l'accident o de la data de la baixa mèdica, remetent a la Mútua el corresponent comunicat d'accident de treball.\nComunicació Malaltia Professional.\nEl part serà elaborat i tramitat per la Mútua, per a això l'empresa o treballador autònom, haurà de remetre la informació que li sigui sol·licitada.\nRelació d'accidents de treball sense baixa.\nL'empresari o treballador per compte propi, haurà de remetre durant els primers 5 dies hàbils del mes següent a què ocorrin els accidents, la relació de tots els accidentats pertanyents a un mateix CCC, que han tingut assistència però no han patit baixa mèdica.\nAixí mateix, en els casos en què el treballador es reincorpori al seu treball el mateix dia de l'accident o a l'endemà, també s'haurà de comunicar a través de la relació d'accidents sense baixa.\nINFORME DEL SERVEI DE PREVENCIÓ PER QUALIFICAR EL CONTAGI DEL VIRUS SARS-COV2 COM A CONTINGÈNCIA PROFESSIONAL


Calendari de partits d’entrenament de l’NBA. | Bàsquet NBA | L'Esportiu de Catalunya\nCalendari de partits d’entrenament de l’NBA. Calendari de partits d’entrenament de l’NBA. Calendari de partits d’entrenament de l’NBA. Calendari de partits d’entrenament de l’NBA. + Calendari de partits d’entrenament de l’NBA. E-mail\nCalendari de partits d’entrenament de l’NBA. Calendari de partits d’entrenament de l’NBA. Calendari de partits d’entrenament de l’NBA. Calendari de partits d’entrenament de l’NBA. Calendari de partits d’entrenament de l’NBA. E-mail\nL’NBA ha donat a conèixer el calendari de partits d’entrenament que es disputaran a la bombolla del Walt Disney World Resort, d’Orlando (Florida), amb 33 partits programats entre el 22 i el 28 de juliol. Cada un dels 22 equips que estaran en la represa de la temporada –fixat per al 30 de juliol– te programats tres partits. Els Orlando Magic i Los Angeles Clippers disputaran el primer el 22 de juliol. Hi haurà entre tres i sis partits diaris durant aquest període de set dies.


L’EMPIRISME DE JOHN LOCKE – FILOSOFIA I VIDA\nL’EMPIRISME DE JOHN LOCKE\nLocke, influït sens dubte per l’experiència d’una època de pèrdua de multiseculars seguretats i d’irrupció de radicals novetats científiques, d’una època, també, de disputes i de dramàtics enfrontaments religiosos i polítics, es proposa com a objectiu inicial de la seua tasca filosòfica esbrinar l’origen del coneixement i, amb ell, la seua fonamentació, validesa i límits, amb la doble finalitat, alhora higiènica i propedèutica, d’oferir una guia capaç d’assenyalar els camins de la investigació rigorosa i un criteri per desemmascarar idees falses formulades com a versemblants.\nLocke és un filòsof interessat en objectius pràctics (que, a més de d’enfrontar-se amb problemes epistemològics, es compromet amb la vida política del seu temps i hi aporta una reflexió sobre la naturalesa i sentit de l’Estat que ha esdevingut el fonament de la seua concepció moderna i la idea de ciutadà). La seua reflexió gnoseològica cerca moderar l’afany racionalista d’un saber indubtable i el seu optimisme respecte a les possibilitats de la raó humana. Locke, alhora que vol trobar un fonament del saber gens dogmàtic, està disposat a acceptar que pot haver-hi coses que quedin fora de l’abast de la nostra capacitat de conèixer i que d’algunes altres només en puguem tenir un saber raonable, però no segur ni definitiu, i a més, que entre aquestes coses, puguin ser-hi algunes de les que més ens importen. Ni el dogmatisme i l’escepticisme serien acceptables.\nEn matèria de teoria del coneixement, la seua obra principal és l’Assaig sobre l’enteniment humà, en què, després de realitzar una crítica al pressupòsit racionalista bàsic de les idees innates, s’acull al prudent principi empirista (que establiria que l’origen de tot coneixement es troba en la percepció sensible), s’aplica a fer una anàlisi descriptiva dels continguts mentals i dels processos de formació del saber.\nLA CRÍTICA A L’EXISTÈNCIA D’IDEES INNATES\nLa tesi racionalista que afirma l’existència de nocions especulatives (idees sense les quals és impossible articular cap pensament) i principis lògics (i, en alguns casos, fins i tot principis morals) de caràcter innat i, per tant universal i necessari, que constituirien, per aquest motiu, un fonament sòlid i segur del coneixement humà, és rebatuda per Locke (que defensa que la consciència ve al món com una tabula rasa, o en paraules seues: com un “white paper”) amb la següent argumentació:\nSi existissin idees i principis innats, aquest haurien de ser explícitament coneguts per tothom, de manera que tothom fos capaç d’exposar-los. És fàcil de constatar, però, que són molts els qui no tenen cap coneixement d’aquesta mena. Podem posar l’exemple dels infants, o dels qui pateixen transtorns mentals que els incapaciten per raonar rectament (i tanmateix, en tots dos casos, es tractaria de subjectes dotats de ment i que, per tant, haurien de ser coneixedors d’aquest principis, fins al punt que s’explica que no estiguin dotats d’ús de raó) o, sense recórrer a exemples tan extrems, podem adduir que, fet i fet, són moltes les persones adultes i en ple ús de les seues facultats mentals que, no obstant, són incapaces d’identificar i formular, espontàniament, per elles mateixes, principis d’aquesta mena (fins i tot hi hauria poblacions senceres —les poblacions indígenes del Nou Món, amb els quals els anglesos començaven, en temps de Locke a entrar en contacte, per exemple— incapaces de tal cosa).\nCertament, cabria contraargumentar a l’acabat de dir que, quan s’afirma l’existència d’idees innates, no es vol dir que aquestes siguin conegudes de manera explícita per aquells que els posseeixin, cosa que, per tant, implicaria que haurien de poder ser capaços de formular-les de forma no menys clara i explícita. Podria afirmar-se que les idees innates serien continguts mentals universals i necessaris que són reconeguts de manera explícita amb el temps, i el desenvolupament personals, i encara afegir que cap la possibilitat que hi hagi qui mai no els conegui amb claredat, ni sigui capaç d’exposar-los, si no fa l’esforç per assolir tal coneixement i capacitat. Entenent-les així, les idees innates romandrien, lògicament, latents en els infants i en aquells que, per incapacitat manifesta o manca d’interès, no es preocupessin per reconèixer-les.\nLocke respon això darrer que no hi ha cap motiu per considerar innats els princi-pis i les idees, el significat i validesa dels quals cal que sigui apresa amb el temps.\nCertament, és ben possible que existeixin principis, el significat dels termes dels quals, i la seua veracitat, siguin apresos amb el temps (i també nocions bàsiques el contingut semàntic de les quals sigui igualment conegut després d’un exercici de reflexió o després de ser instruïts) i que, un cop això fet, el seu coneixedor hi assenteixi de manera immediata, i amb rotunda seguretat (o que, en les cas de les idees, passi a empra-les amb ple coneixement), però no pot admetre’s que les proposicions (o idees) d’aquesta mena hagin de considerar-se necessàriament “innates”, i és que, és totalment arbitrari considerar innata tota proposició (o idea), l’assentiment immediat i segur a la qual, juntament amb el significat dels seus termes (o només això darrer en el cas concret d’idees bàsiques), ha hagut de ser apresa, perquè, amb el mateix dret que podem considerar-la un contingut innat de consciència que ha acabat sent desvelat (i n’hi hauria moltíssims, llavors, d’aquesta mena de continguts; la consciència en naixeria ben carregada), podríem considerar-la un contingut de consciència aprehès a traves de l’experiència o de l’educació. És més: davant d’aquesta doble possibilitat, caldria decantar-se per la segona, ni que sols fos per respecte al principi d’economia (i és que, per què hem de considerar que la consciència naix prenyada de continguts quan és pot considerar senzillament buida però preparada per aprendre?). En tot cas, allò que cal que sigui descobert i raonat apunta més aviat a tenir un caràcter de saber adquirit més que no de saber innat.\nEn el cas concret dels principis innats de caràcter moral (l’existència dels quals que molts filòsofs morals britànics de l’època defensaven), Locke, si bé admet l’existència de determinades tendències morals innates, nega que aquestes puguin ser equiparades a principis concrets que hagin de gaudir de l’assentiment universal.\nUna cosa és afirmar que els humans naixem amb certes inclinacions pel que fa a la nostra conducta (que podríem equiparar vagament amb el que anomenem “valors morals”), i una altra dir que aquestes inclinacions equivalen a principis morals definits (màximes morals) que, en tant que innats haurien de ser coneguts (o si més no, reconeguts), abans o després, per tothom.\nA més, no sols no existirien imperatius morals concrets universalment acceptats sinó que, a més, cas que qualifiquéssim d’universal i necessari un manament moral concret, mai no veiem que sigui unànimement respectat en la societat on rep aquella consideració, cosa que ens proporcionaria un altre argument a l’hora de negar-li la consideració de principi moral innat, i és que si ho fos, ningú no sentiria el desig de desobeir-lo (a no ser que consideréssim que és pot voler realment una cosa i fer a contrària).\nUn cop Locke ha rebutjat l’existència de continguts innats de consciència, no li resta cap altra alternativa que admetre que l’origen de tot coneixement es troba en l’aprenentatge i té el seu origen l’experiència sensible. Locke s’adhereix, per tant al principi empirista, segons el qual no existeixen continguts en la consciència que abans no hagin estat en els sentits.\nEstablert el principi del coneixement, Locke defineix aquest darrer com «la percepció de l’acord i la connexió —o del desacord i el rebuig— entre qualsevol de les nostres idees», és a dir, com la percepció d’idees en la nostra ment i la aprehensió de la relació existent entre elles, relació de la qual es derivarien enunciats que constituirien, pròpiament, el continguts del nostre saber, un saber que, consegüentment, i d’acord amb la seua definició, seria un saber d’idees, i no de coses, és a dir, allò que directament coneixem i sobre el qual es bastirà tot saber seran els continguts de la consciència, i no les coses que representarien.\nLocke, per tant, subscriu allò que s’anomenarà principi d’immanència, segons el qual, el veritable origen de tot coneixement es troba en els continguts mentals: en la realitat, no tal i com seria en si mateixa, sinó tal i com se’ns representaria en la nostra consciència (tal i com se’ns apareixeria a nosaltres).\nL’acceptació d’aquest principi, però, ens condueix a un problema: ja que allò que de debò coneixem són representacions mentals, no podem assegurar que el món que representen sigui tal com ens els mostren (potser els continguts mentals no són representacions fidels de la realitat en si mateixa), és més: pròpiament ni tan sols podem afirmar amb seguretat que existeixi una realitat externa que pro-voqui els meus continguts de consciència (que ben bé podrien tenir un altre origen). No obstant això, Locke mai no posarà en dubte l’existència d’un món real, fent bandera, per tant, d’un realisme que, tanmateix, no pot ser qualificat d’ingenu pel fet que, en afirmar-lo, admet que, si bé les idees semblen testimoniar l’existència d’una realitat externa, cal acceptar que «tenir la idea d’una cosa al nostre esperit no en prova l’existència» (Assaig, IV), tot i que, a continuació, afegeix, a tall de justificació del seu posicionament, que el fet que la sensibilitat no de demostri que la cosa percebuda existeixi (que no ho demostri amb la mateixa certesa que coneixem —de manera intuïtiva i immediata, com ja havia fet notar Descartes— la nostra existència com a subjectes que pensem, ni amb la mateixa certesa —lògica— que una demostració matemàtica prova un teorema), haurem d’admetre tal existència perquè, en realitat, no tenim motius suficients de rebutjar-la, sobretot, tenint en compte l’existència d’un consens generalitzat a l’hora d’admetre-la (Locke, per tant, passa el pes de la prova de la no existència de la realitat —o de la possibilitat d’aquesta no existència a aquells que la defensin— quedant-se, mentrestant, amb l’opinió que, d’antuvi, sembla més encertada: la percepció ho és d’alguna cosa percebuda que és representada per aquella, de manera, si no exacta, sí almenys molt aproximada).\nAra bé, encara que Locke defensi que les idees procedents de la sensació representin coses reals, no admet que aquesta representació equivalgui a una còpia exacta de les coses tal com són.\nInspirant-se en Boyle i en Descartes (i coincidint amb Galileu), Locke distingeix entre qualitats primàries (massa o solidesa, quantitat o nombre, forma o figura, moviment i volum), expressables matemàticament i, per tant, objectes de raó i, en cap cas, de la imaginació subjectiva, i qualitats secundàries (olors, sabors, gustos, textures, colors…) que, tal com ens diu a la segona part de l’Assaig, «realment no són res en els objectes mateixos, sinó potències per produir nosaltres diferents sensacions per mitjà de les qualitats primàries». Les primeres es donarien, efectivament, en les coses, mentre que els segones dependrien dels subjecte que percep. El realisme de Locke és, per tant (i com ja s’esdevenia en Descartes), un realisme crític.\nLocke defineix idea com «tot allò que la ment percep en si mateixa». Dit altrament: les idees són allò que la ment contempla. Però quin és l’origen d’aquestes idees?\nCom hem dit més amunt, no hi ha raons per afirmar que existeixen idees innates. Les idees, per tant, procediran, totes elles, de l’experiència. En conseqüència, Locke defensa una concepció representativista, tant de les idees com del coneixement mateix. La idea es troba en la ment, en lloc entre la cosa en si mateixa, representant aquesta darrera en la nostra ment.\nExperiència externa (o percepció):proporcionada pels òrgans sensorials, que ens informen d’allò que ens envolta. Les idees obtingudes per l’experiència externa són sensacions suscitades per estímuls procedents de les coses, o records d’aquestes sensacions. En qualsevol cas, aquestes dues menes d’idees rebran igualment el nom d’idees de la sensació.\nCom ja hem dit, l’experiència externa ens aporta idees de dues menes de qualitats en ens permetrien conèixer i definir les coses percebudes:\nQualitats primàries: pertanyerien efectivament a les coses percebudes i el subjecte les percebria tal com realment són, sense deformació ni elaboració. Es tracta de les qualitats físiques (i quantificables) de les coses, que ens les permeten conèixer de manera objectiva: la solidesa (o massa), la forma (o figura), l’extensió (o volum), la textura, el moviment (la velocitat) i la posició i la quantitat. Aquestes qualitats i les idees que les representen en la consciència mantenen una correspondència exacta (o en paraules de Locke: entre les unes i les altres hi ha «semblança»).\nQualitats secundàries: qualitats que acompanyen la percepció dels objectes però que, pròpiament, no els pertanyen, sinó que apareixen en el transcurs de la percepció en funció dels òrgans sensorials. Es tracta de qualitats merament subjectives, que depenen del subjecte que percep i serien la forma que aquest tindria de captar i entendre determinades disposicions existents en les coses i, en darrer terme, depenents de llurs qualitats primàries (com ja havia apuntat més de dos mil anys abans, Demòcrit), disposicions que generarien aquestes altres qualitats (secundàries) en nosaltres, les quals, però, pròpiament, no serien altra cosa que interpretacions —traduccions— subjectives d’aquelles disposicions. Ens referim als sons, als gustos, als colors, a les olors, etc.\nCom veiem, Locke defensa un realisme crític en la mateixa línia de Boyle, Descartes, Galileu o Pierre Gassendi. Aquest realisme crític era la teoria de la percepció que acompanyava la concepció corpuscular (atomista) del món, que amb matisos, constituirà la concepció canònica de la realitat àmpliament entre els físics i els filòsofs, del principi de la modernitat i en endavant (i que tenia el seu antecedent remot en l’atomisme de Demòcrit, que ja va distingir, en temps ben reculats, entre qualitats primàries i secundàries).\nConvé aclarir, encara, que, en consonància amb la concepció corpuscular de la realitat, Locke afirmava que la matèria de què està constituïda pròpiament cada cosa és, en les seues parts elementals (en els seus constitutius bàsics), totalment imperceptible. Sols percebem les qualitats d’una cosa a partir de cert nivell de complexitat (a partir de cert nivell d’acumulació dels seus corpuscles constitutius fonamentals, «insensibles»). L’essència física “real” (profunda, bàsica, essencial) de les coses ens és desconeguda, de manera que només coneixem d’aquestes llurs manifestacions perceptibles, catalogades en qualitats primàries i secundàries (en base a les quals podrem definir cada cosa, és a dir, conèixer la seua «essència nominal»), que esdevenen, per tant, i juntament amb les idees de l’apercepció de què parlarem a continuació, el límit del saber humà. Un saber que, en definitiva, serà limitat, però que ens bastarà per dur una vida acceptable (en totes les seues dimensions: intel·lectual, moral, social, física i mental).\nExperiència interna (o apercepció): ens proporciona idees dels estats mentals produïts pels fenòmens interns al nostre cos (fam, dolor, set, tristor, alegria…), o idees dels processos de pensament que es donen en nosaltres. Tant en un cas com en l’altre, aquesta mena d’idees (obtingudes totes elles de l’activitat interna, al marge de la sensació) s’anomenaran idees de la reflexió.\nPel que fa a la seua naturalesa:\nIdees simples: són les idees de la sensació i les de la reflexió, que en el primer cas són merament rebudes (el subjecte es comporta, en relació a elles, de manera passiva) i, en el segon cas poden ser rebudes o bé provocades. Idees simples són les de les qualitats concretes d’un objecte singular (distingibles sense recórrer a comparació amb d’altres objectes) i les dels estats mentals simples, per exemple.\nLes idees simples podem captar-se a través d’un únic sentit (per exemple els colors, o els sons), a través de més d’un sentit alhora (seria el cas, per exemple, del moviment) o mitjançant per la participació simultània de la sensibilitat externa (i, en aquest cas, d’un o de diversos sentits) i de la interna (seria el cas, per exemple, del temps o del plaer).\nIdees complexes: obtingudes a partir de les idees simples, per modificació, comparació o combinació d’aquestes, o també per abstracció o per raciocini en base a elles.\nTots els ens percebuts en base als sentits (i que seran representacions en nosaltres d’objectes o éssers singulars), en tant que sorgeixen de la combinació de sensacions simples (que ens proporcionen idees simples com ara colors, sabors, figures…), són pròpiament idees complexes. Aquestes idees complexes, però, es distingeixen de totes les altres perquè s’obtenen de manera espontània.\nLa resta de les idees complexes seran de tres menes:\nModes: representen les idees d’objectes obtinguts per elaboració mental o les valoracions de fets o situacions. Aquestes propietats no representen res del món real (com a molt serien, només, coses ques podrien predicar del mó real en base a projectar aquestes propietats mentalment elaborades sobre aquelsl ens efectivament existents). S’obtenen a través d’exercicis de modificació, de comparació o d’inferència en base a idees simples. Entre les idees de modes trobem, per exemple, les de les figures geomètriques, les unitats temporals, les nocions generals de els qualitats primàries i secundàries, idees com les d’espai, infinitud, durada o nombre o les nocions de les categories i valoracions morals, polítiques o legals (“assassinat”, “revolució”, “solidaritat”, etc.)\nRelacions: idees de nocions estrictament relatives, l’objectivitat de les quals descansa exclusivament en la vinculació que es pot establir entre objectes. Aquestes idees s’obtenen merament per comparació i serien els adverbis, els termes que indiquen jerarquia o parentiu, o els que assenyalen diferència de grau, per exemple (“ràpid”/”lent”, “calent/”fred”, “millor”/”pitjor”, “pare”/”fill”, “superior”/”inferior”, “ric”/”pobre”, etc.)\nLa idea de substància: es tracta d’un cas especial. Aquesta idea sorgeix d’inferir que la relació especial i privilegiada que es percep que mantenen certes característiques singulars entre sí ha de descansar en el fet que, totes elles, facin referència a una unitat, no visible (no perceptible), però tanmateix real i existent (perquè, del contrari, aquelles vinculacions de què parlàvem, que permeten considerar uns conjunts de característiques veritables unitats confrontables a d’altres unitats semblants, no s’explicarien). La idea de “substància” fa referència, en definitiva, a la idea del substrat concret existent en cada individu en concret. Locke dirà (a la segona part de l’Assaig) que la idea de “substància” sorgeix perquè «en observar que determinat nombre d’idees simples sempre van unides, se sobreentén que pertanyen a una mateixa cosa i se les designa amb un nom comú.» La idea de “substància” és, per tant, una necessitat lògica: es fa necessària per explicar la causa de la connexió permanent d’idees simples com colors, olors o figures o extensions. La substància en si, però roman com un supòsit desconegut en si mateix.\nIdees generals: aquestes idees es formen quan la raó se n’adona de la semblança existent entre diver-ses complexes. Quan això es pro-dueix, la raó duu a terme una operació d’abstracció, consistent a obviar tot allò de diferent que es dóna entre diverses idees com-plexes semblants i a quedar-se, únicament en allò en què coinci-deixen (l’abstracció implica comparació i modificació). D’aquesta manera s’obtenen definicions essencials que ens permeten la classificació dels objectes i dels éssers en gèneres i espècies. La formació d’idees generals és inevitable a causa de la impossibilitat de l’ésser humà de retenir les característiques de cada entitat singular captada o percebuda (entitats que, val a dir, són allò que realment existeix) i a causa de les limitacions que imposa el llenguatge, que només té un mot per referir-se a tota una multiplicitat de coses o éssers singulars, independents entre ells, però semblants. És impossible tenir un mot per cada cos, així que el llenguatge ens proporciona només un mot per conjunt de realitats semblants (el llenguatge tendeix a facilitar el pensament en termes generals). Cal, però, no perdre de vista que, com diem, els termes i les idees generals no responen a una entitat realment existent. La realitat està formada únicament per ens singulars i particulars: individuals.\nPel que fa a la naturalesa del coneixement que possibiliten:\nIdees determinades: són clares i es comprenen plenament.\nIdees confuses: que comporten aspectes que s’escapen de la comprensió.\nIdees reals: que corresponen a una referència efectivament existent, concreta i copsable empíricament del món exterior, o de la realitat interna a nosaltres.\nIdees quimèriques: generades per la imaginació, encara que n’hi haurà que facin referència a entitats estrictament fictícies, mentre que n’hi haurà unes altres que, en darrer terme, facin referència a fets o objectes reals.\nIdees adequades: que es corresponen amb fidelitat a un aspecte o objecte de la realitat.\nIdees inadequades: que no es corresponen amb fidelitat a un aspecte o objecte de la realitat.\nD’acord amb aquests parells de qualificatius, les idees simples podran ser: determinades, reals i adequades (les de les qualitats primàries i les del sentit intern), determinades reals i inadequades (les de les qualitats secundàries) o confuses, reals i inadequades (quan la percepció no és clara).\nEls modes seran idees determinades, quimèriques i adequades (seria el cas d’idees com ara les figures geomètriques o les nocions generals de les qualitats primàries) o confuses, quimèriques i adequades (seria el cas d’idees com d’idees els valors o principis estètics, morals, polítics, etc., o les corresponents a les nocions generals de els qualitats secundàries). Cal dir que, el caràcter d’adequades d’aquestes idees farà referència, sempre, a la construcció mental en què consisteixen.\nLes relacions seran sempre idees determinades, quimèriques i adequades (això darrer en referència, sempre, a la construcció mental en què consisteixen).\nLa idea de substància és sempre confusa, quimèrica i inadequada, perquè no es pot entendre més que com un «unknown support of qualities», una realitat no copsable empíricament i afirmada tan sols per necessitat lògica. Les idees generals, en tant que referents a gèneres o espècies d’entitats substancials, seran del mateix tipus.\nEL TIPUS DE CONEIXEMENT\nEn el llibre IV de l’Assaig, Locke estableix que el coneixement descansa en les idees i afirma que no «sembla que sigui res més que la percepció de l’acord o el desacord […] entre qualssevol de les nostres idees». L’abast del saber humà és limita, per tant, a les idees que posseïm (i, en conseqüència, a les coses a les qual fan referència) i a la relacions que puguem copsar que es donen entre elles.\nExisteixen tres tipus de coneixement, diferenciables pel seu grau de certesa (per la seguretat psicològica que els acompanya):\nConeixement intuïtiu: es dóna quan la percepció de l’acord o el desacord existent entre dues idees es produeix de manera immediata i evident. Aquest coneixement (en el qual, en la terminologia de Locke, es percep l’acord o desacord entre idees segons la “identitat o la diversitat”) suposa el nivell més alt de certesa i es dóna en els següents casos:\nEn el coneixement immediat de la pròpia existència (de l’existència del subjecte pensant).\nEn el coneixement dels principis lògics (identitat, no–i transitivitat o reversibilitat), tant en la seua formulació formal, com en la seua formulació en base a exemples materials.\nEn el coneixement dels principis i nocions essencials de les matemàtiques.\nEn el coneixement dels principis morals universals més generals.\nConeixement demostratiu: suposa un nivell de certesa inferior a l’anterior i consisteix en la percepció de l’acord o desacord existent entre idees, mitjançant el raonament inferencial i, per tant, de manera no immediata, sinó per mitjà d’altres idees, intermèdies (un tipus coneixement que permet, en la terminologia de Locke, la percepció de l’acord o desacord entre les idees segons “la relació que es dóna entre elles”).\nUn cas especial d’aquesta mena de coneixement és la inferència de l’existència —no empíricament perceptible— de la substància (substrat substancial), que, en la terminologia lockeana implicaria la percepció de “l’acord de la coexistència o connexió necessària de les idees en un mateix subjecte”). Cal destacar, també, que el coneixement de l’existència de Déu és, igualment, de caràcter demostratiu.\nLocke detalla (al llibre I de l’Assaig) que la idea de “Déu” seria una idea complexa en què convergirien idees simples de la reflexió (com ara les de: “coneixement”, “poder” o “felicitat”), juntament amb la idea de la “infinitud”, que les ampliaria a un grau màxim, produint llavors aquella.\nConeixement sensitiu: ens permet afirmar de l’existència d’ésser particulars i finits més enllà del subjecte que pensa. Aquest coneixement és el que implica menor certesa (en paraules de Locke: excedeix «la mera probabilitat, sense arribar, però, a cap dels dos graus de certesa anteriors») i, en tant que ens informa de l’“existència real”, el que fa és permetre’ns percebre l’acord existent entre les idees de les entitats percebudes amb les idees de “realitat”, “existència”, “imaginació”, “ficció” o “somni”.\nEl coneixement humà és limitat en abast i, en la seua major part, merament probable. Entre les coses que queden fora del nostre saber hi ha el coneixement de la naturalesa de les entitats físiques (orgàniques o no). Tampoc no tenim un coneixement determinat i adequat de les relacions entre la substància i les seues qualitats.\nDe totes maneres, i d’acord amb el que hem dit en referir-nos als tipus de coneixement, caldrà admetre que les matemàtiques, la lògica, l’ètica (i d’altres disciplines filosòfiques com l’epistemologia o la filosofia política) constitueixen veritables ciències. Pel que fa a la física i la resta de les ciències naturals, Locke s’inclinarà a pensar que ens proporcionen, únicament, un saber probable, un saber, per tant, basat en creences, assentiments o opinions. De totes maneres, per molt incert que sigui el nostre coneixement del món, amb el que tenim n’hi ha prou per moure’ns-hi i obtenir-ne el que ens cal.\n«Dubto que estigui al nostre abast el coneixement científic, ja que estem mancats d’idees perfectes i adequades als cossos […]. Com que no tenim idees de les qualitats primàries particulars de les partícules [dels cossos]… no podem endevinar, i encara menys conèixer, de quina manera es produeixen.»\nAssaig sobre l’enteniment humà. Llibre IV\n I en aquest sentit declararà, en la primera part de l’Assaig sobre l’enteniment humà que l’objectiu de l’obra és: 1«Investigar sobre l’arrel, la certesa i l’extensió del coneixement humà, i, alhora, els fonaments i graus de creença, opinió i seguretat […]»\n Locke donarà el nom, a aquesta manera analítica de procedir, de mètode històric, perquè amb ell prenia fer una “història natural de la ment”, un enumeració i classificació dels seus objectes i processos, anàloga a les descripcions i classificacions que els botànics o els zoòlegs farien dels seus respectius objectes.\n Aquest dubte raonable, que ens portaria a posar entre parèntesi la correspondència de les coses del món exterior a la nostra consciència amb les nostres percepcions d’ella (i fins i tot l’existència mateixa d’aquella realitat externa), va dur David Hume a admetre, una mica més endavant, com una possibilitat a tenir en compte, la tesi del fenomenisme (que justament afirma la impossibilitat de saber si hi ha una realitat externa que es correspongui amb a allò que en la nostra ment se’ns apareix com la seua representació).\n En l’Assaig, Locke en parlarà en aquests termes: «[són aquelles] que els sentits constantment troben en cada partícula de matèria amb massa suficient per ser percebuda, i que la ment considera inseparable de cada partícula de matèria.»\n Recordem que la percepció és la combinació de les dades obtingudes pels sentits, que anomenem sensacions i que són suscitades pels estímuls.\n Locke es molt prudent a l’hora d’abordar aquest tema perquè la noció de “substància” juga un paper essencial en la reflexió teològica cristiana, no sols perquè és central a l’hora d’explicar la Trinitat de Déu i la naturalesa de Jesucrist (alhora Déu i home), sinó també perquè es troba en la base de l’explicació de l’anomenat miracle de la transsubstantació, un dels motius principals de disputa doctrinal entre catòlics i protestants i segons els qual, en la concepció dels primers, les espècies —el vi i el pa— , en el transcurs de la consagració eucarística, canvien la seua naturalesa per esdevenir, literalment, i no sols figuradament (com entenien els protestants que veien en l’eucaristia un mer recordatori simbòlic) una substància diferent: el cos i la sang de Crist.\nLa més important de les substàncies del món serà el jo, subjecte de les percepcions, indret on es donen, vinculats entre si, els estats mentals, i centre organitzador dels records. Aquest jo substancial, que serà concebut per Locke com a «[…] participació en la mateixa vida continuada de partícules de matèria en successió que canvien constantment, unides vitalment al mateix cos organitzat» (Assaig, II), no té necessàriament naturalesa espiritual, raó per a qual no se’n pot afirmar que sigui immortal. En tot cas, l’espiritualitat i la immortalitat del cos serien objecte de fe, i caldria entendre’ls sempre com un do diví.\nMés endavant, David Hume, davant de la possibilitat d’entendre el jo personal com una mera successió de records i d’estat mentals organitzats i estructurats per la memòria, optarà per abstenir-se de fer cap afirmació respecte a la seua pretesa naturalesa substancial i real (i encara menys, és clar, respecte a la seua possible immortalitat). De fet cal dir que Hume s’abstindrà, en general, de considerar que la noció de substància tingui, en cap cas, un referència real i, pel fet que tal noció, en no satisfer el “principi de còpia”, no pot considerar-se que tingui significat, li negarà cap mena de capacitat informativa.\nAllò que anomenem “substància” ben bé podria ser producte de la facultat perceptiva i de la interpretació que de les percepcions fa el pensament humà, consideració que, poc més tard, Kant afirmaria obertament en el transcurs la seua crítica a la raó, en què conclouria de la “substancialitat” no seria res més que un dels esquema mentals mitjançant els qual l’enteniment pensa allò percebut (val a dir que Kant també negarà l’objectivitat de l’espai i del temps, definits per ell com a formes de la intuïció sensible, contra el que en pensava Locke, que hi veia, d’una manera aparentment ingènua, dues dimensions reals i subsistents, que continuarien existint encara que l’univers sencer desaparegués).\n Per a Hume, gèneres i espècies no serien res més que noms en base als quals classificar la indefinida variabilitat real. Per a Locke, les coses són matisadament diferents: per a l’autor que ara tractem, gèneres i espècies són continguts semàntics: idees complexes de caràcter general consistents en conceptes als quals podem fer referència mitjançant un nom. Aquesta diferenciació ens permet qualificar Hume de nominalista i Locke de conceptualista.\nAmb anterioritat a la formulació de la perspectiva nominalista i de la conceptualista, la concepció majoritària sobre la naturalesa de les idees de gèneres i espècies era l’anomenat realisme, que partia de la consideració que gèneres i espècies realment existien com a entitats subsistents, de les quals es té intuïció. Val a dir que el terme “realisme” es reservava per a la tesi que afirmava que gèneres i espècies existirien en si, de manera prèvia a l’existència de les coses i dels éssers concrets, que només en serien exemples, i que sol podrien conèixer-se a partir del saber previ dels arquetips generals (des quals es tindria una intuïció intel·lectual, que ens permetria disposar de la seua idea en la nostra ment). A aquesta tesi se li contraposaria la de l’anomenat realisme moderat, que coincidiria amb l’anterior en l’afirmació de l’existència efectiva dels gèneres (dels arquetips), si bé aquesta existència no seria prèvia a la dels objectes i éssers (ante rem), sinó simultània a la d’aquests, ja que els arquetips existirien en les coses (in re). No cal dir que la primera tesi és de clara influència platònica, mentre que la segona seria de caràcter aristotèlic.\n I tampoc no cap esperar que siguem capaços de percebre totes les relacions existents entre les idees.\n De totes maneres, ens dirà Locke que atesa la uniformitat de l’experiència que els homes tenen del món, seria irracional impugnar radicalment la seu existència.\n En aquest punt, cal dir que Locke —contràriament al que farà Hume— dóna validesa, de manera acrítica, a la idea de “causa”.\nabstracció idees confusesapercepcióAssaig sobre l'enteniment humàèticaciènciesconeixement demostratiuconeixement intuïtiuconeixement sensitiuconeptualismecontinguts de consciènciaempirismeestímulsexperiènciaexperiència externaexperiència internaextensiófiguraformaGalileuidea de substànciaidees adequadesidees complexesidees de la reflexióidees de la sensacióidees determinadesidees generalsidees inadequadesidees innatesidees reals idees quimèriquesidees simplesJOHN LOCKElògicamassamatemàtiquesmodesmovimentnombrenominalismepercepciópercepcionsPierre Gassendiqualitats primàriesqualitats secundàriesquantitatrealismerelacionsrepresentativismeRobert Boylesaber probablesensaciósensacionssolidesasuport de qualitatstabula rasavelocitatvolumwhite paper\nAnterior Entrada anterior: LA NOVA CIÈNCIA GALILEANA\nSegüent Entrada següent: JOHN LOCKE: VIDA, OBRA I CONTEXT HISTÒRIC


Per Claudio Souza 15/12/2015\nLa resistència als fàrmacs adquirits en casos rars d'infecció pel VIH durant el tractament amb profilaxi preexposició (PrEP) desapareix ràpidament després de la suspensió del medicament, segons informen els investigadors en un informe sobre la SIDA. L'ús de proves d'ultrasons realitzades sis mesos després de la seroconversió i l'abandonament de prEP en la falla, no va trobar res de les còpies resistents.\nDiversos estudis han demostrat que el risc de desenvolupar resistència a PrEP és molt baix, però és una preocupació important per a aquells que inicien el PrEP durant una infecció aguda no reconeguda, els autors escriuen. "Les nostres dades demostren que la resistència seleccionada en aquests casos disminueix ràpidament a nivells inferiors a la detecció molt sensible dels mateixos assaigs".\nPrep amb tenofovir i emtricitabina (Truvada) o tenofovir (Viread) l'aïllament és altament eficaç en la prevenció de la infecció pel VIH. Tanmateix, s'ha detectat resistència a aquests fàrmacs antiretrovirals en persones que van iniciar un PrEP no reconegut durant la infecció aguda per VIH, i molt poques vegades, en pacients infectats pel VIH que rebien PrEP.\nTal resistència pot limitar futures opcions de tractament per al VIH. Per tant, és important determinar si és important o necessari persistir després de la suspensió del tractament. Per respondre a aquesta pregunta, els investigadors en l'estudi dissenyats Partnes prep un estudi longitudinal de nou pacients que van mostrar resistència als medicaments anti-VIH (amb mutacions K65R K70E i / o M18IV) detectada durant la seroconversió. Es van provar les mostres de sang arxivades per veure si la resistència es transmetia o es va adquirir a causa de PrEP. Es van utilitzar assaigs ultrasensibles per controlar les soques resistents a virus sis, dotze i 24 mesos després de la cessació de PrEP.\nLes mostres de sang que van ser arxivades amb ARN d'individus VIH-positius, anticonceptius negatius van estar disponibles abans de la seroconversió a quatre de nou pacients. Cap d'aquests pacients va tenir mutacions de resistència abans de la seroconversió, la qual cosa suggereix que la resistència es va adquirir a causa de la teràpia de PrEP en lloc de ser transmesa.\nPrEP es va aturar immediatament després de la detecció de la seroconversió. Es van utilitzar assaigs ultrasensibles per veure si la resistència va persistir després de la retirada de PrEP.\nEls nivells de virus resistents havien disminuït (o disminuïts) per sota del límit de detecció en tots els pacients sis mesos després de la suspensió del tractament i es van mantenir indetectables entre dotze i 24 mesos després del seguiment.\n"La resistència relacionada amb PrEP disminueix ràpidament després del cessament de PrEP", van comentar els investigadors. "Durant sis mesos després de la seroconversió (Prep després d'haver estat dissolta), les mutacions de resistència K65R, K70E i / o que va assistir M184IV seroconversió ja no es van detectar fins i tot amb les proves de resistència d'alta sensibilitat."\nNomés un pacient va iniciar el tractament amb antiretrovirals (ART) durant els mesos 40 després de la seroconversió. Aquest pacient va iniciar el tractament al mes 33, prenent una combinació de nevirapina / emtricitabina i tenofovir. La càrrega viral era aproximadament 19.000 còpies / ml. Tres mesos després de començar l'ART, aquest pacient tenia una càrrega viral indetectable.\nEs va demanar als investigadors més estudis per examinar si la PrEP associada a la resistència afecta la resposta posterior al tractament.\nTraducció d'originals de Claudio Souza Durant resistència als medicaments adquirits VIH prep desapareix ràpidament després de suspendre la medicació.\nPo Escrit Michael Carter\nPublicat a: 14 Desembre 2015\nDos fàrmacs dolutegravir-lamivudina seria rendible i aconseguiria un ampli estalvi econòmic i facilitar l'adhesió\nClaudio Souza 19/08/2015\nSi utilitzeu Kaletra, hi ha una bona raó per mirar ...\nL’Assemblea Mundial de la Salut adopta estratègies per fer front a les epidèmies de sida, l’hepatitis viral ...\nLa majoria dels nens amb VIH presenten una recuperació del seu sistema ...


Diari de Retalls: Biblioteca Alcoiana (LXXVII)\nBiblioteca Alcoiana (LXXVII)\nTítol: Cent anys d'il·lusions\nAutor: Josep Lluís Peiró i Pérez\nEditor: Editorial Imatges, Gráficas Alcoy (imp.), Alcoi.\nPer a no eixir-nos-en de la temàtica nostàlgica, hui vos porte un interessant llibre del professor murer Josep Lluís Peiró, que tracta de la història de les sales de cinema d'Alcoi, més un breu apartat per a les de Muro.\nAmb la col·laboració d'Isabel-Clara Simó, Mario Silvestre i Jaume Bordera, comença amb un breu repàs històric del cinema, del que es van fer les primeres projeccions a Alcoi en 1896, per a continuació detallar, una per una, totes les sales que hem tingut abans dels actuals multicines, amb la seua història, anècdotes i llistats de projeccions. Tot açò va acompanyat d'un impressionant apartat gràfic a tot color, amb fotografies, cartells, programes de mà... fruit d'un treball d'arxiu i hemeroteca, però també sens dubte de col·leccionisme personal.\nEl resultat és molt interessant per als que li agrade la temàtica, però també he d'assenyalar importants errades tipogràfiques, totes per no haver fet una revisió a fons de la prova d'impremta: canvis de format de lletra, espais o no toquen, canvi de criteris a les cursives... Són una llàstima aquests detalls en un llibre que, pel seu format i característiques, tindria una costosa edició.\nAcí teniu altra ressenya del mateix.


Un “Va Pensiero” Valencià\n4 febrer 2013 by Jesús Huguet Leave a Comment\nSi vostés entren a Youtube i polsen l’entrada corresponent al cor dels jueus del Nabuco de Verdi es trobaran amb vàries possibles interpretacions de la magnífica composició del músic italià. Els recomane la de Claudio Abbado que front a les malifetes dels corruptes i impresentables polítics berlusconians fa alçar la gent perquè cante entusiàsticament un himne reivindicatiu excepcional com és el Va pensiero.\nPerò si volen endinsar-se més en la proposta de Verdi, si pretenen comprendre millor allò que el músic reivindicava en un moment històric, allò que desitjava amb la composició els recomane la interpretació que fa el Cor de la Metropolitan Òpera House de Nova York.\nUna escenografia senzilla, una mena d’escala amb replanells, un vestuari pobre, absolutament estàtic el Cor (uns asseguts, altres drets, uns encara gitats, alguns recolzats), però una interpretació que t’encollis el cor i si eres una mica sentimental aflorar alguna llàgrima. En definitiva, un poble vençut i immòbil, incapaç de moure’s vers la terra promesa. Un poble però que expressa l’ànsia de llibertat, decència, bellesa, dignitat, esperança que es concentra en un projecte de país i al que aspirarà posteriorment.\nUna societat tan musical com la valenciana caldria que pensara més sovint en tot allò que l’art, concretament la música, pot aportar per consolidar una col.lectivitat lliure, decent i encoratjadora, almenys per propiciar una reflexió consistent. Pot quedar-se estabilitzat, estàtic, en uns replanells que no porten a cap lloc, brut i indigne, o tirat en uns graons sense perspectiva ni futur. Pot continuar assumint sense crítica la corrupció, l’engany, la prioritat de la força sobre la raó, el joc de mans que uns malfeiners fan dels nostres impostos o la pocavergonya de qui se’n riu dels senyals d’identitat, llengua i història valenciana. Pot continuar parat, fins i tot cregut que la seua condició és la millor del món, mentre sectors tan importants per un viure feliç li els balafien per interessos privats (sanitat, educació, dependència de vells i malalts,….) o es supedita la tradicional agricultura i indústria valenciana a hipotètics bastiments financers que ens escuren les butxaques. Pot continuar parat contemplant com els pocs avanços que una esquifida autonomia havia propiciat, tant en drets com en institucions, són malmesos per conveniències de polítics maldestres. Pot dimitir de la seua condició de valencià per esdevenir un no-res sense nom ni dignitat. En definitiva pot deixar de ser poble.\nO abandonem la immobilitat, la desesperança i la incúria o estem pròxims a la prostració.\nEns cal un Va pensiero, col.lectiu i personal, perquè en cas contrari trairem un poble al qual immolem miserablement.


L'ORIENTACIÓ a l'abast: Bolonya\nDes de ja fa temps, existeix un moviment, fonamentalment universitari, d'oposició al conegut com a Pla Bolonya. En realitat, el que diu aquest Pla és ben poca cosa en comparació amb el que li fan dir des d'alguns sectors. Com a criteri general, s'ha de diferenciar el que diuen les directrius europees al respecte, i el que cada país pugui arribar a fer per portar-lo a terme. Penso que les discrepàncies van, sobretot, en aquest segon sentit.\nCal conèixer bé el que comporta Bolonya, i com s'aplicarà a cada universitat en concret.\nA Catalunya, existeix una pàgina web força completa sobre l'Espai Europeu d'Educació Superior (EEES). La podeu veure aquí. A més d'una informació entenedora, inclou també les característiques de la nova selectivitat (des de 2010). A la secció "Enllaços d'interès" hi podreu trobar les adreces de totes les universitats de Catalunya, per poder constatar quins estudis s'adaptaran ja a l'EEES el curs vinent.\nEtiquetas: Bolonya, EEES, selectivitat, universitat


Geografia - Trabajos finales - 451 Palabras\nPáginas: 2 (451 palabras) Publicado: 15 de febrero de 2011\n1. Conjunt de processos que transformen les matèries primeres en productes elaborats.\n1.1-La diferència està en què la indústria lleugera produeix petits volums de matèries primeres i elaboraproductes de consum directe i la indústria pesant és la que produeix maquinaria pesant o bens d'equip.\n2. Segons la presentació les característiques que defineixen les industries d'alta tecnologia son:-Alt nivell d'inversio.\n-Mà d'obra altament qualificada.\n-Important paper de les empreses multinacionals.\n-Vuit sectors claus.\n-Es localitzen prop de les universitats i grans centresd'investigació.\n-Les indústries tradicionals amb un nivell tecnològic baix.\n2.1-Els principals sectors que despunten en aquest grup son:\nInformàtica, microelectrònica, telecomunicacions, biotecnologia,automatismes, lasser i nous materials i energies renovables.\n3. Els principals factors de localització industrial son:\nCost del transport: Tenir un bon transport és fonamental, sobre tot per lesindústries que desplacin mercaderies pesades o peribles.\nMatèries primeres: La proximitat a les matèries primeres suposa un abaratiment dels costos del transport.\nMercat: La proximitat de la demandaimplica menor cost de transport dels productes elaborats cap al mercat.\nEnergia: La proximitat a les fonts d'energia és important en l'abaratiment de costos de producció.\nMà d'obra: Existència de màd'obra, que sigui barata, que tingui la qualificació adequada a la indústria corresponent.\nZones amb avantatges fiscals: Les indústries es beneficien de subvencions, repatriació de beneficis, aixòexplica també la localització de les indústries.\n3.1- Les regions industrial més importants del mon son:\nEE.UU, Japó, Unió Europea, Rússia i el Sud-este Asiàtic.\n4. La deslocalització industrialconsisteix en traslladar les empreses a països en vies de desenvolupament, om s'aprofiten de mà d'obra barata, lleis toves, inexistència de lleis mediambientals, pressió fiscal molt baixa, nivell...


Turisme ha clausurat 574 habitatges que no complien les condicions per comercialitzar-se i n'ha eliminat els llits disponibles de la borsa de places turístiques\n3 min. Palma 22/02/2018 11:19\n651x366 Bel Busquets després de ser nomenada consellera de Turisme. / ISAAC BUJ Bel Busquets després de ser nomenada consellera de Turisme. / ISAAC BUJ\n“Hem donat de baixa 574 habitatges, que impliquen 3.620 places que ja no aniran a la borsa, sinó que desapareixeran”. Amb aquestes paraules, la consellera de Turisme i vicepresidenta del Govern, Bel Busquets, ha donat a conèixer aquest dijous les primeres xifres de reducció del sostre de places turístiques.\n“Hem estat el primer govern d'aquesta terra que no ha invertit ni un euro en promoció turística durant l'estiu"\nBusquets ha comparegut a la Comissió de Turisme del Parlament de les Illes Balears a petició pròpia i del grup popular. La vicepresidenta ha aprofitat per fer públiques les primeres dades, que confirmen una reducció de places turístiques al conjunt de l'arxipèlag. Els 574 habitatges clausurats han estat donats de baixa després de les inspeccions dels tècnics de Turisme, que revisen el compliment de la normativa per habilitar cases per a lloguer turístic.\nSegons la Llei de turisme, les places donades de baixa desapareixen del sostre de 623.624 previst inicialment. Bel Busquets ha recordat que el sostre real el componen les places existents i la borsa de places turístiques, sobre la qual hi ha una moratòria. Per a la consellera, "les xifres demostren que es recullen els fruits" de la feina feta pel seu antecessor en el càrrec, Biel Barceló. La mesura situa les Illes Balears "en el camí de la reducció i la sostenibilitat", segons Busquets, que també ha recordat que "la llei actual assegura que no hi haurà més places turístiques que les que hi ha ara".\nLa Llei de turisme permet, en l'article 91, no tornar a incloure a la borsa les places de lloguer turístic que havien estat donades d'alta d'acord amb alguna excepció a la normativa, com és el cas d'aquestes més de 3.500.\nDurant la intervenció del portaveu de Podem, Alberto Jarabo, el partit morat ha volgut agrair “la valentia” de la consellera a l'hora d'obrir un expedient sancionador a la plataforma de comercialització de lloguer turístic, Airbnb.\nEl portaveu d'El Pi a la Comissió de Turisme, el diputat Josep Melià, ha criticat la consellera perquè "aquestes places donades baixa ja no vindran, ni a l'hivern ni a l'estiu". Segons els regionalistes, el model hauria de consistir a "estabilitzar" les visites durant l'estiu i "créixer durant la temporada baixa"\nNova a la comissió\nBel Busquets ha comparegut a la Conselleria de Turisme per primera vegada després d'assumir el càrrec en substitució de Biel Barceló. La consellera ha aprofitat per esbossar algunes línies del seu programa per a l'àrea de Turisme fins a final de legislatura.\nEntre altres coses, la consellera s'ha felicitat per haver estat "el primer govern d'aquesta terra que no ha invertit ni un euro en promoció turística durant l'estiu" i ha refermat la importància de l'estratègia #betterinwinter, que vol fomentar el creixement turístic durant els mesos de més fred. “Volem aconseguir que els turistes vinguin de manera més repartida al llarg de l'any”, ha afirmat.


Salvar persones - Diari de Girona\njosep campmajó 08.10.2019 | 00:21\nSalvar persones Diari de Girona\nDiscutir sobre el nou Trueta, ara per ara, és perdre el temps. Tothom sap que, sense un front comú que exigeixi que la nova instal·lació sigui prioritària en les inversions per a l'àrea funcional de Girona, la cosa anirà per llarg. Perquè, més enllà de les baralles derivades dels egos gremials, les tossuderies tuitaires i les disputes localistes sobre preeminència territorial, la realitat és que els usuaris sabem que passarà molt temps abans que l'Estat, sigui quin sigui, inverteixi un sol euro en la reforma profunda del teixit assistencial a casa nostra. Potser algú pensa que els pegats ja fan la seva feina, i que són més barats que no pas una inversió de futur. O que, com que el Girona rai, té bona fama, els gironins i les gironines ja ens podem pagar la medicina, i pagar les medicines als demés. Però, com solem respondre els d'aquí, en Rai fa anys que va morir. I no em pregunteu de què ni on va morir. Potser perquè el cardiòleg que l'havia de curar penjava bateries de piulades sobre les bonances de l'opció de fer el nou Trueta a Salt, o perquè va haver d'esperar que els polítics deixessin de barallar-se per veure qui la fa, i la té, més grossa.\nAviat ens passarà com el gangrenat tema de la Devesa. Tothom parlarà del Trueta, com ara faig jo, sabent que no té solució si abans no es resolen altres temes. Donar voltes a qüestions de resolució impossible, o de resultat excessivament llarg, dona per espais de protagonisme i poc més. Decidir, amb generositat, quina ciutat, quin territori volem per als propers vint, trenta o cent anys, és molt més important. I ningú ho ha sabut fer fins ara. El nostre futur, el dels nostres fills, no depèn només d'on i qui posa pedres, ni de quant valen. L'utilitarisme per sobre de l'humanisme ens abocarà a ser una societat sense futur i contínuament enfadada. Seré feliç quan llegeixi que la notícia és que tots els implicats fan front comú per trobar, proposar i exigir una solució al conflicte. Sigui quin sigui el conflicte. Ja sigui salvar arbres, ja sigui salvar persones.


L'Anna i el misteri dels peixos abissals\n Llibres i contes mariners\n L'Anna i el misteri dels peixos abissals\nAutor: Magí Marcé\nEditorial: La Cua\nEnquadernació: Sense definir\nMatèria: Peixos del Mediterrani\nIl·lustracions: 40 pàgines\n2 làmines de peixos del Mediterrani\nAmb aquest llibre tant els nens, com els pares, aprendran i gaudiran del món dels peixos. Llibre que combina la part científica del coneixement dels principals peixos mediterranis amb la part lúdica d'un conte infantil. Permet identificar fins a 64 espècies de peixos, polps, meduses i algues, i conèixer algunes de les seves principals característiques biològiques. Com a material didàctic presenta doble pàgina amb 32 adhesius amb siluetes dels peixos i en la part final del llibre unes fulles amb adhesius reutilitzables. La metodologia és que el nen identifiqui on correspon posar l'adhesiu i enganxar-lo a la silueta. D'aquesta forma, el nen pot associar formes, detalls, colors amb el nom en català.\nAquesta vegada la nostra amiga Anna, se submergeix fins als 1.000 metres de profunditat per conèixer als peixos abissals. Descobrirem un món encara desconegut per tots nosaltres. En les fredes i fosques aigües abissals nostra heroïna nedarà amb el seu amic el peix Oscar al costat dels éssers més sorprenents del nostre món. Peixos famolencs amb grans boques, Peixos amb llums, gambes, calamars gegants i moltes més sorpreses, t’estan esperant en aquesta fascinant i perillosa aventura.\nLiteratura 5-8 anys