Valverde i els desajustos defensius\nPITJORS NÚMEROS DARRERE\nEl tècnic busca corregir els desequilibris per donar-li al Barça la fortalesa que ha perdut en aquesta arrencada de temporada\nBarcelona - Dilluns, 24/09/2018 - 19:15\nDarrere del VAR hi ha desajustos en aquest nou Barça que està construint Valverde en el seu segon curs. Desajustos, sobretot defensius, que van més enllà que la tecnologia decidís advertir Gil Manzano que havia d’expulsar Lenglet, canviant radicalment el paisatge del partit contra el Girona i fent que el Barça cedís els dos primers punts de la temporada. No és només un problema de la rereguarda, curiosament la línia que amb prou feines ha canviat respecte al primer capítol del Txingurri al Camp Nou, sinó que es tracta d’un funcionament col·lectiu global.\nAl Barça li costa més defensar com a equip, i exhibeix unes esquerdes que no se li van veure abans perquè Valverde va prioritzar fortificar la seva obra després del desastre de la Supercopa amb el Madrid, que presagiava el pitjor. Li costa més perquè juga diferent, més enllà que el tècnic afirmi que Iniesta, com a interior, dissenyava un 4-3-3 en atac. Però a darrere, amb la inclusió llavors de Paulinho i la parella Busquets-Rakitic, era un bloc més petri.\nAra se li fa difícil mantenir la porteria a zero, per més que el rendiment de Ter Stegen sigui excel·lent. El Barça del trident (Messi-Suárez-Dembélé) genera un nou escenari en l’estructura defensiva. Una estructura que encara no està perfilada, tal com va demostrar l’Osca, amb dos gols al Camp Nou, i va retratar el Girona de Stuani, amb dos gols més, cosa que els va obligar a anar, una setmana més, en contra del marcador. I del temps.\nValverde, preocupat, durant el Barça-Girona al Camp Nou. / JORDI COTRINA\n"Més que l’expulsió el que ens va condicionar va ser el gol al final del primer temps i a l’inici del segon" (Valverde)\n"Més que l’expulsió el que ens va condicionar va ser el gol al final del primer temps", va admetre Valverde, preocupat, per molt que no ho digui, per aquests desequilibris que deixen tan desemparat a Ter Stegen, capaç fins i tot de sostenir de forma superba l’un contra un de Portu previ al segon gol de Stuani. "Després ens van tornar a fer gol al començament del segon", va recalcar el tècnic per il·lustrar aquesta inquietud pel desgovern de l’equip per controlar un partit que tenia a la seva mà. “En tot just cinc minuts passem d’anar guanyant a anar perdent. Aquests gols han vingut en moments claus", va afirmar.\nLa pèrdua de fiabilitat\nLes dades corroboren aquestes disfuncions. Per fer-li dos gols a la Lliga al Barça de Valverde (17-18) van haver de passar cinc mesos i 13 jornades. Va ser el Celta (2-2) i al Camp Nou, prova d’aquesta extrema fiabilitat que desprenia. Ara, en canvi, al Barça de Valverde (18-19), en només un mes de Lliga, amb tot just cinc jornades disputades, ja ha passat per aquest tràngol en dues ocasions. I sempre a casa seva: Osca i Girona.\nL’aparició del trident ha danyat l’harmonia defensiva del Barça en aquest inici\nL’equip no juga igual. L’ús del trident, com ja li passava a Luis Enrique amb Messi-Suárez-Neymar, condiciona molt els automatismes del Barça, per molt que ara Dembélé, igual com el brasiler al seu dia, intenti complir les seves obligacions defensives. A Valverde li toca, per tant, ajustar aquestes peces per evitar el desordre. Però el Girona va posar el focus en aquest veritable problema. Sis xuts a porta va fer l’equip d’Eusebio: dos gols de Stuani i un xut de Portu, que va salvar Piqué en la mateixa línia de gol. És el que més mal li ha fet el Barça superant el Sevilla (5 xuts a porteria a la Supercopa) i la Reial Societat (també 5).\nAquest nou escenari tàctic ha danyat l’harmonia de l’equip, per molt que el tècnic amb prou feines hagi fet canvis en la seva defensa titular amb l’única variació de Sergi Roberto (4 partits en l’onze inicial) i Semedo (3) en el rol de lateral dret. Piqué ha jugat els set partits, Umtiti en porta cinc, Lenglet amb prou feines dos i Jordi Alba és intocable com a lateral esquerre. Ha jugat tots els minuts. Sense ni un segon de descans. Potser és simplement casualitat, però en els dos últims partits el Barça ha acabat amb 10. I sempre per l’expulsió del central esquerrà: Umtiti contra el PSV; Lenglet contra el Girona.\nEl Barça s'enfila al lideratge\nRiqui Puig, una altra vegada 'caçat' i retirat en llitera davant del Llagostera\nDe Jong, el líder silenciós\nTemes: Girona FC Ernesto Valverde Lliga Santander Gerard Piqué


Una seguda independentista a Sants obre el cicle de manifestacions per la sentència\nActualitzada 14/10/2019 a les 08:59\nEls participants en el Pícnic per la República protesten al vestíbul de l’estació i són desallotjats pels Mossos || Tallen el trànsit a plaça Espanya i la marxa arriba fins a la prefectura de Via Laietana\n© Agents dels Mossos s'emporten un dels concentrats a Sants mentre al fons se'n veuen encara alguns dels que queden asseguts.\nL’independentisme va inaugurar ahir el cicle de mobilitzacions de protesta contra la sentència a la cúpula del procés per l’1-O que, amb tota probabilitat, farà pública al llarg del dia d’avui el Tribunal Suprem. Al voltant d’unes dos-centes persones, convocades a través de les xarxes per la iniciativa Pícnic per la República, van accedir al vestíbul de l’estació de Sants, a Barcelona, i s’hi van asseure mentre mostraven cartells i cantaven en favor de la llibertat dels presos i del retorn dels exiliats. Els Mossos d’Esquadra els van rodejar perquè l’estació pogués seguir funcionant amb normalitat, i també van impedir l’accés a més activistes. Malgrat que l’acció no va arribar a afectar la circulació ferroviària, va quedar tancat l’accés a la línia de metro L5, encara que els usuaris van poder connectar amb Sants a través de l’L3.\nPosteriorment, els agents de la policia catalana van desallotjar un per un els concentrats i van impedir a la premsa poder captar les imatges del que estava passant de prop.\nMentrestant, a fora ja s’havien amuntegat unes vuit-centes persones més, que amb que havien estat desallotjades, van ocupar la plaça Països Catalans i van marxar cap a la plaça Espanya, on van tallar completament el trànsit d’aquesta artèria barcelonina. Això va obligar a desviar, igualment, el recorregut de diverses línies d’autobús metropolitanes.\nMés tard, els manifestants van seguir la mobilització per la Gran Via i, finalment, alguns van marxar per Via Laietana fins a la prefectura de la Policia Nacional, punt en el qual es van dissoldre.\n“Hem demostrat que tenim poder de convocatòria i hem après algunes coses. Aquest assaig ha estat un èxit, preludi del que podem arribar a fer”, va manifestar la plataforma organitzadora a les xarxes socials. Entre els manifestants hi havia l’exdiputat de Junts pel Sí al Parlament Germà Bel.\nEn paral·lel, l’ANC va anunciar ahir la convocatòria d’una trentena de concentracions en ciutats de tot el món per protestar contra la sentència de l’1 d’octubre. Així doncs, l’entitat presidida per Elisenda Paluzie farà sonar la veu de l’independentisme en ciutats com Londres, Manchester, Frankfurt, Munic, Riga, Washington o Ciutat de Mèxic. Així mateix, l’ANC també ha convocat marxes des de cinc punts de Catalunya que confluiran a Barcelona. Una de les caminades començarà a Tàrrega.\nD’altra banda, els CDR també han muntat una sisena marxa, que arrancarà a Castelldefels i s’unirà a les de l’ANC quan arribin a la capital catalana.


La llei de desconnexió que ve del Quebec\nEL PRECEDENT CANADENC\nLa província canadenca va esbossar una norma similar a la de transitorietat però no la va aplicar\nLa llei de desconnexió que ve del Quebec MIKE BLAKE / REUTERS\nBarcelonaEl procés català és singular respecte d’altres moviments d’autodeterminació que s’han donat en els últims anys, però el disseny del full de ruta cap a la independència beu d’experiències internacionals. És el cas de l’anomenada llei de transitorietat jurídica o de desconnexió, que han preparat Junts pel Sí i la CUP al Parlament per preparar l’endemà del referèndum -en cas que guanyi el sí- i el contingut de la qual encara és una incògnita. El govern del Quebec, la província canadenca que va celebrar un referèndum d’independència el 1980 i el 1995, va proposar una llei de sobirania amb un contingut equivalent al que regularà la catalana: era una Constitució provisional en què es proclamava la sobirania del Quebec, es regulava l’adquisició de la ciutadania, es definien les fronteres, el territori, la successió d’administracions i la continuïtat jurídica. Aquesta norma es va rebatejar més endavant com a llei sobre el futur polític del Quebec.\nConsultat per l’ARA, el politòleg Josep Costa, expert en el procés quebequès, explica que en un primer moment el govern volia sotmetre aquesta espècie de Constitució provisional a referèndum perquè la ciutadania es pronunciés directament sobre la independència. El pla passava per aprovar la norma primer al Parlament i, després, ratificar-la en referèndum. La ciutadania, doncs, havia de decidir si donava llum verda a la llei ja aprovada a la cambra.\nL’esborrany fixava quina part de la llei de sobirania s’aplicaria en cas que guanyés el sí: en un primer moment preveia fer una Constitució i obrir les negociacions amb el govern del Canadà per acordar una associació econòmica, mentre que la resta de la llei entraria en vigor un any després. És a dir, en el primer disseny del govern quebequès s’ideava una desconnexió en dos temps, un plantejament similar al que fan Junts pel Sí i la CUP per emparar el referèndum, tot i que ara pren força la idea de fer-ho en dues lleis diferents: una per a la votació i l’altra per a la transició.\nFonts expertes en el procés quebequès consultades per l’ARA aclareixen que la diferència entre el cas canadenc i el català és que el Quebec tenia la competència per fer referèndums i ningú l’hi va discutir. “No va ser un procés pactat, va ser unilateral amb una cobertura jurídica”, asseguren les fonts, recordant que no hi va haver acord amb el govern federal com, per exemple, en el cas d’Escòcia. És per això que tant la llei de sobirania com la del futur polític del Quebec només es referien a què hauria passat al país en cas que hagués guanyat el sí. En canvi, la llei catalana també ha d’atorgar la capacitat a la Generalitat de poder convocar referèndums -una facultat reservada exclusivament a la Moncloa-. I aquesta és la dificultat del cas català, admeten.\nMalgrat que el projecte inicial del Quebec era fer una pregunta clara sobre si s’havia de ratificar o no la llei de sobirania, finalment es va acabar complicant a partir d’un pacte entre el Partit Quebequès (que governava), el Bloc Quebequès (els independentistes a la cambra federal) i l’Acció Democràtica del Quebec (un partit minoritari i autonomista). El juny del 1995, els tres partits van arribar a un acord: es demanava als ciutadans si volien que el Quebec fos sobirà després de fer una proposta d’associació econòmica al Canadà. En cas de sí, s’aplicaria la llei sobre el futur del Quebec.\nCosta també destaca que el govern quebequès va enviar a tots els domicilis la proposta de llei de sobirania i va engegar un procés participatiu per redactar-ne el preàmbul. Una decisió que contrasta, de moment, amb la Generalitat, que no ha donat a conèixer, encara, la cobertura jurídica del referèndum.\nMalgrat tot, la llei de transitorietat quebequesa es va guardar en un calaix: en el referèndum del 1995 va perdre el sí per només 50.000 vots amb un 93,52% de participació.\nLa llei sobre el futur polític del Quebec\n“L’Assemblea Nacional està autoritzada a proclamar la sobirania del Quebec. La proclamació ha d’anar precedida d’una oferta d’associació econòmica al Canadà”.\n“Tota persona que, el dia que el Quebec esdevingui un país sobirà, tingui la nacionalitat canadenca i estigui domiciliada al Quebec adquireix la ciutadania quebequesa”.\n“La moneda al Quebec seguirà sent el dòlar canadenc”.\n“El Quebec assumirà les obligacions i gaudirà dels drets que estableixen els tractats i les convencions internacionals en què el Canadà o el Quebec és part en la data que esdevé un país sobirà”.\n“El govern haurà d’assegurar que els treballadors públics del govern del Canadà domiciliats al Quebec, quan esdevingui un país sobirà, es converteixin, si ho desitgen, en empleats del govern del Quebec”.\n“El govern assegurarà la continuïtat de les prestacions d’atur [...] i les pensions i els suplements per a la gent gran i veterans”.


Beneït per Madrid\nFerran Aguiló | 06 juliol 2004\nSempre m'ha semblat mal d'empassar que els càrrecs democràticament elegits «a províncies» assoleixin la seva legitimitat amb la benedicció dels òrgans centrals a Madrid. És un reconeixement de la necessitat de mantenir la tutela sobre unes agrupacions locals que no arribaran mai a la majoria d'edat. I tant és així que, per centrar-nos en ePSIB-43 Rúe del Percebe, els detractors del senyor Antich el menystenen perquè, segons ells, a Madrid no és ningú, mentre que els seus partidaris mostren l'ascendent sobre el president ZP per demostrar el contrari. I jo, boiano, que em pensava que era o no era segons quants li donaven suport entre la militància balear del partit. Idò, en això sí que hi estan d'acord els que li donen suport i els que l'hi neguen, els crítics i els acrítics o els oficials i els que van per lliure, per fer coherència lingüística. De fet, no solament els actors d'aquest sainet invoquen Madrid per veure la cotització política de l'algaidí, també els cors mediàtics de la dreta, inclosos aquells que amb una mà opinen sobre política i amb la resta dels cos es dediquen a acumular sous atorgats pel partit, celebren amb grans titulars allò que ells consideren fluctuacions a la baixa de la madrilenya carrera de l'expresident Antich. L'exemple de la circumstancial ubicació en l'hemicicle deCongrés dels Diputats els serví per elevar l'anècdota a categoria de tesi doctoral, i encara no han reconegut l'error, i el resultat de36è Congrés, amb la inclusió de la senyora Armengo en el màxim òrgan directiu, els descol·loca, però no amb un grau suficient per a l'autocrítica. Cerquen ossos en el lleu per llevar importància a una cosa a la qual només ells, amb les seves expectatives de veure el fracàs, prèviament n'hi han atorgada.\nBé, a dir vera, ells i tots els altres participants en aquesta lluita. Els crítics, perquè fa mal anatemitzar el que Madrid acaba de beneir, i els acrítics pel mateix, perquè el primo de Zetapeso els guarda les espatles. Ara faltarà saber on se situen els qui tenen eno perdre mai com a norma. Almanco, el senyor Cànoves és l'únic dels qui van per lliure capaç de posar la cara i jugar de front les eleccions per a la Federació Socialista de Mallorca. La resta fa setmanes que intenta fer veure que la seva crítica no era contra els qui guanyaran sinó per fer el partit més dialèctic o, si s'escau, tampoc era crítica, que, amb el bilingüisme, se'ls ha interpretat malament. Perdedors segurs: l'Agrupació de Calvià. Mentre guanyaven l'ajuntament la seva «peculiaritat» feia com si fes gràcia, ara són massa peculiars per a ser companys segurs de qui presenta batalles amb vocació més àmplia. A un ca magre tot són puces i ara l'únic que reparteix pinso és un crescut «don Xisco», en qui coincideixen les ires d'una part dels seus i de tots els adversaris. Haurien de saber que li agrada més una brega que guanyar-la.


Inici Temes Món Anna-Priscila Magriñà: "Ni Disney està congelat ni Holmes va dir 'elemental estimat Watson'"\nSi la curiositat és el motor del periodisme, llavors ens trobem davant d'una periodista Fórmula 1. Autora de 'La guia xafardera de Catalunya', Magriñà publica 'Tot està connectat' (Angle), on entrellaça històries com si fossin hipervincles, tot explicant l'origen de tòpics i llegendes.\nEn l'era d'Internet, cal recordar que tot està connectat? Pots tenir tota la informació a l'abast, però les dades per si mateixes no tenen valor, cal un esperit crític per aprofitar-la. Internet escampa coneixement, però també és rapidíssim difonent mentides. A l'hora de documentar-me em vaig capbussar en hemeroteques, com la del New York Times. Tenir un gran contenidor d'informació també t'obliga a ser curós amb la cerca.\nCreus que quan es va inventar la impremta van tenir el mateix debat? Erasme deia que amb tant de coneixement la gent perdria el fil, que ja no pararia atenció a les coses importants, i proposava tornar a llegir els clàssics. De fet, per gestionar el gran volum de títols que es publicaven amb la impremta, es van començar a fer llibres de miscel·lània amb retalls d'altres obres. Aquest llibre també és així!\nTambé trenques tòpics. Sí, ni Sherlock Holmes va dir "elemental, estimat Watson", ni Marilyn Monroe era una rossa ximpleta, ni Walt Disney està congelat. De l'obsessió per saber d'on vénen i com es creen les llegendes urbanes també neix el llibre, que en el fons pretén ser un joc. Al final t'adones que el món és molt petit i arreu s'expliquen les mateixes històries en essència, que en molts casos mostren els sentiments més profunds de les persones al llarg de la història.


Cap nou contagi a Formentera, on hi ha 27 casos actius | RadioIlla Notícies Formentera\nInici Coronavirus Cap nou contagi a Formentera, on hi ha 27 casos actius\nSegons s’informa des de l’àrea de Salut d’Eivissa i Formentera, a Formentera no s’ha registrat cap contagi en les darreres hores. El nombre total de positius actius a la nostra illa és de 27, dos més que divendres passat, darrer dia que es van facilitar dades sobre la pandèmia.\nDel conjunt d’afectats, 23 presenten un quadre lleu i resten aïllats, mentre que continuen havent-hi quatre persones de la nostra illa hospitalitzades a planta; tres a Can Misses i una a Son Espases.\nPel que fa a la campanya de vaccinació, a la nostra illa s’han administrat 18.132 dosis i hi ha 9.954 persones que ja han completat la pauta d’immunització amb dues dosis. Així mateix, un 32,4% de la població, és a dir, 3.223 residents, ja s’han vacunat amb la dosi de reforç.\nA la veïna Eivissa cal la defunció en els darrers dies, de tres pacients covid, dos homes, de 75 i 88 anys i una dona de 91 anys, que es trobaven hospitalitzats a la unitat covid F de Medicina Interna.\nD’altra banda, s’han detectat 15 noves infeccions, i la xifra de positius actius queda en 342 persones, de les quals 299 presenten quadre lleu.\nEl nombre d’hospitalitzats és de 43, amb 42 a planta, i 1 ingrés a l’UCI. Entre aquests, cal comptar-hi tres dels quatre pacients formenterers, atesos a Can Misses.


Estudiar una carrera a Catalunya costa pràcticament el doble que a l'Estat | Ràdio Sabadell\nEstudiar una carrera a Catalunya costa pràcticament el doble que a l'Estat\nAida Sanuy avui als estudis de Ràdio Sabadell | Mireia Sans\n19.02.2019 13:28 Mireia Sans\nA Catalunya, cada alumne paga, de mitjana, 2.131 euros anuals per poder estudiar una carrera. Una xifra que és sensiblement més alta que a la resta de l'estat, on la mitjana és un 50 per cent inferior, i està al voltant dels 1.400 euros. De fet, Catalunya i Madrid són les comunitats que capitanegen el rànquing, mentre que a Galícia i a Andalusia són les que tanquen la llista. Aquestes dades s'expliquen per l'increment del 66 per cent de les taxes universitàries que es va aplicar l'any 2012. Una realitat que ha fet alçar el crit al cel a la comunitat educativa que ha engegat la maquinària per poder posar en marxa una Iniciativa Legislativa Popular que proposi una rebaixa de les taxes universitàries. Les Comunitats Autònomes regulen una quarta part del preu de les taxes universitàries. De fet, a casa nostra el 2012 es va incrementar en un 66 per cent el cost de la universitat, una realitat que, diuen els proposants, ha fet que el nombre d'estudiants universitaris hagi caigut en gairebé cinc punts a Catalunya. "Demanem que la Generalitat reguli aquest 25% entre el 0 i el 12 per cent i, per tant, que els estudiants paguin menys. De fet, és una ILP ambiciosa perquè a Europa es paga un 15 per cent", ha explicat al programa Al Matí de Ràdio Sabadell, Aida Sanuy, portaveu i promotora de la ILP.\nLa comunitat educativa lamenta que aquest increment de taxes no ha anat acompanyat d'una millora del sistema de beques que facilitin l'accés als estudiants a la Universitat. De fet, segons els promotors de la ILP, aquesta situació ha portat a una baixada del volum d'estudiants en cinc punts percentuals, passant Catalunya del cinquè al novè lloc pel que fa al nombre d'estudiants. "Des del 2012 es calcula que han abandonat la universitat uns 10.000 estudiants" ha assegurat Sanuy. En aquesta línia, la promotora de la ILP afirma que "un 70 per cent dels estudiants no compleixen els requisits per accedir a una beca, a banda que les beques no es cobren fins a mig curs quan ja has abonat la matrícula".\nLa ILP compta amb el suport de tota la comunitat educativa. De fet, s'hi han sumat els 8 rectors de les universitats públiques catalanes i un dels més actius és el de la Universitat Autònoma de Barcelona. De fet, Sanuy ha explicat que la seva rectora, Margarita Arboix, s'ha mostrat favorable al descens de les taxes, però ha demanat a la Generalitat que aquesta rebaixa no repercuteixi en el ja ajustat pressupost de les universitats. De fet, les taxes són només una de les demandes del sistema universitari que també reclama un millor finançament que permeti posar fi a la precarietat dels professors associats i dels investigadors. A finals del mes de febrer, la Comunitat Educativa Universitària començarà la recerca de les 50.000 signatures necessàries per portar aquesta Iniciativa Legislativa Popular fins al Parlament de Catalunya. Llavors, diuen, començarà el procés per buscar complicitats entre els partits polítics. Mentrestant, però, mantindran les mobilitzacions al carrer que han de ser "un complement per la ILP amb estratègia i intel·ligència", ha dit Sanuy.\nILP taxes universitàries\nEl Pla de Rodalies inclourà l'estudi de viabilitat de l'estació de Can Llong\nSabadell acomiada l'activista veïnal Diego Granero\nMés recursos per a la lluita contra la Sida, demanda de l'acte commemoratiu d'aquest any


Com podem estalviar ara que som tres? | Ser on siguis\nCom podem estalviar ara que som tres?\nAugmentar la família és un motiu d’alegria. Però pel que fa a l’economia, ens hem d’organitzar per fer front a les despeses. Moltes es poden suprimir, així que l’ideal és seleccionar el que veritablement necessitem.\nQuan ja tenim més o menys organitzada l’economia familiar, de sobte s’amplia la família. Al marge de la felicitat i de la gestió de les emocions, hem de reorganitzar les finances perquè ens enfrontem a moltes despeses, i algunes són molt altes.\nAl principi, tot és nou i sovint ens bombardegen amb centenars de productes que no sabem si realment ens calen. És important demanar consell i seleccionar què és el que necessitem per no comprar coses que no ens calen. Els pares primerencs solen pecar de considerar fins al detall més mínim i davant del dubte comprar-ho tot. Però si volem estalviar, o no malgastar més del compte, hem de tenir en compte una sèrie d’aspectes:\n1. L’habitació del nadó és totalment suprimible\nÉs molt bonica però no imprescindible. Amb els mobles passa el mateix: al principi, la robeta de nadó és molt petita i hi cap a qualsevol calaix o armari que tinguis a casa. Tria mobles normals que perdurin en el temps. Una habitació massa infantil durarà poc temps, ja que els nadons creixen molt de pressa.\nNo hem d’embogir comprant roba. A les primeres setmanes de vida, el més còmode és usar bodies, que es quedaran petits en qüestió de dies. A més, les persones properes n’acostumen a regalar molta.\nLa lactància és un tema molt personal i cada dona ha de decidir si alleta o no els seus fills. Econòmicament no té comparació, ja que no tan sols estalviaràs en llet en pols sinó també en biberons, però és una decisió de cada dona: totes les opcions són bones. Quan el nadó comenci a menjar sòlid, l’ideal és que se li doni menjar real. Així, a poc a poc s’acostumarà als gustos i a les textures, i la cistella de la compra no variarà de la que feies habitualment, si ja mantenies una dieta saludable i equilibrada. Estalviaràs en productes alimentaris destinats només als més petits.\nAquesta despesa és gairebé la més elevada i, a més, és inevitable. El que no hem de fer és comprar-ne grans quantitats abans que neixi la nena o el nen, ja que cada nadó prefereix un tipus de bolquer, segons la textura i la grandària.\nÉs una bona pràctica, hi ha moltes coses que podem fer servir d’altres nadons, i al seu torn nosaltres podem prestar o donar alguns productes quan ja no els necessitem, com ara la roba, el cotxet, els pitets o fins i tot la banyera i la cadira del cotxe.\nÉs a priori el producte més car. Poden valer des de 700 euros fins a gairebé el que vulguis. Per tant, podem anar a botigues de segona mà on els productes es troben en bon estat i comprar una funda nova.\n7. Coses innecessàries\nEl balancí i el llit amb canviador són totalment prescindibles. Podem començar fent una llista i ratllar tot allò que no és necessari. Quan els nadons són molt petits, és millor que estiguin amb els pares o estirats al bressol. El llit amb canviador incorporat és un altre exemple clar de despesa innecessària. És molt millor comprar un canviador plegable, dels que són de tela d’una banda i impermeable de l’altra, i col·locar-lo en un lloc de la casa on puguem canviar la nena o el nen.\nLes coses han canviat. No es tracta de fer un tomb de 180 graus, però sí que hem de controlar una mica les despeses pel que fa a la vida social. Estalviarem bastants diners si suprimim alguns dels dinars o sopars que fem fora de casa. L’oci és saludable i molt necessari, però podem seleccionar plans econòmics per gaudir en parella amb un nadó.\n9. Cupons descompte\nA partir d’ara som un més i, per tant, vulguem o no, la despesa es dispararà. Podem tirar de vals de descompte, cupons i promocions, que sovint ofereixen molts dels productes i serveis que necessitem.\n10. Cuidar les coses\nEls nens petits ho volen agafar tot, explorar, descobrir el que tenen al seu voltant, i, com a conseqüència d’això, es trenquen moltes coses. Si aconseguim cuidar i conservar alguns dels nostres productes no els haurem de tornar a comprar si decidim tenir un altre fill. És important buscar un equilibri.\nFuturs Millorar l'estalvi Habitatge Família Mètodes d'estalvi Estalvi diari TOTS ELS TEMES


Maig ple de música a l'Escola-Conservatori Mestre Montserrat\nAquest divendres acaba el període de preinscripció a l'Escola de Música\nDestaca aquest dissabte el concert de l'Orquestra Simfònica del Conservatori a l'Hospital Sant Antoni Abat en commemoració del seu centenari\nAquest mes de maig arriba carregat d'activitats a l'Escola Conservatori de Música Mestre Montserrat. Començant per una audició de música de cambra avui dimarts a les 19 h a la sala petita de l'Auditori Eduard Toldrà, i continuant divendres amb la participació de l'Orquestra Simfònica del Conservatori a la XXIII Trobada de Corals de Secundària, durant el matí a l'Auditori.\nPerò un dels plats forts arriba dissabte, 6 de maig, amb el concert de l'Orquestra Simfònica del Conservatori a l'Hospital Sant Antoni Abat, a les 12.30 h als Jardins de l'Hospital, dins dels actes de celebració del centenari de la Fundació Privada Sant Antoni Abat.\nUn acte que comptarà amb l'assistència de l'alcaldessa Neus Lloveras i de la tercera tinenta d'Alcaldia i regidora de Cultura, Convivència i Equitat, Teresa Llorens, a més de la gerent de la Fundació Privada Sant Antoni Abat, M. Dolors Camacho.\nEl mateix dissabte l'Escola fa dues sortides, amb la participació dels alumnes de l'aula de Clarinet a la clarinetada de Mollet del Vallès, i la participació d'alguns alumnes de l'escola al Premi BBVA de Música al Talent Individual al Conservatori de Vic.\nDimarts 9 de maig es farà una audició de Música de Cambra, a les 19 h a la sala petita de l'Auditori.\nDissabte 13 La Marxin serà a la Trobada de Marxin a Prats del Lluçanès.\nDiumenge 14 els alumnes de guitarra de l'Escola aniran a l'intercanvi de guitarres amb l'Escola-Conservatori de Sabadell.\nTambé diumenge els alumnes de Cant Coral de Grau Professional del Conservatori participaran al concert que oferiran el Cor Amics de la Unió a l'Auditori Eduard Toldrà a les 19 h.\nDijous 18 se celebrarà el concert de primavera a càrrec de la Simfònica del Conservatori, a les 18.45 h a l'Auditori. I l'aula de Clarinet participarà a les visites guiades que organitza el Museu Papiol amb motiu del Dia internacional dels Museus.\nDivendres 19 de maig hi haurà la participació de diferents grups de l'escola a la V Festa de la Cultura, organitzada pel Institut d'Estudis Penedesencs. Concretament, hi seran un quartet de corda, un quintet de corda i un consort de flautes.\nDissabte 20 de maig la Simfònica, quartets de corda, un quintet de corda, la Kontrabanda de contrabaixos, i un quartet de trompetes participaran a la Nit dels Museus.\nTambé dissabte, l'aula de Flauta Travessera serà a la Trobada de Flautes que se celebrarà a Barcelona amb concert final a les Drassanes de Barcelona; i la Banda d'Adults serà a la Trobada de Bandes que es celebrarà a Sant Boi del Llobregat durant tot el matí.\nFinalment, divendres 26 de maig, a les 18.30 h a la plaça de les Casernes, la Banda Infantil actuarà al Xè Aniversari de la plaça de les Casernes.\nLes preinscripcions, fins divendres\nFins aquest divendres 5 de maig és obert el període de preinscripció per a tots els programes de l'Escola de Música de cara al curs 2017-2018.\nTrobareu el formulari de preinscripció i tota la informació de l'ECMM en aquest enllaç.


Gites Rose des Vents Deshaies Guadalupe - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n40, Voie Du Sable D'Or, Riflet La Perle, Deshaies, Deshaies, Guadalupe, 97126 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Gites Rose des Vents està situat idealment a Deshaies; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Gites Rose des Vents asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia, biblioteca.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent buceig, pesca, equitació, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Gites Rose des Vents la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Deshaies.\nTots els tipus de viatgers (198) Parelles (152) Viatgers en solitari (15) Famílies amb infants petits (15) Famílies amb infants grans (3) Grups (11)


Inici Actualitat Noves tendes\nToledo – El supermercat Mercadona de Fuensalida reobri hui les seues portes\nAquesta tenda reobri després d'una reforma integral amb una inversió d'1 milió d'euros amb la participació de 30 proveïdors, que han donat ocupació a més de 120 persones durant la fase de reforma.\nGranada – El supermercat Mercadona de Las Gabias reobri amb el nou Model de Botiga Eficient de la companyia\nAquest nou centre reobri després d'una reforma integral amb una inversió d'1,7 milions d'euros i amb la participació de 15 proveïdors que han donat ocupació a més de 89 persones durant la fase de reforma.\nL'actual supermercat, completament connectat tecnològicament, presenta un disseny i unes seccions totalment renovades que milloren l'experiència total de compra dels clients, amb un estalvi energètic de fins a un 40% respecte a una tenda tradicional.\nLes compres de Mercadona a proveïdors granadins van arribar l'any passat als 171 milions d'euros, xifra que supera en un 7% la de l'exercici anterior.\nCadis – El nou Model de Botiga Eficient de Mercadona arriba a El Puerto de Santa María\nAquesta botiga reobri després d'una reforma integral amb una inversió de 2,5 milions d'euros i la participació de 24 proveïdors, que han donat ocupació a més de 106 persones durant la fase de reforma.\nLes compres de Mercadona a la província de Cadis augmenten un 4%, fins als 254 milions d'euros.\nMàlaga - Mercadona reobri el seu supermercat de Benahavís després d'una reforma integral\nAquest nou Model de Botiga Eficient, completament connectat tecnològicament, presenta un disseny i unes seccions totalment renovades que milloren l'experiència total de compra dels clients, amb un estalvi energètic de fins a un 40% respecte a una tenda tradicional.\nLes compres de Mercadona a la província de Màlaga augmenten un 3%, fins als 535 milions d'euros.\nMadrid - Mercadona inaugura el seu nou Model de Botiga Eficient a Colmenar Viejo\nAquesta botiga reobri després d'una reforma integral amb una inversió de 800.000 euros i la participació de 42 proveïdors, que han donat ocupació a més de 193 persones durant la fase de reforma.\nGranada - Mercadona inaugura el seu nou Model de Botiga Eficient a Atarfe\nAquesta botiga reobri després d'una reforma integral, una inversió d'1,5milions d'euros i amb la participació de 30 proveïdors, que han donat ocupació a més de 120 persones durant la fase de reforma.\nCadis - Mercadona inaugura el seu nou Model de Botiga Eficient en dos supermercats\nLa companyia ha reformat dos supermercats, a Palmones i a Jerez de la Frontera, completament connectades tecnològicament, amb un disseny i unes seccions totalment renovades que milloren l'experiència total de compra dels clients, i un estalvi energètic de fins a un 40% respecte a una tenda tradicional.\nAquests nous supermercats eficients han suposat una inversió conjunta de 3 milions d'euros i han donat ocupació a 207 persones de la província durant la fase d'obres.\nIlles Balears - Mercadona inaugura el seu nou Model de Botiga Eficient a Palma\nAquesta tenda reobri després d'una reforma integral amb una inversió de 2 milions d'euros amb la participació de 30 proveïdors, que han donat ocupació a 195 persones durant la fase de reforma.\nLas Palmas - Mercadona inaugura el seu nou Model de Botiga Eficient a Canàries, al C.C. Siete Palmas\nAquesta tenda reobri després d'una reforma integral amb una inversió total d'1,4 milions d'euros i amb la participació de 60 proveïdors, que han donat ocupació a més de 130 persones durant la fase de reforma.\nMadrid - Mercadona inaugura el seu nou Model de Botiga Eficient a Alcorcón i San Sebastián de los Reyes\nAquest nou model de supermercat, completament connectat tecnològicament, presenta un disseny i unes seccions totalment renovades que milloren l'experiència total de compra dels clients, amb un estalvi energètic de fins a un 40% respecte a una tenda tradicional.\nLa botiga del Centre Comercial Tres Aguas d’Alcorcón reobri després d'una reforma integral amb una inversió de 800.000 euros i la participació de 27 proveïdors que han facilitat ocupació a més de 50 persones durant la reforma.\nA més, la botiga de San Sebastián de los Reyes, situada a la Avenida de la Sierra, 24 de Madrid, ha comportat una inversió de més de 425.000 euros, i la participació de 36 proveïdors, que han donat ocupació a més de 215 persones durant la fase de reforma.\nMadrid - Mercadona inaugura el seu nou Model de Botiga Eficient a Móstoles\nAquesta botiga reobri després d'una reforma integral amb una inversió de 911.680 euros amb la participació de 21 proveïdors, que han donat ocupació a més de 85 persones durant la fase de reforma.\nA més de garantir la plantilla anterior, Mercadona ha generat 2 nous llocs de treball estables i de qualitat addicionals.\nAlacant - Mercadona inaugura el seu nou model de botiga eficient a Sant Fulgenci\nAquesta botiga reobri després d'una reforma integral amb una inversió d'1,5 milions d'euros i amb la participació de 40 proveïdors, que han donat ocupació a més de 150 persones durant la fase de reforma.\nA més de garantir la plantilla anterior, Mercadona ha generat 7 nous llocs de treball addicionals.


febrero | 2011 | GRUP WWF-BARCELONA\n6 febrero, 2011 in Jornadas, Rios y humedales | by grupbarcelonawwf | 2 comentarios\nAhir, dissabte 5 de febrer, amb motiu del llençament de la campanya perquè 2011 sigui l’Any del Llobregat, es va celebrar una jornada dedicada al riu Llobregat a Molins de Rei. El títol de la jornada era: RIUS AMB AIGUA, RIUS AMB VIDA. RECUPEREM EL RIU LLOBREGAT. Us fem un petit resumen del que es va parlar.\nÉs possible la recuperació del Llobregat? Lluis Goda (Agència Catalana de l’Aigua)\nExisteix un Pla de Gestió del Districte de Conca Fluvial de Catalunya i un Pla de Gestió Específic del Baix Llobregat, amb uns programes concrets de mesures. Tot en el marc de la Directiva Marc de l’Aigua (DMA).\nA l’alt i mig Llobregat es pateix una manca de cabal per derivacions en el propi naixement del riu, després l’embassament de Baels, la mineria de Salent, l’abús agrícola i les espècies invasores.\nS’estan duent a terme distintes actuacions, com ara el col·lector de salmorres, el projecte Riu Verd al Bages, convenis amb el Parc Fluvial de Colònies, amb l’ajuntament de Salent, i d’altres amb subvencions de l’ACA.\nEl baix Llobregat te moltes més alteracions hidromorfològiques, amb infraestructures i serveis de tot tipus sobre el riu i sota la llera (canonades, fibra òptica, gasoductes…). Hi ha en curs distintes actuacions de l’ACA com el Projecte de Recuperació Mediambiental del Espai Fluvial del Baix Llobregat des de Martorell a la C-31 (després ja no es pot considerar un riu si no un canal).\nEn conclusió, el riu es pot recuperar, però no restaurar, es a dir, mai no tornarà a ser com era abans.\nEstat i salut de la conca del Llobregat. Narcís Prat (Catedràtic d’Ecologia, UB)\nLa DMA estableix uns mínims de cabal i un bon estat del medi aquàtic. Per mesurar l’estat, en comptes de criteris físico-químics, es fan servir bio-marcadors. Així, el seu equip ha het un mapa de la qualitat dels 5 rius de la província de Barcelona. Des de que es van començar els estudis, fa 30 anys, la conca alta ha millorat (per la instal.lació de depuradores), però la resta esta igual. De fet hi ha una normativa especial perquè es pugui beure l’aigua del Llobregat, que te una conductivitat superior a la permessa.\nAquest Professor creu que no s’assoliran els objectius de la DMA per al 2015. El problema es que l’ACA destina molts recursos a assegurar la disponibilitat, que no pas a millorar l’estat ecològic de les masses d’aigua (un 10% de la partida pressupostaria).


‘Tot Catalunya, present a Sant Boi’, deia l’Avui a la portada el 12 de setembre del 1976. A les pàgines interiors es parlava de milers de persones que omplien 18.000 metres quadrats de plaça i els carrers que hi menaven. Les dades que van oferir els diaris l’endemà oscil·laven entre les trenta mil persones que va veure-hi Televisió Espanyola i les cent mil que van comptar-hi Canigó o l’Avui. Cap, però, no va posar en dubte l’èxit rotund de la convocatòria. Més tard, una anàlisi del col·lectiu Contrastant explicava que, a tot estirar, hi havia hagut 27.374 assistents.\nActors col·lectius, política unitària\nEl 20 de novembre de 1975 es va morir Francisco Franco, però no pas el seu règim. L’oposició era, encara, clandestina. N’és un exemple –entre tants– la sessió de la comissió permanent de l’Assemblea de Catalunya del 27 de desembre d’aquell any. El dictador feia un mes que havia finat, però l’endemà d’una reunió de setanta-cinc persones durant més de deu hores la premsa només va poder dir que s’havien trobat ‘en algun lloc de Barcelona’.\nEl 14 de juliol de 1976 La Vanguardia Española informava que el Consell de Forces Polítiques, una organització fundada després de la mort del dictador, havia decidit de no assistir a la reunió amb la Coordinació Democràtica –d’àmbit estatal. Lluny del titular, irrellevant a la llarga, un dels punts del comunicat emès pel consell passava gairebé desapercebut: havien decidit de crear una comissió coordinadora de l’Onze de Setembre que tenia per objectiu establir contacte amb els membres de l’Assemblea de Catalunya i més forces del país per organitzar una commemoració unitària de la Diada. El 10 d’agost va constituir-se la Comissió Onze de Setembre.\nDurant tot l’any les columnes de la Marxa per la Llibertat havien travessat el país i Lluís Maria Xirinacs feia guàrdia davant la presó Model per reclamar l’amnistia dels presos polítics. A més, el mes de febrer havia estat marcat per les manifestacions pro-amnistia promogudes per una Assemblea de Catalunya encara clandestina. La Diada n’havia de ser la culminació. Un acte nacional, unitari, de reivindicació de la democràcia i on es posés l’èmfasi en les exigències que aconseguien agrupar sota un sol lema una oposició al franquisme que en termes ideològics era extraordinàriament diversa.\nEl ‘no’ de Sánchez-Terán\nEls cartells ja s’havien imprès i lluïen a les façanes: ‘Catalans! Tots al parc de la Ciutadella a les cinc de la tarda’. Però no va poder ser. El 7 de setembre La Vanguardia explicava la visita de Manuel Fraga Iribarne per començar ‘una sèrie d’activitats polítiques en terres catalanes’ i les reunions que el ministre de Governació espanyol, Rodolfo Martín Villa, tenia aquells dies amb diversos polítics catalans. Entre l’una notícia i l’altra, en un requadre al peu de la tercera pàgina: ‘No ha estat autoritzat l’acte al Parc de la Ciutadella’. Faltaven només cinc dies per a la Diada.\nEl ‘silenci administratiu’ havia fet creure a la comissió organitzadora que les autoritats no posarien impediments a l’acte. Però, després de dues rondes de trobades i una última reunió de més de tres hores, el governador civil de Barcelona, Salvador Sánchez-Terán, els va comunicar que no permetrien que la ciutat acollís la Diada. Segons Miquel Sellarès, ‘l’estat va creure que això, a Barcelona, era perjudicial per a ells, que podia causar una gran mobilització’. Els delegats de l’organització encarregats de negociar amb el govern civil havien estat, fins aleshores, Heribert Barrera, Anton Cañellas, Joan Colominas, Joaquim Molins, Josep Pallach, Pere Portabella, Joan Raventós, Miquel Roca i Junyent, Octavi Saltor i Ramon Trias Fargas.\nEra un entrebanc gros, però no tenien cap intenció de rendir-se. Els diaris de l’endemà anunciaven que a desgrat de la prohibició es mantenia la convocatòria. La prohibició venia directament des del Ministeri d’Interior espanyol, encapçalat per Rodolfo Martín Villa, però tot apuntava que el governador civil havia donat esperances als seus interlocutors. Si l’acte es feia en un lloc tancat, s’eliminava l’adjectiu ‘nacional’ del lema i se suprimien les referències al president Josep Tarradellas dels discursos dels oradors acordats, la Diada es podria celebrar.\nEls organitzadors van respondre amb un missatge clar: ‘Si no ens donen una alternativa segura, nosaltres sortirem igualment al carrer.’ Al mateix temps van proposar de celebrar l’acte a la plaça Monumental i van reiterar la voluntat de continuar negociant.\nEls dies previs a l’11 se succeïen les adhesions d’organitzacions socials i polítiques de dins i de fora de Catalunya a la Diada. També creixia l’ambient al carrer. ‘Han aparegut diverses pintades, com també cartells i fulls volants. Els pocs comerços on encara poden trobar-se banderes catalanes han augmentat enormement la clientela. Segons que sembla, uns grans magatzems barcelonins ja han venut 5.000 banderes amb les quatre barres’, informava La Vanguardia.\nEl desllorigador va arribar la matinada abans. Pere Portabella havia tramès un ultimàtum al govern civil. Va ser Sánchez-Terán mateix qui va tornar a convocar a casa seva els membres de la comissió organitzadora el dia 9 a la nit. ‘Ell es jugava el seu prestigi davant de Madrid’, recorda Miquel Sellarès. Tenia una proposta: Sant Boi. Probablement havia fet efecte el recordatori de Josep Benet que a l’església de Sant Baldiri de Sant Boi hi descansaven les restes de Rafael de Casanova.\n‘Ja sé que penseu que som bojos, però que ens envieu directament a Sant Boi és molt fort, no?’, va dir en to de broma Sellarès al governador civil. En aquell moment, la ciutat era popular pel seu manicomi. La maniobra de l’estat consistia a dur l’acte a quinze quilòmetres de Barcelona i en un indret on, per culpa de les males comunicacions, fos difícil arribar.\nLa reunió es va acabar ben entrada la matinada i amb un acord clar: la comissió renunciava a la capital de Catalunya però, en canvi d’això, no s’imposava cap limitació de participants ni de difusió a través dels mitjans. Fins i tot, segons La Vanguardia del dia 10, el governador havia proposat que els informatius de Televisió Espanyola donessin compte de la concentració.\nMiquel Sellarès –aleshores de CDC i membre de l’Assemblea– i Carles Quingles –home fort del PSUC i mà dreta del ‘Guti’– van ser els encarregats de dirigir-se immediatament cap al Baix Llobregat per coordinar-se amb l’Assemblea Democràtica de Sant Boi. Els seus enllaços locals van ser Pere Pugès i Jaume Rabassa. Calia reorganitzar-ho tot per fer compatible l’acte amb el nou emplaçament, garantir la seguretat i mobilitzar la ciutadania perquè l’endemà s’hi traslladés.\nEl dia D i l’ordre democràtic\n‘Aquell dia em vaig llevar amb una gran il·lusió però també amb una gran responsabilitat’, assegura Miquel Sellarès. A les cinc de la tarda, la plaça de Catalunya de Sant Boi de Llobregat –avui entre el carrer de Francesc Macià i el carrer de Mossèn Jacint Verdaguer– era plena a vessar de gent. Fins i tot els balcons i terrats dels blocs de pisos circumdants van convertir-se en indrets privilegiats per contemplar la recuperació de l’Onze de Setembre com a Diada nacional de Catalunya. Una certa permissivitat policíaca va fer possible que la senyera s’erigís en el símbol de la unitat. Enmig dels caps, una multitud de pancartes que cridaven ‘llibertat, amnistia, estatut d’autonomia!’.\nPer primera vegada l’acord entre el Consell de Forces Polítiques, l’Assemblea de Catalunya, el govern civil i les forces no agrupades permetia ‘un acte d’irrupció democràtica’ que possibilitava als demòcrates de ‘sortir a la superfície’. Els oradors havien fet arribar a les autoritats un esquema del seu discurs però sabien perfectament que Jordi Carbonell i Miquel Roca, ‘persones d’una profunda personalitat i –assegura Miquel Sellarès– de gran seny’, no s’hi cenyirien. Per això es va ‘imposar’ la participació d’Octavi Saltor, membre de la Lliga Liberal Catalana, ja molt residual en aquells moments.\nA la plaça pràcticament ni hi havia nens ni tampoc gent gran, diu Sellarès, que era l’encarregat que l’acte transcorregués sense incidents, ferits ni detinguts: ‘La gent encara hi anava amb por. I amb vambes per si calia córrer. A cap pare no se li hauria acudit de dur-hi el seu fill.’ El govern civil li havia assignat la companyia del comissari Fuentes i els seus homes, a qui es va encarregar d’omplir-se la roba d’adhesius de Comissions Obreres per passar desapercebuts entre la multitud.\nAbans de començar, Sellarès va llançar un desideràtum a través del micròfon: ‘Això s’ha de desenvolupar amb perfecte ordre democràtic.’ L’endemà el diari El País va encapçalar la crònica amb un aclaridor ‘Cap incident a la Diada’. L’acte va començar amb la presentació de Maria Josep Arenós, seguida d’un minut de silenci pels ‘morts per la llibertat’ i de la lectura d’un missatge del president de la Generalitat encara a l’exili francès, Josep Tarradellas.\nMiquel Roca va recollir els aplaudiments del públic amb el record de 1714 i les apel·lacions a la unitat de les lluites per Catalunya i per la democràcia. No va ser tan aplaudit Octavi Saltor, segurament pel seu discurs farcit de referències jocfloralistes i de caràcter més folklòric. La plaça es va tornar a encendre quan Jordi Carbonell va repassar les demandes recollides en els quatre punts de l’Assemblea de Catalunya: ‘Som intransigents en la nostra moderadíssima posició perquè no volem que la prudència ens faci traïdors!’ De fet, tal com recullen els historiadors Roger Mirabent i Carles Serret, el representant de la guàrdia civil –l’únic que no s’havia deixat disfressar per a l’ocasió– va recollir en el seu informe que Carbonell s’havia excedit en la seva defensa aferrissada del dret a l’autodeterminació dels pobles. Carbonell va ser contundent en l’agraïment i defensa dels nouvinguts. ‘Molt més catalans que no pas els regidors botiflers de cognoms catalaníssims que van dir no a la llengua dels seus pares, dels seus fills i dels seus compatriotes’, va exclamar.\nUn petit grup d’ultradretans va provar rebentar rodes de cotxes però la policia va impedir-ho. Això a banda, el civisme i la normalitat van ser absoluts. Segons que recorda Sellarès, les forces de seguretat de l’estat ja veien que el franquisme s’acabava i els que no havien participat en qüestions polítiques volien ‘salvar la pell’: ‘La transició no va ser sinó dignificar-los a ells perquè poguessin continuar.’ Per Sellarès, el governador civil va tenir l’habilitat d’encomanar l’operatiu a agents que mai no havien format part de la ‘temible’ Brigada Político-social.\nTambé explica que quan va acabar l’acte els membres de la Creu Roja, que aleshores vestien uniforme militar, van desfilar a través de la plaça. Els manifestants els aplaudien. Era tota una novetat: ‘Fins llavors fèiem els cent metres llisos corrent i ara comptàvem amb la presència de la Creu Roja a totes les cantonades.’\nL’Onze de Setembre de Sant Boi va esdevenir un precedent fonamental de reivindicació pacífica i unitària del catalanisme. Al cap d’un any, a Barcelona, una nova convocatòria multitudinària va convertir-se en ‘la manifestació del milió’. Aquella idea que havia nascut al secretariat de l’Assemblea de Catalunya com l’oportunitat de ‘deixar les espardenyes de córrer i fer una manifestació legal’ esdevingué un punt de partida. D’això ja fa quaranta anys.


Com presentar una denúncia. Autoritat Catalana de la Competència\nL'Autoritat Catalana de la Competència (ACCO) tramita i resol els procediments sancionadors establerts a la Llei 15/2007, de 3 de juliol, de defensa de la competència (BOE número 159, de 4 de juliol de 2007), per la realització de conductes restrictives de la competència.\nLa Llei de defensa de la competència prohibeix als seus articles primer, segon i tercer la realització de conductes col·lusòries, d'abús de posició dominant i de falsejament de la lliure competència per actes deslleials.\nLa Direcció General de Defensa de la Competència de l'ACCO acorda l'inici dels procediments sancionadors establerts a la Llei de defensa de la competència quan es detecten indicis racionals de l'existència de conductes restrictives de la competència, generalment, en virtut de denúncia.\nCorrespon al Tribunal Català de Defensa de la Competència (TCDC) de l'ACCO resoldre els procediments sancionadors incoats per la Direcció General. El TCDC també acorda l'arxivament de les denúncies quan considera que no hi ha indicis d’infracció de la Llei. Contra les resolucions i actes del TCDC no es pot interposar cap recurs en la via administrativa i només es pot interposar recurs contenciós administratiu davant el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, en el termini de dos mesos comptadors a partir de l'endemà del dia de la notificació de l'acte objecte d'impugnació, en els termes que preveu la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.\nD'acord amb l'article 49 de la Llei de defensa de la competència, qualsevol persona física o jurídica, interessada o no, pot presentar davant l'ACCO una denúncia de les conductes infractores establertes als articles 1, 2 i 3 de la Llei.\nConsulteu les instruccions per formular una denúncia:\n* versió en castellà\nPRESENTAR UNA DENÚNCIA EN LÍNIA\n(Navegadors recomanats: Internet Explorer i Google Chrome)\nDescarregueu-vos el formulari de denúncia i empleneu-lo: formulari de denúncia\nEnvieu el formulari a la bústia de correu electrònic de l'ACCO: autoritat.competencia@gencat.cat o bé a través del canal de col·laboració de l'ACCO: Canal de col·laboració\nUn cop hàgiu fet la tramesa en rebreu l'acusament de recepció i una còpia del formulari que heu enviat al més aviat possible.\nContingut mínim de les denúncies\nL'article 25 del Reglament de la Llei de defensa de la competència, aprovat pel Reial Decret 261/2008, de 22 de febrer (BOE número 50, de 27 de febrer de 2008), estableix el contingut mínim de les denúncies, que han d'incloure la informació següent:\na) Nom o raó social, domicili, telèfon i número de fax del/dels denunciants, i, en cas que actuïn per mitjà d'un representant, acreditació de la representació i domicili als efectes de notificacions.\nb) Nom o raó social, domicili, i, si s'escau, número de telèfon i de fax o qualsevol altre mitjà electrònic pertinent dels denunciats.\nc) Fets dels quals deriva l'existència d'una infracció i proves, si s'escau, dels fets, així com definició i estructura del mercat rellevant.\nd) Si és necessari, justificació dels interessos legítims d'acord amb amb l’article 4 de la Llei 39/2015, d’1 d’octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques, perquè es consideri interessat en l'eventual expedient sancionador.\nLa formulació d'una denúncia no vincula la Direcció General de Defensa de la Competència de l'ACCO per iniciar el procediment sancionador. Si la persona denunciant vol ser considerada com a part interessada al procediment sancionador incoat, ha d'indicar-ho expressament i justificar la concurrència d'un interès legítim.\nEl denunciant pot aportar les dades i la informació addicional que permetin l'ACCO la detecció d'indicis suficients per incoar els procediments sancionadors.\nSi la denúncia no compleix els requisits anteriors, la Direcció General de Defensa de la Competència de l'ACCO requerirà el denunciant perquè en el termini de 10 dies esmeni la falta o aporti la documentació requerida, amb indicació que, si no ho fa, es considera que desisteix de la denúncia.\nLes consultes relatives a la presentació i el contingut de la denúncia es poden adreçar al compte de correu electrònic de l'Autoritat Catalana de la Competència autoritat.competencia@gencat.cat o bé trucant al número de telèfon 93 552 81 60.\nData d'actualització: 08.09.2011


Com ho fem | Xnergic\nModel de progressió i competències\nEl nostre model de progressió dins d’Xnergic està centrat en les competències: aquelles habilitats que s’han assolit en cadascun dels projectes realitzats. Definim quatre àmbits de competències: tres d’ells relacionats amb la tecnologia (disseny, programació i hardware) i un darrer amb l’emprenedoria i les habilitats transversals (comunicació, treball en equip, disseny de projectes). A partir d’aquestes habilitats, i en funció del grau de coneixement o autonomia, van sorgint diferents projectes on es treballen competències relacionades en aquests àmbits.\nEl disseny és una part intrínseca dels projectes tecnològics. Adquirir competències en la interpretació de plans o en el seu disseny, així que l’ús d’eines de disseny 3D, serveix des de per a crear escenaris i personatges de videojocs fins a la materialització d’aquests dissenys en impressió 3D.\nDins aquest espai de competències hi ha tot allò relacionat amb la part física. Nocions bàsiques d’electrònica, mecànica, eines… i tots aquells processos que et permeten “fer coses”: saber on posar una resistència, soldar o conèixer quin és el diode d’un led; saber si és més apropiat utilitzar metracrilat o un material flexible, són aspectes indispensables per elaborar el teu propi projecte “maker”.\nEl Tecnocampus té com a tret diferencial l’impuls de l’emprenedoria. No entenem l’emprenedoria únicament com la via de crear nous models de negoci, sinó també en un sentit ampli, en totes aquelles habilitats personals (skills) que han d’ajudar a promoure el talent. La professionalització implica tenir habilitats comunicatives, saber treballar en equip o ser capaç de dur a terme un projecte en totes les seves fases.\nForma part de la comunitat XNERGIC\nEls grans eixos d’activitat formativa d’ Xnergic es fonamenten en:\nProjectes de curta durada en diferents àmbits tecnològics, que es duen a terme en períodes de vacances.\nFormacions específiques per a professorat amb inquietuds per descobrir les noves tecnologies i les seves funcionalitats


Una herència enverinada - Diari de Girona\nL'escriptor gironí Pep Prieto publica «El mal pare», una novel·la «que negreja» centrada en l'impacte d'un secret familiar en els tres fills d'un prestigiós arqueòleg que acaba de morir\nalba carmona 19.01.2020 | 00:14\nPep Prieto, l'autor d'«El mal pare», que aquest dilluns arriba a les llibreries. diari de girona\nPep Prieto, l'autor d'«El mal pare», que aquest dilluns arriba a les llibreries.\nL'impacte que una herència tèrbola té en tres germans i els secrets familiars que no s'acaben d'abordar mai són el punt de partida del nou llibre de l'escriptor i periodista gironí Pep Prieto. El mal pare, una novel·la «que més que ser novel·la negra, negreja», arrenca amb la mort del prestigiós arqueòleg Sadurní Castells i la descoberta, per part de les seves dues filles i del seu fill, d'un llegat inesperat: un casalot enmig del bosc del qual ningú coneixia l'existència i on trobaran proves de la doble vida del pare: una sala amb documentació que podria indicar que el progenitor era un assassí de criatures.\nLa novel·la, que arriba aquest dilluns a les llibreries editada per Llibres del Delicte, posa el focus en els tres personatges i les conseqüències que tindrà per a ells la revelació del fosc secret del pare.\n«Les famílies, quan es descobreix un secret, tendeixen a oscil·lar entre la necessitat d'indagar i la de tirar endavant. Vas ajornant debats interns que es van cronificant i acaben formant part del dia a dia», afirma l'autor, que assenyala que un dels grans temes del llibre són les aparences i tot el que amaguen.\n«Els protagonistes són fills d'un arqueòleg de prestigi, un personatge socialment ben vist però que no s'ha ocupat gens d'ells. Volia jugar amb el contrast entre allò que projectem en públic i el que fem en privat. La novel·la de misteri tradicionalment s'ha nodrit d'això, de mostrar personatges amb una imatge molt concreta però que quan mires la intimitat veus que hi ha més grisos del que aparentava», apunta Prieto.\n«Amb les xarxes socials encara es produeix més aquesta dicotomia. Tu ets capaç de projectar una imatge ordenada, solvent, professional, però pots ser una persona desastrosa, sobretot emocionalment. Actualment la diferència entre la persona que som i la que projectem ser és encara més gran del que era abans», continua el col·laborador de Diari de Girona.\nDonar la volta al gènere\nPer narrar aquesta història, Prieto ha agafat «patrons de la novel·la negra i els ha donat una volta per torpedinar les expectatives del lector».\n«Sempre que escric una novel·la intento agafar els gèneres i els sobreentesos que fa el lector sobre el que està llegint per donar-los una altra perspectiva», apunta, i afegeix que, «si bé el llibre negreja, cada personatge ha volgut ser un desmentit del prototipus de personatge de la novel·la negra».\nAixí, ha atorgat a la història de com entoma l'herència cada un dels tres germans un gènere concret: el thriller psicològic per a la germana gran; la trama del germà del mig és hereva de l' slasher i les històries de terror amb psicòpates i per a la petita, el relat té un «aire de còmic».\n«Pertany a una franja generacional concreta i considero que el còmic és una de les arts que més ha fet per l'empoderament femení. La nova generació és eminentment femenina i amb una mirada nova i diferent», remarca l'autor, entre d'altres, de La teoria de l'imbècil, Els llunàtics i Carnada.\nA diferència d'altres llibres, en aquest «no hi ha gaire humor», però sí «algun assassinat molt passat de rosca». «Feia molt que no escrivia un llibre tan seriós, el to va sortir sol, perquè la història tenia elements que deixaven poc marge per a l'humor», bromeja.\nAixò sí, promet que per al proper llibre tornarà a canviar de registre, amb tocs de comèdia per narrar una invasió extraterrestre.\nEl mal pare es presenta el 28 de gener a Barcelona, i a Girona caldrà esperar fins al 5 de març. En aquest cas, l'acte serà a la llibreria 22 i hi participaran el llibreter Guillem Terribas i l'escriptora i correctora Anna Carreras, que s'ha encarregat de l'assessorament lingüístic.


Ecodiari: Reclamen millorar l'estat del Segre\nRedacció/ACN | Actualitzat el 27/02/2012 a les 10:22h\nDeu persones es banyen al riu de forma simbòlica per protestar contra la manca de cabal i neteja\nUn moment de la cpabussada al Segre per revindicar el cabal ecològic del riu. Foto: Xavier Lozano/ACN.\nL'organització Lleida Ambiental reclama a l'Ajuntament de Lleida que desenvolupi aquest any les accions necessàries perquè el riu Segre recuperi el cabal ecològic necessari per mantenir-lo en bon estat. L'entitat ecologista formada per Ipcena, el Centre Excursionista de Lleida i l'Ateneu Popular de Ponent ha recordat que l'any passat la Paeria va aprovar una moció en defensa del cabal del riu, i que el 2010 va dedicar l'any al Segre.\nSegons el portaveu del col·lectiu, Joan Vàzquez, aquest 2012 "ha de ser l'any de demanar a Madrid el cabal ecològic aprovat per l'Ajuntament de Lleida i l'Agència Catalana de l'Aigua". Una desena d'activistes s'ha banyat davant les comportes de la Mitjana per reclamar més aigua al pas del Segre per Lleida. Els ecologistes demanen al consistori que faci pel riu Segre el mateix que fa per la Seu Vella "per la qual s'ha creat un consorci i s'ha fet un pla d'inversions". Segons Joan Vázquez "el és un dels eixos vertebradors de la ciutat i s'ha de tractar igual que la Seu Vella, ja que a més, és el riu més llarg de Catalunya".\nJa fa tres anys que l'Ateneu Popular de Ponent, Ipcena i el Centre Excursionista de Lleida organitzen la cabussada al riu Segre en ple mes de febrer. Tot i el fred, cada any alguns atrevits aconsegueixen cridar l'atenció tirant-se a l'aigua. En aquest diumenge assolellat han estat 10 persones de diferents edats les que han recorregut nedant el tram de riu que separa la riba de Pardinyes fins un dels illots situat davant la presa de la Mitjana, anomenat l'illa dels ànecs. Alguns dels participants s'han equipat amb vestit de neoprè.\nAmb l'ajuda dels piragüistes, els manifestants han col·locat una pancarta amb el lema de la campanya en defensa del riu Segre que es va crear l'any 2010. Abans de tirar-se s'han remullat amb l'ajuda dels bombers, com a mesura de seguretat, i després ho han tornat a fer per evitar infeccions procedent de la brutícia de l'aigua. L'acte ha servit per "mostrar", segons Vàzquez, "que aquest riu és una claveguera". La capbussada ha acabat amb una xocolatada per a tots els participants.\nLleida AmbientalIpcenamillorariucabal ecològicSegre


La VIA preferent | CASS\nLa via preferent és l'itinerari que segueix l'usuari dins del sistema sanitari públic, que promou l'ús del metge d'atenció primària com a porta d'entrada al sistema sanitari i la coordinació entre els professionals sanitaris.\nEl seguiment de la via preferent afavoreix una atenció sanitària de qualitat, personalitzada, segura i efecient, i us permet seguir gaudint del reemborsament més favorable de la CASS.\nTambé podeu accedir directament a la via preferent a través dels serveis següents:\nServeis d'urgències i de permanències mèdiques\nA més, sempre que tingueu assignat un metge referent, hi ha professionals sanitaris d'Andorra als quals podeu accedir directament:\nÉs el metge de capçalera o pediatre que escolliu lliurement com el vostre principal metge tractant. Us ofereix una atenció sanitària personalitzada, us coneix i fa el seguiment del vostre estat de salut al llarg del temps. Us guia i acompanya pel sistema sanitari i es coordina amb els professionals sanitaris que us tracten.\nA la Caixa Andorrana de Seguretat Social (www.cass.ad)\nMETGE ESPECIALISTA/METGE ESPECIALISTA REFERENT\nDins la via preferent, l'accés al metge especialista es fa amb la derivació prèvia del vostre metge referent. També hi ha altres vies d'accés a l'especialista, com per exemple les derivacions des dels serveis d'urgències o les derivacions després d'una hospitalització.\nSi teniu una malaltia o condició que requereixi un seguiment periòdic especialitzat, podreu tenir un metge especialista referent a qui consulteu directament un cop feta la derivació inicial pel metge referent. En aquest cas, és el mateix especialista que heu elegit qui fa l'assignació.\nLA VIA PREFERENT FORA D'ANDORRA\nPodeu accedir directament a l'assistència sanitària fora d'Andorra en cas d'urgència o si estudieu fora d'Andorra, sempre que compliu el supòsit d'assegurat indirecte. Dins la via preferent, l'accés especialitzat fora d'Andorra es duu a terme a través de la derivació del metge especialista d'Andorra. El vostre metge referent, amb l'autorització de la CASS, també us pot derivar quan hi ha dificultats en l'accés a professionals especialistes al país, quan hi ha manca d'un especialista a Andorra o quan ja se segueixen tractaments fora d'Andorra.\nLA PARTICIPACIÓ DE L'USUARI\nLa participació de l’usuari en les tarifes de responsabilitat dels actes, productes i processos inclosos en la nomenclatura pot representar una quantitat fixa o bé un valor proporcional de les tarifes. En aquest darrer cas, si segueix o no la via preferent, l’usuari hi participa en els percentatges següents:\nPercentatges de participació de l'usuari\nEn el cas que es tingui dret a un reemborsament del 100%, els usuaris han de seguir la via preferent per continuar gaudint d’aquesta condició.\nEn tots els casos el prestador de serveis de salut ha de tenir un conveni amb la Caixa Andorrana de Seguretat Social.\nPels actes efectuats o prescrits per prestadors de serveis de salut que no tenen un conveni amb la Caixa Andorrana de Seguretat Social, el reemborsament de les despeses s’efectua sobre la base del 20% de les tarifes de responsabilitat.\nHospitals, centres i metges sense conveni amb la CASS al Principat d'Andorra\nHospitals, centres i metges sense conveni amb la CASS a l'estranger\nPer a més informació sobre la via preferent:\nAv. Príncep Benlloch, 30, 3a planta\nEdif. Clara Rabassa\nTel. 874 820 - www.salut.ad


El madridisme també fica el dit a l'ull a Mourinho\nExjugadors del club blanc, com Morientes, i figures de l'entorn mediàtic madrileny, com Roncero i Relaño, han criticat durament l'actitud de l'entrenador portuguès\nREDACCIÓ Barcelona Actualitzada el 18/08/2011 11:28\nAhir va ser Mourinho qui va provocar Tito Vilanova ficant-li el dit a l'ull, però aquest matí de dijous el tècnic portuguès es troba que molts sectors del madridisme se li giren en contra a causa de la seva actitud antiesportiva. Exjugadors com Fernando Morientes i periodistes com Tomás Roncero o Alfredo Relaño ja han llançat dures crítiques contra l'entrenador madridista.\nUn dels màxims defensors del tècnic, Tomás Roncero, qualifica l'incident del dit de “dolorós per a un madridista”. “Míster, el defensaré en tot el que faci olor de futbol (...). Però aquesta acció és impròpia d'un entrenador del Madrid”, escriu Roncero a l' As. El director del diari, Alfredo Relaño, també opina que “encara que faci mal, la veritat és que el Madrid no va saber perdre” i que “va tornar a perdre a la sala de premsa quan Mourinho no va ser capaç de disculpar-se per la seva horrible actitud amb Tito Vilanova”. El periodista del mateix diari, Joaquín Maroto, també opinava a Twitter que “la pessigada de Mourinho a Vilanova fa més mal al Madrid que perdre la Supercopa. És un macarra consentit pel seu cap”. Maroto creu que “per al Madrid seria millor perdre sense Mou que guanyar amb ell”.\nA Marca també hi ha crítiques a Mourinho. Roberto Palomar diu del portuguès que “quan abandona les funcions pròpies del seu càrrec és, simplement, abominable” i critica “la mediocritat que envolta tot el que toca Mourinho”. Un altre referent, el periodista d' El País, Diego Torres, va recordar a Twitter que “el vell himne madridista repetia: "Quan perd dóna la mà...". Eren altres temps. Altres madridistes?”. A la retransmissió de la COPE, el periodista Manolo Lama va dir que “el Madrid oblida que no cal ser macarra per guanyar” i “el que és pitjor és veure jugadors com Casillas o Xabi Alonso seguint el joc de Mourinho”. I en el mateix programa, l'exjugador madridista Fernando Morientes va dir que “com a madridista” sentia “vergonya” de l'actitud del tècnic i d'alguns jugadors, i “fàstic” pel fet que els blancs no es quedessin a veure el Barça recollir la copa.\nRelaño ja criticava Mourinho l'any 2005


«El tractament de la llum és el principal discurs de l'obra de Montserrat Acosta» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n«El tractament de la llum és el principal discurs de l'obra de Montserrat Acosta»\nEl Museu de la Pell d'Igualada recupera en una exposició la trajectòria d'una artista que va morir de forma prematura als 35 anys\nalbert compte 22.08.2019 | 23:32\nPau Llacuna (esquerra) i Harold Graells, fill de Montserrat Acosta, davant d'un dels retrats que es poden veure a l'exposició albert compte\nPau Llacuna (esquerra) i Harold Graells, fill de Montserrat Acosta, davant d'un dels retrats que es poden veure a l'exposició\nLa pintora igualadina Montserrat Acosta\nL'un és el fill de l'artista i l'altre un reconegut gestor cultural: tots dos han treballat, juntament amb Joan Graells, marit de la pintora, en el muntatge d'una mostra que retorna al primer pla una autora que va forjar un estil propi assumint el llegat dels grans mestres\nFeia 35 anys que l'obra de l'artista Montserrat Acosta i Figuerola (Igualada, 1949-1984) no s'exposava a Igualada. Malgrat la seva mort prematura, deixà un dels llegats pictòrics més importants de la capital anoienca, que s'ha volgut recuperar amb l'exposició amb l'exposició Llum, intimitat i realitat. La tasca de reunir la mostra ha estat obra del gestor cultural i amic de la família Pau Llacuna, que, junt amb el marit de Montserrat Acosta, Joan Graells, i el fill de l'artista, Harold Graells, han escollit part de la seva obra per traçar el discurs i evolució d'Acosta, des de l'expressionisme d'uns primers traços més temperamentals fins a la representació d'una realitat a través de la captura de la llum en els objectes, i que Harold Graells assenyala com a «etèrica lumínica». En paraules de Llacuna, l'obra de Montserrat Acosta és aquella pintura etèria que «a través de la llum reflecteix tota la matèria». L'exposició es podrà veure fins al 15 de setembre al Museu de la Pell d'Igualada i Comarcal de l'Anoia.\nCom va anar la tasca d'agrupar les obres de Montserrat Acosta?\nPau Llacuna: Soc amic de la família des de fa molts anys. En el meu cas, també havia estat alumne de Joan Graells. D'aquests dos elements i, també, d'haver conegut Montserrat Acosta. Junt amb Harold Graells vam començar a treballar per fer aquesta exposició.\nHarold Graells: Gràcies a un tríptic d'una exposició de la mare vaig poder llegir els apunts de Pau Llacuna referits a una exposició seva, on vaig poder recuperar la memòria de la meva mare. Ella va morir quan jo tenia 8 anys i vaig quedar molt desconnectat de tota la gent que la coneixia i de la seva història. Gràcies a Pau Llacuna hem recuperat l'obra pictòrica.\nQuin ha estat el motiu de l'exposició?\nP.Ll.: La tasca i la pintura de la Montserrat era pràcticament desconeguda, molt poca gent coneixia el seu treball. És una de les pintores importants que ha tingut aquesta ciutat i, també, una de les més prolífiques, tenint present la seva mort prematura. L'obra mostra una pintura ràpida, expressiva i amb molta força.\nH.G.: Volia reivindicar la mare com a pintora que era, la seva memòria, i també, com a artista femenina. La mostra és una recopilació cronològica de tota la seva obra on es poden veure semblances, amb poques diferències, de Henri Matisse, Vincent van Gogh i Edgar Degas. Va ser una dona pintora que va morir als 34 anys i va començar als 14, i va deixar un llegat en un moment històric en què el 80% d'artistes eren homes. Un dels seus quadres, Interior davant la finestra, és un dels temes dels impressionistes: plasmar la llum que t'entra a casa. Podem assenyalar que és un patró dins l'estil pictòric que la mare conreà i que molts altres artistes nacionals i internacionals també han treballat.\nPodríem parlar de tres temàtiques principals, que són el retrat, el bodegó i el paisatge.\nP.Ll.: Sí, però el tema principal de la Montserrat, per a mi ha estat un: la llum. La captació de la llum és el principal discurs de la seva obra. Per tractar-la utilitza tres gèneres: el retrat, que conté el retrat familiar i l'executat per encàrrec, sobretot el bodegó, amb la presència d'un ram de flors i, en una certa mesura, el paisatge.\nH.G.: La mare va ser una persona que va indagar en la visió pictòrica de totes les èpoques, des del fauvisme francès, l'impressionisme, va passar per un neoimpressionisme i pel puntillisme, fins a desenvolupar un estil propi, definit per Pau Llacuna com aquell quadre eteri que a través de la llum reflecteix tota la matèria. Va sortir dels estils i va crear el seu propi art a partir de l'acumulació dels mestres de la pintura.\nPer què el tractament de la llum demana d'aquest color tan clar?\nP.Ll.: La Montserrat té una evolució que va des d'uns primers paisatges en què remarca molt les figures i els contorns, en aquesta primera part podem dir que els objectes que retrata tenen sentit en si mateixos. A partir d'aquí hi ha una segona etapa, quan ella entra amb tota la força tractant el color i la llum. A través de plasmar la llum, comença a redibuixar els objectes. En aquesta segona part és la llum la que fa els objectes. Els perfils queden descompostos però la forma la recompon plasmant la llum que els redefineix. Per exemple, a la peça Bodegó, feta a contrallum, és quan acluques els ulls que els clars es difuminen i els forts s'enfosqueixen, mirant el contrallum de la pintura així és de la forma com l'espectador pot entendre el quadre.\nH.G.: Pinta la llum en els objectes, té un element més místic, més sensible. Amb aquesta exposició he tingut l'oportunitat de catalogar l'obra i organitzar-la de forma cronològica, des dels primers quadres fins gairebé dels que resten dels anys 1983 i 1984. Hem pogut recollir obres que estaven en col·leccions privades d'altra gent. A la vegada, he pogut conèixer la mare a través de les anècdotes i converses dels propietaris dels quadres per la relació que van tenir amb la mare. Ha estat com tornar a conèixer qui va ser la mare, perquè va morir quan tenia 8 anys.\nEns en pot explicar algunes?\nH.G.: Retrat de dona, la persona retratada em va explicar com era la meva mare en algunes esferes de la seva vida, per exemple, molt sensible i preocupada per l'entorn polític de l'època. Em va explicar moltes coses que per edat desconeixia. Durant la inauguració de l'exposició, la dona retratada va assistir a la presentació i en acostar-me a saludar-la em va preguntar: «Qui és vostè?». La senyora tenia d'Alzheimer. No podia recordar-se de mi però si de la mare i de les converses que havien mantingut feia més de 35 anys.\nQuè ha significat per a vostè, Harold, aquest exercici?\nH.G.: Ha estat un exercici molt curatiu i molt significant. Descobrir tota la seva part interna, el seu món pictòric. Pintava l'ànima dels objectes i les persones. És una pintura que defineix molt bé l'esperit del que pintava. M'ha permès entendre què buscava ella en l'exercici artístic.\nDe la primera part en són alguns dels paisatges.\nP.Ll.: En els paisatges podem veure el traç vigorós, ràpid, fet amb energia, com si no estigués acabat..., són pintures temperamentals. Més endavant, en retrata uns altres, que podem dir que són transparents, els perfils dels cossos i el terra es mesclen amb la llum que hi pinta i sembla que els objectes flotin.\nEl tractament dels ulls és diferent en uns i en altres. Per què?\nP.Ll.: Algunes de les pintures exposades són els encàrrecs i els encàrrecs tenen un element important, i és que la persona retratada s'hi ha d'assemblar. En el moment en què fas un retrat, l'ull és una part essencial. En els retrats fets per encàrrec estaran molt més detallats. En canvi, en els nus, els ulls no destaquen tant. Amb tot, si ens fixem en el tractament del cabell, fons i cabell es combinen i el pentinat es perd amb el fons del quadre. Aquesta tècnica també la utilitza per retratar el mobiliari, on el perfil es va difuminant.\nQuins altres aspectes va treballar?\nP.Ll.: A l'exposició hi ha una mostra de les figures i els models que va crear en làmines A4 per a les empreses de gènere de punt d'Igualada. S'hi pot veure el traç i la facilitat que tenia pel dibuix.\nPassejant entre les obres de l'exposició, m'ha semblat estar a les sales de pintura del Museu de Montserrat per l'afinitat entre l'obra de la Montserrat i els autors que hi ha allà penjats.\nP.Ll.: Allà no hi ha quadres de la Montserrat. En l'exposició hi ha peces que formen part de col·leccions privades, i a més la Montserrat és encara una desconeguda. Potser la darrera mostra que es va veure d'ella va ser a l'abril del 1990.\nH.G.: És la primera exposició que fem des de fa 35 anys.


Els museus de la Generalitat Valenciana programen activitats i prolonguen els seus horaris amb motiu del 9 d’Octubre | Notícies Dígitals\nEls museus de la Generalitat Valenciana programen activitats i prolonguen els seus horaris amb motiu del 9 d’Octubre\n06/10/2017 06/10/2017 9 octubre, activitats, generalitat valenciana, museus\nEls museus de la Generalitat se sumen a les celebracions amb motiu del 9 d’Octubre amb la programació d’activitats especials i visites guiades amb horaris especials d’obertura al públic.\nEl museu de Belles Arts de València oferirà l’espectacle ‘1238, una història d’ací’, de Marea Danza, el dissabte, 7 d’octubre, a les 12.00 hores, a la Sala de Pintura Gòtica. La companyia de dansa espanyola i flamenc Marea Danza se centra en aquest moment històric excepcional en el qual el llegat àrab es va mesclar amb les tradicions cristianes i establí les bases del que seria el poble valencià. Una fusió de cultures que la companyia ha portat al moviment mitjançant una visió contemporània de la duresa de la seguidilla i el romanticisme dels tangos.\nTambé dissabte, a les 12.30 hores, s’ha programat una visita especial a la col·lecció permanent del museu. La inscripció en aquesta activitat es pot realitzar trenta minuts abans al taulell de l’entrada. El dia 9 d’octubre, el museu de Belles Arts obrirà de 10.00 hores a 18.00 hores.\nEl museu de la Valltorta desenvolupa el 9 d’octubre una jornada d’activitats familiars enfocades a despertar l’interés per la història i el patrimoni. L’horari de les activitats serà de 10.00 a 14.00 hores.\nEntre les activitats més destacades, s’ofereix als visitants un taller on e reprodueixen sobre pedra algunes de les figures representatives de les que es conserven als abrics del barranc de la Valltorta; per a això disposaran de diversos materials com ara pèl, diversos tipus de vegetació, etc., per a poder construir un pinzell amb el qual dibuixaran amb òxid de ferro que ells mateixos prepararan.\nEs reserva un espai per a recrear un ambient neolític en el qual no falten elements de la vida quotidiana: molins, telers, exemples de ferramentes i armes, etc. Tots els materials exposats podran ser manipulats pels visitants, que podran experimentar els diferents processos. Finalment es durà a terme el joc dinàmic ‘Caçadors’, que descobreix les tècniques que usaven en les caceres dels barrancs.\nEl museu de la Impremta realitza una visita guiada per als adults i un taller d’enquadernació tradicional per als més xicotets, de forma simultània. Així mateix, es durà a terme una obertura extraordinària del museu els dies 9 d’octubre (de 10.00 hores a 14.00 hores i de 16.00 hores a 20.00 hores) i 12 d’octubre (de 10.00 hores a 14.00 hores).\nAprofitant que al centre històric de Sagunt i pels voltants del museu Arqueològic s’organitza, entre els dies 6 i 9 d’octubre, un mercat medieval que atrau nombrós públic, i en commemoració del 9 d’Octubre, es realitza una obertura extraordinària del museu, teatre i castell de Sagunt els dies 8 i 12 d’octubre, de 14.00 hores a 20.00 hores, i el dia 9 d’octubre de 10.00 hores a 20.00 hores, així com una prolongació de l’horari d’obertura del museu fins a les 22.00 hores del dia 6 al 9 d’octubre.\n← La Diputació de Castelló impulsa la celebració aquest cap de setmana de la Fira del Formatge Artesà de Montanejos\nOltra ‘El Consell està decidit a completar una reforma tributària justa” →