Quins factors defineixen els preus dels cosmètics naturals i ecològics?\nHome Cosmètica Natural Quins factors defineixen els preus dels cosmètics naturals i ecològics?\nPer a molts consumidors, l’elecció dels cosmètics naturals i ecològics ja forma part del seu estil de vida. Si es compara la cosmètica convencional amb la cosmètica natural i orgànica, el preu sembla ser un dels primers factors que molts consumidors avaluen, juntament amb la imatge de marca i les declaracions vinculades al producte.\nA mesura que el sector de la cosmètica natural i orgànica creix, també ho fa el nombre de productes que hi ha al mercat, el que iguala el terreny de joc de totes les empreses que produeixen aquests cosmètics. Per tant, de la mateixa manera que les marques de cosmètica convencionals poden variar en el seu preu, les marques de cosmètica natural i orgànica també poden.\nSi bé el preu d’un cosmètic convencional sovint es pot veure molt influït en gran mesura pel valor o la popularitat de la marca més que per les qualitats del producte per se, el preu de la cosmètica natural i orgànica està fortament influenciat pels ingredients i els atributs del producte. Per aquesta raó, els factors que tenen a veure amb les diferències de preus entre els cosmètics convencionals i naturals i orgànics són:\n1. Els ingredients\nSi bé una gran proporció de la fórmula dels cosmètics convencionals consisteix en substàncies basades en derivats d’origen petroquímic, com els olis minerals, que són barats i fàcils de produir, els cosmètics naturals i orgànics contenen altes concentracions d’extractes de plantes (per exemple, olis o extraccions a base d’aigua) de plantes i flors. Les plantes i les flors estan subjectes als cicles de la natura, la temperatura i les condicions del sòl. Això significa que les fonts naturals de matèries primeres, fora de les cultivades mitjançant l’ús de la biotecnologia, estan influïdes per factors ambientals que poden afectar el punt de preu de l’oferta de determinats ingredients. També convé destacar que l’hàbitat on creix la planta o la flor acostuma a ser també el d’altres organismes i contribueix a una biodiversitat més àmplia.\nEl preu de la cosmètica natural i orgànica està fortament influenciat pels ingredients i els atributs del producte\nUn altre aspecte important és la quantitat d’ingredients necessària per produir olis essencials, que són un element clau per a la confecció de perfums de cosmètics naturals i orgànics. Si l’oli essencial present en un cosmètic és d’origen orgànic, el preu dels ingredients pot ser fins a dues vegades més car que els no orgànics, com a conseqüència de la poca disponibilitat d’aquests ingredients.\n2. Les fórmules\nA diferència dels cosmètics convencionals, la formulació de cosmètics naturals i orgànics es basa en l’alta concentració d’ingredients actius naturals i orgànics.\nCom que no hi ha criteris harmonitzats per definir les propietats dels cosmètics “naturals” i “orgànics” a nivell internacional, és difícil per als productors i els consumidors avaluar si les afirmacions “naturals” o “orgàniques” es consideren enganyoses. Els productes convencionals i inspirats en la natura poden anunciar (per exemple, “elaborats amb oli de rosa” i utilitzar imatges i altres formes de comercialització que puguin cridar l’atenció sobre un nombre limitat d’ingredients naturals en lloc del producte en conjunt. Aquests ingredients naturals poden estar presents en el producte acabat, però només en concentracions molt baixes en comparació amb la proporció de substàncies no naturals utilitzades. El consumidor ha de romandre vigilant davant de reclams enganyosos. Comprovar la llista INCI (llista d’ingredients del producte) pot ajudar-lo a valorar el grau de precisió d’aquestes declaracions. Les bases de dades també poden ser una font d’informació útil. La base de dades de productes on line de NATRUE, que és pública, enumera tots els productes certificats NATRUE i ofereix als consumidors detalls sobre la seva formulació, ús i marques que els produeixen\n3. Sostenibilitat i desenvolupament social\nMoltes marques del sector cosmètic natural i orgànic adopten des de la seva creació un enfocament ètic i sostenible en el seu negoci com a part dels seus valors bàsics. Marques de cosmètics naturals i orgànics internacionals com Weleda, PRIMAVERA o WALA, que són alguns dels membres fundadors de NATRUE, tenen col·laboracions amb agricultors locals de països de tot el món per donar suport actiu al desenvolupament social de les comunitats locals mitjançant projectes de cultiu. El desenvolupament d’aquests associats i la implementació de mesures sostenibles i ètiques a l’estratègia corporativa i la cadena de subministrament d’una empresa comporten costos importants.\nMoltes marques del sector cosmètic natural i orgànic adopten un enfocament ètic i sostenible com a part dels seus valors bàsics\nPer què val la pena canviar a cosmètics naturals i orgànics?\nA banda de la seva gran qualitat i eficàcia, els productes cosmètics naturals i orgànics concorden amb les decisions de compra de cada vegada més consumidors que busquen productes sostenibles i ètics. De fet, un gran nombre de companyies que confien en l’etiqueta NATRUE per a la certificació dels seus cosmètics naturals i orgànics han obert el camí per oferir als consumidors productes que no només s’ajusten a les seves expectatives a nivell de formulació, sinó també amb valors vinculats a preservació ambiental, protecció de la biodiversitat, sostenibilitat i comerç ètic.\nPer garantir als consumidors nivells màxims d’ingredients naturals i orgànics en els seus cosmètics, l’etiqueta NATRUE contribueix activament a establir alts punts de referència per a la cosmètica natural i ecològica. Mitjançant el nostre rigorós conjunt de criteris, contribuïm a combatre el “greenwashing” i els anuncis enganyosos al sector de la cosmètica i ajudem els consumidors a identificar cosmètics que compleixin plenament les seves expectatives de “natural” i “orgànic”.\nAutora: Ana Ledesma, Natrue Communications Officer | www.natrue.org\nCosmètica natural amb nens\nAntienvelliment i elasticitat amb cosmètica natural\nSense sulfats, sinònim de cosmètica natural?\nLa Fundació Gates inverteix poc en agroecologia\nAlimentació Ecològica 20/11/2020


Busquem 2 actrius a partir de 16 anys per representar uns personatges d’origen sirià d’uns 12 o 13 anys, per a un espectacle que s’estrenarà la Temporada 21/22 al Teatre Lliure.\nEs demana disponibilitat del 24 de gener al 24 d’abril de 2022, amb possibilitat de gira durant la Temporada 22/23.\nSi hi estàs interessada, omple el formulari que trobaràs a final de la pàgina.\nÉs obligatori adjuntar un enllaç a un vídeo de presentació en el qual expliquis qui ets i per què vols participar en l’espectacle. Aquest vídeo pot ser en qualsevol format i d’una durada màxima d'1 minut.\nNo cal experiència professional prèvia però es valorarà la formació artística.\nData límit: 5 d'octubre de 2021\nUn cop feta la preselecció, ens posarem en contacte amb les escollides entre el 6 i el 8 d'octubre per tal de convocar-les a una prova presencial la setmana de l'11 d'octubre.


Els esports urbans omplen els carrers: nou catàleg! - Happyludic\nA principis d’any us parlàvem dels circuits modulars de pumptrucks i ara afegim a la gamma d’esports urbans un nou catàleg on hi trobareu una varietat d’espais pensats per la pràctica d’skate, rolling, scooter, bmx o gimnàs al carrer.\nAquí us expliquem cadascuna de les especialitats esportives per a espais públics:\nSKATEPARKS: són l’espai per excel·lència en un entorn urbà. El sistema modular de la pista permet que es pugui construir en fases diferents segons les possibilitats o projeccions de cada espai. Els materials són de gran resistència a les inclemències climàtiques i al desgast per l'ús.\nPUMPTRUCKS: a partir de mòduls, creem circuits que permeten instal·lar-se i adaptar-se a qualsevol espai. Combinant diverses peces es poden aconseguir infinitat de formes i longituds de pistes diferents i, a més, estan disponibles en dos tipus de materials: de composite o de formigó.\nPARKOUR: Els parcs de parkour estan dissenyats com a pistes d'obstacles per a grimpar i saltar els elements valent-se únicament del cos. Els mòduls estan fets amb taulers de bedoll, estructures d’HPL i amb tubs d’acer galvanitzat que aporten la rigidesa suficient per suportar els impactes. La superfície exterior està tractada mitjançant una pintura rugosa per a aconseguir un efecte antilliscant.\nWORKOUTS: Els workouts són un gimnàs al carrer: ofereixen la possibilitat d'entrenament a l'aire lliure, sense horaris i per a tot tipus d'usuaris. Aquest esport treballa la resistència i afavoreix l'equilibri i l'estabilitat orgànica. Podeu escollir entre instal·lacions d’alumini o de fusta de robínia.\nA Happyludic apostem per portar l'esport als espais públics oberts a tothom, mitjançant equipaments esportius innovadors i estant sempre atents a les noves tendències.


L'alcaldessa de VNG presenta el projecte de Clúster Nàutic i la candidatura per acollir la seu de la Facultat de Nàutica de Barcelona\nLa presentació va tenir lloc al Club Nàutic\nNeus Lloveras va posar de manifest els actius acadèmics i econòmics que ofereix la capital del Garraf\nL'alcaldessa de Vilanova i la Geltrú, Neus Lloveras, va explicar divendres a la tarda davant d'una cinquantena de persones el projecte de Clúster Nàutic de Vilanova i la Geltrú. Aquet projecte, segons va explicar Neus Lloveras, compta com a element clau la ubicació de la Facultat de Nàutica de Barcelona a la nostra ciutat. Després d'haver exposat la candidatura de la ciutat per acollir aquests estudis al secretari d'Universitats i Recerca, Antoni Castellà, al rector de la UPC, Antoni Giró i al degà de la Facultat de Nàutica de Barcelona (FNB), Santi Ordàs, divendres va ser el moment d'explicar-ho als agents econòmics, socials, educatius i de recerca vinculats amb la capital del Garraf.\nSobre la voluntat d'acollir en el futur aquests estudis, l'alcaldessa de la ciutat va afirmar que "no estem dient que la Facultat de Nàutica hagi de marxar de Pla de Palau, però en cas que això passi, nosaltres hi volem intervenir". L'alcaldessa de Vilanova i la Geltrú va exposar els arguments que fan de Vilanova i la Geltrú un indret idoni per acollir la FNB, la gran quantitat d'actius amb què compta la ciutat (de l'administració, del coneixement, d'infraestructures, entre d'altres), el mínim cost econòmic que suposaria, i també per contribuir a l'equilibri territorial. "No tot s'ha de concentrar a Barcelona", va manifestar.\nAmb els equipaments existents en aquests moments a la ciutat, la Facultat de Nàutica tindria els espais suficients per instal·lar-se immediatament i sense cost econòmic afegit, va defensar Neus Lloveras. "Ens atrevim a dir que som la millor opció econòmica, perquè en temps de crisi l'aspecte econòmic s'ha de tenir molt en compte. I també considerem que podem ser la millor opció acadèmica, perquè l'acollida que tindria la Nàutica a la nostra ciutat garantiria el millor ambient, amb els millors resultats". D'altra banda, ha afegit l'alcaldessa Lloveras, a Vilanova i la Geltrú no hi hauria dificultats d'espai per realitzar les pràctiques al port.\nEn la seva línia argumental, Neus Lloveras va anunciar que "volem convèncer la comunitat educativa de la Facultat de Nàutica de Barcelona que Vilanova i la Geltrú és la millor opció. Creiem que gran part de les postures en contra són per desconeixement. Si arriben a conèixer el nostre projecte segur que els podrem convèncer". A l'acte de presentació de la candidatura de Vilanova i la Geltrú com a possible seu de la Facultat de Nàutica de Barcelona hi va assistir, entre d'altres, el director de l'Incasol, Damià Calvet; la responsable de la zona portuària centre de Ports de la Generalitat, Margarita Díez; el director de l'EPSEVG, Frederic Vilà; l'administrador de l'EPSEVG, José Miguel Quiñones; el director del Laboratori d'Aplicacions Bioacústiques, Michel André; el president de la delegació al Garraf de la Cambra de Comerç de Barcelona, Amadeu Pujol; el secretari general de l'Associació d'Indústries, Comerç i Serveis Nàutics; Miquel Guarné; el patró major de la Confraria de Pescadors, Miquel Illa; la representant de l'Institut Social de la Marina a VNG; Mercè Bolívar; la directora del Museu del Ferrocarril, Pilar Garcia; el president del Gremi d'Hoteleria, Jaume Martí; el president de l'Associació de Veïns del Barri de Mar, Luís Luengo; el secretari general de la intercomarcal Penedès Garraf del sindicat UGT, Francesc Rica, i la presidenta de l'associació Viu Comerç, Amèlia Maestre. També hi van assistir els regidors i regidores del govern municipal de Vilanova i la Geltrú.


Més a prop la modificació de la Llei de les professions de l'esport\nEl Consell Executiu ha aprovat la memòria prèvia de l’Avantprojecte de llei de modificació de la Llei 3/2008, de 23 d’abril, de les professions de l’esport. Els canvis legislatius permetran als professionals incorporar-se legalment a la via laboral i accedir al Registre Oficial de Professionals de l’Esport.\nAteses les complexitats amb què s’han trobat els professionals a l'hora de fer les adaptacions necessàries que preveia la llei de les professions de l’esport es va aprovar el Decret Llei 6/2012, de 27 de desembre per suspendre fins l’1 de gener de 2015, l’aplicació de les sancions previstes.\nL’Avantprojecte de llei de modificació de la Llei de les professions de l’esport té com objectiu actualitzar la normativa i problemes derivats de la seva aplicació que han impedit que molts professionals adaptessin l’exercici de la seva professió als mandats legals. Igualment ha de servir per resoldre algun buit legat, i permetre l’accés dels professionals al Registre Oficial de Professions de l’Esport.\nUn dels problemes que queden resolts en l’avantprojecte de llei és l’acreditació de la formació per a l’exercici de les professions que recull la normativa, mitjançant títols, incloses les titulacions obtingudes en Estats membres de la Unió Europa, i certificats.\nL’Avantprojecte de llei també vol resoldre la situació d’alguns professionals que treballen com a entrenadors de modalitats esportives reconegudes pel Consell Català de l’Esport, però no previstes pel Consejo Superior de Deportes, òrgan competent per decidir què es considera modalitat esportiva. De la mateixa manera, l'Avantprojecte també contempla el cas d’aquells professionals de modalitats que, malgrat estar reconegudes, no tenen pla formatiu regulat pel “Consejo” i, per tant, des de Catalunya no es pot desenvolupar la formació.\nFinalment, la modificació del text legal també insta l’Administració a oferir formació específica a través de l’Escola Catalana de l’Esport al col·lectiu de professionals que realitzen activitats físiques i esportives per a infants i joves, ja que fins ara era un col·lectiu que quedava fora de la Llei.


Avui, l'evangeli en el món\nPublicat pel CPL a la col·lecció Emaús 63 amb motiu del 50è aniversari d' ACO. Aquest llibre vol ajudar a aprofundir sobre què pot significar avui l'Evangeli al món en el qual estem vivint. Però fent-ho des d'un punt de partida molt concret: des d'un grup de cristians, un moviment, que va voler reflexionar sobre aquest tema amb motiu del cinquanta aniversari de la seva fundació.\nACO 50 anys de militància obrera i cristiana\nHistòria dels 50 anys de l'ACO. En els primers cinc capítols amb una mateixa estructura dibuixen el món socio-polític, atenent principalment al món del treball, i el món eclesial, atenent al món popular, per veure con ACO ha evangelitzat les dones i els homes que configuren en aquestes coordenades de la classe obrera. La segona part del treball presenta la documentació que ha anat generant ACO al llarg d'aquests cinquanta anys. Aquestes pàgines voldrien ser: VEURE aquesta realitat dels cinquanta anys i aportar...\nPrioritat del curs 2009-10\nIX Consell de l'ACO - 2009


Salut Empordà Cooperació participa en un projecte al Senegal :: Tramuntana TV\n> HOME > Salut Empordà Cooperació participa en un projecte al Senegal\nSalut Empordà Cooperació participa en un projecte al Senegal\nSalut Empordà Cooperació (SEC), l’ONG vinculada a la Fundació Salut Empordà (FSE), ha participat durant quinze dies en un projecte de salut comunitària a la localitat de Thillé-Boubacar, al nord del Senegal. La iniciativa va sorgir arran d’una demanda de l’Associació pel Desenvolupament del Riu Senegal de Figueres, formada per senegalesos establerts a l’Alt Empordà. D’acord amb la petició d’aquesta entitat, el SEC va fer les gestions per a facilitar-los l’equipament hospitalari que necessitaven, a més de fer-se càrrec de les despeses de transport naval fins al Senegal. Es tracta de material obsolet de la FSE però que es trobava en bones condicions. Concretament, al mes de maig passat es van enviar cap al continent africà 6 llits, 3 escriptoris, 15 cadires, 1 nevera, 15 pals de suero, 2 carros de cures, 1 llitera examinadora, 3 taules i 1 armari metàl·lic. Coincidint amb l’arribada del material, al mes d’agost una delegació de dos professionals del SEC, Xavier Punset i Júlia Figueres, juntament amb representants de l’associació figuerenca, van traslladar-se fins a Thillé-Boubacar per a fer una avaluació de la situació. I és que a més de l’equipament, s’havia demanat formació específica per al personal del consultori local, integrat per un infermer, una llevadora, dues auxiliars d’infermeria, tres auxiliars de llevadora i una netejadora. Aquest dispensari ofereix atenció a la salut d’adults i dones en edat reproductiva i campanyes de vacunació en una àrea de 7.723 habitants.\nTres línies d’actuació El SEC ha treballat en tres línies d’actuació: la implantació de mesures higièniques en la població i els professionals sanitaris, la creació de protocols per a la gestió responsable dels residus i l’enviament d’una Autoclau (màquina per esterilitzar amb vapor d’aigua finançada per l’Ajuntament de Figueres) i d’una segelladora per a garantir l’esterilització del material quirúrgic. Les encarregades de desenvolupar aquest projecte han estat la llevadora de la FSE, Vittoria Casullo, i la infermera de l’Equip d’Atenció Primària de Figueres, la cooperadora externa Pilar Grau. Durant dues setmanes, les dues professionals han ofert formació al personal del consultori, en qüestions com reanimació neonatal, funcionament de l’Autoclau, rentat de mans o circuits de pacients.\nAra, acabada l’estada a Thillé-Boubacar, s’obrirà un període de deu mesos en què el SEC i l’Associació pel Desenvolupament del Riu Senegal de Figueres faran controls periòdics per assegurar-se que el personal del consultori segueix els protocols que se’ls ha ensenyat. En el cas que sigui afirmatiu, el SEC estudiarà l’opció de fer un viatge d’avaluació final en què també els facilitarà un ecògraf.\nSalut Empordà Cooperació Aquesta ONG es va crear l’any 2009. Neix de la inquietud i sensibilitat en l'àmbit de la cooperació d'un grup de treballadors i treballadores de la FSE, amb l'objectiu de promoure accions i projectes de solidaritat i cooperació pel desenvolupament en l'àmbit de la salut perquè és un dret fonamental de l’ésser humà i una condició clau per a la vida digna. És una organització sense ànim de lucre i sense afiliació política ni religiosa. L’any 2014 va posar en marxa tres projectes de caràcter local que encara tenen recorregut: la cessió de material ortopèdic, l’ajut en la medicació i la formació, juntament amb Càritas, per a cuidadors no professionals. Als anys 2017, 2018 i 2019 el SEC ha fet quatre viatges de cooperació en dos països en vies de desenvolupament, al Sudan del Sud i ara al Senegal.\nSalut Empordà Cooperació | Fundació Salut Empordà


Un grup de treball jurídic buscarà la fórmula per aturar l’abocador de Riba-roja | Diari de Tarragona\nLa Generalitat i el Consell Comarcal revisaran les llicències ambientals, urbanístiques i municipals del projecte\nM. Noche Bo\n15 de Febrero de 2019 - 11:52 hs\nLa Plataforma Ribera Digna i Almatret Net dijous al matí protestant davant del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre. FOTO: Joan Revillas\nEl Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre i la Generalitat buscaran la formula jurídica per aturar l’abocador de Riba-roja d’Ebre. En la reunió celebrada aquest dijous entre el consell d’alcaldes de la Ribera d’Ebre i el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, es va assolir el compromís de crear «immediatament un grup de treball jurídic», format pels assessors del mateix Departament i del Consell Comarcal riberenc, per «explorar si es troba una escletxa per revisar el projecte», apuntava Calvet.\nEl projecte de l’abocador de residus industrials no perillosos de Riba-roja d’Ebre es va iniciar l’any 2008 i ha passat un tràmit municipal, urbanístic i mediambiental «amb tota transparència i amb totes les informacions públiques que s’esqueien en cada moment» explicava Cavet. Per tant, hi ha tràmits que ja han culminat i no es pot fer revisió d’ofici «perquè no s’aguantaria jurídicament».\nSegons el conseller, aquest grup de treball jurídic explorarà «els límits de la revisió del projecte des del punt de vista ambiental, urbanístic i de futures llicències municipals». «Buscarem escletxes per revisar el projecte», assegurava Calvet, «i ho farem amb diàleg constant amb els promotors del projecte i l’Ajuntament de Riba-roja d’Ebre». El 12 de març es presentaran les conclusions d’aquesta revisió i, amb elles, s’asseuran a negociar.\nEl conseller va poder escoltar en al reunió d’ahir tots els alcaldes de la comarca, un per un, així com també alcaldes del Segrià i altres representants dels grups polítics comarcals. De la reunió Calvet en treia la clara conclusió que «la comarca no vol l’abocador perquè considera que el seu model socioeconòmic és incompatible amb aquesta instal·lació». La majoria dels assistents han qualificat la reunió amb un balanç positiu.\n«No és la solució definitiva, però si és un bon acord per veure cap a on podem anar i de quina manera es pot aturar el projecte», apuntava la presidenta del Consell Comarcal riberenc, Gemma Carim. «És un bon pas endavant, tot i que no estarem 100% contents fins que no sigui definitiu», ha afegit Juncà.\nPer la seva banda, l’alcalde de Riba-roja, Antoni Suárez, s’emplaça a esperar les conclusions del grup de treball jurídic i a treballar amb l’empresa promotora del dipòsit. «Cal explorar totes les possibilitats sense prendre decisions precipitades».\nCalvet també va atendre els portaveus de les plataformes contraries a l’abocador. La plataforma Ribera Digna i la plataforma Almatret Net (Segrià) es van concentrar ahir a primera hora del matí a les portes del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre i s’hi van estar durant les més de quatre hores que es va allargar la reunió.\nEntre xiulets, pancartes i crits de «Fora merda de la Ribera» i «que s’ho posin a Collserola», unes cent cinquanta persones mostraven el seu rebuig per l’abocador de Riba-roja d’Ebre.


La salsa de soja, el condiment “umami” per excel·lència | ets el que menges\nDes de l’expansió de la cuina oriental a casa nostra, la salsa de soja ha passat de ser un condiment exòtic a una referència habitual a molts restaurants, al nostre mercat i als nostres rebostos. Però, són iguals totes les salses de soja? Es pot consumir ad libitum?\n23 de maig 2017 | Actualitzat el 11 de febrer 2019 Altres\nCom a pioners en la fermentació d’aliments, els xinesos són experts en l’obtenció de sabors intensos i característics gràcies a l’ús d’aquesta tècnica. La fermentació de la fava de la soja dóna lloc a un dels condiments més usats en la cuina oriental: la salsa de soja, base de gairebé tots els plats orientals.\nUna de les característiques més rellevants de la salsa de soja és que concentra els cinc components del gust: dolç, salat, àcid, amarg i umami. Aquest últim és considerat un sabor molt agradable –capaç de congregar la resta de sabors, equilibrant-los i, fins i tot, millorant-los– que ha promogut el consum d’aquest condiment des de temps remots a l’Àsia. La fermentació que experimenta la fava de la soja crua és la responsable de l’obtenció d’aquesta experiència de sabors tan sol·licitada.\nVarietats de salses de soja\nTot i que al mercat es poden trobar salses de soja elaborades a partir de la hidròlisi àcida o enzimàtica de la proteïna de la soja, les salses originals són produïdes mitjançant un delicat procés de fermentació que es duu a terme des de fa centenars d’anys a la Xina i al Japó. A Europa s’intenta imitar el sabor umami en molts productes afegint glutamat monosòdic (E621), un additiu alimentari que la indústria fa servir com a potenciador de sabor i que molts estudis han demostrat que genera addició. Tot i així, ni de lluny s’aconsegueix el resultat obtingut amb la fermentació.\nGeneralment, es coneixen dos tipus de salses de soja: la salsa shoyu i la salsa tamari. Totes dues són sotmeses al mateix procés de fermentació, que té una durada d’uns divuit mesos, aproximadament, i en el qual es fa ús de ferments de koji, un fong japonès que activa aquest procés i fa possible l’aparició del gust umami. La diferència principal és que per elaborar la salsa shoyu es fa servir blat i per fer la salsa tamari no, fet que li atorgar un sabor encara més intens –raó per la qual molts cops es recomana diluir-la amb aigua a l’hora de cuinar–.\nEs pot consumir a diari?\nCom ja s’ha comentat prèviament, la matèria primera de la salsa de soja és la fava de la soja crua. Entre les seves propietats, la soja és una bona font de proteïnes d’elevada qualitat, ja que conté tots els aminoàcids essencials necessaris per a la síntesi proteica per part de l’organisme; també conté omega-3 i omega-6, dos àcids grassos essencials que formen part de les membranes cel·lulars i que són precursors de moltes substàncies encarregades de la regulació de la pressió arterial i la resposta inflamatòria, entre d’altres.\nNo obstant, com que és un llegum, la soja conté antinutrients com ara l’àcid fític, un quelant de minerals (lladre de minerals) i els inhibidors de proteases, substàncies que intervenen en l’òptima digestió proteica. La part positiva és que, amb la fermentació, aquesta activitat antinutrient es veu reduïda gairebé al 100%, cosa que no passa amb el tofu, per exemple.\nD’altra banda, però, la soja és també font d’isoflavones, unes substàncies que tenen un efecte com a fitoestrògens (compostos químics similars als estrògens humans) i que no són recomanables en casos de problemes de tiroides, càncer de mama i càncer de coll d’úter.\nAixí doncs, com a condiment que és, la salsa de soja s’ha de consumir de manera responsable, en petites quantitats i de manera esporàdica. Queda molt bé en amanides, en saltejats de verdures, en cereals integrals. Si us falten idees, a continuació es proposa una recepta completa i nutritiva!\nWok de tempeh i verdures\n4 persones/ Temps d’elaboració 20 min\nIngredients: 250 g de tempeh de soja o de cigrons tallat a trossos, 1 ceba mitjana 1 porro, 2 pastanagues, 1 carbassó, 200 g de xampinyons, 1 cullerada sopera d’oli d’oliva o d’oli de coco, 2 cullerades soperes de salsa de soja shoyu o tamari, 100 g de llavors de carbassa.\nElaboració: Talleu les verdures en juliana, salteu la ceba durant uns 3 min amb una mica d’oli, afegiu el porro sense deixar de remenar i, seguidament, afegiu-hi el tempeh i les verdures. Salteu-ho tot durant 5-10 min, abaixeu la temperatura i afegiu-hi la salsa de soja. Paral·lelament, escalfeu una paella sense oli i afegiu-hi les llavors de carbassa, remenant tota l’estona amb una cullera de fusta fins que facin olor i s’inflin. Serviu per sobre del wok.\nA l’hora de comprar-ne, llegeix bé l’etiqueta!\nNo totes les salses de soja que tenim a l’abast són iguals. Totes les salses de soja que no portin el certificat de producció ecològica –les salses que habitualment es venen a grans supermercats, botigues de productes orientals i les que se serveixen als restaurants–, solen portar xarop de blat de moro alt en fructosa, colorants i conservants entre els ingredients, i fan que el producte no sigui gens recomanable nutricionalment.\nD’aquesta manera, si us agrada que els vostres plats tinguin un toc oriental, no us oblideu de recórrer a una marca de confiança. Biocop ofereix les dues varietats de salses de soja en diferents formats, i no tenen més dels quatre o cinc ingredients bàsics per fer la salsa de soja shoyu i la salsa de soja tamari, respectivament.


Inici › Programes › Graus › Els nostres programes › Grau en Dret + Grau en Global Governance, Economics & Legal Order\nVols fer una carrera internacional? T’agradaria ser cònsol o diplomàtic, o treballar en organismes tan importants com l’OTAN, l’OMS o la Unió Europea? Amb el Grau en Dret + Grau en Global Governance, Economics & Legal Order, formar part de les institucions més rellevants del món és una de les teves opcions de futur: et convertiràs en un expert en qüestions internacionals, amb coneixements de dret, geopolítica i economia que et permetran donar resposta a problemes legals, polítics i econòmics arreu del món.\nObtindràs la titulació oficial del Grau en Dret + titulació oficial Bachelor in Global Governance, Economics & Legal Order, que acreditarà la teva formació en geopolítica, en economia i en relacions internacionals.\nDurant el Grau en Dret + Bachelor in Global Governance, Economics & Legal Order, cursaràs un track que et permetrà orientar la teva formació i especialitzar-te en l’àmbit de les ciències polítiques o en el de l’economia: tu tries.\nAmb el Grau en Dret i Grau en Global Governance, Economics & Legal Order, tu seràs un d’ells: estaràs preparat per analitzar tota mena de relacions internacionals i per aportar solucions als conflictes amb què es troben habitualment les organitzacions públiques i privades quan actuen en un àmbit global. Saber com funciona jurídicament el món et permetrà actuar-hi i et farà imprescindible per a les empreses i les organitzacions.\nPreu pel curs 2019-2020: 19.200€. Aquest preu no inclou el cost dels Summer programmes.


Enric I. Canela » Blog Archive » El programa #Parla3 portarà la 3a llengua a la universitat\nLlegia que el Govern, juntament amb les universitats, impulsa a partir d’aquest curs 2014-2015 el programa Parla3, amb l’objectiu que en 4 anys tots els graduats de nou accés tinguin el nivell B2.2 d’una tercera llengua (anglès, francès, alemany o italià). El programa inclou diverses modalitats d’ajuts econòmics per a l’obtenció del certificat del nivell B2.2. Així mateix, posa a disposició dels futurs graduats els instruments per formar-se i acreditar aquest nivell avançat d’anglès, francès, alemany o italià.\nExcel·lent tota la feina que s’està fent. Només hi veig un problema i m’agradaria trobar les vies de solució. Si en estudiant acaba la carrera i no sap la tercera llengua ningú no li pot negar legalment el títol.\nUna solució, relativament fàcil, és programar, com ja vaig demanar fa anys amb escàs èxit, la presentació el treball de final de grau en la tercera llengua.\nPodeu llegir-ne més a l’enllaç.


Raval salvatge - Notícies Societat - Notícies Societat - e-notícies\nSocietat · 8 de Maig de 2019. 11:16h.\nBandes es disputen el control del barri\nLes baralles entre bandes de venedors ambulants o de narcotraficants són cada vegada més habituals al Raval, per a desesperació dels veïns, que denuncien aquesta situació a les xarxes socials i acusen l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, d'inacció.\nEn diferents vídeos penjats a les xarxes socials, es pot veure a persones d'origen estranger insultar-se, llançar-llaunes de cervesa i agredir, fins i tot amb pals i armes blanques. Els veïns, farts de sentir-desprotegits, han decidit organitzar-se pel seu compte.\nÉs per això que han decidit organitzar una cassolada cada dissabte a les 21 hores. Els veïns reconeixen tant el suport de la regidora de Ciutat Vella, Gala Pin, com de l'Ajuntament, però entenen que això no és suficient perquè hi ha pocs policies patrullant.


JURASSIK OUTDOOR BLOG: de juliol 2010\nEnviat per JURASSIK a 16:32 Cap comentari:\nAquest matí hem anat amb l'Erik a estirar una mica les cames per posar-les a lloc després del dissabte intens que vàrem tenir aquest cap de setmana.\nLa veritat és que jo encara arrossegava algunes agulletes als bessons i isquios, però res millor que una caminada suau per recuperar el to muscular.\nHem deixat el cotxe ben bé a la tanca del començament del camí de pujada i hem enfilat corriol amunt. fins a l'ermita de Sant Salvador. Un cop a dalt, hem begut un glopet d'aigua i hem desfet el camí d'anada trotant una miqueta fins a arribar al cotxe. Temps total 41min.\nEnviat per JURASSIK a 15:26 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Entrenament, Erik, Running, Trekking\nDesprés d'haver debutat al matí a torelló en curses atlètiques, tenia el repte de córrer a Sta. Cristina una distància algo més llarga. La veritat és que després de dinar les ganes de córrer eren més aviat poques, doncs les cames encara feien xup-xup.\nVàrem arribar molt d'hora a Sta. cristina així que vàrem aprofitar fer recollir els dorsals només arribar ja que no hi havia gent i vàrem anar aprendre alguna cosa amb els nens i la dona. Aquí també és feia cursa per als nens de 1100m i L'Erik s'hi havia apuntat junt amb en Didac, així els tres faríem avui 'doblete'.\nEls primers a córrer com quasi sempre vàren ser els nens, els quals vàren anar força bé. Tenint en compte que ells no són corredors si no que lo seu és la natació i allà molts dels que hi havia eren de clubs atlètics. A més corrien amb nens de fins a 2 anys més grans i que els hi treien quasi un pam. Al final vàren fer 30 i 32 d'un total de 90.\nUn quart d'hora més tard arrencava la cursa dels grans, Aquí hi havia moltes categories juntes, sèniors, veterans, cadets, juvenils,... o sigui de 12 anys cap a munt.\nHi havia un munt de gent. Segons les classificacións van acabar-la més de 350 persones. Jo vaig posar-me força enrera a la sortida. Encara era novato en el tema de les curses populars multitudinàries i no volia fotrem davant de tot i que només sortir m'anessin passant gent i més gent. Així que un cop donada la sortida comencem a córrer direcció al Golf Costa Brava que és per on es disputava bona part del recorregut. El primer Km. el vàig fer bastant lent doncs no estic acostumat a córrer entre tanta gent i anava una mica a l'expectativa. Mica a mica el grup s'estirava i ja vaig anar posant una mica el meu ritme. Al Km 2 miro el rellotge i veig que marca 10:25, o sigui que vaig a una mitja de 5:12 aprox. Considero que està bé m'he proposat fer la cursa amb una mitja de 5-5:30 el Km igual que al matí que serien un 40-42 min de cursa.\nTot i haver corregut a 4 i pico al matí aquí la cursa era més llarga i tenia cansament acumulat i m'estimava més reservar algu pel final. Mica a mica anaven caient Km per un recorregut forestal molt maco sense excessius desnivells tret d'algun repechonet, A cada km mirava el rellotge i veia com anava passant a 5 i escaig el km cada vegada en arribar al Km 6 començava notar-me cansat, però només hem quedava 1km 700m per acabar. - Això és una volta al circut del matí - Vaig pensar i vaig aconseguir mantenir el ritme fins al Km 7. Arribat en aquest punt, entravem ja al tram que haviem anat a reconèixer amb els nens i ja sabia el que hem quedava, així que vaig manterir uns 300 metres més el ritme i llavors vaig començar a apretar de valent en trepitjar de nou l'asfalt, quedaven 400 metres de res i anava amb un temps molt bó si apretava podia aconseguir baixar la mitja de 5 el Km.\nFinalment arribo a meta amb un temps de 38:02 i una mitja de 4:54 el Km. Repte aconseguit!. Ara a per la pròxima que potser serà la cursa popular d'Amer de 8 Kms on ja m'he marcat el repte de baixar de 38 min.\nEnviat per JURASSIK a 11:46 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Competicions, Cursa Popular, Running\nAl ser la cursa del poble no podia faltar-hi, a més entre els membres de l'organització hi havia alguns coneguts i això feia que un tingués la 'obligació moral' d'apuntar-s'hi, doncs feia 9 anys que s'havia deixat de fer la cursa en perdre's el club atlètic, i ara en la cursa de presentació del seu 'renaixement' no s'hi podia faltar.\nDe fet no havia corregut mai en una cursa atlètica de debó i feia alguns dies que no corria 5 kms seguits, però estava disposat a que aquest dissabte al matí fos la primera i corrent a casa amb el circuit més que conegut tenia força numeros per fer un bon temps.\nLes meves previsions més optimistes estàven en rondar els 25-30 min, doncs en els entrenaments previs de la setmana passada solia córrer a 5 -5:30 el Km.\nDesprés de les curses de categories inferiors, (on l'Erik va aconseguir fer el 12è de la seva categoria), vàrem sortir els grans (sènior, cadets i màsters). Hi havia una gran afluència de corredors, més d'un centenar, alguns d'ells força experimentats i algun profesional pel que em vàren dir o sigui que allà hi havia bastant de ferro.\nEs tractava de fer 3 voltes en un circuit urbà de 1700 metres sense gaire desnivell i tot per asfalt. El ritme ja d'entrada va ser molt alt, la gent anava com un cohet. Jo durant la primera volta intenant seguir el ritme d'en Castells i en Pere V. que vaig aconseguir mantenir fins bona part de la segona volta doncs els tenia a escassos metres per davant. De tota manera aquestes dues primeres voltes tot i aguantar bé el ritme anava força collat.\nDesprés del segon pas per meta, ja em notava algo tocat doncs em costava mantenir bé el ritme de la respiració, però conscient de que només quedava una sola volta vaig aguantar amb el mateix ritme fins al final.\nAl final en veure el temps que em va sortir (segons el meu crono) vaig flipar, 20:58 Això es una mitja de 4:07, molt millor del que jo m'havia proposat.\nDesprés de la cursa tocava descansar una estona que a la trada havia de fer la cursa de Sta. Cristina d'Aro de 7,7 Kms i aquesta ja em feia més respecte.\nAquest matí ens hem llevat d'hora amb l'Erik per anar a pujar al Puigmal. Feia molt de temps que li anava al darrera. No jo, si no l'Erik que no hi havia pujat mai.\nHem deixat el cotxe a la collada de Fontalba a les 7:30 aprox. i ja hi havia un munt de cotxes. Avui es corria l'Olla de Nuria, un dels motius dels quals jo havia triat aquest dia per pujar a dalt, així amb l'ambientillo i amb la gent que puja vaig pensar que a l'Erik la pujada se li faria més amena i amb l'alicient de llavors poder veure als millors especialistes del món passar per allà.\nAixí doncs sortim sobre les 7:30 i comencem a enfilar, a Fontalba i feia fresca cosa habitual per l'hora que estavem, però aviat hem entrat en calor. Durant tota la pujada l'Erik no paradva de Xerrar jo li deia que no casqués tant i que se centrés una mica més en respirar bé i anar pujant mica a mica.\nEl fet d'anar adelantant a gent que pujaba li ha set una motivació extra doncs quan ens acostavema algú semblava que apretava el pas. Déu n'hi dó com pujava. Arribant al cim de la Dou ha començat a bufar molt aire i força fred la veritat, poder això és el que ha portat pitjor. hi havia ràfagues que quasi el feien voleiar amb aquelles cametes tant finetes que té. Aviat hem arribat al peu de la tartera jo, sincerament he de dir que durant aquests dies enrera hem feia pagues d'arribar només fins aquí i haver de baixar per alguna excusa.\nAnava errat agafats de la mà tots dos hem pujat la tartera com dues daines per la muntanya i en poc temps ja hem vist la creu del Puigmal amb la senyera onejant al vent. Hem arribat al cim amb 1h 29 min.! Jo no m'ho podia creure. Si bé tenia esperances de poder fer cim (i de fet el feia més que capaç), mai m'hagués imaginat pujar-hi amb tant poc temps, Collons si jo el primer cop amb 30 anys vaig estar-hi 1h 25min! i aquest marrec amb 8 anys ja quasi em pasa la mà per la cara.\nUn cop dalt, ens hem arraserat una mica del vent, i ens hem menjat l'entrepà que duiem. Encara ens faltava uns 40 min abans no arribessin els primers corredors i l'Erik estava tremolant de fred així que hem decidit de baixar cap avall i ja els veurem un altre dia, que l'objectiu principal d'avui ja s'ha acomplert.\nTot baixant ens trobem en Planas a mitja tartera que puja amb l'Axel, si ho haguessim sabut hauriem pogut pujar junts. Ens saludem i tirem milles avall. Arribem al cotxe amb 1h 10 min.\nJa avall felicito a l'Erik per enèsima vegada i fem camí amb el cotxe cap a casa per fotre-n's una més que merescuda dutxa.\nEnviat per JURASSIK a 21:31 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Erik, Muntanya, Trekking\nAvui he corregut la quarta prova de la Ges Extrem d'enguany la de Vallter. L'ambiant abans de la sortida era molt distés i agradable, fent broma sobre qui es quedaria el maïllot de vencedor o qui s'emportaria el maïllot vermell del cuer de la classificació.\nEl ritual de sempre al matí trobada al mercat municipal i cotxes cap a Camprodon. Preparatius, fotos, i bromes vàries abans d'arrencar per la carretera cap a Setcases tots junts per escalfar les cames.\nUn cop a Setcases i sobre el pont, últims estiraments, i riuals varis abans de la sortida per part de tots i cadascún de nosaltres. Posem la graella amb els liders de la general al capdavant i PAM! sortida cap a Vallter.\nNo faig una sortida gaire bona. La veritat es que no estava massa atent i he badat una mica al sortir i he fet la que ha sigut potser la pitjor sortida de totes les GE que he corregut. Normalment faig unes sortides força ràpides sortint per davant de molts dels corredors bons de la graella, però avui he quedat força endarrerit.\nEn els primers metres tinc en Jaume i en Sam a uns quants metres per davant i crec que amb un petit esforç extra puc contactar amb ells, així que baixo un parell de pinyons i m'aixeco fins a posar-me a roda. Rodem un pare de quilòmetres així ells davant i jo a rebuf.\nFaltant un Km apox. per acabar la primera recta, en Jaume canvia una mica el ritme i comença a tirar i en Sam intenta seguir-lo, jo hem quedo enrere, aquest km és el pitjor de tota la recta i si collo molt hem fa por de petar. En passar la corba hem treuen 40 i 20 seg. respectivament.\nEn sortir jo de la corba, en Jaume ja no es veu per davant, sembla que ha apretat en Sam el tinc encara 20 seg. i sembla que va algo més lent que jo, així que torno a baixar pinyons i apreto les dents per mirar d'atrapar-lo fins que l'enganxo. Seguim junts durant tot el segon tram el que puja fins al pla, en ocasions en Sam hem treu uns metres que recupero fent petits esforços.\nDurant tot el pla anem junts pràcticament de costat fins a arribar al refugi de pastuira. aqui hi ha un 'falso llano' molt punyetero i quedo pràcticament enganxat a terra en Sam aprofita aquest tram per treurem uns 15 seg. abans d'arribar a les ziga-zagues. Encarem els últims kms. a muerte, ell per davant i jo vigilant cada moviment que fa si en una curba s'aixeca i retalla jo igual i procuro mantenir una mica més la velocitat per tal d'anar-mi apropant mica a mica, cosa que a mitat de les ziga-zagues aconsegueixo, retallo uns segons i hem poso a una 8 seg. Al anar darrera tinc ventatja, ja que ell no hem pot veure quan ataco. De tota manera en aquest últim tros en Sam fa valer la seva major potència i en un últim esforç aconsegueix treurem prop de 30 segons. En passar per línia de meta. Al final arribo a dalt amb un temps de 1h 02 min 10seg. (record personal).\nLa victoria se la endut en Toni M i amb ella també s'emporta el Capionat d'enguany. El Maïllot vermell ha estat per en Jordi Terron.\nAvui hem anat a caminar amb l'Erik com ja sol ser avitual els dimarts des de que té vacances.\nHem pujat a Bellmunt, ja que teniem ganes de variar el recorregut i deixar de banda una mica la zona del castell de Torelló. A més era un repte que l'Erik tenia pendent, ja que fa temps que hi vàrem anar i vam tinguer que recular perque ja no podia més.\nAvui però a aconseguit el seu repte i ha pujat fins a tocar la creu. Hem deixat el cotxe prop del trencant que porta a coll de Duec i hem enfilat careretera amunt fins al trencant de Pedroses on hem agafat el GR que puja a l'esquerra de la carretera i l'hem enfilat ben bé pel dret.\nEl nano estava motiva i volia pujar-ho tot pel dret avui. Hem fet tot el camí fins al pàrking per el cami i per les zones més dretes que trobavem fins a arribar al pàrking. un cop al pàrking hem pujat cap al santuari per mateix lloc que ens fan pujar el dia de la Duatló en el tram de Running fins a trobar les escales.\n43 minuts més tard ja erem dalt del Santuari i sense ni tan sols parar l'Erik ha volgut pujar al mirador de la creu a fer una foto. A dalt però hi havia sorpresa, un ramat de cabres prenien la fresca ben bé a dalt de tot.\nUn cop fetes les fotos de rigor i després d'un breu descans a l'explanada. Hem tirat avall pel camí fins a la font vidranesa trotant per entre el arbres. Un cop a la font avall per la carretera també corrent una miqueta. A l'erik li costava anar a poc a poc i al final a agafat flato arribant al pedronet i hem seguit caminant un rato fins que hem vist al cotxe que s'ha posat a córrer com un boig.\nEn total 1h 19min de caminada sota una calor bastant intensa però amb l'objectiu de pujar a Bellmunt d'una tirada aconseguit.\nEnviat per JURASSIK a 21:12 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Bellmunt, Cursa de Muntanya, Entrenament, Erik, Running, Trekking\nAquest cap de setmana tenia moltes ganes de sortir amb la BTT. De fet encara no havia sortit amb la bici pel càmping desde que haviem començat la temporada, i ja estem a mitjans de Juliol!.\nPer tant la meva intenció era sortir Diumenge peti qui peti!. El dissabte però vaig quedar amb en Lluís que ja feia dies que en tenia ganes també, i com sempre vàrem quedar a les 8 al carrer.\nA les 8 però ningú va fer acte de presència, així després d'esperar una miqueta, tiro milles tot sol tot rumiant la ruta a fer. Dubtava entre anar cap al Quermany, La Bisbal o bé cap a les Dunes. Finalment el meu budell buit em fa decidir tirar direcció Torroella fer parada al forn de pa i des d'allà improvitzar.\nA mitg camí em trobo una colla de 10 bikers quadriculats de color lila que em venen de carar amb en Pere al capdavant que em conviden a seguir-los. Van al Quermany diu en Pere. M'hi apunto tot i fotre'm de gana millor pedalar en companyia d'algu.\nReculem direcció al càmping de nou fins a la tanca de fusta que porta a les basses d'en coll on ens trobem la colla de Taradell del Càmping que a més a més vénen amb quatre companys més de la comarca.\nUn cop ja tots junts 18 de colla! cap al Quermany passant per senders, camins i corriols que crec que només en Pere deu conèixer.\nEn enfilar un dels camins, un dels cau i es dóna un bon cop a les costelles i a l'acte sembla que potser greu doncs li costa de respirar i està algo marejat. Finalment però s'aixeca i tot queda amb un bon cop i una senyal al tòrax. En Carlos el doctor però, ja l'avia que quan se li refredi potser li fotarà bastant mal.\nSeguim la ruta entre més corriols plens d'arbres caiguts i en algun tram inclús fem tasques de neteja en apartar alguns troncs.\nParada a les mines d'en Bofill per reagrupar-nos i en Pere explica que hi ha dos camins a seguir el que puja pel camí principal i el camí que puja per l'altre cara de la muntanya reservat pels homes. El grup es divideix i jo tiro amb el grup dels homes a pujar per la vessant difícil. Arribem al Quermany no sense esforç, doncs tot i que la pendent no és forta el camí està molt trencat i és dificil de trobar la traçada bona.\nUn cop al cim paradeta per recuperar forces. Aquí es divideix el grup definitivament. La colla de Torroella tiren avall per una banda. Els de la Plana (o del Càmping) acompanyats d'en Pere baixem en Direcció a Pals per posteriorment anar cap a Gualta a esmorzar. La baixada tot s'ha de dir ha estat faltada de ritme, doncs els del capdevant, en Pere en Miquel i jo, anavem força més ràpid i haviem d'anr parant. També pel pla hi ha hagut força interrupcions, en ocasions m'ha semblat que en Pere tirava de paciència, a ell que li agrada tirar milles i havia de parar tot sovint...\nArribats a Fontanilles em despedeixo dels demés i tiro sol cap al càmping ja que se m'ha fet una mica tard i si parés a esmorzar faria tard. Així que faig els últims 10/12 Kms sol per carretera i amb el vent en contra intentant marcar un ritme alt.\nArribo al càmping sobre quarts de dotze amb 40 kms més a les cames i 2h 30min de pedalada (més una hora d'aturades). Un bon entreno per afrontar la cursa de Vallter de dissabte que bé.\nEnviat per JURASSIK a 11:23 Cap comentari:\nAvui una mica de BTT. Només una mica per això eh?, uns 6 - 7 Kms. Amb l'Erik que aquest estiu es posarà com un toro anant al meu darrera.\nVolta pels camins que envolten Sant Vicenç i ensenyant-li a canviar adecuadament, a agafar traçades bones, a frenar com cal,... En fi a crear escola.\nUn cop a casa mitja horeta sobre la Bici d'espinning per acabar de matar el cuc.\nEnviat per JURASSIK a 21:30 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: BTT, Entrenament, Erik\nEnviat per JURASSIK a 21:23 Cap comentari:\nUna mica de running per estirar les cames. Avui amb l'Erik, que com que ja no té cole i no va a cap casal d'estiu a partir d'ara m'haurà de fer d'espàrring en els entrenaments.\nHem anat a fer la volta de running que tenim prevista fer per la duatló G.E. uns 7 Kms passant per Sant Vicenç, Font de Nogueres, i Castell dls Moros. De running més aviat poc tot s'ha de dir, però bé almenys hem sortit una estona. En total 1h 10 min.


Finalitza el projecte de simbiosi industrial “Nou producte plàstic fabricat amb residu de la indústria tèxtil” - AEI Tèxtils\nFinalitza el projecte de simbiosi industrial “Nou producte plàstic fabricat amb residu de la indústria tèxtil”\nNou producte plàstic fabricat amb residu de la indústria tèxtil és el títol d’un projecte de simbiosi industrial dut a terme en col·laboració entre socis del Clúster del Packaging i de l’AEI Tèxtils amb l’objectiu d’introduir al mercat productes de plàstic fabricats amb gransa de polipropilè recuperada procedent de residus de la indústria tèxtil.\nEl projecte, cofinançat per l’Agència de Residus de Catalunya, es va iniciar al gener de 2019 i va finalitzar el 30 de març del 2021. L’han dut a terme les empreses LIASA i NG PLASTICS, membres de l’AEI Tèxtils i del Clúster del Packaging, respectivament. Ambdós clústers han col·laborat activament en el desenvolupament del projecte.\nLa primera tasca realitzada va ser la separació i selecció del residu resultant del procés industrial d’extrusió de fil de polipropilè, per part de l’empresa LIASA, fabricant de cordons, gomes elàstiques, cintes, cordons tècnics i fil de polipropilè.\nLIASA no pot reutilitzar aquest residu com a matèria prima recuperada en el mateix procés productiu, ja que el fil resultant no obtindria les propietats necessàries per a la seva aplicació final. Per aquest motiu, es desenvolupa el projecte, amb l’objectiu de trobar una sortida a aquest residu en una altra indústria.\nUna vegada seleccionat, el residu de fil passa per un procés de transformació, que permet convertir-lo en recurs; gransa per a ser utilitzada en l’extrusió de plàstics amb uns requeriments tècnics que en permetin el seu ús.\nL’empresa NG Plastics, fabricant de packaging plàstic per a diversos sectors, l’ha utilitzada per a produir nous envasos amb un nivell de qualitat i característiques iguals a les dels mateixos envasos fabricats amb material verge, concretament una part d’un tap d’ampolla de cava, mitjançant un procés d’injecció. Aquest producte es fabrica amb un 100% de matèria reciclada.\nAmb l’objectiu de determinar l’impacte ambiental del procés, s’ha realitzat un anàlisi del cicle de vida (ACV), que ha contemplat els processos de triturat i extrusió, ja que el procés d’injecció no varia entre l’ús de matèria verge i reciclada. L’anàlisi l’ha realitzat el centre tecnològic Eurecat.\nEl resultat determina que el procés de reciclatge de fil de polipropilè és ambientalment favorable i permet evitar impactes ambientals considerables. Per exemple, cada kg de fil de polipropilè reciclat evita l’emissió de 1,11 kg de CO2 equivalents.\nEs preveu que NG Plastics produeixi 5 milions unitats de taps a l’any utilitzant gransa reciclada, que suposa un estalvi de 36,5 tones de matèria prima verge i una reducció de la petjada ambiental de més de 40,5 tones d’emissions de CO2 equivalents.\nAquest projecte va sorgir com a resultat d’un projecte previ, el PACTEX, impulsat pels mateixos clústers i també cofinançat per l’Agència de Residus de Catalunya, que tenia com a objectiu establir sinèrgies entre les empreses d’ambdós clústers i fomentar entre elles l’ús eficaç dels recursos materials, mitjançant la reducció en origen dels residus industrials, la reutilització de productes, la millora de la reciclabilitat i la valorització de residus. Veure la Guia PACTEX.


novembre | 2005 | Diari d\_’ una mestra\nCRÒNICA D’UNA TARDA AL TEATRE\nPublicat el 29 novembre 2005 per dizzy\nSegona sortida del curs: una tarda al teatre. L’ obra es diu Calidoscòmic i està pensada per a nens i nenes d’ educació infantil. Ens hi emportem els 150 infants del parvulari. A les tres en punt fem les files, … Continua llegint →\nPublicat el 27 novembre 2005 per dizzy\nI és que SÍ , ens hem decidit a casar-nos! De fet ja fa un parell de mesos que ho vam decidir i ja tenim data i restaurant per principis de l’estiu que ve … falten set mesos i pico… … Continua llegint →\nPublicat el 24 novembre 2005 per dizzy\nEstic passant un molt bon moment professional : estic molt motivada, tinc ganes de fer coses, estic aprenent molt en aquesta nova escola. Aquesta setmana hem tingut moguda pedagògica. Des de fa uns dies ens estem plantejant la possibilitat d’ … Continua llegint →\nPublicat el 23 novembre 2005 per dizzy\nTot el que realment necessito saber sobre com viure i què he de fer i com he de ser, ho vaig aprendre al parvulari. La saviesa no era al cim de la muntanya de l’ escola de postgraduats, sinó al … Continua llegint →\nComentaris tancats a TOT EL QUE NECESSITO SABER\nPublicat el 22 novembre 2005 per dizzy\nNo hi ha maneres! Estic una mica frustrada L Quins temps aquells on amb un tutorial d’ HTML que vaig seguir online i amb el composer feia webs força acceptables . Uns anyets sense tocar res d’això i em sento … Continua llegint →\nAquest dissabte passat , mentre molts catalans gaudien com poques vegades veient un partit de futbol , jo estava no gaire lluny de la font de Canaletes , disfrutant d’ una obra de teatre que recordava i recordaré temps: varem … Continua llegint →\nUNA MICA MÉS FELIÇ\nPublicat el 15 novembre 2005 per dizzy\nLa senyora Pepita, ben equilibrada i orgullosa anciana de 92 anys d’ edat, estava completament llesta com cada matí a les 8 en punt, amb el seu cabell ben pentinat i un maquillatge perfectament aplicat, tot i ser quasi cega, … Continua llegint →\nPublicat el 14 novembre 2005 per dizzy\nNo para de ploure… Fa una estona amb tempesta de llamps i trons inclosa. Per vespres com aquest no hi ha res com estirar-se al sofà, tancar els ulls i escoltar una cançó com … …“You raise me up” , … Continua llegint →\nMATISSE: ELS RESULTATS\nPublicat el 13 novembre 2005 per dizzy\nTot sovint , el que faig a l’aula amb els nens és ben diferent de el que havia programat prèviament. En part és el que ha passat amb la sessió de Matisse i el color vermell a p3. Primer els … Continua llegint →\nPublicat el 9 novembre 2005 per dizzy\nUna vegada cada 15 dies els nens i nenes de p3 fan una sessió de filosofia 3-18. Es tracta d’ una sèrie d’activitats sistemàtiques i programades que pretenen afavorir la pràctica de les habilitats de pensament mitjançant la reflexió individual … Continua llegint →


CICLE FORMATIU: AUDIOLOGIA PROTÈTICA - Publicador de ciclos - Generalitat Valenciana\nCICLE FORMATIU: AUDIOLOGIA PROTÈTICA\nRD 1685/2007 BOE 15/01/2008\nCurrículum CV: ORDE de 29 de juliol de 2009 (DOGV 6093, 02.09.2009)\nAtenció a l'hipoacústic.\nProjecte d'Audiologia protèsica.\nTITULACIÓ QUE S'OBTÉ: TÈCNIC SUPERIOR EN AUDIOLOGIA PROTÈSICA.\nEl títol de Tècnic Superior en Audiologia protèsica permet l'accés directe a les ensenyances conduents als títols universitaris de grau en els condicions d'admissió que s'establisquen.\nTècnic Superior en Audiopròtesi. (LOGSE)


El que importa de Gr�cia �s la iaia del iogurt - Tot a babor - Els blogs d'e-noticies\nDesprés dels blavosos anuncis de iogurt, el millor que ha arribar des de Grècia en els darrers dies és la imprevista crida al referèndum anunciada per Papandreu. Si els gurus amagats de les agències de qualificació s'han literalment acollonit només de pensar que el poble grec prenia la paraula potser és que la idea és bona. Tan se val que ara l'anul•lin. Fixin-se com respon amb urgència el ministre grec d'Economia: "el país ha de tenir un govern estable, un sistema bancari fora de perill i Grècia s'ha de moure el més aviat possible amb resultats clars per percebre el sisè tram de crèdit del primer rescat quantificat en 8.000 milions d'euros".\nFins aquí perfecte, excepció feta que això requereix que la ciutadania mutis i a la gàbia. Després de la feina de centenars d'agents, secretaris i subsecretaris, experts i consultors, economistes a sou, directors generals i ministres ara és difícil encaixar que dues lletres d'un referèndum, Si o No, ho engeguin tot a dida.\nHo deixa escrit Nacho Corredor a:: "De nou s'ha fet evident que no hi ha marge de decisió per la ciutadania; el típic "tot per al poble però sense el poble".\n¿Què haurien votat els grecs? ¿I les gregues? ¿Haurien dit tots plegats sí? ¿S'haurien decantat pel no? ¿Algú sap quina era la pregunta?\nDarrera l'anunci del primer ministre grec -llicenciat en sociologia, compte!- hi deu haver milers de càlculs polítics, personals, de partit i de govern. Però en democràcia, fer una crida tan contundent a la participació ciutadana no ens hauria d'espantar. Reclamem-ho. ¿Quin problema hi deu haver en que la iaia del iogurt s'alci guerrera a peu d'urna per dir què pensa d'Europa, de l'euro, dels mercats, del deute sobirà, de l'efeemei i del becee?\nÉs igual què diguin demà els mercats, què es murmuri davant les màquines de cafè de Moody's, Fitch Rating o Standard & Poor's -que deuen ser els portaveus dels srs. Mercats: hola què tal, encantat!). Poc importa què pensa Angela Merkel segons abans d'agafar el son o què li murmura Sarkozy a la seva filleta entre cimera i cimera abans de la debacle mundial. Berlusconi sí sabem en què pensa.\nEl desafiament de Papandreu ha deixat en una brometa el Halloween de Wall Street: estem enmig d'un crisi econòmica i d'una guerra de valors com a comunitat global excitada amb el feisbuc i verborrèica amb tuiter.\nTant se val. El segle XXI és el segle de la ciutadania i de la participació, i per sort també més enllà del feis i del tuiter. S'equivoca qui pretengui governar des del cim de Berlín, des de l'àtic de Nova York o des del Wold Financial Center de Shanghai (que el nom sol ja acollona!).\nEls grecs no votaran. I nosaltres tampoc, al marge, que consti, de l'elecció el 20-N del proper encarregat de planta -Toni Batllori dixit!- i que espero que sigui Rubalcaba. Té pinta de poder-nos mantenir més curiosa la paradeta i fons i tot la vitrina dels refrigerats per guardar-hi el iogurt grec o de La Fageda en el nostre cas.\nEl debat grec ha confirmat que la por del poder a escoltar la veu de la ciutadania és l'eina d'avançar cap al futur construint noves relacions de gestió de la informació, la participació i del poder. I a veure què fem amb brokers, traders, comissionistes i qualificadors de deute sobirà que estan encantats mirant les seves pantalletes i pensant quina més fer-ne per seguir jugant amb la vida i la hisenda de milions i milions de ciutadans al món.\nNo cal patir més del necessari. Sent optimista de mena, convençut que la humanitat porta decennis avançant malgrat el fre de la foscor i que així li va anar a Prometeu, Grècia ha obert el camí pel proper referèndum que hem de reclamar: el compliment imperatiu dels Objectius del Mil.lenni pactats a l'ONU pel 2015. Aquesta és la mare dels ous: treballem per assegurar la transformació del món o seguim esperant que ens canvïi sol? Mentre, el que importa per ara és la veu de la iaia del iogurt, que ja va sentenciar:\nXRONIA KAI XRONIA MAS PERNA TA ARXEIA MAS\nFa anys es van dur les nostres antiguitats\nResumint: cronia cai cronia. En traducció lliure: "té collons la cosa!"\nEls blogs d'e-noticies - Tot a babor - El que importa de Gr�cia �s la iaia del iogurt


Capítol 253. Si yo fuera presidente...\nSí, amics, amigues, coneguts, conegudes, gent de tot estrat social que llegia habitualment aquest blog ... he tornat. Ja podeu repartir tots els diners que heu recaptat per pagar el meu suposat rescat ... m'he pogut escapar jo solet. La veritat és que he tingut molta feina i he arribat a casa prou tard com per no tenir esma ni d'escriure quatre ratlles ... "Clar, com que fots aquests rotllos" ... "I, per cert, com és que avui tens esma?" ... Primer perquè avui és dissabte a la nit, no hi ha ganes de sortir i estic fent temps per felicitar les Montserrat's. Segon perquè tinc ordinador nou ... "Oohhhh, però tu no eres anti-ordinador a casa?" ... sí, i també era dels que es pensaven que el Barça guanyaria la lliga ... i mite'ls ... perquè ha canviat el meu estatus social dins aquesta meravellosa empresa de la que formo part -ja aniré explicant. I tercer, perquè ja sé que no em llegirà ningú, però tenia moltes coses per explicar i moltes ganes d'escriure ... Per tant, reprenem el punt on ho vem deixar: Eleccions 2008.\nEns havíem quedat en que jo era president de taula i jo encantadíssim ... bé, "encantadíssim", vaja. El dia de les eleccions va ser un dia fred. De fet, si et toca ser president, tal i com entres al col·legi electoral notes encara més fred ... que penses "Collons, com va el país, fa més fred a dins que a fora!!!". Res més lluny de la realitat: el fred que estàs notant són els esbufegs dels suplents a president de "la teva mesa", veient-te arribar i pensant "Un, dos, tres me salvo!!". Et deixen anar una rialleta còmplice, a la que tu contestes amb una cara de mala llet mentres ells desfilen riallers cap a casona, al llitet de nou.\nAmb tot aquest bon rotllo, un bon president ha de preparar els papers, les urnes ... sort que allà hi ha gent del teu Ajuntament que t'ajuda ... o que no t'ajuda i dóna per suposat que tu, expert en aquests temes ... com que fas de president de mesa cada setmana ... ja ets capaç de fer-los en dos cops de tita. Et donen una carpeta com si estudiessis 3r d'Arquitectura i ale, campeón, a treure coses i a distribuir-les com bonament puguis per les taules. Al final queda tot molt queco, que només falta posar "Benvingut a la república independent de la teva mesa".\nUn bon president ha d'asseure's amb els seus vocals tot fent companyonia. Què implica això? Tenint en compte que un vocal era igual de corpulent que jo ... "Mmmmm. I tu ets molt corpulent?" ... ui sobretot la ... bueno, és igual, tu; i que l'altra vocal era una senyora poc corpulenta ... i que a la taula havíem de fer equilibris perquè no caigués cap urna ... allò semblava un sandvitx de senyora. Total, ja que el president ha de recollir els DNIs i tal ... gairebé la millor opció era agafar un tamburet del local ... però en vista que semblava que anés a fer un monòleg del club de la comèdia, la millor opció va ser quedar-se dret. Cosa que la meva esquena va agrair, donant alegres punxades a mitja tarda.\nUn bon president sap mantenir l'ordre ... o com a mínim ho ha d'intentar. Per exemple, els representants dels partits polítics només poden dur la tarja identificativa; no poden dur cap més tipus de propaganda. No és tan complicat, oi? Això ho entenen tots ... excepte els nobles representants de la gavina ... i no, no parlo de Marina Rosell. A la frase "Perdoni, pot girar la carpeta que no pot dur propaganda del partit?" les respostes van ser "Tu no ets ningú per dir-me això!", "Jo porto el que em dóna la gana!!" i "M'estàs increpant, això m'ho ha donat el meu partit, un xic de respecte".\nDavant de tot això, li pregues que es situï darrera les meses per no molestar, on continua amb el rap de "M'has increpat, eh?!", tot això a volum 25, que és el màxim del meu MP3 i a cau d'orella meva i del company presi de la mesa del costat. I si no n'hi havia prou, un bon home que va venir a votar a la meva taula va i deixa anar un "Què vol el fatxa aquest? (dit cor en alt) Fills de puta, així us matin a tots!". I aquest va ser el moment de lamentar que no tingui cap gorra, perquè era per dir "Venga ya!" i tirar-la al terra. Total, que la cosa es va acabar quan: 1. Te'l quedes mirant amb cara de "abogadoooo" i li deixes anar un "Tranquil, que si li increpo, se n'adonarà! Més que res perquè el volum suau de la meva veu augmentarà en 10 decibel·lis" i 2. Avises als nois de la policia local perquè el fotin fora ... llàstima que abans arriba la representant de l'Ajuntament ... sino hagués sigut maco-maco.\nUn bon president ha de saber aguantar amb humor els comentaris graciosos de la gent: "Uix, jajajaja, t'ha tocat, jajajajaja" (després els hi dius "Sí, però demà no vaig a treballar ... a quina hora dius que t'aixeques?"), "Toma esto que no sabía como ponerlo dentro del sobre" ("esto" era la papereta-poster del Super Pop de votacions al Senat rebregada com una bola de paper Albal i posada dins el sobre ... "Senyora, esperi, quedi's un moment ... només perquè vegi la cara de ràbia que faig i com pateixo posant-la a l'urna, ja pot marxar, gràcies"), "¿Por hacer esto os dan mucha pasta, verdad?" (sí, mira, jo ja he deixat de treballar ... "No te creas, la tarifa normal, 20 chuparla y 30 lo otro!") o "Et recordes de mi? Jo era suplent teva ... ara vaig a casa a fer uns aperitius" ("Doncs porta'm una almeja i estem en paus")\nUn bon president ha de ser un macho, aguantar com un campió totes les hores ... i això vaig fer: la pega és que a les 7, quan tothom es recorda que hi ha eleccions ... clar, com que no ho han dit cap dia, oi? ... venen tots a votar ... i un mal d'esquena ... i allò de "Senyora, deixi el sobre corresponent sobre l'urna corresponent, no la caguem ara, que només queda una hora!!" ... mentres veies el representant de la gavina ... i no, que no era Marina Rossell, hombre!! ... revolotejant cual voltor sobre la presa ... en plan "Fes alguna cosa malament i t'anulo la taula!!! Nyiac, nyiac"\nUn bon president ha d'escriure les actes amb gràcia i gallardia i sense por a equivocar-se. Per això, crec que hi ha 3 vots d'un partit : Els Verds - No sé què més, que van anar a un altre partit: Els Verds - No sé quantos ... a veure si volem precisió a les 11 de la nit!!!\nFinalment un bon president ha d'acceptar les crítiques i els elogis de la gent ... que per cert, tots van venir pel mateix. Representant de l'Ajuntament dixit: "Com collons pots haver tret tema de conversa amb 413 persones (que són les que van venir a votar a la meva mesa)???!!!" ... pos això. "Treient-lo, ves!". Si en el fons t'ho passes bomba fent de presi. O potser sóc jo que sóc raro?\npost perpetrat per jo mateix ...| 8 apunts genials


Curs de nous Emprenedors a Agramunt | Ràdio Tàrrega\nCurs de nous Emprenedors a Agramunt\nEl dilluns 3 de març va començar, a Agramunt, el Curs Nous emprenedors Idea-Projecte-Negoci.\nEs tracta d’una formació gratuïta pels alumnes, de 60 hores de formació en temes relacionats amb l’emprenedoria com són el perfil emprenedor, la idea de negoci, les formes jurídiques, el pla de màrqueting, el pla d’empresa, la gestió de l’empresa o l’estudi de mercat, i tots els aspectes a tenir en compte alhora d’iniciar un nou projecte empresarial.\nLa professora és l’Esther Esteve Massana i hi participen un total de 14 alumnes de diferents poblacions de la comarca.\nEstà adreçat a les persones que tinguin una idea de negoci i vulguin emprendre amb èxit una activitat empresarial, i també als que vulguin ampliar els seus coneixements en el món de l’empresa.\nHa estat organitzat pel Consell Comarcal de l’Urgell i ha comptat amb la col·laboració de l’Ajuntament d’Agramunt.\nEstà finançat pel Departament d’Empresa i Ocupació de la Generalitat de Catalunya, dins el programa Catalunya Emprèn i compta amb la col·laboració del Ministeri de Treball i el Fons Social Europeu.\nPer altra banda, el dimecres 5 de març i dins el Programa Catalunya Emprèn, el Consell Comarcal de l’Urgell també ha organitzat dues xerrades sobre emprenedoria, per als Instituts Alfons Costafreda de Tàrrega i l’Institut Lo Pla d’Urgell de Bellpuig, adreçades als seus alumnes perquè puguin ampliar els seus coneixements i sensibilitzar-los sobre la possibilitat de crear un negoci propi en finalitzar els seus estudis.


La bellesa cambrística dels Khachatryan | Elsa Álvarez Forges\nEls germans Sergey i Lusine Khachatryan, que ja havíem pogut sentir interpretant les sonates per a violí de Brahms, ara han tornat al Palau de la Música per oferir-nos novament tota la seva sensibilitat i bellesa. Sergey és un dels millors violinistes de l’escena actual, un artista amb un so especialment dolç, nítid i amarat de bellesa. Els dos germans van oferir un programa eclèctic integrat per peces de Mozart, Prokófiev i Franck, amb un resultat extraordinari.\nLa Sonata per a violí i piano K. 454, de Mozart, és una peça de l’època de maduresa del compositor, plena del seu esperit alegre i optimista, que els germans Khachatryan van interpretar amb un grau màxim de compenetració. El violí de Sergey en tot moment va sonar polit i contingut, però amb gran intensitat expressiva. Lusine, anomenada la poetessa del piano, va fer honor a aquest sobrenom, ja que la delicadesa que desprèn el seu so és incomparable. Va ser un Mozart molt intimista.\nProkófiev és un univers ben diferent. La Sonata per a violí i piano núm. 2 és una obra que data de 1943, malgrat que està escrita en un llenguatge clàssic. Originalment composta per a flauta, el mateix autor en va fer la versió per a violí, que va estrenar David Óistrakh el 1944. Tota la mesura i la contenció que Sergey havia mostrat en Mozart, aquí va desaparèixer. Malgrat la factura clàssica de l’obra, és plena de frases trencades i de passatges de gran intensitat acústica, i tot i això, els germans Khachatryan es van escoltar l’un a l’altre en tot moment. Es feien brillar mútuament en un estricte pla d’igualtat. Mai el so del piano va eclipsar el violí ni viceversa. Una característica dels germans Khachatryan és l’estil elegant i refinat. L’execució que van fer de la sonata de Prokófiev va estar plena de passió i de temperament, amb un clar contrast entre l’Scherzo i l’Andante, però mai no van ser arrauxats i sense control. Sergey té una tècnica perfecta que li permet extreure un so ple i a la corda del seu Guarnieri, sense que mai no soni brut.\nA la segona part hi havia la sonata que donava títol al concert: la Sonata per a violí i piano en la major, de Franck. Es tracta d’un dels cims de la cambra francesa —tot i que Frank va néixer a Bèlgica—, una peça plena d’un lirisme desbordant. Sergey va desplegar un so delicat però potent. Segons com, el lirisme de Franck podria permetre que el violí passés al sentimentalisme, i Sergey sempre va exhibir un estil senzill, diàfan i ple de bellesa. És extremadament difícil tocar el violí tan bé que la música flueixi amb naturalitat i no hi hagi res a destacar. Lusine novament va desplegar la seva bellesa cristal·lina, que tan bé casa amb el violí de Sergey.\nEn acabar, el discretíssim Sergey, que ha après a parlar el castellà perquè segons va dir ell mateix la seva dona és espanyola, ens va obsequiar amb la Nana de Falla, novament plena de sensibilitat i bellesa. Sens dubte, els germans Khachatryan formen un duo primera espasa en la música de cambra que val la pena seguir.\nKhachatryan Palau de la Música Catalana


Búsqueda de Ensiola Editorial - La Llar Del Llibre.\nBúsqueda de Editorial : ENSIOLA EDITORIAL\nARAGAY, IGNASI (ED.)\nEn consonància amb el temps que corren, aquest Diccionari Montaigne us donarà un plaer ultraràpid i sincopat. Podeu cometre l'error de llegir-lo com un manual d'autoajuda. O podeu, altrament, agafar-lo com un exercici d'escalfament, com una incitació i una guia, com l'avant-sala d'una descoberta immensa que us acompanyarà tota la vida. Amb la mateixa llibertat que l'autor dels...\nL'artista Tomeu Ventayol ens ofereix en aquest llibre una mostra dels materials que originen les seves obres. És una partida d'esbossos que tradueixen un primer gest, un primer pensament, una primera impressió: i per això tenen la poesia inicial, directa i senzilla de les coses abans de sotmetre's a la lluita per assolir la seva corporeïtat definitiva. ...\nNombrosos pintors, atrets per la naturalesa de l'illa de Mallorca, han adoptat el seu paisatge com a motiu reiterat de la seva obra. Des de Llorenç Cerdà, Antoni Gelabert, Cristòfol Pizà o Fuster Valiente, fins a Santiago Rusiñol, Joaquim Mir o Joaquim Sorolla entre d'altres, han tractat el paisatge no sols com a referent, sinó que l'han transformat en experiència a partir del...\nQuan fugir del món és una forma de romandre-hi. De ser-hi més, d'entrar-hi endins, quan prendre portal és trobar l'escletxa i l'accés a la vida lenta i fonda, a la placidesa i a la serenitat. I de sobte, l'ombra de la vida s'il·lumina i ja és aquell immens amuntegament de les coses petites. Perquè les distàncies que inventa la fuita també teixeixen la proximitat. Fuga mundi és ...\nEl punt de partida d'aquest llibre és una pregunta que conté una comparació: per què el secularisme es percep d'una manera tan diferent als dos extrems d'Europa? Tant Catalunya com Polònia són països profundament catòlics i, també, profundament europeus; són igualment constitutius a llarg termini del gresol que és la modernitat europea. No obstant això, quan es tracta de la man...\nENSORRAMENT, L'/ RETORN A BABILÒNIA\nFa cent anys que Francis Scott Fitzgerald (1896-1940) irrompia en el panorama literari nord-americà amb una novel·la, En aquest costat del paradís (1920), que iniciava una de les carreres més brillants del segle XX. Cinc anys després apareixeria El gran Gatsby, que aviat es convertiria en una obra imprescindible per construir el relat del seu temps. L'èxit va acompanyar l'escri...\nSi un artista, un escriptor o un músic volen aconseguir un cert èxit -entès no tant en termes de popularitat i diners com de prestigi i reconeixement-, cal que aprenguin a fer feina sempre amb l'empenta i la frescor de quan tot just estrenaven la vocació i tot era il·lusionant i tot semblava possible. ...\nLes persones tenim la capacitat de convertir el paisatge en experiència i en història, per un procés d'identificació amb les empremtes que hi ha deixat l'home o amb les raons per les quals no s'hi ha establert o l'ha abandonat. Aquesta era la idea central de l'estada de tres artistes (Julio León, Luis Maraver i Miquel Planas) i un escriptor (Guillem Frontera) en un indret de la...\nCONFIANÇA EN UN MATEIX, LA - EL POETA\nSENYORETES ES CREMEN AMB LA LLUM, LES\nAndreu Maimó mescla els pigments igual que deu segles de pagesos abans que ell han preparat el menjar per a les bísties. Andreu Maimó agafa el pinzell i s'aboca damunt la tela igual que deu segles de pagesos abans que ell han empynyat l'aixada i s'han vi ...\nQUATRE HISTÒRIES ENTRE MALLORCA I EL MÓN\nPLAERS I LES VIRTUTS, ELS\nCIUTAT DE LES ANIMES, LA\nÀUSTRIA, ARXIDUC LLUÍS SALVADOR D’


Noves pistes d'estacions catalanes homologades per la FIS | Federació Catalana d'Esports d'Hivern\nHome / Noves pistes d’estacions catalanes homologades per la FIS\nNoves pistes d’estacions catalanes homologades per la FIS\nPistes de les estacions catalanes de Masella i Port Ainé han estat recentment homologades per la Federació Internacional d’Esquí (FIS) per a competició. Una tercera pista, la del Llop de Port del Comte, en tràmit i pendent de resolució.\nAquestes noves pistes homologades se sumen a “La Pala” de l’estació de Núria que es va homologar la temporada passada i on es va disputar el Campionat de Catalunya d’esquí alpí màsters i també la pista Estadi de Vallter 2000 homologada la temporada 2008-2009.\nAquestes homologacions són el resultat d’un projecte que va iniciar la FCEH ara fa set anys per aconseguir que totes les estacions del Pirineu català comptessin amb pistes homologades per a la pràctica de la competició. En aquell moment només hi havia pista homologada a La Molina i a Baqueira Beret i ara per ara, totes les estacions alpines catalanes disposen d’instal·lacions que acompleixen els requisits marcats per la FIS. Port del Comte també va fer la sol·licitud per homologar la pista El Llop i està pendent d’aprovació, tot i que amb tota certesa serà afirmativa ja que la pista reuneix les condicions i característiques necessàries. Està previst que Port del Comte aculli un eslàlom dins el circuit de proves FIS el 12 i 13 de març.\nAmb tot, aquestes noves homologacions permeten tenir cada vegada més pistes adequades per a la competició i per tant, també per a la millor qualitat dels entrenaments dels joves esportistes de base que comencen.\nMés informació a la web oficial de la FIS:


1 min. Barcelona 30/01/2018 09:06\n651x366 Laboratori de Grifols Laboratori de Grifols\nL'empresa biomèdica catalana Grifols ha anunciat avui a la CNMV que preveu apuntar-se a compte de l'exercici 2017 un benefici extraordinari de 90 milions d'euros gràcies a la reforma fiscal impulsada per l'administració nord-americana de Donald Trump. El resultat és fruit d'una reducció del tipus aplicable de l'impost de societats als EUA del 35% al 21%. Aquest impacte és no recurrent, per la qual cosa no es repetirà en exercicis successius.\nSegons s'ha comunicat al regulador, la nova tributació ha obligat la companyia, que cotitza al mercat continu espanyol i forma part de l'Íbex-35, a fer una nova estimació dels seus actius i passius per impostos diferits als Estats Units. També ha fet el mateix recàlcul per a la seva participada Aradigm. En conjunt, Grifols es podrà apuntar el 2017 90 milions d'euros de beneficis. En tot cas ha assenyalat que l'efecte definitiu de la mesura es coneixerà en els resultats que publicarà aquest febrer.\nUn grapat d'empreses espanyoles amb presència als Estats Units es beneficiaran de la mesura, la retallada més gran de l'impost de societats que han viscut els Estats Units en la seva història. Iberdrola va anunciar que esperava un impacte positiu de 1.200 milions d'euros.


Proverbi africà: ‘Si vols anar ràpid ves sol, si vols arribar lluny ves acompanyat’\nActualitzada 22/01/2019 a les 07:04\nHe tingut l’ocasió de participar en el curs de cooperació internacional i voluntariat que ja fa sis edicions que organitza la Universitat d’Andorra. Un dels seus objectius és que els assistents coneguin diferents ONG que treballen des d’Andorra. Hi han passat des d’organitzacions internacionals i amb projectes globals com la Creu Roja o l’Unicef fins a entitats amb programes més concrets com Obrim-los, Obrim-les centrats en els refugiats o Fundació Ibo amb iniciatives de desenvolupament a l’illa d’Ibo, a Moçambic.\nVa ser interessant el debat sobre quines treballen millor, si les grans o les petites, si es pot dir així. La conclusió va ser que són complementàries i que han de col·laborar si es volen assolir resultats per a les persones beneficiàries dels seus projectes.\nUn representant de l’Unicef que vaig conèixer a la República del Congo, i que era metge de formació, em va dir que exercint la medicina només ajudaria uns quants nens, però treballant per a l’Unicef en salvaria la vida a milions, a tots els infants d’un país. Aquesta frase explica de manera breu com treballen l’Unicef i les organitzacions internacionals: encaren els projectes de manera global advocant per lleis que protegeixen tots i cadascun dels infants o subministrant les vacunes per a una campanya nacional. Però no s’obtindrien resultats si no es comptés amb el suport de les ONG locals, que són les que estan en contacte directe amb els beneficiaris, que són els que posen les vacunes o els que fan de professors en espais temporals durant una emergència.\nDes de l’Unicef poques vegades sabrem el nom d’aquell nen o nena al qual haurem ajudat, cosa que sí que podran fer ONG més petites com Cooperand o Infants del Món, però sí que sabem que gràcies a la nostra tasca la mortalitat infantil s’està reduint o que avui en dia hi ha més nens i nenes a l’escola que mai abans. L’important és sumar, perquè només entre tots podrem canviar el món perquè millori.


El setembre és el mes dels propòsits sans. No és casualitat que sigui ara quan els gimnasos reben més matriculacions que en qualsevol altra època de l’any. El 21% de les altes anuals tenen lloc aquests dies. Moltes d’elles, en els anomenats centres low cost, una modalitat que es va instaurar arran de la crisi de 2008. I ha vingut per quedar-se, segons demostra el 8è Informe Gimnasos Low Cost a Espanya. Elaborat per la consultora Valgo i un grup d’investigadors de la Universitat de Sevilla, l’estudi indica que, des de fa set anys, el nombre d’aquestes instal·lacions esportives de baix cost s’ha multiplicat gairebé per tres.\nLa nova realitat social que va suposar aquella crisi econòmica, marcada per la necessitat d’estalvi, va propiciar que el negoci dels gimnasos low cost es fes un lloc ben aviat. La recepta era simple: per molt pocs diners (en l’actualitat, un màxim de 30,90 euros al mes, IVA inclòs, que és la tarifa més alta que ofereixen aquests centres), gimnastes fins i tot debutants podien practicar exercici a partir d’una proposta basada en serveis elementals com una sala de màquines o activitats grupals. Encara que el servei era i és limitat (la reducció de costos és la clau d’aquest model de negoci), l’oferta d’activitats esportives, la qualitat de les instal·lacions, el preu i l’amplitud horària constitueixen motius més que suficients per a atreure un gran nombre de clients. Perquè aquí rau una de les claus que expliquen la seva popularitat: totes aquestes variables permeten generar un alt volum d’usuaris.\nL’informe, fet a partir de 3.833 entrevistes en línia, reflecteix que el 30,82% dels enquestats ha superat els dos anys de permanència al centre, i el 20,3% fa entre un i dos anys que hi va. No obstant això, la rotació de clients és alta, fonamentalment per dos motius: d’una banda, molts s’hi apunten per primera vegada per provar què és el fitness, i no els convenç. D’altres, en canvi, s’enganxen a aquest esport i, quan poden, decideixen canviar-se a un altre gimnàs que els ofereixi més serveis. La bona localització és un element fonamental per als usuaris. La majoria d’aquestes instal·lacions se situen en zones urbanes molt poblades, fet que els permet obtenir un generós nombre de socis.\nReinvenció d’un model\nPerò no tot són avantatges. La concurrència de clients sol ser alta, sobretot a determinades hores del dia; els monitors, escassos, i el seguiment individualitzat, pràcticament inexistent –o es paga a banda–. Això pot implicar un cert risc de lesions, sobretot en els principiants, pel fet de no estar supervisats per un especialista. A més, cada servei extra comporta un pagament, per tant la despesa pot créixer d’una manera considerable. Encara que algunes tarifes bàsiques ofereixen accés lliure tant a sales i maquinària com a classes dirigides, en altres casos, aquest servei suposa un extra. Per exemple, una classe col·lectiva amb instructor de quatre setmanes de durada pot suposar uns 5 euros més per sessió. Una classe individual amb entrenador personal es dispara fins als 25 euros. Les veus crítiques amb els low cost argumenten que aquests gimnasos se centren gairebé exclusivament en la part de l’exercici físic, amb l’ús de màquines i les classes grupals, però la majoria no ofereix altres serveis com spa, massatges, assessorament nutricional o plans d’entrenament personalitzats. Tot això incideix perquè les taxes de fidelitat siguin baixes, igual que l’índex de recomanació.\nNo obstant això, a Espanya, el model ha anat canviant de forma gradual: ja no és tan low cost, ni tots porten en el nom el sufix “-fit” que sol identificar aquest tipus d’establiments. “S’han incrementat serveis fins a conformar un low cost molt particularment espanyol, bastant diferent de la resta del món, amb més disseny i qualitat, amb classes col·lectives, amb vestidors raonablement bons…”, reflexiona Rafael Cecilio, president i fundador de la cadena Dreamfit. “I això ha fet que hagin anat augmentant preus, des dels 19,90 euros inicials fins a situar-se al voltant dels 29-30 euros al mes. Aquest enlairament acosta aquesta tipologia de gimnasos al low price (el segment mitjà), que voreja els 35 euros al mes. La guerra de preus, en efecte, té un paper determinant a l’hora de captar clients nous, amb promocions i ofertes molt agressives (a vegades, per menys de 5 euros al mes), sobretot en determinats períodes de l’any, com el començament de temporada, Nadal o les setmanes prèvies a l’estiu.\nDe fet, aquest segment de gimnasos destaca en la captació de nous usuaris sense experiència prèvia en el sector, un 27% del total dels inscrits el 2019. Però els preus de la quota mensual ja no són el factor determinant per a la fidelització dels usuaris, segons l’estudi Valgo i la Universitat de Sevilla. Ara, les cadenes low cost aposten per desenvolupar més serveis i per prestar una millor atenció per a mantenir el client. O això asseguren els seus promotors. “El model que es basa a abaixar preus, rebaixar serveis i cobrar pels addicionals, el veig com una espècie de companyia aèria amb mala reputació entre els clients. La tendència passa per incrementar serveis, cuidar cada vegada més les obres, els dissenys i l’atenció al client, i per tant apujar preus”, insisteix Cecilio.\nAdaptar-se a les normes\nEl nou escenari marcat per la COVID-19 ha portat la Federació Nacional d’Empresaris d’Instal·lacions Esportives (FNEID) a llançar una sèrie de recomanacions per a tractar de frenar l’expansió del virus, com la limitació de l’aforament a un màxim del 75%. “De cara al futur, els low cost hauran d’adaptar-se oferint serveis digitals que flexibilitzin l’ús de la instal·lació. Pot ser una oportunitat per a optimitzar tant els espais com els horaris, inclosos aquells moments en què es trobaven més massificats”, sostenen els autors de l’informe. Una massificació que, per a molts gimnasos, era la clau de la seva rendibilitat.\nEls experts coincideixen que l’ocasió és perfecta per a reinventar la fórmula, ja que el fet que ara hi vagin menys usuaris a causa de la nova normativa sanitària és una qüestió que els afectarà en més gran manera que als gimnasos tradicionals, ja que la massificació és una de les claus del seu model de negoci. A més, durant el confinament, molts han après a entrenar-se a casa, gràcies, entre altres raons, a l’oferta en línia dels gimnasos. Aquests experts asseguren que, si els pròxims mesos, aquests centres són capaços d’aportar als seus clients alguna cosa més que els exercicis de què han gaudit als seus domicilis, és probable que els retinguin i guanyin fidels nous.\nUna de les assignatures pendents d’aquestes instal·lacions és, precisament, la baixa fidelitat dels seus usuaris per un dels pocs serveis que ofereix en comparació amb altres gimnasos i la manca d’atenció personalitzada. “En relació amb el preu que han d’abonar els clients, ofereixen nombroses activitats [zumba, step, bodybalance, cicle indoor, dreamcross, GAP…]. A moltes persones els compensa seguir-hi, perquè no requereixen res més que poder accedir a la instal·lació i entrenar-se”, explica el director de la consultoria Valgo Manel Valcarce. Altres usuaris, però, requereixen un entrenador personal, rutines d’entrenament adaptades, serveis de nutrició… fet que ja implica un servei afegit que es paga a banda i que dispara el preu del baix cost.\nPros i contres d’aquesta mena d’instal·lacions\nMàquines d’última generació.\nEscassetat de monitors.\nEl seguiment individualitzat es cobra a banda.\nCert risc per a principiants.\nPagament per serveis extra.\nRecomanables per a…\nEntrenament lliure cardiovascular o de força per a persones sanes sense problemes de salut ni lesions.\nClasses col·lectives aeròbiques suaus, ja que la possibilitat de lesionar-se és baixa.\nDesaconsellats per a…\nClasses col·lectives de terra, que requereixen una execució postural correcta, com ara el pilates, sobretot per a persones amb problemes o molèsties musculars o òssies poc iniciades en la matèria.\nRadiografia del ‘low cost’ a Espanya\nAquest segment de gimnasos s’ha multiplicat gairebé per 3 els últims 7 anys. Una enquesta va polsar la satisfacció i fidelitat dels usuaris.\nNombres en creixement constant el 2019\n4.743 gimnasos a Espanya > 322 low cost (6,78%)\nCreixement en nous centres: +14,38%\nPreu màxim (IVA inclòs): 30,90 €\nRecomanaries aquest tipus de gimnasos?\nLes dones i els menors de 20 anys són els qui més recomanen aquestes instal·lacions.\nMenys de 20 anys: 39,04%\nEntre 21 i 30 anys: 28,69%\nEntre 31 i 40 anys: 25,08%\nEntre 41 i 50 anys: 27,40%\nEntre 51 i 60 anys: 25,08%\nMés de 60 anys: 25,97%\n(Per edat – dones/homes)\n> 60: 2,91% / 7,09%\n51-60: 14,16% / 19,17%\n41-50: 31,5% / 33,53%\n31-40: 23,39% / 22,72%\n21-30: 23,99% / 14%\n< 20: 4,06% / 3,49%\nPeríode de permanència\n< 3 mesos: 13,51%\nde 3 a 6 mesos: 24,50%\nde 6 a 12 mesos: 10,83%\nd’1 a 2 anys: 20,30%\n> 2 anys: 30,82%\nFreqüència d’ús (a la setmana)\n< 1 vegada: 1,49%\n1 vegada: 3,00%\n2 vegades: 19,39%\n3 vegades: 39,63%\n≥ 4 vegades: 36,50%\nFont: 8è Informe Low Cost Valgo 2020. Metodologia: enquesta en línia a 3.833 persones (54% dones, 44% homes).\nUn model de negoci que no sempre convenç\n“Alguns gimnasos ofereixen un escàs nombre d’activitats, i centren la major part de la proposta en les màquines”\n“A certes hores del dia, hi ha una gran afluència de clients. Això provoca una massificació, sobretot en l’ús de certs aparells”\n“Hi ha usuaris que troben a faltar sentir una experiència més personalitzada. Veuen aquests centres freds i poc confortables”\n“Falta personal que atengui les necessitats de la clientela, amb molt pocs monitors les tarifes dels quals es paguen a banda”\nFont: Manel Valcarce, consultor esportiu, CEO de Valgo i responsable del 8è Informe Low Cost Valgo 2020.\nEls gimnasos s’adapten a la COVID-19*\nNormes de la Federació Nacional d’Empresaris d’Instal·lacions Esportives (FNEID) per a l’obertura i l’ús de les instal·lacions amb garanties sanitàries.\nGarantir una distància mínima d’1,5 metres entre els usuaris.\nLimitar l’aforament de les classes col·lectives o grupals, garantint un espai mínim de 2×2 metres per usuari.\nEliminar l’empremta o qualsevol altre contacte físic en els controls d’accés.\nRecomanar el pagament amb targeta.\nReduir l’aforament dels vestidors en un 50%. En el cas de les dutxes, alternar-les assegurant distàncies mínimes d’1,5 metres.\nEs recomana no fer servir els eixugadors de cabells i mans.\nPrecintar les fonts d’aigua i promoure l’ús individual d’ampolles d’aigua o begudes isotòniques.\nMantenir i garantir la ventilació permanent en tots els espais oberts al públic.\nMantenir els nivells de cloració en la banda alta del rang que estableix la normativa sanitària de piscines.\nMés control i anàlisi del pH de l’aigua i els nivells dels productes desinfectants utilitzats en l’aigua de la piscina.\nObligació de complir les mesures d’higiene i protecció que estableixen les autoritats sanitàries.\nObligatorietat de fer servir la tovallola en tots els espais esportius.\nCol·locar cartelleria visible per a informar sobre l’obligació de complir les mesures d’higiene i protecció.\nRecomanació de rentar-se les mans sovint.\nInstal·lació d’estacions de neteja i desinfecció en tots els espais esportius interiors i vestidors.\nReforçar i intensificar els serveis de neteja de les instal·lacions, especialment vestidors i banys.\nFreqüència de neteja i desinfecció de superfícies d’alt contacte, com la recepció, els taulells, el material d’entrenament, les màquines, les baranes, els poms i els polsadors.\nNeteja i desinfecció de les sales després de cada sessió.\nFont: Federació Nacional d’Empresaris d’Instal·lacions Esportives (FNEID). *Recomanacions al tancament de l’edició (14 d’agost de 2020).


El termini de preinscripció per als estudis postobligatoris s'obrirà el 16 de maig | Osona.com\nper Redacció , 20 d'abril de 2017 a les 08:14 |\nL'oferta inicial de places prevista per Ensenyament es donarà a conèixer el 12 de maig. Foto: ACN\nEl termini de preinscripció per als ensenyaments postobligatoris del curs 2017-2018 començarà el proper 16 de maig, segons ha anunciat aquest dimarts el Departament d’Ensenyament. El Govern ha publicat avui el calendari i ha indicat que l’oferta inicial de places per a batxillerat, cicles formatius de formació professional de grau mitjà i de grau superior, cicles formatius d'arts plàstiques i disseny de grau mitjà i de grau superior i programes de formació i inserció (PFI) es coneixerà el 12 de maig.\nAquest any, com a novetat, en els cicles formatius de formació professional de grau mitjà i de grau superior, el procés de preinscripció es fa en un únic període. En el cas dels cicles formatius de grau mitjà, hi ha dues fases d'admissió, la segona de les quals és exclusivament per a les sol·licituds que en el procés ordinari no hagin obtingut plaça i també per a les persones que, havent obtingut plaça, no s'hagin pogut matricular.\nLa presentació de sol·licituds per als cicles d'arts plàstiques i disseny de grau mitjà s’haurà de realitzar del 16 al 24 de maig. La llista ordenada definitiva es publicarà el 19 de juny; l’oferta final, el 30 de juny, i la relació d'alumnes admesos i llista d'espera, el 3 de juliol de 2017. El període de matrícula ordinària per als alumnes preinscrits amb plaça assignada serà del 4 a l'11 de juliol. Per als de grau superior, les sol·licituds s’hauran de formalitzar del 25 al 31 de maig. La llista ordenada definitiva es coneixerà el 3 de juliol; l'oferta final, l'11 de juliol, i les llistes d'alumnes admesos i llistes d'espera, el 12 de juliol. Els alumnes admesos s’hauran de matricular del 13 al 20 de juliol.\nEn relació als programes de formació i inserció, el període de presentació de sol·licituds serà del 15 al 26 de maig. Les entrevistes d'orientació i valoració de l'adequació del programa a la situació, als interessos, motivació i aptituds de l'alumne així com a la seva manca d'experiència laboral es duran a terme del 15 de maig al 5 de juny, segons la convocatòria individual feta pel centre. L'oferta final es farà pública 3 de juliol; la relació d'alumnes admesos, el 3 de juliol de 2017, i, finalment, el període de matrícula serà de l'1 al 8 de setembre.\nSocietat, Departament d'Ensenyament, educació, preinscripció, Batxillerat


Camí de Paracas, on hi arribem cap a les sis de la tarda, tant ens podem trobar costes salvatges com cartells també un xic salvatges, que ens provoquen alguna cosa més que esgarrifances... Ja és fosc quan sortim a fer gana estirant les cames, de fet no estem gaire lluny del port que demà ens durà a les illes Ballestas. En el petit port podem observar un grup de pelicans fent el sopar.\nDesprés de que gairebé ens deixen a terra, per una petita errada del guia de torn que ens oblidava (sic). Encara sort de la gent que hem conegut avui que li han dit que estàvem arribant, ja que ens veien venir pel passeig de mar. El guia ja marxava, segurament perquè encara no li havíem pagat el bitllet, que de fet no calia, ja estava inclòs, però com no dúiem els bauchers a sobre no ho teniem clar, i abans que abandonar, paguem. El canelobre


Biblioteca Marià Vayreda - Olot - Dossier de premsa - Beuda fa inventari dels camins per poder demanar ajuts\nBeuda fa inventari dels camins per poder demanar ajuts\n20 d'octubre de 2017 | Diari de Girona\nHan definit una xarxa molt extensa de rutes públiques i privades en un terme de 36 km2\nL´Ajuntament de Beuda du a terme la confecció d´un inventari de béns que inclou els camins públics. L´elaboració del llistat de béns arriba després de l´aprovació inicial del catàleg de camins, ara en període d´exposició pública.\nUna de les finalitats dels inventaris és poder-los fer servir per documentar les demandes d´ajuts a la Diputació de Girona i la Generalitat. Són subvencions necessàries per realitzar les inversions de fons públics al manteniment i millora dels camins.\nL´alcaldessa, Anna Vayreda (PDeCAT), ha precisat que el catàleg de camins inclou camins privats i públics. Ha explicat que es tracta de la definició d´una xarxa molt extensa, perquè el terme té 36 quilòmetres quadrat...


Pesic torna a ensopegar en una Copa del Rei a Màlaga - Empordà\nPesic torna a ensopegar en una Copa del Rei a Màlaga\nEl Barça queda eliminat per sorpresa pel València tretze anys després que l'Akasvayu que dirigia el tècnic serbi hi fallés amb tot de cara a quarts\nefe 14.02.2020 | 06:30\nClaver buscant una entrada davant San Emeterio. jorge zapata/efe\nClaver buscant una entrada davant San Emeterio.\nSvetislav Pesic va tornar a ensopegar ahir en una Copa del Rei celebrada a Màlaga. Tretze anys després de quedar-hi eliminat, també a quarts de final, contra el Joventut, amb l'Akasvayu, en un partit on ho tenien tot de cara per passar a semifinals (els gironins guanyaven de 5 a 50 segons del final i van acabar perdent 82-84 a la pròrroga). El botxí, en aquesta ocasió, ara del Barça, va ser el València, on encara hi juga un San Emeterio que el 2007 defensava els de Fontajau.\nEls blaugranes, uns dels favorits al títol, vencedors de les dues últimes Copes, ja són a casa. A la cinquena va ser la vençuda i, després de quatre derrotes consecutives, el València es va prendre la revenja i va eliminar en quarts un irregular Barça, que va caure fruit de les seves desconnexions i que, en aquesta ocasió, no va poder contrarestar la major empenta taronja. Els de Pesic va abusar del triple: 14/43.\nDesprés d'un inici igualat, a tres minuts i mig del primer quart guanyava el Barça 18-12 i sis minuts després el seu atac feia aigües i perdia per 18-32 després de massa temps encadenant errors, cosa que li va costar un parcial en contra de 0-20. Però tot i això van tornar a entrar al partit (38-41 al descans). Un triple de Mirotic va retornar els blaugranes, molts minuts després, el domini en el marcador tot just arrencar el tercer parcial però va arribar llavors una nova apagada blaugrana. 0-12 i de nou el València per davant (52-64).\nEl Barça ho intentatva a batzegades. Els intents a la desesperada van estrènyer una mica el marcador, i una falta antiesportiva de Doornekamp va retardar l'eufòria valenciana ja que el Barça es va posar a quatre a 22 segons. Colom només va poder anotar un tir lliure en la següent jugada i Adam Hanga, va situar el 78-80 amb un punt des de la línia de personal. El rebot del segon llençament, tirat a fallar, va ser per al València, que va sentenciar el 78-82 amb dos tirs lliures. Demà el València jugarà les semifinals contra el Reial Madrid, que va tombar el Bilbao (93-83).