Freud - Rita\n“No aconseguim alliberar-nos de la impressió que en general els humans apliquen criteris de mesura equivocats, que s’esforcen a aconseguir poder, èxit i riquesa, i ho admiren en els altres, però subestimen els vertaders valors de la vida.” P. 25\nJO I L’ALTRE I L’AMOR\n“Res no ens resulta més segur que el sentiment d’un mateix, del nostre propi jo. Aquest jo ens apareix autònom, unitari, ben diferenciat de tota la resta. Que aquesta aparença és enganyosa (…) només ens ho ha ensenyat la investigació psicoanalítica, que encara ens deu molta informació sobre la relació del jo amb l’allò. (…) En el cim de l’enamorament, la frontera entre jo i objecte amenaça de desaparèixer. En contra de tots els testimonis dels sentits, l’enamorat afirma que jo i tu són un de sol i està disposat a comportar-se com si fos així. » P.27\nSi jo estimo algú altre, aquest s’ho ha de merèixer d’alguna manera. S’ho mereix quan, en aspectes importants, és tant semblant a mi que jo em puc estimar a mi mateix en ell ; s’ho mereix quan és tan més perfecte que jo, que puc estimar en ell l’ideal de la meva pròpia persona. P.81\nReflexió meva : El part és dolorós: la mare crida i el fill, plora. Plorar com a signe vital tant al néixer com per “demanar” : menjar, atenció, incomoditat. Inspirant-me en el Càndid i parodiant a Leibniz, en el millor dels móns possibles, regna el sofriment.\nEL TEMPS A TRAVÉS DE L’ESPAI\n“Si volem presentar espacialment una successió històrica, només ho podem aconseguir amb una successió en l’espai.” P.33\n“Jo no sabria indicar cap necessitat infantil tan forta com la de la protecció paterna (…) Es pot reseguir, amb trets clars, l’origen de l’actitud religiosa fins al sentiment de desemparament infantil (…) Aquest “ser una sola cosa amb el tot” ens interpel·la certament com un primer intent de consol religiós, com a un altre camí per desmentir el perill que el jo reconeix com a amenaça del món exterior”. P.34-35\n“…allò que l’home corrent entén per la seva religió: el sistema de doctrines i promeses que, d’una banda, li aclareix els enigmes d’aquest món de forma envejablement completa i que, d’altra banda, li assegura que una curosa providència vetllarà sobre la seva vida i, en una existencia més enllà, li recompensarà possibles frustracions en aquest món (…) El conjunt és tan obertament infantil, tan allunyat de la realitat que, a algú amb sentiments humanitaris, li resulta dolorós pensar que la majoria dels mortals no pugui arribar mai a superar aquesta concepció de la vida. Però encara resulta més vergonyós comprovar com una part ben gran dels vivents actuals, que bé han de veure que la religió no es pot sostenir, amb tot, mira de defensar-se’n, pam a pam, en llastimosos combats de retirada.” P. 37\nLa religió perjudica aquest joc de la tria i l’adaptació, ja que imposa a tothom, d’igual manera, el seu camí per adquirir la felicitat i protegir-se del sofriment. La seva tècnica consisteix en rebaixar el valor de la vida i a deformar de manera delirant la imatge del món real, i això pressuposa la intimidació de la intel·ligència. A aquest preu, a través de la fixació forçada d’un infantilismo psíquic i de la incorporació a un deliri massiu, la religió aconsegueix estalviar a moltes persones la neurosi individual. Però poca cosa més (…) Quan el creient es troba finalment amb la necessitat de parlar de les inescrutables decisions de Déu, reconeix amb això que, en el sofriment, només li ha quedar la submissió incondicional com a darrera possibilitat de consol i font de plaer.\n“La vida, tal com ens és imposada, ens resulta massa pesada, ens porta massa sofriments, desenganys, tasques irresolubles. Per suportar-ho, no podem prescindir dels calmants. D’aquests mitjans, n’hi ha potser de tres tipus: distraccions poderoses, que ens permeten fer poc cas de la nostra misèria; satisfaccions substitutòries, que la disminueixen,; drogues, que ens hi fan insensibles. Voltaire apunta a la distracció, quan remata el seu Càndid amb el consell de cultivar el seu jardí. Les satisfaccions substitutòries, com les que ofereixen l’art, són il·lusions enfront de la realitat. Les drogues influeixen el nostre organisme, ens canvien l’activitat química. » P.38/39\n« La pregunta per la finalitat de la vida humana s’ha plantejat incomptables vegades ; encara mai no ha trobat resposta satisfactòria, potser tampoc en pot tenir (…) Només és la religió la que sap respondre la pregunta per la finalitat de la vida. Per això nosaltres ens girem cap a aquesta pregunta menys ambiciosa: què és allò que els humans mateixos, a través del seu comportament, fan que es reconegui com a finalitat i intenció de la seva vida, què n’exigeixen, què hi volen aconseguir? És difícil d’errar la resposta: aspiren a la felicitat. (…) Aquesta aspiració té dues cares, un objectiu positiu i un de negatiu; d’una banda, vol l’absència de dolor i de desplaer, d’altra banda, la vivència de sentiments de plaers forts (…) Com es pot observar, és simplement el programa del principi de plaer allò que posa finalitat a la vida (…) i, tanmateix, el seu programa es troba en litigi amb el món sencer (…) No és de cap manera realitzable, tots els dispositius de l’univers se li oposen; vénen ganes de dir que la intenció que els humans siguin feliços no està contiguda en el pal de la creació (…) Qualsevol prolongació d’una situació vivament desitjada pel principi de plaer només dóna com a resultat un sentiment de benestar tebi; la nostra disposició fa que només puguem fruir intensament del contrast (…) Experimentar la infelicitat té moltes menys dificultats. El sofriment amenaça per tres costats: pel propi cos, destinat a la decadència i a la desintegració, no pot prescindir ni del dolor ni de l’angoixa com a senyals d’alarma; pel món exterior, que pot desencadenar ira contra nosaltres amb forces poderosíssimes, implacables, destructores; i, finalment, per les relacions amb altres persones (…) No és estranys doncs, que els humans, sota la pressió d’aquestes possibilitats de sofriment, procurin reduir la seva pretensió a la felicitat; no és estrany que algú ja es consideri feliç per haver esquivat la desgràcia (…) La reflexió ensenya que es pot intentar la solució d’aquesta tasca per camins molt diferents; tots aquests camins han estat recomanats per les diverses escoles de saviesa i han estat transitats pels humans (…) Els altres mètodes, que tenen com a objectiu evitar el desplaer, es diferencien entre si segons quina sigui la font de desplaer (...) L’aïllament volgut, l’allunyament dels altres, és la protecció més a l’abast contra aquell sofriment que pot venir de les relacions humanes. No és possible defensar-se contra el temut món exterior sinó apartar-se’n d’alguna manera (...) Hi ha un altre camí millor que, com a membre que s’és de la comunitat humana, consisteix en sotmetre la naturalesa a la voluntat humana (…) El métode més tosc és la intoxicació (...) Als estupefaents, no es deu només el guany de plaer immediat, sinó una part vivament desitjada d’independència respecte al món exterior P.39-42\nQuan se satisfà una pulsió salvatge, el sentiment de felicitat és incomparablement més intens que quan se sadolla una pulsió domesticada. P.44\nUna altra tècnica per refusar el sofriment se serveix dels desplaçaments de la libido. La tasca que s’ha de fer consisteix a desplaçar de tal manera els objectius pulsionals que aquests ja no puguin ser afectats per la frustració del món exterior. La sublimació de les pulsions hi ajuda. P.44\nNo hi ha cap altra tècnica de condució de la vida que lligui l’individu de manera segura en un fragment de la realitat, en la comunitat humana (…) El treball com a camí cap a la felicitat és poc apreciat pels humans. La majoria dels humans treballa només empesa per la necessitat, i d’aquesta aversió natural al treball dels humans, se’n deriven els problemes socials més difícils. P.45\nEntre aquestes satisfaccions fantasioses, hi ha en primer lloc el gaudiment de les obres d’art que, gràcies a la mediació de l’artista, també es fa accesible a qui no ho és, ell mateix, un creador. Qui és receptiu a la influència de l’art, no sap com ponderar-lo mai prou com a font de plaer i consol vital. P.45\nCREAR MÓN PROPI\nPerò encara es pot fer més, es pot voler destruir el món , construir-ne un halarte en lloc seu, un en què s’hagin esborrat els trets insoportables i hagin estat substituïts per altres en el sentit dels propis desigs. Qui, amb indignació desesperada, tira per aquest camí cap a la felicitat, per regla general no aconseguirà res; la realita és massa forta per a ell. Esdevé un dement que, en la consecució del seu deliri, la majoria de vegades no troba cap ajudant (…) Hi ha un cas que reclama una significació especial: quan un nombre força gran de persones resol conjuntament de fer l’intent d’assegurar-se la felicitat i de protegir-se del sofriment a través d’una delirant transformació de la realitat. Les religions de la humanitat, les hem de caracteritzar també como a deliri massiu d’aquest tipus. Naturalment que mai no reconeix el deliri qui encara hi participa. P.46-47\nL’AMOR I LA BELLESA\nMai no estem més desprotegits contra el sofriment que quan estimem, mai no som més desemparadament infeliços que quan hem perdut l’objecte estimat (…) Es pot connectar amb això el cas interessant de buscar la felicitat a la vida preferentment en el gaudi de la bellesa (…) El gaudi de la bellesa té un caràcter sensorial especial, suaument embriagador. La utilitat de la bellesa no és ben manifesta, que sigui necesaria a la civilització no és evident (…) No s’ha pogut donar cap aclariment sobre l anaturalesa i l’origen de la bellesa. Malauradament, la psicoanálisis tampoc no sap dir res sobre la bellesa. P.48-49\nLa felicitat és un problema d’economia individual de la libido. Tot depèn de quanta satisfacció real pot esperar cadascú del món exterior i de fins a quin punt està disposat a fer-se’n independent i de si confía gaire en les seves forces per canviar el món segons els seus desigs (…) La persona predominantment eròtica anteposarà les relacions sentimentals amb altres persones; el que més aviat sigui narcisista autosuficient buscarà les satisfaccions Essentials en els seus processos psíquics interiors; la persona d’acció no renunciarà al món exterior, en el qual pot exercitar la seva força (…) Tal com el comerciant prudent evita invertir tot el seu capital en un sol lloc, de la mateix amanera sembla que la saviesa també aconsellarà que no s’esperi tota la satifacció del fet de concentrar-se en una única aspiració. P.49-50\nPer què és tan difícil per als humans arribar a ser feliços: Per la supremacia de la natura, la debilitat del nostre propi cos i la insuficiencia de les estructures que regulen les relacions dels humans entre ells. P.53\nUna bona part de la culpa de la nostra misèria, la té allò que nosaltres anomenem civilització; seríem molt més feliços si l’abandonessim i tornéssim a acostumar-nos a les relacions primitives. P.54\nNo pensem que hi hagi cap altre tret que ens faci caracteritzar millor la civilització que la valoració i cura de les activitats psíquiques superiors, dels assoliments intel·lectuals, científics i artístics, de la funció dirigent que, en la vida de les persones, es concedeix a les idees. Entre aquestes idees, hi ha, a primera fila, els sistemes religiosos i les especulacions filosòfiques. P.63\nL’home civilitzat ha descanviat una part de la possibilitat de felicitat per una part de seguretat (…) Si al nostre actual estat de civilitzacio li objectem que satisfà molt insuficientment les nostres exigències d’un sistema de vida que ens faci feliços i que permet molt sofriment que probablement es podria evitar, no ens declarem pas enemics de la civilització (…) A més dels problemes de la restricció de les pulsions, per als quals estem preparats, ens importuna el perill d’un estat que podem anomenar de misèria psicològica de la massa (…) L’estat actual de la civilització d’Amèrica donaria una bona oportunitat per estudiar aquest temut perjudici per a la civilització. Però evitaré la temptació d’entrar en la crítica de la civilització d’Amèrica; no vull provocar la impressió de voler-me servir jo mateix de mètodes americans. P.88-89\nEl procés civilitzador de l’espècie humana és una abstracció d’ordre més elevat qu no pas l’evolució de l’individu (…) L’evolució individual ens apareix com un producte de la interferència de dues tendències, la tendència a la felicitat –que anomenem egoísta- i la tendència a la reunió amb els altres en la comunitat –que anomenem altruista. P.120\nAlgunes manifestacions del superjò poden ser reconegudes més fàcilment en el comportament que té en la comunitat de civilització que no pas en l’individu. P.123\nHem de valorar de quina manera estan regulades les relacions dels humanes entre si. La vida humana en comú només esdevé possible quan es reuneix una majoria que és més forta que qualsevol individu i que es manté unida enfront de qualsevol individu. El poder d’aquesta comunitat s’oposa com a dret al poder de l’individu. Aquesta substitució del poder de l’individu pel de la comunitat és el pas civilitzador decisiu. La seva essència consisteix en el fet que els membres de la comunitat s’autolimiten en les seves possibilitats de satisfacció (…) La llibertat individual no és un bé propi de la civilització. P.64-65\nL’ètica s’ha d’entendre com un intent terapèutic, com un esforç pera conseguir allò que fins ara no ha estat possible d’aconseguir a través de cap altra obra de civilització. P123\nL’ètica que recolza en la religió fa intervenir aquí les seves promeses d’un més enllà millor. Mentre la virtut no valgui la pena ja a la terra, em sembla que l’ètica predicarà en va.\nEm sembla indubtable que una transformació de debò en les relacions dels humans envers la propietat serà de més ajut que qualsevol manament ètic.\nL’home ha esdevingut una mena de déu amb prótesis, ben magnífic quan s’equipa amb tots els òrgans auxiliars. P.60\nLA BELLESA INÚTIL\nLa preocupació dels humans es gira també cap a coses que no són gens ni mica útils com la bellesa; exigim que l’home civilitzat admiri la bellesa (…) La brutícia de qualsevol tipus sembla incompatible amb la civilització i estenem al cos humà l’exigència de netedat (…) Bellesa, netedat i ordre ocupen un lloc especial en les exigències de la civilització. P.61-63\nTot i que periodicitat orgànica del procés sexual s’ha mantingut, la seva influència sobre l’exitació sexual psíquica més aviat s’ha capgirat. Aquesta modificació està sobretot conectada amb la reculada dels estímuls olfactius, a través dels quals el procés de menstruació actuava sobre la psique masculina. El seu paper va ser assumit per excitacions visuals que, contràriament als intermitens estímuls olfactius, podien mantenir un efecte permanent. P.69\nLa tria de l’objecte per part de l’individu sexualment madur és restringida al sexe oposat. L’exigència d’una vida sexual igual per a tots passa per sobre de les desigualtats en la constitució sexual humana, separa una bona quantitat d’humans del gaudi sexual i esdevé així la font d’una injustícia greu (…) La vida sexual de l’home civilitzat esà greument danyada (…) Entre les poesies de J. Galsworthy vaig apreciar molt aviat una petita història titulada “La pomera”. Mostra, de forma molt penetrant, que en la vida de l’actual home civilitzat ja no hi ha cap espai per a l’amor senzill, natural, de dos éssers humans (…) La doctrina de la bisexualitat encara es troba en una gran obscuritat.\nNATURALESA HUMANA: AGRESSIVITAT\nL’home no és un ésser amable, necessitat d’amor que es defensa quan és atacat sinó que, entre les seves aptituds pulsionals, també s’hi pot comptar una bona dosi d’agressivitat (…) A conseqüència d’aquesta primera hostilitat dels humans entre ells, la societat civilitzada està constantment amenazada de desintregació. P.83-84\nUna vegada em vaig ocupar del fenomen següent. Precisament comunitats veïnes com espanyols i portuguesos, esdevenen hostils i es burlen les unes de les altres. En vaig dir narcissisme de les petites diferències. Aquí s’hi reconeix una còmoda i relativament innòcua satisfacció de l’agressivitat, a través de la qual es facilita que els membres de la comunitat es mantinguin junts. P.87\nPerquè, a les criaturetes, no els agrada sentir-ho, quan s’esmenta la tendència innata dels humans al mal, a l’agressió, destrucció i a la crueltat. P.95\nLa satisfacció de la pulsió de mort està conectada amb un gaudi narcisista extraordinàriament elevat, ja que mostra la jo l’acompliment dels seus antics desigs d’omnipotència. Moderada i amansida, la pulsió de destrucció ha de proporcionar al jo la satisfacció de les sevse necessitats vitals i el domini sobre la naturalesa(…) L’agressivitat és una predisposició pulsional originària i autònoma dels humans, i tornaré a la idea que la civilització troba en l’agressivitat el seu obstacle més fort.\nA aquest programa de civilització, s’hi oposa, però la pulsió d’agressió natural dels humans, l’hostilitat d’un contra tots i de tots contra un. Aquesta pulsió d’agressió és el rebrot i principal representant de la pulsió de mort, que hem trobat al costat de l’Eros i que comparteix amb aquest el domini del món. P.97\nLa civilització inhibeix la pulsió d’agressió però aquesta és introjectada, interioritzada i reenviada cap al lloc d’on ha vingut, per tant, és dirigida contra el propi jo. P.99\nLa civilització domina el perillós desig d’agressió de l’individu en la mesura que el debilita, el desarma i el fa vigilar per una instancia en el seu interior, tal com es fa amb una guarnició en la ciutat ocupada. P.100\nEn cap altre treball com en aquest no he tingut una sensacio tan forta que estic presentant coses generalment conegudes, que recorro a paper i tinta, i successivament a la tipografia i a la impressió, per explicar, de fet, coses evidents. P.91\nCom és sabut, les temptacions, quan són constantment negades, no fan sinó créixer, mentre que si són ocasionalment satisfetes, remeten almenys una temporada. P.103\nConeixem dos orígens del sentiment de culpa: el que ve de la por enfront l’autoritat i el posterior, que ve de la por enfront el superjò. El primer obliga a renunciar a les satisfaccions pulsionals; l’altre, a més, empeny al càstig. P.104\nNo és realment decisiu si hem occit el pare o si ens hem estat de fer-ho; en tot cas, ens hem de sentir culpables, perquè el sentiment de culpa és l’expressió del conflicto d’ambivalència, de la lluita eterna entre l’Eros i la pulsió de destrucció o de mort. P.110\nAllò que va començar amb el pare es completa en la massa. Si la civilització és el necessari curs evolutiu de la família cap a la humanitat, llavors –com a conseqüència del conflicto entre l’Eros i el Thanatos-, el creixement del sentiment de culpa està indissolublement unit amb la civilització, potser fins a cimals que l’individu troba difícilment soportables. P.111\nEl sentiment de culpa és el problema més important de l’evolució de la civilització; el preu per al progrés de la civilització es paga amb la pèrdua de felicitat per l’augment del sentiment de culpa. P.113\nLes religions no han deixat de reconèixer el paper del sentiment de culpa en la civilització. És clar que aquestes també es presenten amb la pretenció de redimir la humanitat d’aquest sentiment de culpa que anomenen pecat. En el cristianisme, aquesta redempció s’obté a través del sacrifici d’un de sol, que amb això carrega sobre seu una culpa comuna a tots. P.115


PROTOCOL DE RESOLUCIÓ DE CONFLICTES PGME | USPAC - mossos d'esquadra\nPROTOCOL DE RESOLUCIÓ DE CONFLICTES PGME\nInici / PROTOCOL DE RESOLUCIÓ DE CONFLICTES PGME\nEnviat per editor el Dll, 28/09/2015 - 15:46\nPROTOCOL RESOLUCIÓ CONFLICTES PGME\nEl 12 de setembre va entrar en vigor per tal d’aportar mesures i mecanismes per la conciliació i resolució de conflictes interpersonals entre els membres de la PGME.\nS’activa mitjançant nota informativa(secreta) o document registrat d’un dels implicats i dirigida al seu Cap d’Àrea (si és part implicada, al seu superior jeràrquic).\nQueden exclosos els fets enjudiciats via penal o contenciós administratiu i els casos investigats per Afers Interns.\nEl cap d’Àrea analitzarà el conflicte, recercarà solucions, les posarà en pràctica i en farà un seguiment. Per norma general tindrà un mes per gestionar el conflicte.\nLa resolució del conflicte pel comandament corresponent es pot adoptar per acord de les parts o, en cas de desacord , mitjançant una decisió del comanament. El cap redactarà un informe i el trametrà a l’Àrea Tècnica de Coordinació i Suport per al seu coneixement i arxiu.\nEl comandament comunicarà a les parts afectades el resultat de la gestió del conflicte mitjançant un escrit degudament motivat.\nSi alguna de les parts implicades considera que el conflicte no s’ha resolt, pot posar aquesta situació en coneixement de l’Àrea Tècnica de Coordinació i Suport, mitjançant correu electrònic a la bústia de correu corporativa creada a tal efecte i exclusiva de l’Àrea Tècnica de Coordinació i Suport, identificant-se i exposant els fets. L’Àrea analitzarà els fets, estudiarà la documentació generada, la situació actual de les parts implicades, així com la identificació de les causes que provoquen que el conflicte continuï actiu, malgrat la seva gestió per part del comandament responsable.\nL’Àrea Tècnica de Coordinació i Suport té dues opcions:\na) Donar per bona l’actuació, les mesures proposades i la gestió realitzada pel cap de l’àrea o comandament responsable. Aquesta decisió es comunicarà per escrit de forma motivada a les parts implicades, així com al cap de l’àrea afectada o assimilat.\nb) Iniciar una nova fase en la gestió del conflicte, mitjançant el trasllat del cas a la Comissió de coordinació de Resolució de Conflictes de la Policia de la Generalitat-Mossos d’Esquadra.\nEs crea la Comissió de Coordinació de Resolució de Conflictes composada per 6 membres de l’escala executiva i superior, nomenats pel Comissari en Cap. I aquesta es reunirà de forma trimestral.\nEls delegats de prevenció podran acompanyar en tota la fase del procés als membres de CME implicats en un procediment de resolució de conflictes, en qualitat d’assessors(orientació i assessorament).\nPROTOCOL "INFORMACIÓ DE DIFUSIÓ LIMITADA" ACCÉS A INTRANET PGME\nCOMUNICAT PDF (CLICKA)


dimecres, 29 de juny de 2022, 09:40\nL’associació que organitza el projecte necessita més famílies d’acollida aquest any\nArxivat a: Societat · Poble Saharauí\nDesprés de l’aturada dels dos anys de pandèmia, aquest any l’associació Arenys amb el Poble Sahrauí reprèn l’activitat i ha començat ja les gestions per portar fins a la nostra vila un grup de nens sahrauís, que arribarien l’última setmana de juny o a principis de juliol per quedar-s’hi dos mesos. Això sí, reconeixen que l’aturada els ha fet molt de mal i que es troben amb la necessitat de buscar més famílies d’acollida.\nEnguany tampoc no els ha ajudat la declaració del govern espanyol, que implica que el Sàhara és una comunitat del Marroc, però no un país. “Ha estat una decepció, perquè sempre han pensat que podrien tornar al seu territori. Entristeix, perquè després de tot el patiment que han viscut als campaments, penses: quin sentit té? Els nens no són gaire conscients, però les famílies, sí”, diu la responsable de la coordinació del projecte ‘Vacances en pau’ a Arenys de Mar i a Arenys de Munt, Marta Farrés, que ha afirmat que vindran nens amb uns vuit anys, però que enguany no en tindrem cap de la franja d’entre 8 i 12.\nRebuda dels nens sahrauís a Arenys l’any 2004. Foto: Xavi Salbanyà\nFarrés també reconeix que se’ls ha tirat el temps a sobre i “anem tard”, però que ja han parlat amb els Ajuntaments per buscar suports. “Els altres anys, quan parlàvem dels sahrauís ja tothom sabia qui eren”, lamenta.\nLa pandèmia els ha afectat negativament, com a tantes altres entitats. “Allà la situació sanitària és la que és, i teníem por que algú portés el virus cap allà. Hem estat aïllats molt de temps, no sortia ni entrava ningú als campaments, i amb els projectes sanitaris cancel·lats. De fet, tenim algun nen pendent d’operacions a hospitals catalans que encara no s’han pogut fer”.\nAra han de tornar a explicar el projecte a escoles i centres de salut. “Ja teníem el circuit sanitari molt lligat”, explica, “comptàvem amb connexió directa a determinats hospitals, els metges ja els esperaven i els feien revisions molt completes”. Ara han canviat pediatres i personal del CAP, amb la qual cosa desconeixen la iniciativa.\nUn cop tinguin tancat el nombre de famílies acollidores, els responsables de l’associació iniciaran una sèrie d’entrevistes amb les famílies. Aquestes s’han de comprometre a seguir les revisions sanitàries (només anar a l’hospital, donat que les cites i els metges ja estan prèviament gestionats per l’associació).\nEls sahrauís tindran una reunió setmanal de famílies, que els va molt bé perquè es retroben amb altres companys. “Els primers dies són complicats, sobretot per a nens que venen per primera vegada”, diu. Aquelles famílies interessades a acollir un nen sahrauí poden trucar al telèfon 636 599 373.


Amb les obres de Campredó, estem que no parem! | Fundació Mercè Pla\nPrimer, ens vàrem reunir per a posar-nos al dia sobre les últimes novetats i els avenços que han fet a les obres. Més tard, vam poder visitar una de les aules que ja està quasi acabada, per tal de decidir la ubicació dels endolls i -en conseqüència- començar tan aviat com sigui possible amb la instal·lació elèctrica.\nAra, el pròxim encàrrec que hem de fer és un inventari de tot el mobiliari que tenim actualment al centre, per tal d’aprofitar o bé renovar els mobles que facin falta.\nCal dir que, de moment, ens està agradant molt com queda però de segur que el resultat final serà espectacular.


Apartment Calle Mozárabe Jardín Los Cantareros Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment Calle Mozárabe Jardín està situat idealment a Casas Del Aljibe; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Calle Mozárabe Jardín és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Apartment Calle Mozárabe Jardín sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartment Calle Mozárabe Jardín no troba competidors en cap categoria.


Marratxí presenta ‘Estiu Jove’, un ampli catàleg d’activitats pers als joves del municipi - mtxi.es\nInicio Columna2 Marratxí presenta ‘Estiu Jove’, un ampli catàleg d’activitats pers als joves del...\nMarratxí presenta ‘Estiu Jove’, un ampli catàleg d’activitats pers als joves del municipi\nL’Ajuntament de Marratxí, a través de l’Àrea de Joventut, ha presentat ‘Estiu Jove’, el programa d’activitats socioculturals i educatives dirigit als joves del municipi. S’ha programat un laboratori de robòtica, un altre de cinema, ‘Dimarts a l’aigua’, cinema, teatre i concerts.\nMiquel Cabot, batle de Marratxí, s’ha mostrat molt satisfet de presentar la programació d’Estiu Jove perquè “l’estiu és l’època en què els joves tenen més temps lliure i volem acompanyar-los amb un programa molt variat, des de l’oci saludable fins a la cultura, unes activitats que ells mateixos ens han demanat durant l’any”.\nAl laboratori de robòtica els participants, d’entre 12 i 16 anys, aprendran a construir i programar un robot, entendre els mecanismes bàsics de les màquines, conèixer com funciona una impressora 3D i construir prototips aplicables a solucions reals. El taller costa 50 euros setmanals i se celebrarà de 9 a 14 hores en dues edicions: entre el 19 i 23 de juliol, i entre el 26 i el 30 de juliol.\nEl laboratori de cinema està dirigit a nins d’entre 11 i 16 anys perquè aprenguin a escriure guions per a curtmetratges i a realitzar videoclips i escenes filmades amb equips semiprofessionals, a més de conèixer la història de la seva evolució fins als nostres dies. El taller costa 50 euros a la setmana i es realitzarà, de 9 a 14 hores, entre el 12 de juliol i el 6 d’agost.\nIrene García, regidora de Joventut, ha explicat que el programa ‘Estiu Jove’ és una via de sociabilització després dels moments més durs de la pandèmia. “Hem preparat multitut d’activitats. Hi ha activitats setmanals com els laboratoris de cinema i de robòtica, i també hi ha activitats lúdiques i culturals com el cinema o el teatre, i activitats aquàtiques com excursions a la Dragonera, kayak o paddle surf”.\nL’activitat ‘Dimarts a l’aigua’ es dirigeix a nins a partir de 12 anys i preveu activitats com una excursió a la Dragonera, visita a Aqualand, a Mallorca Warriors, i Coastering, on els assistents participaran en un circuit dinàmic de salts, tirolines, coves aquàtiques, psicobloc, snorkeling, etc.\n‘Espai Teatre’ és altra de les activitats programades per apropar-se al món de les arts escèniques. Aquest acitivitat es dirigeix a joves d’entre 12 i 18 anys is’imparteix tots els dissabtes de juliol de 11 a 13 hores.\n‘Txifest’ és una iniciativa lúdico-festiva per promocionar l’oci saludable entre la joventut del municipi que ha previst tres concerts durant el mes de juliol. El dissabte 10 de juliol actuarà Cris Ibarra. Dissabte 17 de juliol al Pla de na Tesa actuarà Toni Servera i Slow Savage, i el dissabte 24 de juliol actuarà Ivo al Pont d’Inca\nA més, els joves marratxiners també tindran durant tot l’estiu a la seva disposició l’Espai Estudi Actiu, de l’Edifici Erika, un lloc on estudiar tots els dimarts i dijous entre les 16 i les 20 hores.\nPer informar-se del programa d‘Estiu Jove’ i resevar les activitats cal dirigir-se a espaijove.marratxi.es


La força de la gent . Exposició Fotogràfica del Referendum de primer oct a la Garriga - Assemblea Nacional Catalana\nLa força de la gent . Exposició Fotogràfica del Referendum de primer oct a la Garriga\nAuditori escola municipal de música de la Garriga\nRecull fotogràfic dels diferents punts de votació a la Garriga , el primer d’ octubre del 2017 i video del primer d’octubre a altres punts de catalunya. Homenatge a la gent que el va fer possible.\nAquesta exposició és el punt de sortida d’altres actes. A les 18 h rua de cotxes per la Independència que farà la ruta – la Garriga – Figaró – Aiguafreda -Sant Martí de Centelles -Tagament- L’ Ametlla del Vallès i retorn a la Garriga a les 21 h fi de festa a la plaça de l’Esgèsia de la Garriga amb els diables, geganters, sardanes i grallers


Regles d'esport, lliçons de vida - Arquebisbat de Barcelona\nRegles d'esport, lliçons de vida\nEls joves s'enfronten a una gimcana en la darrera Estació d'Enllaç al recinte esportiu de la Salle de Gràcia\nEls joves de la diòcesi de Barcelona s’han reunit en una nova Estació d’Enllaç dedicada a aprofundir en la fe a través dels valors de l’esport. La trobada va tenir lloc al recinte esportiu de la Salle de Gràcia, on es va desenvolupar una gimcana organitzada pels joves focolars, un moviment fundat per la italiana Chiara Lubich, premiada per la seva tasca a favor dels drets humans.\n“Olimpic Faith Games”\nEn total van ser sis proves, cada una de les quals centrada en una ensenyança per al joc i per a la vida, com per exemple aprendre a jugar en equip, saber acceptar la victòria de l’oponent o la força per evitar fer trampes.\nLa nit, batejada com les “Olimpic Faith Games” que va atraure al voltant d’una cinquantena de persones, va concloure amb la regla d’or que Jesús va ensenyar per jugar tot tipus de joc: “no facis als altres el que no t’agradaria que et fessin a tu”. Una lliçó que s’ha d’aplicar a les partides a les que ens desafia la vida cada dia.\nPreguem a la platja\nLa propera estació d’enllaç tindrà lloc el propèr 25 d’abril a la platja, on els joves de la diòcesi aprendran a pregar en un nou entorn.


05.10.2016 | 09:31\nQuiosc de Jaume I, i els arbres?\njordi nadal martin. girona.\nBon dia, Sr. Alcalà. Els voldria fer una consulta sobre la nova distribució que molt aviat duran a terme on hi ha aquest quiosc del davant del col·legi Bruguera a Jaume I. Els arbres que hi ha, els tallaran? Si és que sí, li agrairia que ho replantegin urgentment.\nL´altre dia vaig acompanyar el meu pare, que té 82 anys, a la consulta del doctor Tarrús, que està al costat de l´Hotel Ultònia. Quan vam sortir-ne em va fer travessar a l´altre costat i va començar a explicar-me la història sobre aquests magnífics arbres.\nSón til·lers i tenen uns 70 anys, va afirmar. De petit el meu pare vivia al Mercadal, i anava cada dia com la majoria de gironins al col·legi Bruguera. Un d´aquests dies es va trobar amb uns operaris que estaven plantant aquests arbres. Diu que quan els van plantar eren tan prims que podia agafar el tronc amb una sola mà.\nEl meu pare va passar tota la seva infància passant cada dia per sota d´aquest bosc en miniatura i del quiosc, i segurament cada dia es parava a mirar les revistes del quiosc i es posava al dia de les estacions veient com anava canviant el fullatge d´aquests arbres.\nEl meu pare i molta gent de Girona han tingut una vida comú amb aquest arbres i quiosc. Ens hem soplujat de les tempestes, amb la seva ombra ens hem refrescat els mesos d´estiu, hem fruït de l´aroma de til·la de les seves flors a la primavera, també han alimentat milers de generacions d´hostes de la ciutat, ocells, insectes, rèptils, etc.\nI el més important, han sobreviscut 70 anys en un lloc molt difícil per a qualsevol arbre. Per tot això i moltes coses més que segurament se m´obliden, crec que no s´han de tallar. I és més, també s´haurien de protegir com un bé immaterial i viu de la ciutat de Girona.\nTornant amb els porcs senglars. Les caceres de nit amb focus de cine i de dia, ai las! Déu meu, on ets, que deixes aquests éssers tan desvalguts? Ara tinc entès, segons el seu diari informava, que la Generalitat té pensat fer una gran entesa a tres bandes; per una part la mateixa Generalitat, per l´altra, els caçadors i els agents forestals. Aquí en falta alguna altra. La part a favor dels grans enemics, els senglars, i de suavitzar-los el càstig per ser tan lletjos i no saber-se defensar. Aquesta part a favor dels senglars hi ha de ser. És just que hi sigui, tant per ells, que puguin viure una mica més tranquils i menys perseguits, i per la gent més digna. Alguna associació protectora dels animals? Jo sóc sòcia a Ripoll de la protectora d´animals. Que els pagesos posin tanques als camps està bé. Diuen veus que hi ha porcs senglars que són nascuts en granges i després tirats a la naturalesa. O sigui, serien mig domèstics (si això és veritat que deixin de fer-ho) i que els agents forestals, primer de tot, han de ser protectors de la naturalesa, no dels caçadors. I que fer l´home (o l´ésser humà) més pacífic, seria també molt interessant. Seria un present i futur de vida millor per a tots. I com que en aquest món, al planeta Terra, s´hi viuria tan bé, no s´haurien de gastar tants diners tractant d´arribar a uns planetes impossibles. I si per aquelles coses fossin possibles, l´ésser humà avui dia no estaria a l´altura ni ètica, ni moral, ni de bondat, per anar enlloc: a portar la guerra i el pillatge.\nNo passa dia que no ens arribin notícies de persones que han perdut la vida al mar, navegant per fugir de la guerra. Qui munta les guerres? I per què? Per què no deixen de fabricar armes i tanquen les fàbriques? Segons alguns entesos aporten molts diners, si el diner ha de venir segant moltes vides humanes, de què servirà i perquè el volem? Les bombes no solament maten sino que destrueixen tot el que troben. Vull creure que sense guerres tindríem més riquesa. Els ciutadans d´arreu del món volem pau i ordre, quan anem a les urnes creiem en la bona voluntat dels polítics, no els votem perquè ens robin ni visquin a costa nostra i menys perque muntin guerres. Senyors polítics, la nostra consigna mundial hauria de ser Pau a la Terra. Fa escruixir escoltar cada dia que moren milers de persones, en quin món vivim? També sentim cada dia que cal ajudar, ningú s´hi nega, però per més que ajudem... és com posar un granet de sorra en una muntanya enrunada. El nostre món que actualment s´ha fet petit, ja que amb les piulades i altres mandangues s´arriba a tot arreu, hauria de servir per unir-nos i ens veiem amb la vergonya d´una guerra fraticida. Quin dia canviarem els canons pel diàleg? Amb l´ajuda de les piulades quan tardarem?


Jaqueta Anorak - 36 fotos de jaquetes anorak femenines amb estil per a totes les ocasions - Confetissimo - bloc de dones\nJaqueta Anorak - 36 foto de jaquetes anorak femenines amb estil per a totes les ocasions\nA la vista de la popularitat sense precedents de l’estil no trivial, les coses elegants esportivament han entrat recentment al nostre armari diari i semblaven ser estranyes durant molt de temps: coses com a caputxes, paravents, dessuadores. La jaqueta Anorak és un altre tipus interessant de roba exterior.\nQuè és l’anorac?\nFa uns anys, el nostre vocabulari es reomplirà amb un nou concepte: jaqueta anorak. Una paraula insòlita significa una jaqueta lleugera i resistent al vent, cosida amb un teixit dens. Curiosament, l’intricat nom es pren a l’idioma dels esquimals canadencs, en la vida quotidiana del qual hi havia una túnica semblant cosida de pells impermeables d’habitants marins.\nAl principi, la roba específica passà a formar part de l'escalada, de l'excursionisme i fins i tot dels uniformes militars. Amb el pas del temps, com sol passar, la confecció interessant va interessar el guru de la moda juvenil. En els últims anys, la jaqueta de dona anorak s’ha arrelat a l’armari diari. Les seves principals característiques distintives han d'incloure els matisos de tall següents:\nAl davant, té una butxaca ampla de fixació com un cangur.\nL’anorak no té una cremallera completa de baix a dalt, de manera que l’anorac es du al cap.\nAssegureu-vos de tenir caputxa.\nS'observa la presència de punys amb estrenyiment a les mànigues, al llarg de la part inferior i al llarg de la vora del capó per protegir-se del vent i de les pluges.\nEstil de carrer estretament entrellaçats amb l’esport, per tant, sempre s’obtenen coses sorprenentment atractives amb el seu tàndem. Al principi, semblen estretament enfocats i, per tant, poc motivats, però els estilistes ofereixen solucions extraordinàries que es poden utilitzar en aspectes quotidians. L’anorac per a dones és una excel·lent alternativa a una dessuadora caputxa o a una parka elegant. No cal portar-lo exclusivament amb roba esportiva: pantalons, polaines. Els texans preferits, les polaines brillants i fins i tot les faldilles juvenils es combinen amb una jaqueta tan interessant.\nAnorac d'hivern femení\nTradicionalment, l'anorak es porta a fora de temporada. Però, a més de la tardor i la primavera, els dissenyadors ofereixen afegir un anorac escalfat a la col·lecció de roba exterior per a l’hivern. De fet, es diferencia poc de l’habitual jaqueta aïllada, només l’aspecte —una butxaca de cangur i una cremallera a la zona de la porta— ho distingeix. Holofiber s'utilitza com aïllament tinsular, hivernador sintètic, pell natural o artificial\nUs recomanem que llegiu: Vestits àrabs\nAquest tipus de parabrisa d'hivern és divers i té tots els motius per ocupar un nínxol especial al vostre armari:\nDe vegades l’anorac pot convertir-se en part de la decoració en forma de la vora del capó.\nHi ha jaqueta d'hivern de dona anorak amb terres allargades, cosa que fa que el model elegant sembli un abric.\nPer comoditat, l’anorak té cremalleres aparellades a la part inferior.\nLes opcions per a dones sovint estan equipades amb cordó a la cintura per aportar feminitat a la silueta.\nEls models d'hivern no sempre es fan en la gamma discreta habitual: les versions juvenils abunden en estampats brillants (per exemple, florals o en colors de camuflatge), combinacions contrastades.\nAnorac del paravent\nAquesta opció té un enfocament més atlètic i un aspecte corresponent. El seu tall lliure no impedeix el moviment i el teixit lleuger el fa còmode de portar i no carrega. El parabrisa de dones Anorak és adequat per a esports a l'aire lliure, ja sigui el vostre recorregut matinal favorit o el complex gimnàstic. La longitud d'aquests models sovint arriba fins a la meitat de la cuixa.\nLa butxaca invariable al centre és una protecció de mà fiable, que també proporciona l’emmagatzematge del telèfon o del reproductor MP3NUMX. Les impregnacions especials no permetran que el cabell i la humitat penetrin al cos. Els anoracs de demi-temporada de la jaqueta poden ser senzills, fets d’elements en contrast. La decoració de la roba pot ser de ratlles, inscripcions estimulants, cremalleres decoratives, botons, insercions.\nAnorac llarg femení\nL'anorac llarg universal és una alternativa peculiar a la capa. La seva longitud pot arribar a la línia dels genolls i pot caure encara més avall. Visualment, un tal molinet és similar a les coses de l'estil boho. Per tant, complementant la imatge amb un model tan original, s’hi introdueixen notes ètniques. Els models per a la temporada de fred estan cosits de teles que contenen llana, cotó, amb una capa d’aïllament addicional.\nEstan decorades amb una vora de pell, una forma inusual de collar. L’anorac femení d’estiu està fabricat amb teixits sintètics lleugers, de manera que es pot plegar de forma adequada i posar-lo dins d’una bossa o motxilla, si els pronòstics meteorològics transmeten el pitjor temps:\nAquesta jaqueta està feta sovint amb colors alegres o decorada amb estampats.\nEls amants de l'extraordinari els agradarà un paravent, amb una longitud asimètrica.\nEls articles d’estiu constitueixen un magnífic duo amb polaines de moda, polaines o pantalons prims.\nUs recomanem que llegiu: Polsera per a dones i homes\nAnorac femení de snowboard\nAnorak sovint representa una part del vestit d'un snowboarder, que es pot explicar per la impermeabilitat de la part superior i la calor que proporciona el fons. El desenvolupament de tecnologies modernes també ha afectat els uniformes esportius: un teixit de tres capes amb una membrana eliminarà fàcilment la humitat del cos que es produeix durant l’entrenament i retindrà la calor a l’interior. L’anorak femení per a la pràctica del surf de neu és una cosa de marca dissenyada específicament per a esportistes, de manera que costa molts diners. S'ha pensat cada cosa petita, des del capó en forma de casc fins als forats de ventilació de les aixelles i el sistema d'unió dels pantalons.\nAnorac femení a la moda\nTenint en compte l’entusiasme total pels esports elegants, una cosa interessant: la jaqueta d’anorak s’hauria d’instal·lar al vostre armari. Els motius esportius en un estil casual són un homenatge a la moda i alhora la màxima comoditat. Aquest aspecte original de la jaqueta no és avorrit i divers. Un anorac femení elegant es pot confeccionar amb gèneres de punt agradables per al cos, teixit impermeable impermeable, cosit, aïllat.\nLes característiques de l’espècie anorak s’ajusten harmònicament a un estil urbà de moda, on la pràctica i la variabilitat del tall són fonamentalment importants. La concisió esportiva afegeix un aire de lleugeresa i dinamisme a la imatge. Els dissenyadors vaticinaven el paper d’una tendència global per a l’anorak, que és un element tan interessant del vestuari. Moltes marques de fama mundial l’han inclòs a les seves col·leccions, donant-li un paper important:\nIlla de Pedra;\nEl fabricant italià amb una llarga història de roba casual i esportiva es distingeix per una extrema atenció als detalls i un desig de major funcionalitat. Les coses pròpies no només estan subordinades a l'estètica visualment moderna, sinó que també permeten resoldre tasques:\nJaqueta de dona de primavera de corall Anorak és ideal per a activitats a l'aire lliure. Aquesta jaqueta de colors amb panell frontal gris i logotip s’asseca ràpidament, fabricada amb polièster ultra lleuger.\nL’anorac femení negre amb fons de niló vermell, complementat amb butxaques, tradicionals al pit i butxaques retallades per a les mans, no deixa de ser elegant.\nÉs d'interès un model de caqui amb talls laterals.\nA la col·lecció d'una famosa marca americana destinada a crear roba en un estil clàssic i estil casual prestigiosa escola, hi havia un lloc i anorak esportiu. Anorak per a noies de Tommy Hilfiher s’inspira en l’originalitat dels anys noranta i en les realitats modernes. Model allargat reconeixible en blau / negre, decorat amb ratlles blanques i elements vermells. Per als aspectes de moda, és ideal una jaqueta de material brillant amb un logotip reflectant. A la col·lecció de la marca hi ha models de color groc brillant, delicat blanc, rosat femení.\nUs recomanem que llegiu: Vesteix amb una falda esponjosa: torna a estar de moda 50-x de moda!\nIlla de Pedra Anorak\nEl líder en la producció de roba juvenil no podia passar per una cosa tan ambigua com una jaqueta d’anorak. Qualsevol model de Stone Island no només és una cosa còmoda, elegant, sinó també una cosa d’alta tecnologia. La introducció d’un teixit especial de dos components va ajudar a crear una jaqueta d’anorac amb un efecte de color interessant i una major fiabilitat. El moda paravents anorak de la famosa marca és una combinació de tendències de moda que es tradueix en l’ús d’impressions, esquemes de colors i formes rellevants.\nAnorak Napapijri femení\nLa marca, que es tradueix en finlandès com el cercle àrtic, prové de les estacions d'esquí italianes i és famosa pel seu esperit escandinau. Una empresa dedicada a la producció de roba i uniformes de primer ordre per al muntanyisme, va incloure a la seva col·lecció una jaqueta còmoda per portar. Anorak femení Napapiri es realitza en diversos colors:\ndelicada rosa pàl·lid;\nReconeixem la decoració en forma de pegat en forma d’etiqueta i bandera noruega. La gamma inclou models ultralleugers d’estiu, primavera i hivern aïllats amb velló amb una capa d’hivernador i pell sintètica. Gràcies al sistema de fixadors, cordons, tirants, la roba és fàcil d’ajustar a qualsevol tipus de figura. Les costures tancades i una impregnació hidrofugant especial no donaran a la humitat una única possibilitat de penetrar.\nAnorak femení Adidas\nEls models del fabricant alemany combinen la raonabilitat del detall, important per als esports, i un aspecte elegant. Per tant, qualsevol anorac femení d’Adidas s’ajustarà fàcilment a la vostra imatge amb un estil de carrer, fusionant-se amb el ritme dinàmic de la metròpoli. Els productes de la marca són famosos per l'originalitat dels detalls, ja siguin mànigues desmuntables, una forma insòlita de l'origen i una disposició poc convencional d'atributs: una butxaca de cangur. A més dels models monofònics, Adidas ofereix anoraki amb estampats florals, en colors contrastats, amb el tractament del cabell d’animals depredadors.


Congost de Ventamillo / Turbón\nInici Sants Camina Excursions Congost de Ventamillo / Turbón\nPublicat el Dilluns, 23 abril 2018 06:23\nDia 26 - 27 maig, 7 matí plaça de Sants\nViatjarem fins Aragó per conèixer el congost de Ventamillo i pujarem al pic del Turbón.\nItinerari: Barcelona, Castejón de Sos (Alberg el Pájaro Loco), Barcelona.\nEl Massís del Turbón és una gran mola calcària situada entre el riu Éssera i la depressió de Campo. La seva morfologia presenta un gran tall a la seva part central orientat de nord a sud anomenat Valle de St. Adrian que és per on es puja al Castillo del Turbón de 2.492 m d’alçada, punt culminant del massís.\nEl congost de Ventamillo és d’origen glacial i és el pas natural per arribar a Benasc. La fusió de les geleres de la Maladeta després de l’època glacial, fa uns 30.000 anys, va crear aquest gran tall amb parets de més de 300 m. per on passa el riu Éssera i la carretera N-260. El congost és pot recórrer a mitja alçada per un camí\nque va del poble de Run fins el de Seira.\n1er dia: viatge de Barcelona fins a Seira per visitar el Congost de Ventamillo i acabar a Run. A la tarda, arribada a l'alberg El Pajaro Loco de Castejón de Sos on soparem i dormirem.\nRuta a peu 1er dia: Seira, El Run seguint el Congost de Ventamillo.\nTemps: 2,30 hores.\nDesnivell acumulat: 250 m. aprox.\n2on dia: La Múria, collado de St Adrian, Turbón (2.492 m.), tornada pel mateix camí.\nDistància: 18 Kms.\nDesnivell acumulat: 1.100 m. aprox. (*)\nDificultat: alta (fort desnivell i possibilitat de trobar neu)\nArribada a el Runa les 16 hores aprox.\nArribada prevista a Barcelona 21 h. aprox.\nVocal de la sortida: Lluïsa Pañella i Jesús Aventín\nPreu soci: 55\nPreu no soci: 63 €\nAquesta sortida està dins del grup de les Xtres i te una llargada i un desnivell importants. El transport es farà amb cotxes particulars i el seu aforament estarà limitat a 15 persones.\nEl preu inclou la mitja pensió del alberg i el viatge en cotxe. Cal portar el dinar del primer i el segon dia.\nPer aquesta sortida cal estar en posessió de la llicència de la FEEC.


Infecció urinària en nens: causes, símptomes i tractament | Faros HSJBCN\nLa infecció d'orina o infecció del tracte urinari (ITU) és una de les infeccions bacterianes més freqüents en la infància. Ocorre per inflamació de qualsevol part de sistema urinari (uretra, bufeta, urèter o ronyó) a causa de l'existència de gèrmens que infecten l'orina.\nEn general són més habituals en nenes, excepte en menors d'un any que es presenten més freqüentment en nens.\nCauses de la infecció urinària\nLes infeccions urinàries estan causades per bacteris d'origen intestinal que es troben a la zona perineal, és a dir, en la pell del voltant de l'anus i els genitals. Aquestes bacteris entren en el sistema urinari a través de l'uretra, arribant a la bufeta i, de vegades, al ronyó.\nDe vegades alguns nens poden presentar factors que els predisposen a tenir infeccions urinàries de repetició, com són el reflux vesicoureteral (retorn cap als ronyons de l'orina que ja ha arribat a la bufeta) o altres malformacions uro-genitals.\nSímptomes de la infecció urinària\nEls símptomes que poden patir els nens que presenten una infecció urinària depenen de l'edat i de la via urinària a la qual afecti.\nEn general, els símptomes que presenten els nounats i lactants no són tan evidents com els de nens més grans, podent manifestar-se amb febre inespecífica, vòmits, rebuig de la ingesta, irritabilitat o poc guany de pes.\nNo obstant això, en nens més grans és més freqüent que presentin símptomes més específics com: orina tèrbola o pudent, orina amb sang, necessitat urgent o freqüent d'orinar, dolor o picor a l'orinar, dolor a la part inferior de l'abdomen o a la zona lumbar.\nPel que fa a la via urinària, les infeccions d'orina es classifiquen en:\nInfecció de vies baixes (afecta uretra i bufeta), també anomenada cistitis. En general, els nens que la presenten solen tenir bon estat general i no tenir febre, o tenir febre de baix grau.\nInfecció de vies altes (afecta el ronyó), també anomenada pielonefritis. És una infecció més greu, i els nens solen tenir un estat general més afectat, amb febre i/o calfreds.\nDiagnòstic de la infecció urinària\nPer detectar la infecció urinària es necessita una mostra d'orina. Existeixen proves de resultat ràpid (reactiu o sediment urinari) que mostren signes suggestius d'infecció urinària. No obstant això, per al diagnòstic de certesa és fonamental obtenir una mostra d'orina estèril i enviar-la a un laboratori per a realitzar un urocultiu, el resultat pot trigar uns dies.\nPer obtenir la mostra d'orina hi ha diferents mètodes:\nEn nounats i lactants, que no controlen esfínters, s'obté mitjançant la col·locació d'una bossa recol·lectora, que es col·loca sobre els genitals de l'infant (previ rentat acurat de la zona). És el mètode menys invasiu, però amb més risc de contaminació de la mostra i, per tant, que aquesta sigui vàlida. Altres mètodes més fiables per recollir orina estèril, són el sondatge uretral o per una punció a través de l'abdomen recollint orina directament de la bufeta (punció suprapúbica). Habitualment, quan una mostra d'orina recollida mitjançant bossa recol·lectora resulta alterada, s'ha de confirmar sempre l'estudi amb un mètode invasiu com el sondatge uretral (més freqüentment utilitzat) o la punció suprapúbica.\nEn els nens que sí controlen esfínters, es recull directament l'orina en un pot a la meitat de la micció i preferentment a primera hora del matí, perquè estigui més concentrada.\nCal afegir que en algunes ocasions, sobretot si es tracta de nens petits o amb infecció de vies urinàries altes, és probable que es realitzi un estudi d'imatge per descartar si hi ha alguna malformació que pugui afavorir les infeccions d'orina (ecografia, cistografia) o si ha pogut afectar el ronyó (gammagrafia).\nTractament de la infecció urinària\nLa infecció urinària es tracta amb antibiòtics. En casos de cistitis, i en nens grans amb bon estat general, es pot realitzar tractament ambulatori amb antibiòtic oral. No obstant això, en lactants petits o en casos de pielonefritis, s'administrarà de forma intravenosa, de manera que el nen necessitarà ingrés hospitalari.\nCom prevenir la infecció urinària?\nPer intentar evitar que els nens tinguin infeccions urinàries és important:\nMantenir una bona higiene genital, amb canvis freqüents de bolquers o netejant sempre la zona genital de davant cap enrere per no arrossegar bacteris de l'anus a la zona genital.\nMantenir una adequada hidratació, donant el pit amb més freqüència o oferint major quantitat de líquid en nens grans.\nEn nens més grans, fomentar / ensenyar-los a anar al bany diverses vegades a el dia.


IQPIB-inscripció fase avaluació 16 gener 2019\n> inscripció fase avaluació 16 gener 2019\nPRESENTACIÓ DE SOL·LICITUDS A LA FASE D'AVALUACIÓ AL PROCEDIMENT\nEl termini de sol·licitud d’inscripció a la fase d’avaluació és del 16 al 25 de juliol.\nLes persones admeses a la fase d’assessorament que no hagin desistit de la seva participació poden participar a la fase d’avaluació i emplenar la sol·licitud telemàtica d’inscripció a aquesta fase, mitjançant el formulari establert a l’efecte. La tramitació telemàtica només es completa quan s’envia la sol·licitud i aquesta s’ha enregistrat telemàticament.\nPer fer efectiva la inscripció a la fase d’avaluació s’ha de presentar als llocs indicats a l'apartat anterior la documentació acreditativa següent:\na. Sol·licitud d’inscripció telemàtica a la fase d’avaluació signada.\nb. Justificant del pagament de la taxa i, si n’és el cas, documentació justificativa de tenir dret a una bonificació de la taxa. En el cas d’exempció del pagament de la taxa cal presentar la documentació que ho justifiqui.


El segon dia del cribratge a Mollerussa es tanca amb 448 proves i només 1 positiu – Comarques de Ponent\nEl segon dia del cribratge a Mollerussa es tanca amb 448 proves i només 1 positiu\nText: Laia Pedrós i Redacció / Foto: Ajuntament de Mollerussa\nLa segona jornada del cribratge massiu que du a terme el Departament de Salut a Mollerussa s’ha tancat després de realitzar 448 proves entre les quals només s’ha detectat un positiu per Covid. Aquestes proves se sumen a les 430 que es van fer ahir amb també només un positiu.\nEl cribratge, que acabarà demà als Pavellons Firals, té l’objectiu de detectar casos asimptomàtics de Covid i tallar les cadenes de contagi.\nL’àmbit geogràfic de la convocatòria comprèn tota la comarca del Pla d’Urgell, que inclou diferents municipis. Els horaris del cribratge són de 9 del matí a 1 del migdia i de 3 a 7 de la tarda. Fins a la data s‘han inscrit prèviament a la convocatòria un total de 1.178 persones. Els interessats encara es poden inscriure en aquest link.\nCal recordar que un resultat negatiu de qualsevol test per a la detecció de la Covid-19, com és el test antigènic ràpid, no eximeix de continuar respectant totes les mesures de protecció i prevenció envers la malaltia, especialment dur mascareta, mantenir la distància de seguretat i rentar-se bé les mans


Routes and maps from Penedès, Catalonia | Cava Emotions\nHome >Routes and maps from Penedès, Catalonia\nRoutes and maps from Penedès, Catalonia\nDescobreix el Penedès al teu aire amb les nostres rutes per fer a peu, en bicicleta de muntanya o de cicloturisme. O si ho prefereixes, deixa’t acompanyar per un dels nostres guies experts en el territori. Rutes de distàncies i nivells de dificultat diferents per satisfer a tots aquells que vulgueu recòrrer camins i senders del Penedès.\nRaids del Cava (BTT) - Versió Base\nUna fantàstica ruta circular en BTT amb inici i final a Sant Sadurní d’Anoia, la capital del Cava, fent una nit al carismàtic poble de Sitges tot passant per la serralada de l’Ordal i visitant un monestir budista durant la ruta. Travessa camins, corriols, vinyes, rieres, i boscos de la zona del Penedès, tot endinsant-se pels parcs naturals del Garraf i del Foix, fins arribar al mar Mediterrani. No us perdeu les impressionants vistes al mar des del mirador de l’ermita de la Trinitat.\nTotal: 122 km i 2.900m desnivell positiu\n1º etapa: St. Sadurní – Sitges 65 km i 1.700m de desnivell positiu\n2º etapa: Sitges – St. Sadurní 57 km i 1.200m de desnivell positiu\nL’Ordal, masia de Santa Susanna, Can Grau, Olesa de Bonesvalls, Cantallops, ermita de Sant Joan Salerm, ermita de la Trinitat, monestir medieval de Sant Sebastià dels Gorgs, Olivella, els parcs del Foix i del Garraf, monestir budista de la Plana Novella, cim el Papiol, Sant Pau d’Ordal, castell de Kafka, Sitges, autòdrom de Terramar, Sant Sadurní d’Anoia.\nRaids del Cava (BTT) - Versió Lite\nVersió reduïda de la ruta Raids del Cava, igualment consta de 2 etapes, i aprofita les parts més rodadores, per evitar les parts més dures i tècniques del recorregut. És més curta i no arriba fins el poble de Sitges: es fa nit al poble d’Olivella, al parc del Garraf.\nTotal: 80km i 1.800 de desnivell acumulat\n1º etapa: St. Sadurní – Olivella. 46 km i 1.200m de desnivell acumulat\n2º etapa: Olivella – St. Sadurní. 34 km i 600m de desnivell acumulat\nMasia de Santa Susanna, Cantallops, ermita de Sant Joan Salerm, monestir mediaval de Sant Sebastià dels Gorgs, Olivella, parcs del Foix i del Garraf, monestir budista de la Plana Novella, Sant Pau d’Ordal, Sant Sadurní d’Anoia.\nRaid Castells de la Marca (BTT) - Versió Base\nAquesta ruta recorre molts dels castells del Penedès medieval, època en la qual la nostra terra era territori fronterer entre els cristians del Comtat de Barcelona i la Marca Hispànica i els dominis musulmans a la Península. Pedala i visita els castells, les torres de vigilància i els vestigis de poblets dels segles IX al XII que encara es conserven.\nTotal: 240 km i 6.300m de desnivell positiu\n1º etapa: St. Sadurní – Calafell. 75 km i 1.600m de desnivell positiu\n2º etapa: Calafell-Santes Creus. 71km i 1.700m de desnivell positiu\n3ª etapa: Santes Creus- La Llacuna. 58 km i 2000m de desnivell positiu\n4ª etapa: La Llacuna- St. Sadurní d’Anoia. 45 km i 1.000m de desnivell positiu\nCastell de Sant Martí Sarroca, castell de Marmellar, castellot de Castellvio, castell de Penyafort, conjunt monumental d’Olèrdola, puig d’Àliga, castell de Castellet, castell de Santa Creu de Calafell, castell de Selma, monestir de Santes Creus, castell de Querol, castell de Miralles, castell de Vilademàger, castell de Mediona.\nRaid Castells de la Marca (BTT) - Versió Lite\nVersió reduïda de la Raid Castells de la Marca, igualment de 4 etapes, que aprofita les parts més rodadores i evita les parts més dures i tècniques del recorregut.\nTotal: 220km i 4.800m Desnivell acumulat\n1º etapa: St. Sadurní – Calafell. 70 km i 1.300m de desnivell positiu\n2º etapa: Calafell-Santes Creus. 56 km i 1.300m de desnivell positiu\n3ª etapa: Santes Creus- La Llacuna. 55 km i 1.480m de desnivell positiu\n4ª etapa: La Llacuna - St. Sadurní d’Anoia. 37 km i 800m de desnivell positiu\nCastell de Sant Martí Sarroca, castell de Marmellar, castellot de Castellvio, castell de Penyafort, castell de Castellet, castell de Santa Creu de Calafell, castell de Selma, monestir de Santes Creus, castell de Querol, castell de Mediona.\nRaid Castells de la Marca (Road)\nVersió per a bicicleta de carretera o cicloturisme de la ruta Raid Castells de la Marca, igualment amb 4 etapes. Recorre carreteres solitàries i molt poc transitades.\nTotal: 250 km i 4.200m desnivell positiu\n1º etapa: St. Sadurní d’Anoia – Santes Creus. 112 km i 2.050m de desnivell positiu\n2ª etapa: Santes Creus - St. Sadurní d’Anoia. 138 km i 2.150m de desnivell positiu\nCastell del Castellot, castell de Querol i Savallà del Comtat, castell i església de Sant Martí Sarroca, castell de Castellet, parc del Pantà de Foix , vila medieval de Santa Coloma de Queralt, monestir de Santes Creus.\nRuta que s'allunya del poble de Sant Sadurní per endinsar-se en el Pla del Penedès, entre vinyes, oliveres i camps de presseguers. Sense pràcticament trepitjar l'asfalt, l'itinerari ens duu per diferents poblacions com ara ca l'Avi, can Bas (on val la pena aturar-se a contemplar l'ermita de St. Joan Salerm del s. X, en mig de les vinyes); i finalment el Pla del Penedès, amb cellers tan importants com Nadal o Jean Leon. A la Creu de Lavit trobareu una fantàstica vista panoràmica de la muntanya de Montserrat. Recorregut de poca dificulta tècnica però massa llarg per fer amb nens molt petits.\nRuta circular amb inici i final a Sant Sadurní d’Anoia\n26km i 565m de desnivell acumulat\nCan Bas, ermita de St. Joan Salerm, corral del Mestre, el Pla del Penedès, caves Nadal, caves Jean Leon, creu de Lavit, can Rossell, Sant Sadurní d’Anoia.\nLes Traces del Cava (Trekking)\nItinerari a peu que uneix Sitges i Sant Sadurní d’Anoia. Passa per camins, corriols, vinyes, rieres, i boscos de la zona del Penedès i Garraf, endinsant-nos pels parcs naturals del Garraf i del Foix.\nTotal: 95km i 2.350m de desnivell acumulat\nRuta circular amb inici i final a Sant Sadurní d’Anoia o bé a Sitges\n1º etapa: St. Sadurní (Hotel Sol i Vi) – Cantallops. 23 km i 320m de desnivell positiu\n2º etapa: Cantallops- Sitges. 24 km i 746 m de desnivell positiu\n3ª etapa: Sitges- Olesa de Bonesvalls. 27 km i 665m de desnivell positiu\n4ª etapa: Olesa de Bonesvalls - St. Sadurní d’Anoia (Hotel Sol i Vi). 20km i 610m de desnivell positiu\nSerralada de l'Ordal i Puig d'Agulles, monestir budista de Plana Novella, ermita de la Trinitat, vila modernista de Sitges, petits pobles com Olivella, Cantallops, i Olesa de Bonesvalls, Pla del Penedès i Sant Sebastià dels Gorgs, el Puig de la Mola, i l’avenc de l'Esquerrà.