LED-plafondi Nedis Wi-Fi RGB 30x30cm valkoinen - Taloon.com\nLED-plafondi Nedis Wi-Fi RGB 30x30cm valkoinen\nKiinnitä lamppu kattoon ja hallitse kirkkautta Nedis SmartLife -sovelluksella älypuhelimessa tai tabletissa. Lisäksi voit käyttää Siri-, Amazon Alexa- tai Google Home -virtuaaliavustajien puhekomentoja. Sama koskee värilämpötilaa. Tutkimuksien mukaan virkistävä, viileän valkoinen valo vaikuttaa positiivisesti keskittymiskykyymme. Saat siis enemmän aikaiseksi ja voit määrittää valon värilämpötilan tehokkaaseen työskentelyyn, lukemiseen tai opiskeluun sopivaksi. Oletko valmis rentoutumaan? Muuta värilämpötila erittäin lämpimäksi valkoiseksi ja luo kutsuva, kotoisa tunnelma - hetkessä.\nValitse mielialaasi sopiva väri\nAjasta valot syttymään ja sammumaan milloin tahansa ja palaa valmiiksi valaistuun kotiin. Voit myös määrittää valot syttymään tai sammumaan automaattisesti auringonlaskun tai -nousun aikaan. Tämä auttaa pitämään murtovarkaat loitolla, koska näyttää siltä, että olet kotona. Voit nauttia lomistasi ilman huolia. Lisäksi voit luoda hetkessä erilaisia tunnelmavalaistuksia pariliittämällä valaisimen muihin Nedis SmartLife -sarjan tuotteisiin.\nValaistuksen automatisointi ja etähallinta voi näyttää hienostuneelta ja vaikuttavalta, mutta se on myös erittäin helppoa. Tarvitset vain Wi-Fi-reitittimesi, intuitiivisen sovelluksemme ja Nedisin älykkään Wi-Fi-kattovalaisimen. Ei lisälaitteita eikä keskittimiä: kotiautomaatio on näin helppoa.\nValaisimen muoto: Neliskulmainen\nVärilämpötila (K): 2700, 6500\nToimitussisältö: Kattovalaisin, pikaopas\nhttps://www.taloon.com/led-plafondi-nedis-wi-fi-rgb-30x30cm-valkoinen NED-WIFILAC30WT LED-plafondi Nedis Wi-Fi RGB 30x30cm valkoinen https://www.taloon.com/media/catalog/product/cache/3f7ae9cf4e52c7217f96502bc189ce40/l/e/led-plafondi-nedis-wi-fi-rgb-30x30cm-valkoinen_1.jpg 49.99 49.99 EUR InStock /Valaisimet/Sisävalaisimet/Kattovalaisimet/Plafondit /Valaisimet/Sisävalaisimet/Kattovalaisimet/Yleisvalaisimet /Valaisimet/LED-valot/LED-kattovalaisimet /Valaisimet/Älyvalaistus/Eglo Crosslink älyvalaistus/Eglo Crosslink valaisimet Nedis https://www.taloon.com/media/catalog/product/cache/3f7ae9cf4e52c7217f96502bc189ce40/l/e/led-plafondi-nedis-wi-fi-rgb-30x30cm-valkoinen_1.jpg


Ahven on vilkas ja tehokas saaliskala, joka saa saalista kaikenkokoisina. Pienemmät ahvenet ruokkivat kaikkea hyttysten toukoista kalanpoikasiin. Kun se kasvaa, vaihda kalan ruokavalioon, jos mahdollista. Jos ruoasta tai kalanpoikasista on pulaa, ahvenesta voi tulla pieni ja laiha, mitä kutsumme vuosituhanneksi. Ne ovat kestäviä kaloja ja yksi vesiemme kalalajeista, joka sietää happamoitumista parhaiten.\nAhven leikkii keväällä, kun veden lämpötila on noin 7-8 astetta. Näytelmä tapahtuu matalassa vedessä lähellä rantaa.\nAhvenet ovat arvostettuja ruokakaloja. Ne ovat hyviä sekä pieninä että suurina. Voit vapaasti täyttää sen.\nHeidän lähimmät sukulaisensa ovat kuha ja ruoho, joiden kanssa ahven jakaa terävät kidekorkkinsa ja terävät selkäevänsä. Maailmassa on yhteensä kolme erilaista ahvenlajia.\nAhven on Medelpadin maisemakala. Ruotsalainen nimi tulee siitä, että kala on piikikäs ja pistävä, sekä joen tieteellisestä nimestä.\nKun ahven on pieni, se kasvaa nopeasti ja on parhaimmillaan jo toisena vuonna yli 10 cm pitkä. Sen jälkeen se menee hitaammin. Jos saat yli 30 cm kokoisen ahvenen, se on usein yli kymmenen vuotta vanha. Ahven on korkeintaan yli 20 vuotta vanha ja voi saavuttaa noin 60 cm pituuden.\nNaaraat kasvavat suuriksi voidakseen laittaa monia rommijyviä. Urokset eivät kasva niin suuriksi, koska ne ovat edelleen onnistuneita ja voivat lisääntyä. Urokset voivat siksi pelata melko pieniä ja nuoria, kun taas naaraat tarvitsevat hieman enemmän kokoa. Rommi asetetaan pitkiin valkoisiin nauhoihin.\nVetouistelu suotuveneellä - Jig / Pehmeä syötti (hännän / Grub)\nOnginta - Hiekan naamio / etana\nAhven, keskipaino (gr) Ryssbysjöns FVOF (Ryssbysjön (Ljungby))


Tampere-Jukolan tilinpäätös: Kuvia ja tarinaa – meronen.net\n19.6.2008 By Juha\nTampere-Jukola on käyty. Lauantaina poutaa ja Venlojen ruotsalaisvoitto, sunnuntaina sadetta, pimeä Jukolan yö, Deltan juhla ja OC Puiston varma suoritus sijalle 908.\nTässä kuvasarjaa lauantailta. Kuvissa Venloja, OC Puisto ja Jukolan lähtö iltayhdeltätoista.\nOC Puisto valmistautui ensimmäistä kertaa Jukolaan amatöörivoimin. Yöosuuksille lähtivät rohkeasti Mark ja Eerik. Ensimmäistä kertaa Jukolassa Pekka ja Henkka. Kutkuttavat asetelmat siis ja joukkueella hymy herkässä. Tarina alla on osittain totta, osittain kuvitelmaa – enhän minä toki tiedä, mitä OC Puistolaisten päässä osuuksilla on liikkunut!\n1. osuus – Mark\nNumero 1395. Melkein takarivi. Markilla lainalamppu ja valtavat menohalut. Sergei nakuttaa miehet liikkeelle. Mark ohittaa 50 juoksijaa jo alun asfalttisuoralla, seuraavat sata hiekkaosuudella, vaikka sumppu onkin melkoinen K-pisteelle saavuttaessa. Rastille 32 melkein puolitoista kilometriä. Toinen pitkä väli soiden ja ojien yli. Hienosti menee ja pari sataa metriä kokoomisrastille. Mark on ohittanut jo neljä sataa kilpailijaa.\nYö pimenee jo äärimmilleen ja vettä sataa. Hajontarastit ovat jo vaikeampia ja rasti 54 on kirjaimellisesti kiven takana. Puolisen tuntia pimeän metsän tarkkailua.\nMark kokoaa itsensä upeasti ja näyttää lopussa juoksuvoimansa ja pitää pään kylmänä. Teltalla joukkue päivittää tulossivua kommunikaattorin ruudulla kuumeisesti. Jes, sieltä tuo Mark OC Puiston upeasti yön läpi vaihtoon!\n2. osuus – Eerik\nEerik maastoon kello 01:45 ja sijalla 1342. Jalat kevyinä ja alun pitkät välit reilusti alle kymmenen minuutin kilometrivauhtia. Sitten väli 93-40, 416 metriä säkkipimeää metsää ja legendaariset 1:12:52 min/km. Yösuunnistus on haastavaa. ”Se lippu 40 ja rastiväli 4-5 saavat jäädä historiaan viimeisenä yöharhailuna”\nTeltalla kolmososuuden Kärppä on hermona: ”Missähän se väliaika viipyy?”, ”Onkohan sille Eerikille sattunut jotain?”, ”Herää Juha!”\nEerik jatkaa pimessä ja märässä hämäläismetsässä erittäin hienosti. Useilla rastiväleillä 7-9 minuutin kilometrivauhtia ja varmaa työskentelyä. Lopun purossa vielä kainaloita myöten veteen ja vaihtoa kohti. Eerik tykittää vielä OC Puiston kaikkien osuuksien metsärastien nopeusennätyksen rastivälillä 96-121: 4:46 min/km!\nVäkivahva Pirkkalan Karhu vaihtoon sijalla 1230. OC Puiston urhoolliset yösuunnistajat hienosti läpi metsän!\n3. osuus – Uki\nMetsälän Paroni, tuttavallisesti Kärppä vain, lähtee pitkälle yöosuudelle kello 04:20. Ei sada enää. Varmaa ja nopeaa työskentelyä alusta alkaen. Uki tykittää kolmen vartin juoksun jälkeen osuussijalla 550.\nPutkiosuus kulkee mukavasti kympin vauhtia, mutta parilla hajontarastilla hajoaa keskittyminen hetkeksi ja viiden minuutin pummit kasvattavat nöyryyttä. Turkanen, mutta ei kun eteenpäin.\nUkin kunto kestää upeasti loppuun asti ja 150 minuutin aamuyön rypistys päättyy vaihtoon sijalla 1146. Viimeinen väliaika ei näy tulospalvelussa ja Mikael hämääntyy. Uki huutaa Asijua apuun ja Mikael löytyy vaihtopuomille.\n4. osuus – Mikael\nMikael tekee varmaa työtä nelososuulla. Alun parilla rastivälillä vauhti on alle kymmenen minuuttia kilometri.\nRastille 125 hakkuuaukealle mies puskee läpi metsän ja jättää tievaihtoehdon käyttämättä. Hajontarasteilla hakua, mutta liput löytyvät ja Mikael painaa eteenpäin.\nSamanaikaisesti Deltan Novikov tulee Jukolan voittoon kilpailukeskuksessa. Mikael on neljän jukolan kokemuksella varma suunnistaja ja loppu kulkee hyvin. Suopuron yli ja kohti vaihtoa, jossa innokas ensikertalainen odottelee jo innoissaan. Mikaelin reisistä löytyy vielä puristusta loppusuoralle ja viisi minuuttia per kilometri. Nelososuuskin siis puhtaasti läpi – toisin kuin Lapualla!\n5. osuus – Pekka\nTurkoosi, sininen, vaaleanpunainen ja musta väri hehkuen lähtee Pekka maastoon. Rasteille 129 ja 173 huimaa vauhtia kuin nuori varsa. Seuraavalle lipuille lähestyminen menee pieleen ja Kaupunginkallion lahja puistosuunnistajille pummaa pari minuuttia. Tasaisuudesta kertoo se, ettei juuri muutamaa minuuttia pidempää pummia tilastoista löydy.\nPekallahan on taustalla syntymäkunto, kova arkipolkupyörätreeni ja yksi lajiharjoite viimeisen kahden kauden aikana (!) Viimeisten kilometrien kiri nostaa Pekan viitososuuden neljänsadan parhaan tuntumaan ja OC Puiston sijalle 1052.\n6. osuus – Juha\nVettä tihuttaa. Yhteislähtöä on siirretty puolella tunnilla eteenpäin, kun maastossa jussit viipyvät pidempään. Numerolla 1395 päästään tällä kertaa lähes eturiviin – tai ainakin sisäkaarteeseen ekassa mutkassa. Liikkeelle 9:15. K-pisteen jälkeisellä mäntykankaalla tuntuu melkein samalta kuin Tunturisuunnistuksen lähdössä. Leveä rintama etenee kohti ensimmäistä mäkeä, jossa on neljä hajontarastia. Melko suoraan rastille ja eteenpäin.\nKakkosrastilla puolentoista kilometrin päässä lähdöstä odottaa yllätys. Kahta tuhatta yhteislähtöläistä varten on varattu kokonaista kaksi rastipukkia! Ensimmäisen emitin ympärille on muodostunut kuhiseva ja kiroileva sieni, jossa kukaan ei saa leimattua nopeasti. Järjestäjille sapiskaa! Toisella pukilla kahden metrin päässä on onneksi väljempää.\nEnsimmäinen tunti varmaa suunnistamista, mutta sen jälkeen pahaa herpaantumista hajontarasteilla 14 ja 15 (koodit 102 ja 105). Ensimmäinen pummi yhdessä Varosen Teemun kanssa. Leppävaaran mies jätti lopulta viisi minuuttia.\n”Jälkimmäinen allaolevan kuvan rasteista on sitten jotain aivan käsittämätöntä hölmöilyä. Tulin alas jyrkänteeltä ja lähdin juoksemaan muiden perässä pohjoisluoteeseen. Kun sitten huomasin erheen, olisi pitänyt ilman muuta kääntyä takaisin ja olisi päässyt melkein polkua pitkin rastille, mutta ei: siksakkia vaan suomaastossa muutaman minuutin verran!” Osuusajoissa ohi hurahti 120 kaveria – joukkuekisassa vain viisi.\nNäiden jälkeen ei suurempia virheitä tule ja Latokasken Hirvi painaa kohti virvoittavaa puroa. Kevyellä askeleella suopuron yli ja housut kastuvat vain vähän polven yläpuolelta. Vaihtoon rennolla loppukirillä ja totuuden hetki: ”Kuinka varma suunnistaja voi olla, että kaikki 26 leimaa ovat siinä kymmenen vuotta vanhalla emit-kortilla oikein? Sydän pamppailee – ok! Kolmessa sekunnissa ehdin jo miettiä lopettaisinko suunnistamisen kokonaan, jos toisessa peräkkäisessä jukolassa tulisi hylsy?”\n7. osuus – Henkka\nKerran maastossa käyneet (toinen osuus) kengät jalkaan ja yhteislähtöön. Henkka ampaisee ekalle kummulle etsimään omaa niiden neljän hajontarastin joukosta. ”Siinä kalliolla oli vähän orpo olo. Kartta tuntui oudolta.”. Rasti löytyy ja kakkosella muutaman minuutin Juhan jälkeen on entistä suurempi sieni leimasimien päällä. ”Siinä meni varmaan viis minuuttia”, toteaa Henkka vahvalla tampereella.\nOC Puiston viimeisin hankinta tekee aivan käsittämättömän tarkkaa työtä! Yhdelläkään rastivälillä ei kilometriaika nouse yli viidentoista minuutin. Samoilla hajontarasteilla, missä edellinen viestinviejä harhaili, Henkka nostaa osuussijoitustaan yli sadalla.\nLopussa Henkka saa nostettua joukkueen hyvin lähelle stretch targetia ja sijoitus on 908. Erittäin hienoa!\nOC Puisto saa siis sijoituksen. 15 tuntia ja 15 minuuttia väkevää suunnistusta. Ensi vuodeksi tiukat tavoitteet Mikkeliin.\nOC Puiston tulokset ja rastiväliajat ja Jukolan tulosten etusivu.\nLopuksi vielä jälkikäteishehkutuksia:\n>> From: NN <NN@com>\n>> Subject: Re: VS: Jukolan hehkutukset!\n>> To: ocpuisto\n>> Date: Tuesday, June 17, 2008, 11:05 PM\n>> Jätkät on koneita:-) Voisitte ehkö opettaa miten tuo virheiden minimointi\n>> oikein tehdään käytännössä…\nTähän kommenttina Mårten Boströmin sanoin: ”Sovittiin, että jos en tiedä, missä olen niin pysähdyn heti”. Aika hyvä neuvo.\n>> 18.6.2008 MM <MM@com> kirjoitti:\n>>> Mieliin jäi metsässä kutsuvat rastiliput, tiheät lepikot ja upottavat mössöt. Tosissaan vedettiin loppuun asti ja parit perkeleetkin tuli matkalla päästettyä. Suomalaista SISUA parhaimmillaan!\nOC Puisto amatöörijoukkueella Jukolaan\n2 thoughts on “Tampere-Jukolan tilinpäätös: Kuvia ja tarinaa”\nPaluuviite: Kaksi yötä Jukolaan | meronen.net\nPaluuviite: OC Puisto


Miten onnistuu nelihenkisen perheen muutto kymmenellä muuttolaatikolla ja muita kysymyksiä.\nReaaliaikaiset kuvat kotoamme kertovat totuuden minimalistin kaappien sisällöstä.\nEilen innostuin siivoamaan ullakkoa ja sain hetkittäisen kaaoksen lisäksi aikaan innostuneet karsintatapahtuman. Keskeneräisyyttä kestämätön minäni joutui taas tavaran myymisen sijaan kiikuttamaan puoli kuutiota ylimääräistä sälää kierrätyskeskukseen. Tai yritinhän toki laittaa tavaraa myyntiin nettikirpputorille..mutta.. hiukan kärsimätön minä, poisti tavarat (kierrätyskeskukseen menevään säkkiin) myynnistä 15 minuutin odotuksen jälkeen, mikäli myyntiyritys ei ollut tuottanut tulosta.\nTulosta tuottanut myyntitapahtuma taas jatkui viestittelyn muodossa seuraavasti;\nVarasit sisustustavaroita minulta. En tiedä milloin olen kotona, mutta jos kiikutan tavarat etupihamme kesäkeittiön pöydälle, niin voit hakea ne sieltä itsellesi sopivan aikataulun mukaan.\nRahat voit jättää pöydälle.\nEt ei oo penniikään kii.\nPullantuoksuinen äiti tästä kurottautuu uunipeltiä kohti, syö vielä yhden överikanelisen korvapuustin ja lähtee kunnostamaan huonekaluja.\nHuomenna muuten aamuvarhain lähtö ja Loviisan vanhoja taloja katsomaan. Moikataan jos tavataan.\nP.S. Meitsin mietteitä aiheesta karsiminen ja minimalistinen elämäntapa löytyy ensi kuussa eräästä lehdestä - pysytään siis tutkalla!\nLähettänyt Ilona / Keskeneräinen klo perjantaina, elokuuta 28, 2015\nTunnisteet: niin!, tavarahelvetti, vink, älä osta mitään\nJasmiina K 28. elokuuta 2015 klo 15.56\nMyyhän mulle toi valkee lundia! ;)\nIlona / Keskeneräinen 30. elokuuta 2015 klo 16.33\nSe on itse asiassa kai vanhaa ikeaa. Löysin tuon kokopuisen ison senkin nettikirppikseltä käytettynä ja maalasin sen valkoiseksi.\nHankin tuon lainalapsia varten, joten valitettavasti siitä en nyt pysty luopumaan :(\nKaisa 28. elokuuta 2015 klo 20.10\nIhanan tyhjää, mutta hienot on kaapit ja laatikostot ja räsymattokin suloinen.\nIlona / Keskeneräinen 30. elokuuta 2015 klo 16.34\nJoo pakko sitä jotain huonekaluja on kotona olla (vaikka olisivatkin tyhjän panttina), ettei ihan autiota ole ;)\nscaredy-cat 28. elokuuta 2015 klo 20.35\nKymmenellä muuttolaatikolla?? Nostan hattua, mutta oliko niissä ihan oikeasti ihan kaikki? :D Siis niin kuin vaatteet, petivaatteet, keittiötavara jne.? ...Luulin, että mulla oli edellisessä muutossa aika vähän tavaraa, mutta karsimisen varaa olisi vielä. :) (Tai tartten isompia muuttolaatikoita!)\nIlona / Keskeneräinen 30. elokuuta 2015 klo 16.36\nEi kun kymmenen oli se muuttolaatikoiden määrä ;)\nKyllä meillä toki sullottiin tyynyt, peitot ja vaatteita urheilukasseihin.\nMä oon huomannut erään asian - aina on varaa karsia :)\nKatja - Tässä ja Nyt 28. elokuuta 2015 klo 21.13\n:) Täällä luetaan KonMari kirjaa, ja karsinta mielessä :D\nIlona / Keskeneräinen 30. elokuuta 2015 klo 16.37\nAa.. tosta oonkin joskus kuullut - pitää tutustua!\nRose 28. elokuuta 2015 klo 21.15\nOi noi tyhjät kaapit ja laatikot saa mun sydämeni sykkimään! <3\nOon ihan liekeissä ♡\nAnonyymi 28. elokuuta 2015 klo 21.39\nMoikka! En voi kun ihailla noita tyhjiä laatikoita. Pakko kysyä, onko teillä tullut koskaan ongelmaksi läheisiltä saamanne tavarat (lahjat sun muut)? Kuinka olette reagoineet siihen, jos joku antaa jotain teille turhaa?\nIlona / Keskeneräinen 30. elokuuta 2015 klo 17.08\nPojan synttäreillä ollaan tehty monesti niin, että kerätään yhteinen potti lähisukulaisten kanssa johonkin sillä hetkellä tarpeelliseen, esim. pyörään. Näin kaikki pääsevät helpommalla jos tahtovat jotenkin synttärisankaria muistaa, eikä tule hirveästi ylimääräistä sälää.\nJouluisin ollaan jo kauan pyydetty, ettei meille lahjoja. Täytyy sanoa, että aika monta joulua tästä asiasta on eräille joutunut muistuttamaan..mutta pikkuhiljaa alkaa tuottaa tulosta.\nKyllä mulla välillä on jouluna aattoiltana meinannut itku päästä, kun olen katsellut ympärilläni olevan turhan sälän määrää..lisää turhaa tavaraa vain sen takia, ettei joku osaa olla ostamatta (vaikka kuinka on toivottu, ettei mitään ostettaisi).\nKyllä minä vaan silloin kylmästi laitan lahjaksi saadut meille täysin turhat tavarat eteen päin kiertoon.\nKuulostaa varmasti tylyltä ja kylmältä. On vaan ikävää, jos pyytää vuosi toisen jälkeen kauniisti ja perustelee asian..ja silti joku käyttää rahansa ostamalla meille vaikka termosmukeja (vaikka tietää, ettei olla koskaan juotu kahvia).. niin vaan menee rahat hukkaan, kun minä kierrätän lahjat pois.\nEnne 29. elokuuta 2015 klo 8.41\nVimmaisena käyn parhaillaan samaa prosessia läpi, tosin mulla myynti-ilmoitukset roikkuvat sinnikkäästi kuukausikaupalla jos ei aiemmin osu ostajaa kohdalleen :)\nIlona / Keskeneräinen 30. elokuuta 2015 klo 17.10\nSulta löytyy kärsivällisyyttä :)\nPitäis varmaan minunkin treenata tuota ominaisuutta itsessäni.\nUnknown 31. elokuuta 2015 klo 10.25\nHihhih, oli pakko poistaa ed.kommentti - siis miten paljon voi tulla kännyllä kirjoitusvirheitä :D no mutta: kierrätys ois huomattavasti kivempaa ja helpompaa, jos esim.kirpparikamat menis vaikka ilmasin, mutta NOPEASTI kiertoon.. Se jemmailu on nimittäin tuskaa..\nKierrätys olisi huomattavasti kovempaa ja helmikuuta mpaa, jos kirpparikamat menis vaikka ilmasin, mutta NOPEASTI kiertoon :) Se kamojen jemmailu on nimitettäin tuskaa. Mieluummin sitten vaikka kierrätykseen, kun ei "jaksa nähdä sitä vaivaa..."\nIlona / Keskeneräinen 31. elokuuta 2015 klo 12.40\nJoo mä en kanssa usein vaan jaksa nähdä muutaman euron takia sitä vaivaa, että näpyttelen asioita nettiin myyntiin, varastoin, odotan, sovin treffejä ja vielä mahdollisesti joku peruu kuitenkin.\nKierrätyskeskus muutaman kilometrin päässä kotoa on aika kätevä keksintö!


Kaleva-lehti ja vanhoillislestadiolaisuus – Kotimaa\n14.01.2021 09:38 - Kari-Matti Laaksonen\n"Kenenkään ei voida edellyttää kuuluvan herätysliikkeeseen tai mihinkään hengellisyyteen vastoin omaa tahtoaan. Mikäli henkilö kokee, ettei hän jaa enää yhteisön uskonymmärrystä tai arvoja, ei häntä tietenkään tule pakottaa tai vaatia tähän. Toisaalta hänkään ei voi vaatia muita olemaan samaa mieltä kanssaan vetoamalla esimerkiksi siihen, että mikäli näin ei ole, se on hengellistä väkivaltaa, painostusta tai hoitokokous häntä varten."\n- SRK:n johtokunnan puheenjohtaja Matti Taskila Kalevassa 10.1.2021.\nTämä on mielestäni juuri näin.\nViimeaikoina Oulussa ilmestyvä Kaleva-lehti on nostanut esiin vanhoillislestadiolaisuuteen liittyvää problematiikkaa. Mielenkiintoista, että juuri Kaleva. Oulua pidetään edelleen SRK-vanhoillisuuden pääkallonpaikkana eikä vähiten sen vuoksi, että Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen päämaja sijaitsee Oulussa. Iso osa Suomen 100 000:sta vanhoillislestadiolaisesta asuu juuri Kalevan levikkialueella Pohjois-Pohjanmaalla. Mikäli pitää paikkansa, että Pohjois-Pohjanmaan väestöstä noin 16% on vanhoillislestadiolaisia, tarkoittaisi se sitä, että Oulussa asuu noin 35 000 vanhoillislestadiolaista (arvio lienee reippaasti yläkanttiin). Vähemmistö kyllä, mutta ei pienimmästä päästä.\nTämän myös Kalevan toimittaja kertoo syyksi, miksi jutut tehty. Sekä sen, että Kaleva toimii alueensa kaikenlaisen vallankäytön valvojana. Tämä oli uutta minulle. Oulussa kun Kalevaa ihan yleisesti on pidetty nimenomaan vallankäyttäjänä, ei sen vahtikoirana.\nEsiin ovat jälleen kerran nousseet niin kutsutut hoitokokoukset. Kalevan toimittaja on haastatellut kahtakymmentä ns. hoidettua. Hoitokokoukset on pidetty viimeisen kymmenen vuoden aikana.\nOn melko luonnollista, että lehdessä haastateltujen hoidettujen käsitys kohtelustaan on läpeensä negatiivinen. Olisiko, jos halua olisi ollut, löytynyt myös toisenkaltaisia käsityksiä? Haastatteluista jää vaikutelma, ettei SRK ole - pyynnöistä huolimatta - ollut kovin halukas osallistumaan hoitokokouksiin. Aneluista huolimatta edustajaa ei ole useimmiten lähetetty.\nKalevan ns. asiantuntijoina ovat yhteisöllisestä väkivallasta väitellyt lakimies sekä vanhat tutut: hoitokokouksista hiukan poleemisen kirjan aikanaan kirjoittanut politiikan tutkija, tohtori Aini Linjakumpu sekä Uskontojen Uhrien toiminnanjohtaja Joni Valkila.\nValkila kertoo käsityksenään, että erityisesti nuorehkoja ihmisiä on painostettu noudattamaan yhteisön normeja. Eihän? Mistä löytyisi puolueyhdistys tai ammattiyhdistys tai vaikka ompeluseura, joka katsoo läpi sormien normiensa rikkojia?\nLinjakumpu kertoo, ettei hoitokokouksia enää suinkaan pidetä 1970-luvun malliin ja että "hoitaminen" on nykyisin pienimuotoisempaa. Molemmmat väitteet varmasti totta. Siitä kertoo jo SRK:n pidättyvyys edustajiensa lähettämisen suhteen. Ari-Pekka Palolan viimevuotisessa SRK:n historian kolmannessa osassahan todettiin SRK:n lähettäneen edustajia satoihin hoitokouksiin, myös pyytämättä. Linja ainakin tässä suhteessa todistetusti muuttunut.\nErona erityisesti 1970-luvun hoitokokouksiin lienee myös, että silloin parannusta tehtiin ennen muuta erilaisista hengistä, etenkin ns. kososlaisuudesta, josta oikeastaan silloin enää kukaan ei tiennyt, mitä se tarkalleen ottaen oli. Nyt sielunhoidollisten neuvonpitojen aiheen lienee keskeisemmin ollut ns. tekosynnit.\nRauhanyhdistyksillä on perustuslain mukaisesti täysi oikeus uskontunnustuksen mukaisesti tapahtuvaan toimintaansa. Kenenkään ei ole pakko kuulua rauhanyhdistykseen ja yhdistys saa valita jäsenensä. Mikäli henkilö ei jaa rauhanyhdistyksen tai laajemmin herätysliikkeensä uskonkäsitystä, ei hänellä ole mikään pakko kuulua siihen. Hän ei toisaalta voi vaatia, että muut muuttaisivat vakaumustaan.\nSelvää pässinlihaa. Eikö vain?\nKalevan tiettyä tasapuolisuutta kuvastaa se, että joulukuussa lehdessä oli myös pitkä, hyvin positiivinen artikkeli vanhoillislestadiolaisuudesta. Siinä haastateltiin nuorehkoa naista, äitiä, joka kuvasi suhdettaan uskonyhteisöönsä myönteisesti, hyvin turvalliseksi, samoin haastateltiin SRK:n viestintäpäällikköä sekä Oulun yliopiston tutkijatohtoria, liikkeestä eronnutta, joka kuvaili kokemustaan luennolta, jossa käsiteltiin arkielämän rasisimia. Hän tuli luennolla istuessaan ajatelleeksi, että siinä oli paljon samaa kuin siinä, miten kohdellaan lestadiolaisia.\nSamassa Kaleva-lehdessä oli myös pitkä Oulun piispan Jukka Keskitalon haastattelu liittyen vanhoillislestadiolaisuuteen. Teologian tohtori Keskitalohan toimi ennen piispuutta vajaa kymmenen vuotta kirkkohallituksen kansliapäällikkönä. Älykäs mies, joka tuntee pohjoisen uskonnollisen ilmanalan jo kotiseutunsa Karungin perusteella ja taatusti osaa hyvässä mielessä asetella sanansa oikein. Haastattelussa Keskitalo antaa vanhoillisuudesta suhteellisen myönteisen kuvan, kipupisteitä kuitenkaan unohtamatta. Jutustä jää selkeä kuva siitä, ettei ole esteitä rauhanomaisen rinnakkaiselon jatkumiselle liikkeen ja kirkon välillä pohjoisen hiippakunnan alueella.\nJoulukuun puolivälin Kalevassa on myös päätoimittaja Sanna Keskisen kolumni, jossa hän ihmettelee Pohjois-Pohjanmaalla vallitsevaa vastaikkainasettelua lestadiolaisten ja ei-lestadiolaisten välillä. On pakko kysyä, mitä ihmeen vastakkainasettelua? Oulussa on lestadiolaisia ollut viimeiset 150 vuotta ja hyvin mennyt. Voi toki olla, että läpimaallistuneelle tai pelkästään liberaalin seksuaalieettisen evankeliumin kyllästämälle ihmiselle monet vanhoillislestadiolaisen liikkeen uskonkäsitykset ja elämäntapanormit näyttävät nykyisin yhä enemmän vierailta ja oudoilta.\nKalevassa 14.1.21 saa puheenvuoron Oulun 1500-jäsenisen Rauhanyhdistyksen puheenjohtaja Timo Aho. Ahon mukaan hän on vuosien saatossa osallistunut useisiin "hoitokokouksiin" ja myös vetänyt niitä. Aho ei näe asiassa ongelmaa. Ahon mukaan jo Raamatun alkulehdiltä saakka on ihmisiä puhuteltu ja nuhdeltu eikä rauhanyhdistyksen puheenjohtaja näe nytkään näissä sielunhoidollisissa neuvonpidoissa mitään pahaa.\nSamaisessa lehdessä suunvuoron saa myös Oulunsalon Salonpään 150:n hengen rauhanyhdistyksen puheenjohtaja Olli-Matti Tervaniemi. Hän puolestaan on toiminut yhdistyksen puheenjohtajana yhdeksän vuotta eikä sinä aikana ole ns. hoitokokouksille ollut tarvetta eikä niitä ole järjestetty.\nNäin se on. Eri rauhanyhdistyksillä on erilainen herkkyys ja toisaalta tarve järjestää näitä neuvonpitoja.\nEn täysin ymmärrä, miksi Kaleva-lehti on tällä volyymilla juuri nyt nostanut vanhoillislestadiolaisuuden esiin. Rovaniemellä toki käytiin kirkkoherran vaali, jossa kipinöitä sinkoili ja vl-liikkeeseen kuulunut pappi voitti vaalin ylivoimaisella äänten enemmistöllä. Kalevan kunniaksi on sanottava, että lehti melkeinpä poikkeusellisessä määrin on pyrkinyt tasapuolisuuteen. Puheenvuoro on annettu myös vl-liikkeen rivijäsenille, rauhanyhdistysten puheenjohtajille, piispalle sekä liikkeen kriitikoille ja siihen kriittisesti suhtautuville tutkijoille, yleisönosastoa unohtamatta.\nAjoittain kuuluu nurinaa siitä, että väitetään vanhoillislestadiolaisten edelleen sulkevan pelastuksen ulkopuolelle liikkeeseen kuulumattomat. Asia ei muutamia kaikkein hulluimpia hoitokokousvuosia lukuunottamatta kuitenkaan koskaan ole ollut kategorisen yksioikoinen. Käsitykset ovat vaihdelleet ajallisesti ja paikallisesti, sosiologisesti ja teologisesti ja myös sen mukaan, onko puhujana pappi vai maallikko. Kannattaa muistaa, että vanhoillislestadiolaisuus on aina ollut kuitenkin ennen muuta maallikkoliike eikä sen oppia koskaan ole hiottu akateemisissa teologisissa työpajoissa. Osmo Tiililä kuvaa, kuinka rukoilevaisuuden, toisen maallikoiden pitkään johtaman liikkeen, "oppi on muodostunut miesten mukana." Tämä sopii erityisen hyvin SRK-vanhoillisuuden arjen teologiaan.\nVanhoillislestadiolaisuuden opinkäsityksiä kritisoivat antavat usein implisiittisesti vaikutelman ikäänkuin evankelilaisluterilaisessa kirkossa vallitsisi opillisen yksimielisyyden auvo ja harmonia, vanhoillislestadiolaisuutta lukuunottamatta. Näin ei ole. Miten moni pappi enää uskoo, että inkarnaatio, Kristuksen sijaiskuolema, Hänen ylösnousemuksensa ja muut lunastusteot ovat kirkon tunnustuksen mukaisesti todellisia pelastavia tapahtumia historiassa, ei mitään symboleja tai pelkkiä myyttejä tai uskontapahtumia tai sen sellaisia? Ei kovin moni. Ja kyse kuitenkin perustavista uskontotuuksista.\nOulun tuomiokapituli päätti jokin aika sitten olla rankaisematta pappeja, jotka vihkivät samaa sukupuolta olevia pareja vastoin kirkon virallista avioliittokäsitystä. Käytännössä siis rikkovat kirkkolakia ja piispojen ohjeistuksia. Että siitä vaan, kirkon opetuksista viis! Onnneksi meillä on vanhoillislestadiolaiset, joiden kanssa voi harrastaa kirkkokuria.\nTosiasiassa kirkossa käytännössä vallitsee hyvin väljän opillisen peitteen alla suuri heterodoksia. Ne, jotka suuriäänisimpinä vaativat vanhoillislestadiolaisuutta tiukkaan opilliseen kuriin, usein toisaalla ovat itse niitä, jotka siitä vähiten välittävät.\nPS. Iltasanomissa (14.1.21) Turun arkkihiippakunnan tuleva piispa Mari Leppänen hiukan teatraalisesti huokaa (liittyen nuorten naisten oletettuun vieraantumiseen kirkosta), että: "he kokevat vieraaksi sen, jos kirkko ei elä niin kuin opettaa.." Leppänen luonnollisesti tarkoittaa tasa-arvoa ja sukupuolineutraalia avioliittoa.\nKirkkohan edelleen kiistatta opettaa, että avioliitto on miehen ja naisen välinen liitto. Lisäksi jotenkin absurdilta tuntuu, että juuri Mari Leppänen monissa haastatteluissaan uhriutuu siitä, että hänet erotettiin vanhoillislestadiolaisesta liikkeestä tultuaan vihityksi papiksi. Minusta pikemminkin - anteeksi vaan - näyttää siltä, että juuri tämä oli yksi syy nopealle nousulle kirkon hierarkian huipulle.\n“Itse asiassa vanhoillislestadiolaisuudessa näyttää esiintyneen vähemmän lasten hyväksikäyttöä ihmismäärään suhteutettuna kuin muualla.” Onko näitä tilastoitu jossakin vai mihin perustat tämän lausuman?\nNäin asian muotoili radion keskusteluohjelmassa asiaa selvitellyt tutkija. Muistaakseni Johanna Hurtig.\nJoo – tämä oli aikoinaan “hauska” keskustelu.\nLestadiolaisten hyväksikäyttökohussa oli paljon samoja kuin yleensä moraalisissa paniikeissa. Tai kuten kuten toimittaja Jani Kaaro aikanaan kirjoitti: “On valtavirrasta poikkeava ryhmä, kestämättömiä väitteitä, asiantuntijoita, jotka väittävät tunnistavansa pahan ja internetin vihakampanjoita ja keskustelupalstojen loanheittoa.”\nTähän loanheittoon osallistui kritiikittä koko media ja myös niin kutsuttu kirkollinen media. Oli varsin helppo laskea, sekä Hurtigin että laajempien tilastojen perusteella, että vanhoillislestadiolaisuudessa oli itse asiassa vähemmän lasten seksuaalista hyväksikäyttöä kuin väestössä keskimäärin.\nMarko muistaa paremmin – ehkä Hurtig itsekin myönsi tämän.\nJokatapauksessa moraalipaniikki oli saatu aikaan ja lestadiolaiset roviolle. Tällä en tarkoita, että yksikään hyväksikäyttötapaus olisi lestadiolaisten parissa sen oikeutetumpi kuin muuallakaan, pikemminkin päinvastoin.\nEn tiedä, mikä, mutta lestadiolaisuudella on ollut taipumus herättää valtaväestössä pahennusta ja kohua liikkeen alusta saakka. Kumma juttu, kun vanhoillislestadiolaiset poikkeavat valtaväestöstä keskimäärin ainoastaan positiiviseen suuntaan: rehellisiä, raittiita, ahkeria, työteliäitä ja vastuuntuntoisia kansalaisia.\nMuistan yliopistolta erään tapauksen. Luento käsitteli lestadiolaisuuden historiaa. Vieraileva luennoitsija pisti magnetofin eli netin päälle ja kuunneltiin näytteenä jotain saarnaa vuosikymmenien takaa. Ei kulunut kauan, kun saliin oveen koputettiin ja viereisen tilan naisluennoitsija pyysi närkästyneenä laittamaan äänen hiljisemmaksi. En tiedä, oliko volyymi liian kovalla vai häiritsikö sisältö…\nJos ajatellaan,että kristinusko toisi jollekin ryhmälle jotain eettistä lisäarvoa, ko tapauksia pitäsi kiihkeimmissä uskonyhteisössä olla huomatavasti muuta yhteiskuntaa vähemmän, sillä eihän se ihme ole jos juoppo juo, se on ihme jos/kun raitis ryyppää…\nNii’n. Onhan se outoa, jos raitis ryyppää, mutta suoranainen ihme, jos juoppo ei juo.\nMartti Pentti. Kyllä vanhoillislestadiolaisuudesta patologisia piirteitä ja käytäntöjä löytyy. Toisista suvuista ja toisilta paikkakunnilta enemmän kuin toisilta Mutta kyllähän se myönteistä on, jos asioihin puututaan edes nyt. Hyväksikäyttöä ja sen peittelyä ei pidä hyväksyä.\nJotenkin minua häiritsee se, että vanhoillislestadiolaista liikettä tarkastellaan usein jotenkin erilaisten standardien valossa kuin muita uskonnollisia yhteisöjä tai vaikkapa urheiluseuroja. Ei ole oikein vihjata, että kokonainen hengellinen liikke on paheiden pesä, kun kysymys on perhepatologiasta. Totta kai myös rakenteita ja käytäntöjä on voitava arvioida ja tarvittaessa muuttaa.\nTiedän pohjoisen-vuosiltani myös tapauksista, joissa esimerkiksi 1970-luvun hoitokokousten menettelyjä korjattiin vähin äänin toisten vanhoillislestadiolaisten toimesta. Voisin ajatella, että vastaavaa tapahtuu nytkin. Siitä ei vain puhuta julkisuudessa.\nMarko Sjöblom kirjoittaa, ettei “ole oikein vihjata, että kokonainen hengellinen liike on paheiden pesä, kun kysymys on pehepatologiasta”.\nVuosikymmen sitten pietarsaarelaisen Skutnäs Bönehusin entisen erittäin arvostetun saarnaajan lapsenlapset kertoivat julkisuudessa, kuinka heidän isoisänsä oli käyttänyt heitä seksuaalisesti hyväkseen. En enää muista tarkkaan asiasta muun muassa ÖT:ssä ja Kyrkpressenissä käytyä keskustelua, mutta minulle jäi mielikuva, jonka mukaan isoisän asema seurakunnassa, Jakobstads Fridsföreningenissä, oli niin kyseenalaistamaton, että hyväksikäyttö saattoi jatkua, vaikka siitä oli vihjeitä.\nHyväksikäytön paljastuminen johti fridsföreningenissä uudistuksiin, joilla hallintoa demokratisoitiin ja vastuita jaettiin.\nSe, mitä Skuttnäs bönehusissä tapahtui, ei tietystikään leimaa koko ruotsinkielistä rauhansanalaisuutta.\nSiitä ja monesta muusta vastaavanlaisesta tapauksesta missä tahansa yhteisössä on kyllä otettava se oppi, ettei yhteisössä saa syntyä tilannetta, jossa jonkun keskeisen henkilön tekemisiin on mahdotonta puuttua.\nSami Paajanen. Yksi kipupiste tässä onkin, että vanhoillislestadiolaisuuden suhde kirkkoon on syvästi jännitteinen. Kirkon sielunhoito- ja rippikäytännöt ovat erilaisia kuin vanhoillislestadiolaiset vastaavat. Tästä seuraa, että vanhoillislestadiolaiset toimivat eri tavoin kirkollisen esivallan (kansankirkon) ja Jumalan valtakunnan palveluksessa. Vaikka eroja ei kannata ylikorostaa, juuri kaksoisstandardit voivat olla ongelma eri paikkakunnilla. Ja kuten Kari-Matti on pitänyt esillä, kirkkomme on sillä tavoin teologisesti epäyhtenäinen, että juuri vanhoillislestadiolaisuuden “ruotuun laittaminen” näyttäytyy vaikeana. Miksi heidät, mutta ei muita? Ja jos muut, miksi ei heitä? Omasta puolestani olen huolissani siitä, että tällainen “ruotuun laittaminen” tavataan käynnistää kirkossamme sen mukaan, minkä arvioidaan parhaiten palvelevan julkisuuskuvaa. Ja se taas ei ole oikein moraalista ainakaan minun mielestäni.\nTäydennän vielä vähän. Pelastus- ja seurakuntaopista seuraa, että sekä ns. hoitajien että ns. hoidettavaksi joutuneen itsensä kannalta kysymys ei ole enemmästä tai vähemmästä kuin iankaikkisesta pelastuksesta. “Toisella tavalla uskova” kun ei pelastu, ei hoitajien eikä hoidettavien käsityksen mukaan. Koska juuri tämän yhteisön kautta saadaan vanhurskauttava usko ja säilytään siinä. Ja koska uskonvanhurskautta seuraa elämänvanhurskaus, joka ilmenee yhteisten normien mukaisena vaeltamisena. Ja koko paketissa on koko ajan mukana hyvin paljon syvää kristillisyyttä, oikeaa, vankasti luterilaista ja hyvää.\nKirkko tai paikallisseurakunta ei tietenkään voi puuttua itsenäisten kristillisten yhdistysten toimintaan ja sielunhoitoon muuten kuin omien työntekijöidensä osalta sekä oman kantansa julki tuomalla sekä työntekijöitään valvomalla. Koko ajan on kuitenkin muistettava se, että kirkon oma ääni on hyvin ristiriitainen monissa asioissa. Kenenkään, varsinkaan heikkojen, etu ei varmasti ole, että vanhoillislestadiolaisuus ajetaan nurkkaan tai omaksi vapaakirkokseen.\nMarko, ei mikään yhdistys ole läpeensä paha, ja itsenäisten yhdistysten toimintaan kirkko voi helposti puuttua. Tämä tahto tila kuitenkin kirkoltamme puuttuu, siksi kirkomme sietää mitä erilaisimpia oppeja josta lestadiolaisteologia on vain yksi malliesimerkki. Yleensä on niin, jos kirkko ei hoida kirkkokuria sitä tehtävää rupeavat hoitamaan ” kuolleet kivet” eli tässä suhteessa media. Se on jonkinlainen hätähuuto, kirkolle, miksi ette puutu? Lestadiolaisten teologiset variaatiot aiheuttavat ensisijaisesti nämä ongelmat. Luterilaista se ei ole.\nMielestäni vanhoillistadiolainen oppi on raamatullista ja lutherilaista, mutta lestadiolaisin painotuksin. Taloudellisesti vanhoillislestadiolaisuus ei millään tavoin ole riippuvainen kirkosta ja kuten 1960-alun tapahtumat osoittavat, se pärjää myös ilman pappeja. Tarkoitan tilannetta, että liike joutuu irtautumaan kirkosta, mutta huomattava osa sen papeista haluaisi jäädä leipävirkaan. Tälläinen tilanne todennäköisesti olisi edessä, mikäli samaa sukupuolta olevien vihkiminen kirkossa tulisi, myös virallisesti, mahdolliseksi.\nTuosta Reisjärvi-Haapajärvestä ylöspäin pohjoiseen ja koilliseen tilanne on kirkossa se, että sen soppaan ei jää kyllä kuin sattumia, mikäli vl-liike joutuu kirkosta joskus lähtemään.\nKari-Matti Laaksonen, tuntuu melkein siltä, että kansankirkko saa muuttua melkein millaiseksi vain eikä silti Rauhanyhdistyksen väki lähde pois siitä.\nYmmärrän Mika mitä tarkoitat. Liittyy vanhoillislestadiolaiseen ekklesiologiaan.\nMartti Pentti. Kyllä niitä uhreja valitettavasti vaiennetaan muissakin yhteyksissä. Oikein se ei tietenkään ole. Ajatellaan nyt vaikkapa Norjan saksalaismiehityksen aikana syntyneiden “saksalaishuorien lasten” kohtelua tai vaikkapa monia kommunistisen liikkeen uhreja.\n“Kyllä niitä uhreja valitettavasti vaiennetaan muissakin yhteyksissä.” Varmaankin. Lestadiolaisuuden kohdalla ongelmat liittyvät kuitenkin juuri siihen, mikä esitetään liikkeen keskeisimmäksi asiaksi, uskovien toisilleen myöntämään synninpäästöön.\nKuten Hannu Juntunen väitöskirjassaan toteaa, Laestadiuksen kirkkopoliittisen kriitiikin “erityisenä teesinä on, että kirkko käy maallisen esivallan avulla hengellisten liikkeitten kimppuun.” Saihan tuosta aikoinaan myös muut herätysliikeet osansa. Lieneekö yhtenä syynä ollut se, että mm. Laestadiuksen mukaan elävä usko ilmenee herätyksinä, joka herätti ymmärtämättömyyttä kirkon valtion taholta. Nyt pikemminkin valtion on korvannut media, joka ajaa omaa uskontunnustustaan tasa-arvosta ja käy kiivaasti niitä vastaan, jotka haluavat vielä säilyttää perinteisen uskonsa Jumalan sanaan. Lisäksi kuten Laestadius totesi, “luterilainen kirkko värisee pelkkien sellaisten ilmiöiden näkemisestä, jotka ilmaisevat jotakin siitä pyhästä tulesta, jota Vapahtaja tuli sytyttämään maan päälle.”\nJuntusen väitöskirja on hyvä. Mikäli kaikki nootitkin lukee huolella, on se aikamoinen tietopaketti.\nSami Paajanen ja Kari-Matti Laaksonen. Vanhoillislestadiolaisen opin luterilaisuus on mielenkiintoinen asia. Ensin pitäisi kuitenkin määritellä normiluterilaisuus ja se puolestaan on määriteltävissä ainakin neljällä eri tavalla. Jos lähdetään tunnustuskirjoista, poikkeamat löytyvät nimenomaan sakramenttiopista ja mahdollisesti rippiopista sekä seurakuntaopista. Tosin seurauksena pietismin ja valistusteologian sekä reformoidun teologian ja luterilaisen myöhäisortodoksian jne kysymyksenasetteluista, jotka ovat nuorempaa perua kuin tunnustuskirjat. Oma arvioni on, että Luther ja tunnustuskirjat hyväksytään sikäli kuin ne ovat sopusoinnussa vanhoillislestadiolaisen samoista teksteistä tekemön tulkinnan ja karsinnan kanssa. Esim. Vähästä katekismuksesta hyväksytään kaikki muu paitsi syntien anteeksiantamus ehtoollisessa ja uudestisyntyminen kasteessa. Ehdotan, että palaamme teemaan.\nSamille vielä, että kysymys ei ole vain jostakin kirkon tahtotilan puutteesta vaan siitä, että myöskin keinot ovat aika vähissä. Ns. pitkässä juoksussa opilliset ydinongelmat kirkon suhteessa lestadiolaisuuteen ovat pysyneet ytimeltään samoina 140 vuotta: oman yhteisön ymmärtäminen seurakunnaksi, omassa piirissä harjoitettu rippi ja vaihtelevan täsmällisesti sanoitettu ja toteutettu eksklusivismi. Se, mitä kirkko voi tehdä on keskeisesti piispojen ja paikallistasolla kirkkoherrojen vastuulla. Ja silloin on välttämätöntä täsmällisesti määritellä, mistä keskustellaan ja miksi.\nKirkossa konservatiivisesti ajattelevien elintila on jo nyt tehty hyvin ahtaaksi. Ymmärrän yhteiskunnan paineen. En usko, että esimerkiksi tämä Kalevan ja muutaman muun tahon tietoisesti mobilisoima kohu johtaa yhtään mihinkään. Näitä tippuu tasaisin väliajoin. Ehkä Oulun ry jossain vaiheessa vaivihkaa vaihtaa puheenjohtajaa. Kunnallisvaalitkin tulossa.\nJorma Hentilä 17.1. 2021 kl. 21.54. Olen seurannut tuota Skutnäsin tapahtumasarjaa kaikessa traagisuudessaan ja pitkällisine jälkiselvittelyineen sekä monine kerrannaisvaikutuksineen niin sanotusti aitiopaikalta ja lähietäisyydeltä vuosikausien ajan. Siinä vaiheessa, kun asia tuli julkisuuteen, itse syyllinen oli ollut 10 vuotta vainajana ja seurauksista kärsitään yhä tänään. Yksi niistä oli, että vanhakantaisimmat alkoivat kokoontua omiin seuroihin protestina mainitsemallesi demokratisoitumiselle. Ja jotkut uhreista vaativat yhdistystä tilille sellaisesta, mihin yhdistys ei ole vuosikymmeniä sitten voinut edes vaikuttaa. Onneksi toipuminen on edennyt eri tavoin.\nOmana arvionani totean, että nimenomaan ruotsinkielinen rauhansanalaisuus (LFF) on monin tavoin omalakinen. Teologiassa on hyvin paljon yhteistä vanhoillislestadiolaisuuden kanssa ja ripaus uudenheräyksen vanhakantaista rigorismia. 1934 vuoden hajaannus johti vahvaan irtiottoon kaikesta, mitä voidaan kutsua minkään sortin keskusjohtoisuudeksi. Siksi jokainen LFF:n rauhan- tai rukoushuoneyhdistys on tänäkin päivänä toiminnassaan täysin itsenäinen. Sekä niiden että puhujien ja liikkeen jäsenten välillä on aina ollut myös selviä opillisia eroja. Vahvojen persoonien tai jonkun ryhmittymän määrätyn saarnajan välityksellä harjoittama ns. epävirallinen johtajuus on joskus ollut enemmän sääntö kuin poikkeus.\nValitettavasti moni arvostettu julistaja ja kirkonjohtaja on jälkeenpäin paljastunut perhettään terrorisoineeksi hirmuvaltiaaksi. Eihän se niin saa olla.\nOulun piispa Jukka Keskitalo on jossain määrin osallistunut keskusteluun facebook-sivuillaan ja “tykkäämisillään.”\nEpäselväksi taitaa edelleen jäädä, mikä on kirkon kanta niin kutsuttuun “Kristuksen kirkkolakiin?” Eräs keskustelija eräässä keskustelussa kysyy mielestäni aiheellisesti, mikä on kirkon kanta, opetetaanko evl kirkossa nykyisin niin, ettei syntielämään joutuneen uskovan kanssa saa asiasta keskustella, ellei hän itse tee aloitetta?\nMitkä ovat reunaehdot niin kutsutuille sielunhoidollisille neuvonpidoille?\nMonia kysymyksiä jää auki. Yksi asia mielestäni selvä. Mikäli vanhoillislestadiolaisessa liikkeessä edelleen esiintyy 1970-luvun mallisia hoitokokouksia (viisi, kymmenen, jopa kaksikymmnentä henkeä paikalla ja tilanteessa mukana hoidettavaan nähden auktoriteettiasemassa olevia), tällaisistä hoitokokouksista tulisi vihdoin päästä eroon. Sielunhoidon kanssa niillä ei mitään tekemistä.\nKiitos keskustelijoille. Plokintapaista luettu hiukan vajaa 7000 kertaa.\nHyvä suoritus Kari-Matilta. Vertailun vuoksi SRK:n puhujainkokouksen nettialustusta oli eiliseen mennessä luettu Youtubessa reilut 21 000 kertaa.


Hei hei unettomuus: 9 tapaa taistella unettomuutesi torjumiseksi (2020)\nUnettomuus ei ole miellyttävä tila. Mahdollisuus nukkua voi olla kauhistuttava kokemus monille ihmisille ja johtaa hermostuneisuuteen, jännitteisiin ja energian puutteeseen. Onneksi on olemassa monia luonnollisia tapoja unettomuuden hoitamiseksi ja lopettamiseksi ja rauhallisen unen palauttamiseksi luottamatta unilääkkeisiin.\nJos sinulla on vaikeuksia pudota tai nukkua, lue alla olevat vinkit - ne auttavat rentoutumaan, vähentävät jännitystä ja lopettavat lopulta lampaanlaskennan.\n1. Kofeiini ja alkoholi\nYritä olla kuluttamatta kahvia ja alkoholia lainkaan tai ainakin välttää niitä myöhään iltapäivällä ja illalla. Ne ovat piristeitä ja ne ovat pahimmat juomat, joita unettomuus kärsii.\n2. Älä koskaan syö illallista myöhään illalla\nNukkuminen ei ole helppoa ruokaa sulaessa. Syö illallinen vähintään 3-4 tuntia ennen nukkumaanmenoa.\n3. Juo nukkuva tee tai kuppi kuumaa maitoa ennen nukkumaanmenoa\nUseimmissa terveysruokakaupoissa ja lääkäreissä on saatavana valmiita yrttiteet, jotka voivat auttaa sinua nukkumaan. Tässä on resepti yhdelle parhaimmista yrttiyhdistelmistä rentoutumisen ja unettomuuden lopettamiseksi:\nSekoita seuraavat yrtit:\nHawthorn kukat - 20%\nHumalakävyt - 30%\nValerianjuuri - 40%\nSitruunamelisälehdet - 10%\nKaada 1 kuppi kiehuvaa vettä yli 1 rkl yrttiseosta. Peitä ja jyrkkä 1 tunti. Siivilöi ja juo joka ilta, puoli tuntia ennen nukkumaanmenoa. Se todella kannustaa nukkumaan!\nJos haluat juoda sitä, kuuma maito on hyvä myös unettomuudelle, koska se sisältää tryptofaanin nimistä proteiinia, joka tukee rentoutumista ja saa aikaan unen.\n4. Älä käytä makuuhuonettasi muuhun kuin nukkumiseen\nMakuuhuoneesi on tarkoitettu nukkumiseen, rentoutumiseen ja läheisyyteen. Älä koskaan käytä tietokonettasi, katsele televisiota tai syö omassa makuuhuoneessasi. Se on huone, joka on suunniteltu vain lepoa varten, ja se ei saisi sisältää mitään, mikä muistuttaa sinua hereillä olemisesta.\n5. Älä ota napsia, vaikka olisit uninen päivän aikana\nPäivän napaaminen ei anna sinun nukkua hyvin yöllä.\n6. Poista stressi kehollesi ja mielellesi ennen nukkumaanmenoa\nOta kuuma kylpy tai suihku 1 tunti ennen nukkumaanmenoa ja käytä rentouttavia eteerisiä öljyjä rauhoittamaan hermoja ja edistämään unta.\nToinen hieno tapa vähentää tai lopettaa unettomuus on harjoittaa rentoutumistekniikkaa, kuten syvä hengitys, jooga tai meditaatio, puoli tuntia ennen nukkumaanmenoa.\nMitä sinun tulisi välttää ennen nukkumaanmenoa, on kaikenlainen keskustelu tai stressaava tilanne.\n7. Kun et voi nukahtaa, nouse sängystä\nJos et voi nukahtaa, sinun ei pitäisi pakottaa itseäsi pysymään sängyssä. Voit vain heittää ja kääntää ja tulla hermostuneemmaksi.\nNouse ylös, mene toiseen huoneeseen ja yritä tehdä jotain, joka rentouttaa sinua. Mene takaisin sänkyyn vasta, kun alat olla todella uninen.\n8. Lisää fyysistä aktiivisuuttasi päivän aikana\nTämä on toinen hyvä tapa unettomuuden lievittämiseen. Hölkkä, uinti, pyöräily, reipas kävely tai kokeile muuta fyysistä toimintaa ulkona. Sisätilojen harjoitukset ja harjoitukset ovat myös hyviä, mutta raikas ilma voi auttaa sinua nukkumaan paremmin. Se on toinen luonnollinen lääke unettomuuteen.\nFyysisen aktiivisuutesi lisääminen päivällä kuluttaa vartaloasi ja saa sinut tuntemaan itsesi väsyneemmäksi ja vähemmän ahdistuneeksi, levottomaksi ja närkäiseväksi yöllä.\n9. Vähennä stressiä ja yritä ratkaista mitä mieltäsi ovat ongelmat\nJos sinulla on huolenaiheita, ongelmia tai ongelmia, ryhdy toimenpiteisiin ja korjaa ne mahdollisimman pian! Hylkääminen saa sinut tuntemaan itsesi hermostuneemmaksi ja ärtyisämmäksi, sekä pidentämään ja pahentamaan unettomuuttasi. Älä lisää stressiäsi - vähennä sitä!\nKorkeita stressiä voidaan vähentää myös harjoittamalla aiemmin tässä artikkelissa mainittuja rentoutustekniikoita tai puhumalla ammattiterapeutin kanssa. Tee se, se voi todella auttaa.\nToivon, että nämä vinkit auttavat sinua nukkumaan paremmin yöllä ja vähentävät tai lopettavat unettomuutesi. Kerro meille, ovatko he toimineet sinulle - kirjoita vain alla olevaan kommenttiosaan.\n불면증 해결하고 잠 잘오는 방법 (Lokakuu 2020)


Iso seuraajamäärä on turha mittari – miksi sillä on meille väliä?\n20 tammikuun, 2019 20 tammikuun, 2019 Kategoriat ajatelmatinternet, lifestyle, saila valittaa somesta somessa, some5 kommenttia artikkeliin Iso seuraajamäärä on turha mittari – miksi sillä on meille väliä?\nKuva: Tim Wright / Unsplash\nNetta kirjoitti joulukuussa hyvän tekstin eräästä somen lieveilmiöstä: ostetuista seuraajista. Siitä, että somettaja ostaa rahalla feikkikavereita, tykkääjiä tai seuraajia. Ajatus tuntuu absurdilta, mutta se on yhtä totta kuin se, että Teuvo Hakkarainen on kansanedustaja.\nTykkäysten ja seuraajien haaliminen on aika inhimillistä. Me ajattelemme ehkä, että mitä enemmän seuraajia tai tykkäyksiä on, sen pidetympiä, arvokkaampia ja parempia ihmisiä me olemme. Tykkääjä- ja seuraajamäärästä on tullut valheellinen tapa mitata omaa sosiaalista arvoaan, vaikka mittarina se kumisee tyhjyyttään. Somesta saadut reaktiot näkyvät myös vahvasti aivoissa. Siksi ostetut seuraajat saattavat houkutella.\nSisällöntuottajia ostetut seuraajat voivat houkutella taloudellisen hyödyn vuoksi, koska suuri seuraajamäärä poikii mukanaan kaupallisia yhteistöitä. Tilaajan kannalta niiden todellinen hyöty jää laihaksi, kun viesti ei tavoita oikeaa kohderyhmää. Koska kohderyhmä ei ole aito.\nSeuraajien ostaminen voi tuntua viattomalta ja helpolta: kuka tahansa voi hankkia vain muutamalla klikkauksella ja vain muutamalla kympillä satoja tai tuhansia seuraajia lisää. Feikkiseuraajia ei oikeasti kiinnosta mikään, mitä teet, feikkiseuraajat eivät ole ystäviäsi. Yksinkertaisimmillaan ostetut tykkääjät ovat botteja.\nSomealustojen havaitessa botit yhä paremmin, on ostettujen tykkäysten liiketoimintalogiikkaa ollut pakko muuttaa. Nyt tykkäyksiä tehtailevat oikeat ihmiset, jotka klikkailevat länsimaisia someprofiileita nälkäpalkalla ja huonoissa työoloissa.\nKyllä, aiemmin me nautimme halvoista Bangladeshissa tehdyistä t-paidoista, nykyään halvoista samassa paikassa tehtailluista tykkäyksistä. On uskomaton ajatus, että yksi paskatyön muoto on klikkailla tykkäyksiä Instagramiin.\nJokaisen vaikuttajamarkkinointia tekevän yrityksen on hyvä tietää, että sometykkääjien määrää kutsutaan myös vanity metricsiksi – turhamaiseksi mittariksi, joka näyttää hyvältä paperilla, mutta ei kerro markkinointiponnisteluiden onnistumisesta, viestin tavoitettavuudesta tai yleisön sitoutumisesta yhtään mitään.\nJokaisen ihmisen on hyvä tietää, että merkittävät ihmissuhteet ovat oikeassa maailmassa ja että merkityksellinen vuorovaikutus vaihtaa ajatuksia pelkkien tykkäysklikkien sijasta. Isolla seuraajamäärällä ei ole mitään muuta merkitystä kuin valheellinen egoboosti.\nJuuh, tämä oli jälleen kerran sarjastamme Saila valittaa somesta somessa. Muut sarjan osat:\nMuiden elämä, miten se on niin paljon coolimpaa?\nEdellinen artikkeli Keskinkertaisuus on parasta\nSeuraava artikkeli Nainen ja ihminen\n5 thoughts on “Iso seuraajamäärä on turha mittari – miksi sillä on meille väliä?”\n29 tammikuun, 2019 7:13 pm\nHyvä postaus! Tästä aiheesta riittäisi vaikka mitä meuhkattavaa, mutta meidän postaukset kyllä tiivistääkin nyt ne oleellisimmat. Toivon todella, että yritykset herää tähän ilmiöön ja toisaalta toivoisin, että ihmiset ei olisi niin turhamaisia, että sortuvat tällaiseen.\nMäkin toivon, että tämä jää sellaiseksi ylilyönniksi, jonka jälkeen tilanne tasaantuu. Somessa ja vaikuttajamarkkinoinnissa tunnutaan edelleen hakevan pelisääntöjä ja toimintatapoja, kun ala on niin uusi ja käytännöt ja algoritmit muuttuvat koko ajan. Silti en pääse yli siitä ajatuksesta, että yksi paskatyön muoto voi todella olla klikkailla itseä hyväosaisempien someprofiileita. Jotenkin karmiva ajatus.\n12 helmikuun, 2019 4:50 pm\nTosi hyvä postaus! Tykkään tosi paljon sun tavasta kirjottaa, ihanan persoonallista!\nMusta on kiva, kuinka näitä tuodaan somessa esille enemmän ja enemmän, koska ennen maksetut seuraajat ja näkyvyys oli ihan myytti enkä itsekkään ollut edes kuullut semmosesta aikaisemmin. Mua harmittaa tosi paljon se, kuinka seuraajamäärillä määritellään henkilö ja kuinka hyvä se olisi tekemään somea. Toki jokainen lähtee sieltä alkutaipaleelta, mutta kynnykset tuntuu olevan suuret ihmisillä alkaa nykypäivänä seuraamaan!\n16 helmikuun, 2019 11:15 am\nKiitos kommentista Ninni! 🙂 Maksetut seuraajat on tosiaan aivan absurdi ilmiö, mutta eihän näitä digiajan ilmöitä pysty edes kuvittelemaan ennen kuin ne kohtaa. Uskon, että ihmiset tulevat koko ajan tietoisemmiksi somen haittapuolista: yksityisyys- ja tietosuojaongelmista, boteista, maksetuista seuraajista jne.\nSeuraajamäärä tosiaan on todella huono mittari, eikä se kerro hyvyydestä, suosiosta tai ihmisarvosta mitään.\nPäivitysilmoitus: Tykkäystoiminto muokkaa käytöstämme – millainen olisi some ilman sitä? – Kohtisuora


Viisi ahdistuksenhallintakeinoa narsismia lähisuhteissa kokeneille – Apua ja tukea narsismia ja lähisuhdeväkivaltaa kokeneille\nAhdistus on hyvin epämiellyttävä tunne, jota jokainen meistä jossain elämänvaiheessa kokee. Narsistinen lähisuhde on vahingoittava ja epäterve ihmissuhde, joka nostaa stressitasoja ja voi aiheuttaa vaikeaakin ahdistusta. Ahdistuksen voimakkuus voi vaihdella lievästä lyhytkestoisesta ahdistuksesta pitkäkestoiseen paniikkikohtauksia aiheuttavaan lamauttavaan olotilaan.\nJos tunnemme ettei tilanne ole hallinnassa tai emme näe tilanteesta poispääsyä voi ahdistus jatkua pitkään ja aiheuttaa näin myös monenlaisia muita negatiivisia haasteita ja johtaa lopulta masennukseen.\nAhdistuksen syytä ei välttämättä osata aina tunnistaa ja sanoittaa. Se voi aiheutua monen eri tekijän seurauksena tai yhden raskaaksi koetun asian myötä. Tärkeintä kuitenkin on tietää, että ahdistus on hyvin yleinen tunne, jonka helpottamiseksi on olemassa keinoja, eikä ahdistusta tarvitse yrittää sietää loputtomiin.\nAhdistus on hyvinvointimme kannalta oleellinen tunne. Tuo haastava tunne tulee kertomaan meille, että kestokykymme on ylittynyt, kaikki ei ole nyt hyvin ja jotain on muutettava.\nNarsistisessa ihmissuhteessa ahdistuksen tunnetta saatetaan peitellä, selitellä tai ohittaa pitkäänkin, se ei kuitenkaan auta, vaan itse asiassa vain pahentaa olotilaa. Kun tunnistaa ja myöntää itselle olevansa ahdistunut tilanteesta, jossa on, pystyy hakemaan apua ja keinoja, joilla oma olo ja elämänlaatu paranevat.\nListasin alle muutamia keinoja, joista on ollut terapia-asiakkailleni hyötyä narsistisen lähisuhteen aiheuttamaan ahdistukseen. Huomioithan, että kaikki keinot eivät sovi kaikille. Voit kokeilla ja poimia näistä keinoista ne, jotka tuntuvat auttavan juuri sinua.\nPuhu luotettujen ystävien ja läheisten kanssa.\nJaa ajatuksiasi heidän kanssa, jotka tuntuvat aidosti ymmärtävän sinua ja jotka eivät syyttele tai vähättele. Puhumalla saat jäsenneltyä ajatuksiasi, jotka ovat voineet kiertää kaaosmaisesti samaa kehää ilman mitään viitteitä helpottavasta ulospääsystä.\nAbsurdeilta vaikuttavat tilanteet kuuluvat osana narsistisiin lähisuhteisiin, jonka vuoksi joillain voi olla vaikea uskoa tai ymmärtää kokemuksiasi. Ymmärrämme syvästi usein vain sellaista, jonka olemme myös itse kokeneet. Siksi kannustankin sinua arvioimaan itse sen, kenelle jaat kokemuksiasi ja kenelle et. Empatiaa, lohtua ja tukea voi kuitenkin saada, vaikka täydellinen ymmärrys jäisikin puuttumaan, ja sitä meillä on aina oikeus ja velvollisuuskin itsellemme etsiä.\nÄlä anna häpeän tai syyllisyyden tunteiden estää puhumasta. Se voi olla narsistisen ihmisen tarkoitus, saada toinen hiljaiseksi ja epäilemään itseään ja omia kokemuksiaan.\nOta etäisyyttä ja omaa aikaa ihan joka päivä\nNarsistisen ihmisen harjoittama vahva manipulointi ja patologinen valehtelu voivat vääristää todellisuutta. Omat mielipiteet, tarpeet ja toiveet saattavat hukkua tai kadota ja aiheuttaa lopulta oman mielenterveydenkin kyseenalaistamista.\nOta etäisyyttä ja omaa aikaa joka päivä erityisesti silloin, jos epäilet olevasi/olet narsistisessa ihmissuhteessa. Esimerkiksi puolen tunnin mittainen päivittäinen metsäkävelylenkki on auttanut useita terapia-asiakkaitani rauhoittamaan ahdistusta ja selkiyttämään omia ajatuksia. Metsä on tutkitustikin mieltä hoivaava ympäristö. Anna luonnon rauhan ja hiljaisuuden olla apunasi aina silloin, jos tunnet että tarvitset välitöntä helpotusta ahdistavaan oloon.\nKeskellä narsistisen ihmissuhteen aiheuttamaa myrskyä voi olla jopa mahdotonta kuulla omia ajatuksia. Etäisyys auttaa huomaamaan selkeämmin sitä, mitä todella kaipaa ja tarvitsee.\nKirjoita huoliasi ja negatiivisia ajatuksiasi ylös joka päivä n.20min., kahden viikon ajan. Huomioi, että saat olla kirjoittaessasi rauhallisessa tilassa ja kaikki mahdolliset häiriötekijät ovat poissuljettu (puhelin, televisio yms.).\nKirjoita huolipäiväkirjaan vain negatiivisia ajatuksia, huolia ja murheita, sitä pahaa oloa, jota olet tuntenut ja kokenut. Kirjoita lopuksi kolme hyvää asiaa, jotka ovat nyt hyvin elämässäsi ja joista voit kaikesta huolimatta olla kiitollinen.\nHuolipäiväkirjan kirjoittaminen auttaa purkamaan vaikeita ajatuksia ja tunteita, vähän niin kuin puhuminenkin ja siten ahdistus hieman helpottuu ja olo kevenee.\nAlamme ahdistuneena hengittämään tiedostamatta hyvin pinnallisesti, jonka kehomme voi tulkita merkkinä vaarasta. Keho menee ikään kuin oikosulkuun, joka taas lisää ahdistuneisuutta.\nRauhallinen syvä hengitys vie hermostolle viestiä, ettei ole hätää. Hengitys on yksi nopeimmista ja tehokkaimmista keinoista helpottaa vaikeaakin ahdistusta.\nSulje silmäsi ja ota hyvä ryhdikäs istuma-asento tai voit myös makoilla lämpimän viltin alla. Rentouta hartiat. Hengitä syvään nenäsi kautta ja annan ilman virrata vatsaan, niin että vatsa pullistuu ulos. Laske rauhallisesti kolmeen aina, kun hengität sisään.\nPuhalla ilma ulos suusi kautta laskien samalla rauhallisesti kuuteen. Muista aina, että uloshengitys on reilusti pidempi, kuin sisäänhengitys, se on jutun ydin.\nJatka niin kauan, kunnes olosi rauhottuu ja helpottuu. Mitä enemmän teet hengitysharjoituksia, sitä paremmin ja nopeammin ne tehoavat.\nSuosittelen ahdistuksesta kärsiville terapia-asiakkailleni usein mielenterveystalo.fi -verkkosivuja, joista saa hyvin tietoa ahdistuksesta ja myös ahdistuksen omahoito-ohjeita, sekä ahdistuneisuuskyselyn, jolla voi arvioida ahdistuneisuusoireita.\nJos ahdistuneisuus jatkuu voimakkaana yli kahden viikon ajan, suosittelen hakeutumaan ammattiavun pariin.\nahdistuksen hoitoahdistuksen omahoitoahdistusnarsisminarsismi parisuhteessanarsisti\nPrevious post Kysymyksiä ja vastauksia narsismista, osa 1/3\nNext post Sanat, joita narsistista kaltoinkohtelua kokeneen ei koskaan pitäisi kuulla


Raportti: Globaali Biologinen Monimuotoisuus Aleni 30 Prosenttia 40 Vuoteen - 2019 | Maapallo\nJulkaistu: Maapallo • Luettu: 6564\nBiologinen monimuotoisuus on alhaalla ja ihmiset käyttävät vuosittain 1,5 maapallon resursseja, kansainvälinen suojeluryhmä varoittaa.\nMaailman biologinen monimuotoisuus on laskenut 30 prosenttia 1970-luvulta lähtien, uuden raportin mukaan, jossa trooppiset lajit ovat suurin osuma. Ja jos ihmiskunta jatkuu niin kuin se onkin, kuva voisi tulla kirkkaammaksi.\nIhmiskunta ylittää maapallon resurssit 50 prosentilla - käytä lähinnä yhden ja puolen maapallon resursseja vuosittain vuoden 2012 Living Planet -raportin mukaan, joka on Maailman luonnonsäätiön (WWF) suojelutoimisto.\nColby Loucks, WWF: n luonnonsuojelupäällikkö, vertaili ihmiskuntaa huonoihin kotiin.\n"Me tyhjennämme jääkaapin, emme todellakaan huolehdi nurmikosta, emme heikentäneet kukkapenkkeitä, emmekä varmasti vie roskia", Loucks sanoi. [50 Amazing Facts about Earth]\nPolttaminen resurssien kautta\nVuosittainen Living Planet -raportti on suunniteltu kiinnittämään huomiota maapallon "näkymättömään talouteen", kertoi WWF: n Natural Capital -ohjelman johtaja Emily McKenzie. Luonnonvarat - ja miten ihmiset polttavat heitä - näyttävät harvoin päättäjien taseissa, McKenzie sanoi.\nMutta ihmiskunta on olennaisilta osiltaan velkaa äidille maalle, suojelijat katsoivat. Vuodesta 2008 lähtien viimeisin vuosi, jolta tietoja on saatavilla, ihmiset ylittivät maapallon biokapasiteetin 50 prosentilla. Biokapasiteetti on uusiutuvien luonnonvarojen, maan ja jätteiden absorption (kuten hiilidioksidipäästöjen) määrä, jota maapallolla voi olla. Toisin sanoen se vie planeetalle 1,5 vuotta palauttaa ihmiskunnan palovamman vuoden kuluessa. (Global Footprint Network -organisaatio merkitsee joka vuosi "Earth Overshoot Day" -tapahtuman kiinnittämään huomiota siihen, kuinka nopeasti ihmiset käyttävät luonnonvaroja. Vuonna 2011 Earth Overshoot -päivä laski 27. syyskuuta, kun ihmiset käyttivät maapallon vuotuisia resursseja.)\nRaporttitieteilijät laskivat maailman sikojen, kun kyse on luonnonvaroista (joita kutsutaan ekologiseksi jalanjäljiksi) määrittämällä kunkin maan tuottavan maakapasiteetin ja vertaamalla sitä todelliseen väestöön ja kulutukseen henkilöä kohden. Yhdysvalloissa on maan viidenneksi suurin ekologinen jalanjälki maan päällä, raportin mukaan.\nVähiten kaikkein vähiten, 10 suosituimman resurssin käyttäjää asukasta kohden ovat:\n[Katso täydellinen luettelo ylhäältä ja alhaisimmista resurssien käyttäjistä]\nKaikki tämä resurssien käyttö vie tasolle. Living Planet -raportti seuraa myös biologista monimuotoisuutta ja lajien populaatioita eri puolilla maailmaa. Tämän vuoden kertomuksessa kerrotaan luonnon monimuotoisuuden häviämisestä ympäri maailmaa: keskimäärin 30 prosenttia biologisen monimuotoisuuden vähenemisestä, mikä merkitsee huomattavaa laskua eri kasvilajien, eläinten ja muiden eliöiden määrälle. Lämpimät lajit tekevät suhteellisen hyvin, Louks sanoi, mutta trooppiset lajit ovat laskeneet 60 prosenttia 1970-luvulta lähtien. Trooppiset makean veden lajit ovat eniten kärsineitä, ja ne ovat laskeneet 70 prosenttia tuona ajanjaksona.\nMaailmanlaajuisesti maanviljelyt vähenivät 25 prosenttia vuosien 1970 ja 2008 välillä, WWF kertoo. Merieläinten (ei-makean veden) lajit vähenivät 20 prosenttia.\nMonet konsernin ehdotetuista ratkaisuista ihmiskunnan ohjattujen resurssien käyttöön keskittyvät Rio + 20: n, tulevan Yhdistyneiden Kansakuntien kestävän kehityksen konferenssin 20. kesäkuuta 2012 pidettyyn kokoukseen. Kokouksella pyritään luomaan tulevaisuuden kestävän kehityksen reittejä, sanoi WWF: n julkisen sektorin aloitteiden toimitusjohtaja Kate Newman. Hän mainitsi esimerkin Mosambikista, köyhästä maasta, joka saattaa olla yksi maailman suurimmista luonnonkaasukentistä. Kun kansainväliset yritykset pääsevät hyödyntämään tätä resurssia, paikalliset suunnittelijat ovat huolissaan siitä, miten koko kansakunta hyötyy, hän sanoi.\nSamoin maailmanlaajuiset päätöksentekijät tarvitsevat ajatella pitkäaikaisia, Loucks sanoi.\n"Kun lähestymme planeettaa, jolla on 9 miljardia ihmistä, meidän on löydettävä maailmanlaajuinen ratkaisu", hän sanoi. "Haasteena meille tämä on pitkäaikainen ongelma, joka on Maa vuosituhansien ajan. Meidän on siirryttävä vaalikauden ulkopuolelle neljännesvuosittaisen raportointikauden lisäksi."\nMiten Biofilmit Toimivat\nMerijäätä: Muinaiset Valtameret Birthed Timantit\nValtava Luonnonkaariarkki Löydettiin


VIHREÄ KAMARI | Perinnerakentaminen, entisöinti ja hirsitalo: Millä kitti lähtee?\nPietaryrtti 9. joulukuuta 2012 klo 12.49\n:) Tuttua työtä, mulla meni viime kesä ja syksy ikkunoiden parissa, ja työtä riittää vielä moneksi vuodeksi... Puuosia en itse ole opetellut paikkailemaan, olen antanut ne miehen tehtäväksi. Speedheater on loistava apu maalien ja kittien irrottamisessa!\nTuovi 12. joulukuuta 2012 klo 22.23\nJoo, ikkunankorjausta näyttäisi minulla riittävän loppuelämäksi :-) Speedaheater on tosiaan loistava peli, puukolla pärjäilee kun vanhat kitit ovat melkein irtoamassa itsestään.\nMinna 12. joulukuuta 2013 klo 12.01\nTäällä taas Mamma kyselemässä neuvoja;) Edessä olisi nyt tappien laitto, kiristämään kaari-ikkunani yhden avautuneen liitoksen. Kävin juuri hakemassa rautakaupasta 6 mm puutappeja (ja 6 mm puuporanterän), mutta käyvätköhän ne tähän hommaan? Vai pitäisikö jostakin löytää jotakin tiukkasyistä puuta ja tehdä siitä tapit? Miten sinä olet toiminut? Jestas tää on hidasta hommaa meikäläisellä, mietin monta päivää, että miten saan liitoksen kiristettyä porauksen ja tapituksen ajaksi kiinni?! Ajattelin jo luovuttaa ja tarjosin pokaa kunnostettavaksi eräälle puusepälle, joka neuvoi kiristämään liitoksen kuormaliinan avulla!!! Pling mikä mahtava idea ja miten en nyt tuota ollut itse keksinyt;DD Tavallista puristinta vaa koitin mahduttaa liitoksen kohdalle niin että siinä mahtuisi vielä poraamaankin, hm mahdoton tehtävä. No puuseppä ei ottanutkaan ikkunoita vastaan, joten tässä sitä taas ollaan pohtimassa tapitusta;) Vaikka onhan tässä hitaudessa kyllä hyvätkin puolensa, ainakin jää mieleen kaikki työvaiheet ja toivottavasti ei tule tehtyä kamalia virheitä kun miettii ensin kuin alkaa tekemään. Taidankin kohta alkaa harjoittelemaan tapitusta johonkin lankun pätkään! Ai niin vielä yksi tyhmä kysymys. Poraatko reiän ihan pokan läpi asti, vai vain siten, että se jonkin verran ylittää liitos kohdan?\nTuovi 15. joulukuuta 2013 klo 12.00\nVastailin tappiasiasta äsken tuonne "51 ikkunaa" -kirjoituksen alle. Puristinhommissa tosiaan välillä toimii liinat, välillä puristimet. Puristimiakin on hyvin eri kokoisia - isojakin löytyy. Oikeissa puusepänverstaissa on myös mahtavia puristinpöytiä, olen sellaista käyttänyt työväenopiston kursseilla.


Näiden vinkkien avulla selviät rakennusprojektista | OP Media\nTaloprojekti vaatii sooloilun sijaan sitoutumista – näiden vinkkien avulla selviät rakennusprojektista\nOmakotitalo on koronakuukausina noussut entistä useamman suomalaisperheen haaveeksi. Moni on myös tarttunut tuumasta toimeen, vaikka korviin olisikin kantautunut kauhutarinoita ja varoituksia pieleen menneistä rakennusprojekteista, pahasti pettäneistä budjeteista sekä kovalle koetukselle joutuneista parisuhteista. Niitä on vuosien varrella kuullut myös Suomen Omakotiliiton toiminnanjohtaja Janne Tähtikunnas, joka tunnustaa itsekin oppineensa monta asiaa kantapään kautta. – Omakotitalon rakentamisessa korostuvat aika, laatu ja kustannukset, jotka kaikki vaikuttavat toisiinsa. Jos halutaan panostaa laatuun, se tarkoittaa usein joustoja aikatauluissa ja kustannuksissa. Liian kireät aikataulut vaikuttavat puolestaan laatuun ja kustannuksiin, Tähtikunnas muistuttaa.\nKoko perheen yhteinen projekti\nOnnistuneen taloprojektin peruselementti on huolellinen suunnittelu. Ja vielä tärkeämpää on, ettei alkuperäisistä suunnitelmista lipsuta kesken rakentamisen ilman todella päteviä perusteita. – Muutokset voivat näyttää paperilla pieniltä, mutta voivat kääntää budjetin ja aikataulut aivan uuteen asentoon, Tähtikunnas tähdentää. Talohanke vaatiikin kuulemma sitoutumista ja paineensietokykyä koko perheeltä. Päätöksen pitää olla kaikkien yhteinen ja samalla on hyväksyttävä se, että matkan varrella voi tulla myös takaiskuja. – Perinteiset ”jouluksi tai juhannukseksi uuteen kotiin”-aikataulut ovat tässä kohtaa vain turha stressinaihe, Tähtikunnas toteaa.\nTarkista talopaketin sisältö\nEntä ostaako valmis talopaketti vai rakentaako koti, joka on räätälöity juuri omien toiveiden mukaiseksi? Omakotiliiton edusmiehen mukaan talopaketti on vaivaton ja myös budjetoinnin osalta varsin turvallinen vaihtoehto. Parhaimmillaan kodin saa kalustuksia myöten muuttovalmiina. – Talotehtaat ovat tässä kohta skarpanneet ja selkiyttäneet markkinointiaan. Silti myyjän kanssa on käytävä todella tarkasti läpi, mitä talopaketti oikeasti sisältää. Runkotoimitus ei tosiaankaan tarkoita valmista taloa, Tähtikunnas muistuttaa. ”Pitkästä tavarasta” rakennettaessa on varauduttava huomattavasti useammin yllätyksiin. Projekti myös vaatii aivan erilaista sitoutumista ja läsnäoloa kuin avaimet käteen-toimitus. Jos itsellä ei ole rakennusalan osaamista, kannattaa keskittyä lähinnä laskujen maksuun, tavaratoimituksiin sekä työmaan siivoustöihin. Ja puhelimeen kannattaa vastata aina, kun soitto tulee työmaalta. – Näistä on työmaan etenemiselle paljon enemmän apua kuin osaamattomasta apumiehestä, Tähtikunnas tähdentää.\nPelivaraa myös pihatöihin\nPäätyipä projektissa mihin tahansa vaihtoehtoon, kannattaa budjetissa varautua riittävään pelivaraan. Näin takaa sen, ettei projekti hyydy heti ensimmäiseen taloudelliseen takaiskuun – esimerkiksi tontin oletettua suurempiin maanrakennustöihin. Tähtikunnaksen mukaan kustannuslaskelmassa on hyvä olla alusta lähtien 10–15 prosenttia ylimääräistä pelivaraa. Nykyisillä koroilla rahoituskulut pysyvät silloinkin vielä kohtuullisina ja lainaa voi nostaa pankista useammassakin erässä. – Näin varmistaa sen, että rahat riittävät talon valmistuttua myös pihan rakentamiseen, Tähtikunnas toteaa. Projektin käynnistyessä on hyvä muistaa myös työmaalla tarvittavat vakuutukset. Rakenteilla olevan kiinteistön lisäksi kannattaa vakuuttaa kaikki tontilla olevat rakennustarvikkeet ja työkalut, joita pitkäkyntiset metsästävät työmailta taukoamatta. – Myös oma vakuutusturva kannattaa tarkistaa ja päivittää, vaikka työmaalla kävisi vaikkapa vain satunnaisissa siivoustöissä, Tähtikunnas muistuttaa.\nTaloprojekti on koko perheen yhteinen päätös, johon kaikkien on sitouduttava.\nSatsaa suunnitteluun. Muutokset rakennusvaiheessa ovat kalliita.\nVarmista rahoitus ja jätä budjettiin riittävästi pelivaraa. Varaudu yllättäviin lisäkuluihin ja aikataulujen venymiseen. Jos et ole itse rakennusalan osaaja, keskity laskuliikenteen ja logistiikan hoitamiseen.\nHuolehdi, että vakuutukset ovat kunnossa.\nHae rakennuslainaa verkossa.\nTiesitkö, että omakotitalossa asuminen on edullisempaa kuin kerrostalossa asuminen?\nSuomalaisen omakotiunelma elää murrosvaihetta: tontit, talot ja perheet pienenevät


Ei tämä pohdintani varmaan edusta minkäänlaista virallista kantaa, kunhan haluan vaan aikani kuluksi lässyttää Pohjanmaan kastelleista. Yllättävän vähän niistä netissä löytää tavaraa, vaikka aihe on ollut tapetilla jo vuosia. Eikä minua tarvitse vakavissaan ottaa, vaikka juttu on tietenkin näin kuten sanon. Tiedemaailman epäkiitollinen tehtävä on vaan laahata meistä hermeetikoista kymmenkunta vuotta jäljessä, joten todistustaakka tulee perässä jos on tullakseen.\nPesuankankaan kastellista saa paremman kun vetäisee sen kaivinkoneella hemmettiin ja lanaa loput tiepohjaksi. Koko komeuden voi kruunata täyttämällä kastellin maa-aineksella.\nAlkuun ne luuli, että sivistyksen kehto on jossain siellä sumerissa ja egyptin pyramidit on kaiken sivistyksen alku. Vuosikymmen sitten ne alkoi tajuta, että todellisuudessa korkeakulttuurinen osaaminen onkin tullut alkujaan pohjoisesta, ja nämä pyramidit – mittasuhteineen – vaan jäljittelee aiemman kulttuurin ideoita. Tämä historiansa ensimmäinen korkeakulttuuri oli nimeltään megaliittikulttuuri, ja se käynnistyi niinkin aikaisin kuin 6000 eaa. ja loppui vasta kun ilmasto alkoi kylmetä siinä n. 2500 eaa. Vasta sitten tuli näiden välimerenkulttuurien vuoro oikein kunnolla.\nMegaliittikulttuuri jätti paljon monumentteja jälkeensä, ja kuuluisimpia lienevät nämä Stonehenget, olkoonkin että ne on rakennettu vasta megaliittikulttuurin illankoitossa. Pohjanmaan mykät kastellit ovat vähintään tuhat vuotta vanhempia, ja niin paljon kuin Stonehengen mittasuhteita ja kalenterimaista olotilaa onkin tutkittu – aiheesta on sen tsiljoona tutkimusta – eivät nämä pohjanmaan jutut heikoimmiksi jää. Raahen jätinkastelli on Stonehengen edeltäjä, ja ihan samat jutut siinäkin on jemmassa. Jos aihetta googlaa, niin varmasti ainakin kotimaisen Marianne Ridderstadin nimi nousee esiin, hänhän oli ensimmäinen joka todisti porttiaukkojen olevan suhteessa tasauspäivien auringonnousuihin ja –laskuihin.\nHarva on tullut ajatelleeksi, että nämä tunnetut mitat, mailit, jaardit, kyynärät, jalat ym ym on todella ikivanhoja mittoja. Niitä on löydetty pyramidienkin mittasuhteista, ja harva edes tietää, miten kauas historiaan pitää mennä, että näiden mittojen alkukoti löytyy. On monia tutkijoita, jotka sanovat niiden pohjaavan jo megaliittikauden vanhimpaan päähän. Siis näihin samoihin jannuihin, jotka Pohjanmaalle nuo kiviset kastellitkin pykäsi – ja ilmeisesti tarkkojen mittasuhteiden säännöillä. Eletään siis ihmiskulttuurin aamunkoittoa siellä pohjanmaalla, hetkeä jolloin kvartsi-iskokset vaihtuvat navigoinnin, mittatieteiden ja astronomian salaisuuksiin.\nEi uskoisi että siellä Toholammen ja Ylivieskan suunnassa, jossa nykyisin on vaan lippispäisiä maajusseja, ihmiskunnan korkeakulttuuri kerran otti ja ponkaisi. Mielenkiintoisin näistä 7000 vuoden takaisista on megaliittimaili. Brittiläiset tutkijat ovat päätelleet, että se on englantilainen maili kertaa 2.7272 tai vain pyöristäen 2.715. Megaliittimaili on siis nykymitoissa 4.368 km ja esim Stonehengen ja Silbury hillin välinen etäisyys on tarkat kuusi megaliittimailia. Vaan mikä tämä suhdeluku 2.715 oikein on? Se on puhtaasti astronominen määre:\nAurinkovuosi on 365.242 199 päivää\nKuuvuosi on 354.367 päivää\nNäiden kahden välinen ero on 10.87519\nKuun kausi eli kuukausi on 29.53059 vrk ja nyt seuraa taikatemppu:\n29,53059/10,87519 = 2.7154091 ts. sama kuin mailin ja megaliittimailin välinen ero.\nSaman voi ajatella niinkinpäin että Maapallon halkaisija on 7920 mailia kun taas Kuun halkaisija on 792 megaliittimailia. Aika huimaa eikö?\nBrantbackenin kastellistakin saa aurinkosuuntaukset paremmin esiin, kun vetää metsäkoneella parikytä kertaa päältä.\nMegaliittimailia löytää toki Pohjanmaaltakin. Monien jätinkirkkojen etäisyydet on tehty tähän mittaan, esim Kukkolanvaaran Metelinkankaan ja Pukansuon kastellien väli on 4,368 km eli megaliittimaili. Samaa juttua kuin mitä on löydetty Britanniasta, löytää Pohjanmaaltakin yllättävän vaivattomasti. Tosin sillä varauksella että ajoituksesta näkee, että näitä mittoja on lähinnä opetettu eteläisimmille kansoille, joten polkua seuraamalla tajuaa, ettei tätä britteinsaarilla keksitty ole.\nMainitaan sekin, että vastaavasti paikkakunnan komein nähtävyys, Raahen Pattijoen Jätinkastellista on matkaa Kettukankaan mystiselle asuinsijalle tasan puolitoista megalittimailia. Tai siis teoriassa olisi, koska joku hyväkäs on vienyt kaivinkoneella puolet Kettukankaan kastellista mukanaan. Kokonaan tutkimaton – suorastaan neitseellinen – aihepiiri sen sijaan olisi tutkia itse kastellien kokoja megaliittijaardin valossa. Megaliittijaardin ja jaardin suhdehan on sama 2.715 eli sen mitta nykymitoilla on 0.829m.\nJos mittaisi kastellien seinämät ja vaikkapa kivisakasteina tunnetut röykkiöt, paljonko näitä mittoja voitaisiin rekunstroida? Ainakin Kansalaisen karttapaikan perusteella nämä kiviröykkiöt muuten tuntuvat menevän oudon suorissa linjoissa, ja vielä kummempaa, että joistakin kastellien porttiaukoista suuntaus tuntuisi olevan toiseen kastelliin – joka saattaa olla kilometrien päässä. Samaahan Britanniassakin on todettu, ei Stonehengekään mikään yksinäinen kummajainen ole, vaan isomman kokonaisuuden yksi osa.\nUNESCO:n maailmanperintöluetteloon pyrkivät kastellit on muuten pirun hyviä makkaranpaistopaikkoja.\nYksin tässä on riittävä syy miksi jätinkirkkoja pitäisi tutkia intensiivisemmin. Niihin saattaa kätkeytyä – ja kätkeytyykin – kivinen koodi, jollaisesta emme ole olleet edes hämärällä hajulla. Ottaen huomioon megaliittisen ajanjakson, ei ole edes liioittelua puhua tieteiden alkukodista, sen syntysijasta, sen syvimmästä ytimestä ja sydämestä, josta kaikki on saanut alkunsa. Kaikki tämä on saattanut nähdä päivänvalonsa nimenomaan pohjoisella pohjanmaalla, sehän edustaa joka tapauksessa megaliittikulttuurin vanhempaa aikakautta. Oma veikkaukseni on, että Ridderstadin aurinkosuuntaus-havainnot ovat vasta alkusoittoa vielä syvemmille salaisuuksille, joita nuo kiviset monumentit kätkevät mittasuhteisiinsa.\nKuvista: Kyseisistä kastelleista oli isoa juttua 4/09 Tähdet&Avaruus-lehdessä otsakkeella ”Tässä metsässä on Suomen Stonehenge”. Kuten kuvista ilmenee, ne ovat tuhottuja ja niistä ei tätä nykyä ole paljoakaan jäljellä. Enemmän kuin todennäköistä, että seuraavan 10-15 vuoden päästä kaikki kastellit on tuhottu koneellisen metsänhoidon ja rakentamisen seurauksena. Olipa kerran korkeakulttuuri meilläkin.\nPs. megaliittikulttuuri jos kiinnostaa, niin suositaan kirjaa Cibolan seitsemän kaupunkia. Se lienee toistaiseksi ainoa joka sivuaa aihetta suomenkielellä.


KULTTUURI JA VOIMAVARAT – Hanko – Raseborg Region\nRUUKKIYMPÄRISTÖT, LUONNONLÄHEISYYS JA PIKKUKAUPUNGIN IDYLLISYYS\nSeudun vanha teollinen perinne näkyy sen monissa säilyneissä ruukkiympäristöissä. Nykyään ruukit ovat kehittyneet kulttuurin, matkailun ja lähipalveluiden sekä lähituotannon keitaiksi, joissa vanha ympäristö valjastetaan voimavaraksi.\nAlueen saaristo tarjoaa mahdollisuuksia asumiselle, virkistykselle ja lukemattomille luontokokemuksille. Hangon satamakaupunki on tunnettu merellisyydestään – täällä kokoontuvat vuosittain purjehtijat ja veneilijät pitkänkin matkan takaa. Seudun lukuisat vierasvenesatamat tarjoavat ikkunan saariston ainutlaatuiseen maisemaan.\nVanhat taajamat ja kylät tarjoavat palveluita ja tunnelmaa, jonka pikkukaupunkimaisuus ja yhteisöllisyys houkuttelevat asukkaita ja vierailijoita myös kauempaa. Alueelle ominaisia ovat paluumuuttajat, jotka kaipaavat takaisin luonnon lähelle laajan palvelutarjonnan ulottuville. Niin lapsille kuin aikuisille Hanko – Raseborg Region tarjoaa monipuolisia harrastus- ja liikuntamahdollisuuksia sekä turvallisen ja terveellisen asuinympäristön.\nKaksi- ja monikielisyys ovat Hanko-Raseborg Regionille merkittävä voimavara, joka yhdistää alueen laajemmin myös Skandinaviaan ja Eurooppaan.


KuPS - Legia: Kotijoukkue tarvitsee kipeästi onnistumisia - Pelaajat.com\nKuPS – Legia: Kotijoukkue tarvitsee kipeästi onnistumisia\njulkaistu: 01.08.2019 09:58\nTänään Savon Sanomat Areenalla ratkaistaan KuPS:n kohtalo tämän kauden europeleissä, kun Eurooppa-liigan karsinnoissa kotijoukkueen vieraaksi saapuu puolalainen Legia. Ensimmäinen ottelu puolassa päättyi kotijoukkue Legian 1-0 voittoon, joten ratkaisu jatkoon lähtijästä siirtyi tälle päivälle Kuopioon.\nKotijoukkue KuPS oli ensimmäisessä ottelussa odotetusti vastaantulijan roolissa, mutta ei missään nimessä niin pahasti, kun olisi voinut pahimmillaan odottaa. Hyökkäyspelaaminen jäi kuitenkin hieman vajaaksi Legian tukkiessa erittäin hyvin kentän keskisektorin. Tänään kuopiolaisten täytyykin käyttää enemmän kentän laitasektoreita ja se on hyvvin myös Honkavaaran tiedossa, joka omassa haastattelussaan puhui täysin samasta asiasta. Varsinkin matalat keskitykset laidoilta saattaisi tuottaa allergisia oireita puolalaisten keskuudessa.\nLegia käytti ensimmäisessä ottelussaan erittäin hyvin kentän laitasektoreita ja suurin osa puolalaisten hyökkäyksistä etenekin laitoja pitkin ja tänään KuPS:n paripuolustus laidoilla täytyykin toimia edellistä kohtaamista paremmin. Legian avaus on varmaan identtinen edelliseen kohtaamiseen verrattuna, vaikka viime ottelusta sivussa ollut Obradovic onkin tänään ilmeisesti tarvittaessa valmennuksen käytössä.\nTänään luvassa on nihkeä ja vähämaalinen ottelu. Kertoimet ovat kuitenkin maaliodottaman kanssa erittäin hyvässä suhteessa ja tämän takia emme tähän otteluun kohdetta hae maalimäärän kautta. Toisaalta vierasjoukkue on pelattu liian suureksi suosikiksi siihen nähden, että joukkue ei tarvitse tänään voittoa. Legia menee jatkoon myös tasatuloksella ja toisaalta myös kuopiolaisilla on pelissä omat mahdollisuutensa. Tästä johtuen pelivalintamme on seuraava


JIM-Kaarakaksikko | Overdrive.fi\nKetju osiossa 'Yleistä harrastuksesta', aloittaja Kustom STW, 7.1.2009.\nSiinäpä huvittava ohjelma.\nNyt näköjään Corvette jobbarien kohteena. Tää kannattaa katsoa.\nKustom STW, 7.1.2009\nja heti alkuun englantilanen haukkuu amerikkalaisia sähköjä\nNiin, kuraahan ne jenkkien sähköt on...mutta Lucas-kansan kannattas olla silti hiljaa.\nKerrankin taitaa trokari saada hyvän voiton autosta.. Nähdään viikon kuluttua.\nNauratti tuo CrossFiren tehojen hehkutus.... Kaikki 200hp.\nSitten vaan kälä-kälällä maalaamaan myyntikuntoon. Jepjep.\nAika maltillisella linjalla tää kaarakaksikko on ollut tähän asti voitontavoittelussa. Panostus (täysverinen korjaamo ja korjaushujopin työ) on aika iso, kun voitot ovat muutamia satasia.\nHauskaa ohjelmaahan tuo on. Todellinen voitto luonnollisesti tehdään myymällä ohjelma tv-yhtiölle,\nTästä ei niin monta vuotta ole, kun tv:stä ei montaa auto-ohjelmaa vuodessa tullut, nyt on lähinnä muotia haukkua niitä kun riittää joka lähtöön.\nPelastaneet kuitenkin monta kohta romikselle matkalla olevaa 80-luvun "klassikkoa" takaisin liikenteeseen ainakin muutamaksi vuodeksi...\nKyseiselle Corvetellekkään en keksi mitä muuta sille olisi voinut tehdä, kuin korjata viat, siis edullisesti. Tuskin sitä englannissakaan(tai suomessa) olisi kukaan alkanut oikeasti entisöimään.\nKyseinen sarja on englantilainen perin pohjin ja nehän on vähän erilaisia!!\nTäytyy osata ottaa se viihteenä, vieläpä autoharrastamiseen jotenkin liittyvänä.\nEi mittään, hyvä ja hauska ohjelma tuo on, monesti tullee katottua.\nJa ens ke katon ihan varmasti.\nTossahan oli vielä oikeen cross-fire injection eli kyseessä taitaa olla ei-halutuin C4. Nehän kehu moottoria molemmat! Luulisin, että tuollainen halpa C4 olisi tullut "pilattua" myös Suomessa harrastajien toimesta.\nItse ainakin olisin riisunut tekniikan mäkeen ja tunannut ainakin sisustan yhtä halvalla kuin engelsmannit.\nIhan kelpo ohjelma , tulee katsottua ,mitä nyt hiukan ärsyttää se paksumpi\nkoijari ...Cortiinamies halveksii Corvetten sähköjä\neipä ne sähköviat pahoja ollu , katkennut johto ja mittaristo\ntemppuili , saman ikäisessä Brittipaskassa on varmaan kaik\nMinusta tuota sarjaa on mukava seurata.\nOlen jo pari vuotta discoverylta sitä seurannut.\nHyvä et entraavat "hienoja ja hienoja" klassikkoja.\nTuo Corveten sisäkatto ja ovien verhoilu oli itselle uusi konsti, ja näytti minusta hienolta.\nJa halpa ratkaisu.\nVoi olla et tulee joskus jopa omaan autoon käytettyä kyseistä verhoilua.\nMielenkiinnosta, kun en nähnyt, miten tekivät..\nRocket engineer, 8.1.2009\nhttp://www.youtube.com/watch?v=0rDzLoQV ... re=related\nTubesta löytyy joitain jaksoja, mm. kyseinen Corvette (sorry jos pilasin joiltain viikon kohokohdan näin etukäteen vinkkaamalla )\nNo. sisäkaton ja ovet ne verhoili kaiutin"kankaalla". Ihan jees.\nItse olisin tehnyt kokolattiamatosta, jos tuollainen halpisviritys olisi pitänyt valita.\ntoi ohjelmahan sita toki-teeveetä eli käsikirjoitettua tuubaa, mutta ennemmin sita kattoo kun kotikatua tai metsoloita...käännöstyöhän on aivan omaa luokkaansa, mutta sehän on tietty tehny sanakirjan kanssa se joka on tehny työstä halvimman tarjouksen..\nsinänsä jobbareinahan nää heput on ihan alottelijoita, ittellä on voitot oltava useampi tonni per kiesi että viittii luovuuttaan haaskata johonkin romuläjään...\nheivais ton ruiskun helevettiin ja virittelis vähä konetta mut nuo torspot oli iha onnesta sekasin jo siitä parista sadasta kaakista! mut eipä siinä,ihan corveten näköne vehe eikä hintakaan ollu paha 2150 puntaa? ite seurannu iha huumorilla nuitten puuhasteluja..\npuavo the baboon, 8.1.2009\nMinusta sarja on ihan hupaisa, erityisesti koska projektit on lähtökohdiltaan maanläheisiä. Edkin on välillä oikeasti näpit kyynärspäitä myöten paskassa, taitaa olla ainoa ohjelmasarja missä näytetään likaa.\nNiin. Mielipiteitä on monia.\nItse katson tuota lähinnä jos haluan ärsyttää itseeni.\nOnhan niitä monia spesiaalihetkiä tuossa sarjassa:\nEsim. jouluviikon ohjelmssa sepittivät 6-sarjalaista coupe-Bemua. Ostivat sitten melkeen paree kuntosen "donorin"...sisustuksen vuoksi. En katsonut tosta eteenpäin, tuskin siitä lopusta autoa enää tehtiin?\nSJ Suzukia tuunatessa lopputulemana autoa ei saanut kilpiin sen ruostevaurioiden takia (takaosassa laho kohta)...mutta silti käyttivät rahaa/aikaa ja korottivat pirssin offikuntoon.\nOliko se Alfa jossa tekivät ruostekorjausta plasmaleikkurilla. Tarkasti osas leikata ihan yhtä epämääräisen korjauspalan kuin mitä lattiasta sai irti.\nMuutennii tuollaiset kilikali-kunnostukset ja (huonosti) käsikirjoitetut realityshitit ei oikein innosta kuin camp-mielessä.\nKustom STW, 8.1.2009\nkäännöstyöhän on aivan omaa luokkaansa, mutta sehän on tietty tehny sanakirjan kanssa se joka on tehny työstä halvimman tarjouksen..\nItse asiassa huomasin tässä aikamoista kehitystä, lienevät konsultoineet jotain asiantuntijaa/harrastajaa. 911 targaa käsittelevässä jaksossa käänsivät sen jopa paikoitellen "possuksi" ja muutenkin termit tuntui olevan paljon paremmin hallussa. Hitto, kun kehtasivat haukkua sen 635i:n mukana tulleita centra-aluvanteita, jotka oli viimeisen päälle retroseksikkäät. Ei mitään tyylitajua noilla briteillä\n911 targaa käsittelevässä jaksossa käänsivät sen jopa paikoitellen "possuksi" ja muutenkin termit tuntui olevan paljon paremmin hallussa.\nSiinä porssejaksossa hehkuttivat suoran kuutosen ääniä, ainakin käännöksessä, ja sitten porsseharrastaja kehotti katsomaan öljykorkin alta ettei kansipahvi ole palanut, meinaskohan että menee öljyt valkoiseksi hyhmäksi jos jäähdytysilma pääsee öljynkierron kanssa tekemisiin ??\nMutta kyllä tämän Edin korjaamalla autolla ajaisin ennemmin kuin Leepun louhimilla rysillä.


2.2. poliittinen mielenilmaus\n#Ääni työttömälle-mielenilmaus täytti Senaatintorin\nSAK:n mielenilmaus työttömyysturvan aktiivimallia vastaan veti Senaatintorin täyteen epäoikeudenmukaisen mallin äänekkäitä vastustajia. Arvioiden mukaan mielenosoitukseen osallistui noin 10 000 henkeä. Myös PAUn aktiivit ja jäsenet olivat torilla näkyvästi esillä.\nPAU mukana mielenilmauksessa aktiivimallia vastaan\nSAK on kutsunut kaikki koolle poliittiseen mielenilmaisuun perjantaina 2.2.2018. Mielenilmaus järjestetään Helsingin Senaatintorilla kello 11 alkaen ja kestää enimmillään 1,5 tuntia. Senaatintorilla on tarjolla kasvishernekeittoa ja kahvia.\nPAUn hallitus päätti perjantaina 26.1.2018, että mielenilmaisuun osallistuakseen PAUn jäsen voi olla poissa koko työvuoron/osan työvuoroa perjantaina 2.2.2018 klo 00-24 välisenä aikana.\nSAK:n aluetoimistot järjestävät maksuttomia bussikuljetuksia Helsinkiin ympäri Suomea ja pääkaupunkiseudulla. Kuljetukset ovat kaikille avoimia, mutta niihin on ilmoittauduttava etukäteen. www.sak.fi/aineistot/tapahtumat/mielenilmaus-aktiivimallia-vastaan. HUOM, 1.2 PÄIVITETTY PÄÄKAUPUNKISEUDUN YHTEYDET!\nSosiaalisessa mediassa aihetunnisteena on #äänityöttömälle. Keskustele mielenilmaukseen osallistumisesta myös oman luottamusmiehesi, pääluottamusmiehesi tai ammattiosaston edustajan kanssa.\nTapahtumaa voi seurata suorana lähetyksenä\nTarkistathan jäsenpalvelun kautta, että meillä on ajan tasalla oleva sähköpostiosoitteesi, sillä laitamme informaatiota myös suoraan jäsenille. Päivitämme myös tätä sivua jatkuvasti.\nKysymyksiä ja vastauksia perjantain mielenilmauksesta\nOnko minulla oikeus osallistua?\nOlen PAUn jäsen ja työskentelen sanomalehdenjakajana Posti Palvelut Oy:ssä. Voinko osallistua?\nPitääkö minun ilmoittaa työnantajalle etukäteen osallistumisestani?\nOvatko kaikki työtehtävät Postissa sellaisia, että voi osallistua?\nOnko osallistuminen palkallista aikaa?\nVoiko työnantaja irtisanoa tai purkaa työsuhteeni, jos osallistun työvuoroni aikana?\nVoinko osallistua mielenilmaukseen mitenkään muuten kuin että lähden Helsinkiin senaatintorille?\nMielenilmaus on mielenilmaus. Jos et pääse torille, voit viettää sen parhaaksi katsomassasi paikassa. Tällöinkään ei tarvitse välttämättä olla pois koko vuoroa.\nOnko PAUn jäsenillä vahvempi turva kuin ei jäsenillä?\nKyllä voit vaikka heti! Helpoiten liittyminen tapahtuu PAUn verkkosivun kautta. Liittymispäivä on sama kuin ilmoituksen saapumispäivä liiton toimistoon.