pahkinoita purtavaksi - Page 536 - Kantrikinkerit\nIt is currently Thu 27.06.2019 07:21\nPostby Witko » Tue 25.09.2018 18:27\n5. A. Vähän myöhemmin heinäkuun 29. päivänä, 1834 kahdeksan asumuksen leirikunta näitä vieraita Wyomingista tuli Arkansasiin missä William Bent teki kauppaa. Williamilla oli mukanaan kymmenen miehen kova joukko joka koostui kolmesta Intiaani scoutista, kuuluisista ja pahamaineisista ja väkivaltaisista miehistä, yksi tuttu Storrs-Marmaduke vaunusaattuesta vuonna 1824, yksi oli väkivaltainen irlantilainen psykopaatti Kanadasta, loput olivat samaa luokkaa.\nMistä Kansasta olivat nämät kolme Intiaani scouttia, väkivaltaisen irlantilaisen ja Storrs-Marduke kapteenin ja pioneerin nimet, saa toki antaa muitakin nimiä mutta nämät kysytyt riittävät ?\nTiedustelijat olivat delaware-intiaaneja. Sitten mennään näihin euro-amerikkalaisiin, joista ekana mainitsen Storrs-Marduken retkikunnassa kapteenina kunnostautuneen Alexander Le Grandin, joka ehti lyhyehkön elämänsä varrella tehdä yhtä jos toistakin. Sitten tuo kanadalainen väkivaltainen heppu tunnettiin nimellä Lucas Murray. Grinnellin mukaan tuo kanadalainen Murray oli Bentin linnakkeen vakiokalustoa ja intiaanit tunsivat hänet nimellä Pau-e-sih eli brittien kielelle käännettynä Flatnose. Hän oli Bentin firman parhaita kauppiaita ja kaikin puolin urhoollinen kaveri. Kaikkein paras kauppias oli Hatched, jonka intiaanit tunsivat nimellä Freckled Hand. Pisamakäden ja Littanenän lisäksi porukkaan kuului myös Robert Fisher, joka oli jämerä jätkä ja William Bentin ja Ceram St. Vrainin ehdoton puolustaja asiassa kuin asiassa. Fisherillekin intiaanit antoivat oman nimen, joka oli No-ma-ni. Tämä hieno nimi tarkoitti kalaa ja oli näin ollen kuin lyhenne miehen omasta brittinimestä. Mukana olivat myös John Smith, Thomas Boggs ja Marcelline St. Vrain. Viimemainitulle cheyennet antoivat ytimekkään kutsumanimen Marcelline.\nOsa näistä kauppiaista erikoistui kauppaamaan vain yhden ja saman heimon tai kansan kanssa. Maxwell hoiteli yleensä pelkästään arapahojen kanssa käytävää kauppaa, Smith puolestaan hääräili etupäässä cheyennien kanssa koska hän puhui lähes täydellistä cheyennien kieltä. Tämän kovapintaisen kauppiasjoukon ulkopuolelta voi vielä mainita yhden pienikokoisen ja äkkiseltään katsottuna vaatimattoman oloisen hepun, joka lähemmin tarkasteltuna ei ollutkaan niin vaatimaton. Hänen nimensä oli Cristopher Carson ja hän ei ollut kauppias vaan metsästäjä. Vieläpä hiton hyvä sellainen. Että sellaista porukkaa.\nNämä äskeiset heput muodostivat Bentin linnakkeen ydinjoukon. Ehkä kaikki eivät olleet mukana tuossa seuraavan kysymyksen shoshone-kahakassa, mutta luettelin kaikkien niiden nimet, jotka on mainittu kuuluneen tuohon niinsanottuun kauppiaiden ydinjoukkoon + Cristopher Carson, jonka nimeä ei yksinkertaisesti voi olla mainitsematta.\nJos jollakulla on laajempaa tietoa näistä hepuista, niin siitä vaan. En tarkoita nyt Carsonia, vaan näitä muita kovanaamoja.\nVastaus oli oikein ja täydellinen sillä näistä miehistä ei ole kovinkaan paljon tietoa paitsi että kovapintaisia rajaseutujen pioneereja ja polunlöytäjiä myös. Mukana oli kolme Delaware scouttia, Alexander Le Grande(melko mahtipontinen nimi, sillä tällä ajetaan takaa Aleksanteri Suurta ). Mies oli ollut kapteenina ja edelläkävijänä Storrs-Marmaduke vaunu karavaanissa vuonna 1824. Mies oli syntynyt 1794 Marylandissa, maanmittari, kauppias, trapperi, diplomaatti ja löytöretkeiijä kaiken päälle. Hänestä saatiin ensimmäistä kirjallista tietoa hänen toimistaan Lännessä v. 1823, kun hän oli New Mexicossa. Seuraavana vuonna 1824 hän oli kapteenina Becknell-Storrs-Marmaduke kaupparyhmän ja johti retkikuntaa jossa oli 83 kauppiasta Missourista Santa Fehen. Hän asui Santa Fessä ja Taosissa vuodet 1824-1825 ja hänellä oli mahdollisuudet olla mukana talviretkikunnissa vuosina 1824-1825. Hän vieraili todennäkoisesti Sonorassa matkallaan Mexico Cityyn. Hänellä oli useita eri kontrahteja New Mexicossa ja hän vieraili Eteläisten Tasankojen Intiaanien leireissä 1829-1834.\nHuhtikuussa 1836 hän vieraili Fort Gibsonissa Intiaani territoriossa jossa hän Yhdysvaltain hallituksen edustajan pyynnöstä laati pitkän raportin Lounaisalueiden Intiaanien vahvuuksista ja toiminnasta. Juhannuksena 1836 Le Grande ilmestyi Etelä-Texasiin. Siellä hänet kutsuttiin 12.07.1836 vapaaehtoiseksi avustajaksi Kenraali Thomas J. Ruskin leiriin ja hän palveli ratsuväen kapteenin tittelillä. Presidentti David G. Burnet joka oli asunut monta vuotta Comanchein parissa, niin hän nimesi Le Granden komissaariksi 09.09.1836 neuvottelemaan rauhansopimuksesta Kiowain ja Comanchein kanssa ja kolme päivää myöhemmin hänet ylennettiin Jalkaväen majuriksi. Le Grande matkusteli useiden viikkojen ajan Fort Gibsonin kautta kulkiessaan New Orleansiin ja saapui marraskuussa-1836 takaisin. Seuraavien viikkojen aikana hän vieraili Comanche päällikkö She-co-neyn luona jossain Wichita-vuorten alueella nykypäivän Oklahomassa. Mutta hänellä ei ollut valtuuksia taata Comanchein metsästymaita, niin Comanchet kieltäytyivät neuvottelemasta hänen kanssaan sopimuksesta. Hän toimitti raportin presidentti Sam Houstonille mutta turhaan, sillä tämä ei antanut mitään lupauksia ja ei taannut hänen palkanmaksuaan seuraavan kahden vuoden aikana. Vuonna 1839 kun Mirabeau Lamar tuli Houstonin tilalle, niin tämä hyväksyi Le Granden palkkojen maksun, mutta tämä tuli liian myöhään koska Alexander Le Grande kuoli Houstonissa 03.03.1839.\nHarmi kun en löytänyt mitään tietoa tästä väkivaltaisesta Irkkumiehestä Lucas Murraysta. Robert Fisher ja John Gantt\nsamoin. Robert Fisher oli tosiaan kirjan mukaan St. Vrainin uskollinen kannattaja l. luottoystävä. John Ganttista löytyy taas paljon tietoa, ex-upseeri joka rakensi Gantt's Fortin. Saapui Länteen v. 1831 ystävänsä James Blackwellin kanssa pääjoukkona trapperien kanssa. Syyskuussa 1832 Ganttilla oli leiri Arkansasissa jossa hän rakensi talviajaksi kaksi-kolme hirsitaloa ja alkoi talvella 1832-1833 käymään kauppa Arapahojen ja Cheyennien kanssa puhvelin taljoista. Viski lämmitti myös niitäkin kauppoja ja kyllähän sitä talvella täytyy kuumaa lientä saada.\nJohn Ganttista sanottiin että hän oli ensimmäinen liikemies joka kävi kaupaa Arkansasissa. Hänestä löytyy aika paljon tietoa mm. tästä kirjasta\nP.s. Tuo oli Haukalta mielenkiintoista tietoa että eri kauppiaat olivat erikoistuneet eri Intiaan Kansoihin l. joka kauppiaalla oli oma Kansa jonka kaupanteon he toimivat parhailla katsomillaan ehdoilla.\nPostby Haukka » Wed 26.09.2018 17:19\n4. A. Vähän myöhemmin heinäkuun 29. päivänä, 1834 kahdeksan asumuksen leirikunta näitä vieraita Wyomingista tuli Arkansasiin missä William Bent teki kauppaa. Williamilla oli mukanaan kymmenen miehen kova joukko joka koostui kolmesta Intiaani scoutista, kuuluisista ja pahamaineisista ja väkivaltaisista miehistä, yksi tuttu Storrs-Marmaduke vaunusaattuesta vuonna 1824, yksi oli väkivaltainen irlantilainen psykopaatti Kanadasta, loput olivat samaa luokkaa.\n4. B. Mitä tapahtui kun nämät miehet kohtasivat nämät vieraat Wyomingista ?\nVastaus on siis tuohon viimeiseen. Heinäkuun 29. päivänä 1834, siis runsas kuukausi muulivarkaudesta eteenpäin, shoshoneita alkoi ilmestyä Arkansas riverin rantamille. Kaikkiaan kahdeksan tiipiitä pystytettiin lähelle juuri laajennettua ja peruskorjattua Fort Cassin (silloisen Yhdysvaltain sotaministeri Lewis Cassin mukaan nimetty) paaluvarustusta Arkansas riverin pohjoispuolelle.\nVaatii taustoja, joten tässä tulee. Fort Cass, useimmille vain Fort Gantt, sijaitsi viiden kilometrin päässä Bentin linnakkeesta. Kyseinen varustus oli Bentin pahimman kilpailijan John Ganttin rakentama. Gantt oli hankkinut kevään aikana joukon päteviä savitiili-muurareita Taosista ja nämä ammattimiehet laajensivat vanhaa kauppa-asemaa ammattimiehen ottein. Gantt halusi napata suuren osan alueen turkis- ja muusta kaupasta ennen kuin Bentin ja St. Vrainin firma saisi liian suuren asiakaspiirin. Ganttin yritykset kaupata pohjoisille heimoille olivat epäonnistuneet ja hän kiiruhti vastaremontoituun Fort Cassiin saadakseen avattua kaupankäynti Arkansas riverin alueilla liikkuvien intiaanien kanssa. Gantt oli aiemmin jo saanut solmittua kauppasuhteita cheyenneihin ja arapahoihin, joten näkymät olivat hyvät.\nVielä paremmaksi näkymät muuttuivat, kun Arkansas riverin rantamille alkoi ilmestyä shoshoneita. Kahdeksan tiipiitä pystytettiin lähelle Fort Cassia ja Gantt odotti malttamattomana, että pääsisi käymään kauppaa näiden Wyomingista matkanneiden intiaanien kanssa.\nMutta mitä tapahtuikaan? Paikalle saapui pahin kilpailija William Bent kymmenen kauppiaansa kera. Bent halusi tutustua Fort Cassiin, mutta shoshonet veivät hänen huomionsa. Tiiraillessaan shoshonien leirielämää Bent oli tunnistavinaan näiden mukana olleet muulit samoiksi, jotka oli varastettu alkukesästä hänen veljeltään Charlesilta. Mitään kouriintuntuvaa näyttöä ei muulien alkuperästä tietenkään ollut, mutta äkkipikaisena miehenä William päätti ilman sen kummempia todisteita ottaa muulit shoshoneilta – vaikka väkipakolla.\nBentin ajatus ei saanut yleistä kannatusta ja esimerkiksi Gantt vakuutti, että shoshonet eivät missään nimessä olleet syyllistyneet muulivarkauteen. On ymmärrettävää, että Gantt sanoi näin, sillä olivathan shoshonet mitä ilmeisemmin hänen tulevia potentiaalisia kauppakumppaneitaan. Lisäksi Gantt korosti että hallitus ei tykkäisi hyvää jos Bent ryhtyisi sopimattomiin toimenpiteisiin shoshoneita vastaan. Bent ei kuitenkaan välittänyt kuunnella Ganttin jorinoita shoshonien puolestapuhujana, vaan antoi miehilleen toimintakäskyn. Ensimmäisen laukauksen ampui irlantilainen kovanaama Murray. Vain muutaman metrin etäisyydellä seisonut pahaa-aavistamaton shoshone kellahti kuolleena tantereelle. Joidenkin lähteiden mukaan myös kaksi muuta shoshonea ammuttiin hengiltä. Bentin ja Ganttin miehistä ei kukaan haavoittunut, mutta sen sijaan ammuskelua töllistellyt arapaho joutui sijaiskärsijäksi ja haavoittui lievästi.\nShoshonet odottivat linnakkeen sisällä katselevien Ganttin miesten ryntäävän avukseen, mutta näin ei tapahtunut. Gantt pysyi puolueettomana. Paniikkiin joutuneet shoshonet pakenivat suin päin. He veivät mukanaan haavoittuneet, mutta jättivät paikalle melkoisen määrän hevosia, muuleja, aseita ja muuta heille kuuluvaa omaisuutta. Myös kaksi shoshone-naista vangittiin, joskin heidät vapautettiin jo seuraavana päivänä. Kaikki shoshonien jättämät tavarat sen sijaan pidettiin. Itse asiassa tavarat arvottiin Bentin miesten kesken.\nShoshonet eivät koskaan hakeneet hyvitystä sen enempää suorilla hyökkäyksillä kuin hallituksenkaan kautta, mutta tapahtumasta oli kuitenkin tehty raportti intiaanitoimistoon. Entä miten kävi Ganttin ja hänen suuret unelmansa kaupankäynnin kasvattamisesta? Ilman Bentin miesten ammuskelua Gantt olisi luultavasti avannut tuottoisan kauppasuhteen shoshoneihin. Nyt ei suhteita syntynyt. Runsaat puoli vuotta myöhemmin Gantt jätti linnoituksensa ja luopui koko kauppabisneksestä. Hän totesi Bentin ja St. Vrainin liikeyrityksen liian vahvaksi kilpailijaksi. Yksi olennainen syy Ganttin päätökseen oli se, että cheyennet ja arapahot päättivät edelläkuvatun yhteenoton jälkeen käydä kauppaa mieluummin Bentin kuin Ganttin kanssa. Siis taas kerran hyvä esimerkki siitä miten vahvempi syö heikomman.\nLähteenä kolme kirjaa\nPostby Witko » Wed 26.09.2018 18:20\nTuohon heinäkuun 29. päivän, vuosi 1834 tapahtumasarjaan ei ole paljon lisäämistä. Kaksi lähdekirjaa olivat tutut, kun varsinkin omistan tuon David Lavenderin Bent's Fortin. Taistelu oli nopeasti ohi ja kolme Shoshonia oli vainaana. Arapaho sivustakatsojan roolissa haavoittui, mutta se teki vain terää Arapahon taisteluluonteelle ja sai mies kertoa kotikylässä hehkeille Arapaho tytöille sankarijuttuja miten hän tappoi yksin kolme Shoshonea ja ei edes kiittelemään kerinnyt. Shoshonet ottivat ritolat ja tavaraa jäi ihan kivasti maastoon 37. hevosta, useita aseita, kattiloita, kirveitä, taljoja ja muuta ominaisuutta. Sitä en ymmärrä miksi kaksi hehkeää Shoshone tyttöä vapautettiin, sillä olivat he paljon parempia kuin muulit antamaan tuota noin herkkuja Bentin jengille ja jos Kit Haukku Carson olisi ollut mukana, niin ei olisi tullut mitään naisten vapauttamista. Kit ymmärsi naisten päälle. Sen verran luin lisää tuosta John Ganttista että oikeassa olit että tämä Bentin voitto tässä Shoshone tapoissa osoitti Bentin vahvuuden ja Gantt tajusi että hänen oli aika luovuttaa kaupanteko-ja paikat Benteille ja St. Vrainille ja hän lähti vähin äänin pois Arkansasista ja turkiskaupasta. Ganttista on paljon tietoa mutta minua kun kiehtovat väkivaltaiset ihmiset, niin harmi kun en löytänyt mitään Lucas Murraystä, tuosta väkivaltaisuuksien toimeenpanijasta ja piinkovasta irlantilaisesta joka oli jostain Kanadan suunnilta tullut.\nTotta on tuo että John Gantt hävisi Benteille tämä kaupankäynti taiston ja mies siirtyi v.1835 Eversti Henry Dodgen retkikuntaa ohjamaan Colorado Rockies. Hän oli agenttina Potawatomeille Council Bluffissa 1838-1839. Toimi oppaana myöhemmin emigranteille Fort Halliin vuonna 1834. Lähti Kaliforniaan ja oli arvokas edelläkävijä pioneeri Kalifornian kentillä. Hän kuoli todennäköisesti sydänkohtaukseen tai sydän vaivoihin 14.02.1849 George Yountin ranchilla.\nHyvin ja oikein Haukan vastaukset vyöryvät Witko yli ja ali.\nPostby Witko » Thu 27.09.2018 09:53\nTuossa oli tullut painovirhe vuosiluvusta John Gannt toimi oppaana 875 emigrantille Missourista Fort Halliin vuonna 1843.\nPostby Haukka » Fri 28.09.2018 15:18\n1. Kesällä-1830 William Bent tapasi ensi kertaa Cheyenne päällikkö Yellow Wolfin Fountain Creekin kauppa-asemalla. Tapaamisen ajankohta oli mitä parhain sillä William Bent oli tehnyt erään teon vähän aika sitten josta Yellow Wolf oli kiitollinen ja tässä teossa oli mukana eräs Cheyennien verivihollinen Kansa.\nMinkä teon William Bent oli tehnyt ja mistä verivihollisesta Kansasta oli kyse ?\n2. Cheyennet antoivat jokaiselle Bentin veljekselle lempinimet mutta Kiowat antoivat William Bentille täysin erilaisen nimen kuin Cheyennet ja tämä perustui Williamin kasvoihin ei pituuteen Little White Man vaan kasvoihin.\nMikä oli tämä Kiowain antama lempinimi englannisi ?\n3. Cheyenne päällikkö Yellow Wolfilla oli hyvin älykäs näkymä josta hän kertoi William ja Charles Bentille minne rakentaa linnakkeen/kauppa-aseman. Hän piti mm. että Fountain Creek oli liian kaukana lännessä. Big Timbers oli paljon parempi paikka. Yellow Wolfilla oli kyllä oma lehmä ojassa myös. Tähän paikaan oli yhdeksän hyvää syytä ja Bentin veljekset tajusivat sen St. Vrainin kanssa että Yellow Wolf oli oikeassa.\nMitkä olivat nämät yhdeksän hyvää syytä rakentaa tämä linnake Big Timbersiin ?\nYkkönen taitaa olla vaikea, sillä noin pitkälle menneisyyteen en Fort's Bentissä pääse. Täytyy siis vastata kakkoseen:\nKiowat panivat merkille Williamin vahvan ja hieman linnun käyrää nokkaa muistuttavan nenä ja ristivät hänet Hook Noseksi. (Minun mielestäni Williamin nenä näyttää yhtä normaalilta kuin omani, jopa normaalimmalta) Mutta kiowilla on tarkka silmä joten en ala väittelemään heidän kanssaan asiasta. Cheyennien antama nimi Williamille oli Little White Man, joka tuli Williamin lyhyehköstä varresta, siis korkeintaan Carsonin kokoluokkaa. George oli Little Beaver ja Robert Bent puolestaan sai kunnian kantaa nimeä Green Bird. Tuolla aiemmin luettelin Bentin kauppiaiden intiaaninimiä, joita Grinnell heitteli kirjassaan Bent's Old fort and its Builders\nPostby Witko » Sat 29.09.2018 15:12\nPysytään edelleen samoissa aihepiireissä ja Eteläiset Tasankot ovat mukana. Pähkinät eivät ole Halfbreed-kirjasta niin kuin sovimme. Toisesta kirjasta haettu ja parista muusta.\n3. Cheyenne päällikkö Yellow Wolfilla oli hyvin älykäs näkymä josta hän kertoi William ja Charles Bentille minne rakentaa linnakkeen/kauppa-aseman. Hän piti mm. että Fountain Creek oli liian kaukana lännessä. Big Timbers oli paljon parempi paikka. Yellow Wolfilla oli kyllä oma lehmä ojassa myös. Tähän paikaan oli yhdeksän hyvää syytä ja Bentin veljekset tajusivat sen St. Vrainin kanssa että Yellow Wolf oli oikeassa. Kuitenkaan linnaketta ei rakennettu niin kauaksi kuin Big Timbers. Sitä kyllä muutettiin alemmaksi joelle Fountain Creekistä mutta miksi Bentit eivät valinneet Big Timbersiä silloin. William olisi ollut myöhemmin pahoillaan kun ei noudattanut Yellow Wolfin neuvoa.\nMitkä olivat nämät yhdeksän hyvää syytä rakentaa tämä linnake Big Timbersiin Yellow Wolfin mielestä ?\nPostby Witko » Sat 29.09.2018 15:53\nTätä kirjaa pääsee lukemaan googlessa\nDavid Lavenderin kirjasta Bent's Fort tuon löysin. Charles ja William Bentin nuorin veli Robert Bentin kohtalosta. Comanchein kanssa oli sovittu v.1840 rauhasta, ystävyyssuhteista ja voitto riidoista. Mutta älä koskaan luota¨"Comancheen" liian kauan. Seuraavana vuonna 1841l okakuussa Bentin joukko laahusti ylös Arkansasia. He saivat havainnon puhveleista etäältä, 25.vuotias nuorin ja komein neljästä veljeksestä Robert Bent lähti hevosensa kanssa kovaan laukkaan saadakseen lihaa päivälliselle leiriin. Comanchet vaanivat häntä ja kaatoivat hänen maahan ja repivät scalpin hänen päästään. Hänen toverinsa hakivat hänen ruuminsa ja kantoivat hänet linnakeelle jossa hänet haudattiin muurien ulkopuolelle. Kiven lohkareista he saivat haudan hyvin päällystettyä jotta eivät eläimet pääsisivät sitä tonkimaan ja pieni ranskalainen räätäli laittoi kaktuksia kivien väliin jotta ei edes sudet pääse hautaa rikkomaan. Jokaisella valtakunnalla oli hintansa, mutta ei näin pian sitä hintaa haluaisi maksaa. Charles Bent odotti vielä kohtaloaan.\nPostby Haukka » Sat 29.09.2018 16:52\n3.1. Kesällä-1830 William Bent tapasi ensi kertaa Cheyenne päällikkö Yellow Wolfin Fountain Creekin kauppa-asemalla. Tapaamisen ajankohta oli mitä parhain sillä William Bent oli tehnyt erään teon vähän aika sitten josta Yellow Wolf oli kiitollinen ja tässä teossa oli mukana eräs Cheyennien verivihollinen Kansa.\nSen verran löysin, että pystyn vastaamaan tuohon lyhyesti. Tapahtumien kulusta en tiedä enempää, mutta joka tapauksessa William Bent onnistui pelastamaan kaksi cheyenneä samoilevien comanchien kynsistä. Tästä teosta cheyenne-päällikkö Yellow Wolf oli erittäin kiitollinen.\nTuostahan tapauksesta se näiden kahden miehen välinen ystävyys ilmeisesti alkoi. Bent kävi jo tuolloin kauppaa cheyennien kanssa, mutta hänen varsinainen päätarkoituksensa oli avata kauppasuhteet comancheihin. Yellow Wolf tuskin tiesi tätä. Bent taas ei halunnut mainostaa asiaa koska tiesi nämä kaksi kansaa verivuihollisiksi. Cheyennet ja arapahothan yrittivät tunkea yhdessä comancheriaan, joka levisi Arkansas riverin eteläpuolella. Tähän invaasioon cheyennet kumppaneineen tarvitsivat apua ja sitä he saivat Bentiltä, joka oli valmis myymään edellämainituille tuliaseita. Vastineeksi cheyennet ja arapahot lupasivat puolustaa Bentiä comancheilta.\nPäällikkö Yellow Wolfin selän takana Bent käyttäytyi kuin tyypillinen liikemies, jolla oma etu on aina ykkösenä. Hän näet halusi nimenomaan kosketuksen comancheihin koska näitä oli moninkertainen määrä cheyenniin ja arapahoihin verrattuna. Hän tiesi comanchien vaikutusvallan intiaanien keskinäisessä kaupassa ja ainoastaan comanche-kaupoilla pääsisi käsiksi suuriin voittoihin.\nMutta Bent ei saanut hommaa menemään ihan niin kuin olisi halunnut, sillä kaupankäynti comanchien kanssa pysyi vuosikaudet hyvin nihkeänä. Cheyennien ja comanchien jatkuvien kahakoiden vuoksi Bent sulki jo kertaalleen kauppa-asemansa 1830-luvun loppupuolella, mutta avasi sen sitten taas uudelleen. Hän oli merkittävässä asemassa kun comanchet ja kiowat suostuivat viimeinkin tekemään rauhan cheyennien ja arapahojen kanssa. Tuolloin elettiin vuotta 1840. Eikä kysymyksessä ollut pelkkä aselepo, vaan rauha oli ikuinen. Paljon verta vuodatettiin tämän rauhan jälkeenkin, mutta nämä neljä kansaa toimivat sotaliitossa keskenään eivätkä tarttuneet aseeseen toisiaan vastaan. Kiitos William Bentin.\nPostby Witko » Sat 29.09.2018 17:09\n[quote]Pysytään edelleen samoissa aihepiireissä ja Eteläiset Tasankot ovat mukana. Pähkinät eivät ole Halfbreed-kirjasta niin kuin sovimme. Toisesta kirjasta haettu ja parista muusta.\nTämä pähkinä löytyy kolmesta kirjasta ja siitä on myös vähän pitempi selvitys kuin pelkkä lause...............................\nPostby Witko » Sun 30.09.2018 12:40\nAivan oikein vastattu tuo Kiowain antama lempinimi ja Kiowat jotka olivat Eteläisten Tasankojen suveneeriset "mustan huumorin Kansa" kun he näkivät William Bentin niin ei ollut puhettakaan että Cheyennien kohtelias nimi Little White Man olisi kelvannut Kiowille. Se oli Hook Nose ja syynä oli nokkamainen nenä(en tiedä mikä on Nuuttipukki kiowaksi mutta sitä varmaan Kiowat hakivat takaa) joka oli mustien silmien välissä. Robert joka oli komein ja nuorin Bentin veljeksistä sai nimen Green Bird. William oli saatanan loukkaantunut Kiowille, mutta ei auttanut purnaaminen ja niin William poistui alakuloisesti takavasemalle kohtauspaikalta ja asiaa ei kyllä helpottanut kun Kiowain lapset heittelivät biisonin lantakokkareita ja pieniä kiviä alakuloisen Williamin perään.\nPostby Witko » Mon 01.10.2018 17:47\nEtsivä löytää ja Haukan vastaus on oikea sillä Bull Humpin Comanche bandista oli kyse. Sen verraan loikkaan tuohon asekauppaan mistä mainitsit, niin vuonna 1829 Comanchet tulivat Bull Humpin komennossa pohjoisesta yli Arkansas Riverin ja kohteena olivat Cheyennien hevoset. Yellow Wolfilla oli pieni yllätys Comancheille, sillä Cheyennet olivat saaneet aseita käyttöönsä ja Comanchet olivat vain jousin ja nuolin varustettuina. Yellow Wolf pakeni kolmenkertaisen hevoslauman kanssa jotka olivat Comancheilta saatu varastettua ja kaiken päälle mukana oli muutama Comanche scalppi. Tämän lyhensin tutusta kirjasta The Peace Chiefs Of The Cheyennes ja Stan Hoig oli kynässä. Muistan että sinulla on myös tämä kirja. Aika moni näistä Bentin linnakkeen Cheyenne päälliköistä kuoli vanhana Sand Creekissä vuonna 1864. Cheyennien aseistus oli tärkeässä roolissa koska Cmanchein ylivoima oli musertava ja siihen päälle vielä Kiowat niin Cheyenne-Arapaho liittouma oli alakynnessä ennen tuota 1840-rauhansopimusta. Luin tuota Stan Hoigin kirjaa ja todella paljon on ollut koko 1800-luvun alkupuolisko jatkuvaa sotaa Comanchein kanssa ja joskus myös Kiowat päälle.\nRanskalaiset antoivat nimen Fontaine-qui-bouille ja tunnettiin sen jäkeen Bentsien Fountain Creekinä. William ja hänen kumppsninsa rakensivat\npoppelimetsästä saaduista puista etuvartion missä he voisvat aloitaa heidän kauppatavaransa ja turkisten kaupan odotellen Intiaaneja ilmestyvän kauppapaikalle ja kaupankäyntiin. Vuosi oli 1830 ja Cheyenne päällikkö Yellow Wolf pysähtyi paikalle ja tutki uteliaisuudesta uudet tulokkaat. Hänellä oli mukana vahva armeija sotureita ja he olivat palaamassa onnistuneelta hevos-raidilta Bull Humpsin Comanche bandia vastaan Red Riveriltä. Soturit olivat juhlatuulella ja pysyivät muutaman päivän kauppapaikalla, tekivät kauppaa\nPostby Witko » Mon 01.10.2018 18:44\nEtsivä löytää ja Haukan vastaus on oikea, sillä Bull Humpin Comanche bandista oli kyse. Sen verraan loikkaan tuohon asekauppaan mistä mainitsit, niin vuonna 1829 Comanchet tulivat Bull Humpin komennossa pohjoisesta yli Arkansas Riverin ja kohteena olivat Cheyennien hevoset. Yellow Wolfilla oli pieni yllätys Comancheille, sillä Cheyennet olivat saaneet aseita käyttöönsä ja Comanchet olivat vain jousin ja nuolin varustettuina. Yellow Wolf pakeni kolmenkertaisen hevoslauman kanssa jotka olivat Comancheilta saatu varastettua ja kaiken päälle mukana oli muutama Comanche scalppi. Tämän lyhensin tutusta kirjasta The Peace Chiefs Of The Cheyennes ja Stan Hoig oli kynässä. Muistan että sinulla on myös tämä kirja. Aika moni näistä Bentin linnakkeen Cheyenne päälliköistä kuoli vanhana Sand Creekissä vuonna 1864. Cheyennien aseistus oli tärkeässä roolissa koska Comanchein ylivoima oli musertava ja siihen päälle vielä Kiowat niin Cheyenne-Arapaho liittouma oli alakynnessä ennen tuota 1840-rauhansopimusta. Luin tuota Stan Hoigin kirjaa ja todella paljon on ollut koko 1800-luvun alkupuolisko jatkuvaa sotaa Cheyenneillä ja Arapahoilla Comanchein kanssa ja joskus myös Kiowat päälle.\nRanskalaiset antoivat nimen Fontaine-qui-bouille ja tunnettiin sen jälkeen Bentsien Fountain Creekinä. William ja hänen kumppaninsa rakensivat poppelimetsästä saaduista puista etuvartion missä he voisivat aloittaa heidän kauppatavaransa ja turkisten kaupan odotellen Intiaaneja ilmestyvän kauppapaikalle ja kaupankäyntiin. Vuosi oli 1830 ja Cheyenne päällikkö Yellow Wolf pysähtyi paikalle ja tutki uteliaisuudesta uudet tulokkaat. Hänellä oli mukana vahva armeija sotureita ja he olivat palaamassa onnistuneelta hevos-raidilta Bull Humpsin Comanche bandia vastaan Red Riveriltä. Soturit olivat juhlatuulella ja pysyivät muutaman päivän kauppapaikalla, tekivät kauppaa ja opettelivat lisää näiltä parrakailta miehiltä jotka olivat pukeutuneet pukinnahka vaatteisiin. Yellow Wolf ja suurin osa hänen joukostaan olivat vihdoinkin palaamassa heidän omaan kyläänsä South Plattelle, mutta kaksi nuorta Cheyenne soturia eivät olleet vielä saaneet tarpeeksi uutuuden viehätyksestä kauppiaiden eri aarteista ja jäivät vielä jälkeen muusta joukosta.\nSitten yhtäkkiä ilman mitään varoitusta Comanche bandi Bull Hump itse johdossa ratsasti kauppapaikalle. Yksin Bent astui heidän eteensä ja tiesi että jos piilossa olevat Cheyennet löytyisivät kauppapaikalta, niin se olisi heidän kaikkien tuhoksi l. kuolemaksi. Käyttäen viittomakieltä Bent kertoi Bull Humpille että tämä katsoisi jälkiä Cheyenne ratsastajista. Bull Hump katsoi löytyisikö jostain merkkejä Cheyennien mokkasiinien jäljistä. Bull Hump tivasi Bentiltä missä hänen vihollisensa oikein on. Bent totesi että nyt ei ollut aikaa miettiä yhtään ja viittomakielellä kertoi että kaikki Cheyennet olivat ratsastaneet pohjoiseen kyläänsä Plattelle. Bull Hump tivasi taas eikö ole Cheyenneitä täällä varmasti yhtään.\nSitten hän kertoi sotureilleen ja he lähtivät, mutta Bull Hump katsoi vielä kerran taaksepäin teräksenharmaisiin silmiin ja punnitsi niistä valehteliko valkoinen mies hänelle, sitten he ratsastivat pois kauppapaikalta. Kaksi Cheyenneä tuli piilostaan esiin ja tajusivat että kuinka lähellä he olivat joutua vangiksi ja sen jälkeen kidutuskuolemaan. Sitten he palasivat leiriinsä ja kertoivat kaikille kuinka rohkea ja viisas Bent oli ollut ja kieltäytynyt heidän antamista Comancheille puhumatta mitään Bull Humpille heistä. Tämän jälkeen Yellow Wolf totesi että William oli tosi ystävä (pikku taka-ajatuksella tietty) ja tämä teko loi lujan siteen Cheyenneihin.\nKirjoista Bent's Fort, Southern Cheyenne ja tietysti Halfbreedistä oli tämä koko tarkka kertomus.\nTässä hyvä kirja myös Stan Hoigilta\nPostby Witko » Mon 01.10.2018 18:52\nPostby Witko » Mon 01.10.2018 18:53\nPostby Witko » Mon 01.10.2018 18:54\nNyt sekosi Witko omaan näppäryytensä ja pisti kopiot pariin kertaan ja vesiselvänä vielä.


Polar Syke- ja urheilukellot netistä | Bikester.fi\nPolar Syke- ja urheilukellot 8 Tuotetta\nRannelaitteiden lisävarusteet 3\nparistosetti soveltuu RS400-/RS800-/CX-/RCX5-malleihin , harmaa\nH10 XS-S , musta\nElastische Teile T31/61 , musta\nSyke- ja urheilukellot merkiltä: "Polar"\nSyke- ja urheilukellot merkiltä: "Polar". Meiltä löydät laadukkaita tuotteita hyvään hintaan. Jos haluat kuitenkin ennakkoon arvaamattomasta syystä palauttaa tai vaihtaa ostamasi tuotteen, niin sinulla on aina 100 päivän palautusoikeus ja ilmaiset palautukset. Bikesterin GPS-pyörätietokoneet & pyörämittarit toimitetaan aina nopeasti ja niillä on 24 kuukauden tuotetakuu. Tilaa tänään, lähetämme huomenna. Bikester - sinun polkupyöräkauppa netissä!


PTFU: How about no\nLähettänyt Miss Ruki Ver klo 20.05\nIida 17. heinäkuuta 2016 klo 22.49\nVitsi nää on upeita! Ihanan luovia ja ennen kaikkea tunnelmallisia kuvia. Toisaalta sun kuvista huokuu kyl aina luovuus ja ajatus, mut nyt näitä kuvia jäin ihastelemaan ihan pitkäksikin aikaa :)\nMiss Ruki Ver 19. heinäkuuta 2016 klo 13.21\nKiitos! Näissä yritin miettiä symboliikkaa jne. vähän normaalia enemmän ja olin vähän luovempi kuin perusasukuvissa, joten tosi kiva, että se välitty :)\nHuggyHare 19. heinäkuuta 2016 klo 11.45\nTuo korvis :D\nToivottavasti et ole aivan yhtä masentunut kuin millainen fiilis tulee näistä kuvista. Kauniita kuvia joka tapauksessa, ehkä vain tulkitsen itse ne jotenkin negatiivisesti...\nMiss Ruki Ver 19. heinäkuuta 2016 klo 13.20\nPieni negatiivinen viba näissä pitikin olla, mutta myös jotain hauskaa ja kitschiä. Tosin editointivaiheessa synkemmät muokkaukset näytti kivemmilta, joten alkuperänen idea vähän muuttui. Alunperin piti olla pinkkiä ja hörhelöä ja sopivassa suhteessa angstia :D\nKaoka 21. heinäkuuta 2016 klo 17.55\nUpeita kuvia! Saatan olla hieman ylitulkitsevainen, mutta koita muistaa levätä! Susta huokuu aina niin paljon inspiraatiota ja kehopositiivisuutta meille lukijoille ja instakyylääjille, että toivottavasti sitä jää sulle itsellesi myös <3 :)\nMiss Ruki Ver 9. lokakuuta 2016 klo 13.46\nKiitos paljon! Sain onneksi hiukan levättyä ja aloitan syksyn nyt melkein jo entisellä tarmolla :)\nMaya 8. lokakuuta 2016 klo 20.51\nTuli jotenkin ihan fyysisesti huono olo tästä postauksesta.\nEikä nyt siis sillä, nää kuvat on todella hienoja! :)\nEhkä jotenkin liikaa samaistuin kuvista välittyvään tunnelmaan ja rinnastin sen omiin kokemuksiini.\nOutoja tuntemuksia! :D Osaat kyllä hienosti välittää tunnelmat kuvista katsojalle, miten ne sitten kokeekaan. Miksi oi miksi minua ei ole suotu tällä lahjalla ;(\nMiss Ruki Ver 9. lokakuuta 2016 klo 13.49\nPahoittelen huonoa oloa, mutta olen kyllä salaa tyytyväinen, että olen saanut välitettyä sen kuvien kautta. Ja kiitos, en ehkä lähtenyt hakemaan huonon olon levittämistä, mutta ehkä siitä on jotain hyötyä, etenkin, jos sen saa jotenkin rinnastettua omaan elämään tai kokemuksiin. En kyllä itsekään nyt pari kuukautta myöhemmin erityisemmin halua katsoa näitä kuvia :D Onneksi olen saanut vähän levättyä ja fiilis on parempi.


MH Motorcycles RYZ 50 SM 50 cm³ 2011 - Tervajoki - Mopo - Nettimoto\nSiitä varmatoiminen MH. Itsellä ollut pari vuotta eikä ole tullut kuin vajaat tuhat kilometriä. Mopo on hyvässä kunnossa ja on vakio. Pyörät on vaihdettu ja mittarinpyörittäjä ei sovi suoraan uusiin joten nopeus- ja matkamittari eivät toimi. Alkuperäiset pyörät saa mukaan, kuten muutakin alkuperäistä osaa, kuten maski, tanko, vilkut jne. Parhaiten saa kiinni viestillä päiväsaikaan. EI VAIHTOA\nMoottori 50 cm3, 2-tahti Mittarilukema 15 300 km\nRek.nro 49-OIA Päivitetty 27.06.2020\nSiitä varmatoiminen MH. Itsellä ollut pari vuotta eikä ole tullut kuin vajaat tuhat kilometriä. Mopo on hyvässä kunnossa ja on vakio. Pyörät on vaihdettu ja mittarinpyörittäjä ei sovi suoraan uusiin joten nopeus- ja matkamittari eivät toimi. Alkuperäiset pyörät saa mukaan, kuten muutakin alkuperäistä osaa, kuten maski, tanko, vilkut jne.\nParhaiten saa kiinni viestillä päiväsaikaan.\nTimo Laturi, Vaasa\n49-OIA, Nettimoto ID 2557383\nMalli RYZ 50 FuriaMax Furia RYZ MH10 50 RYZ 50 Pro Furia Max 50 RX MH10 50 Pro


Progemetalliyhtye Simulacrumissa vaihtui kitaristi - katso Ahola-yhtyeessä vaikuttaneen tulokkaan tyylinäyte - Inferno.fi\nInferno » Uutiset » Progemetalliyhtye Simulacrumissa vaihtui kitaristi – katso Ahola-yhtyeessä vaikuttaneen tulokkaan tyylinäyte\nAntti Karhumaa täyttää Petri Mäkilän saappaat.\nEntinen Ahola-kitaristi Antti Karhumaa liittyy Simulacrumin riveihin.\nKotimaisessa progemetalliyhtye Simulacrumissa on muuttunut kokoonpano. Bändin kahdella uusimmalla, Sky Divided (2015) ja viime helmikuussa julkaistulla Genesis-levyillä mukana ollut Petri Mäkilä on päättänyt jättää yhtyeen rivit, kerrotaan toimitukseen lähetetyssä tiedotteessa.\n”Tämä bändi on ollut minulle todella tärkeä, ja heidän kanssaan äänitin ensimmäisen kaupallisen levyni. Energiavarastoni ovat kuitenkin rajalliset ja olen päättänyt keskittyä yritykseeni pitäen musiikilliset projektini lähinnä harrastetasolla. Toivotan jätkille kaikkea hyvää tulevaisuudessa ja tästä eteenpäin seuraan yleisön joukosta mitä kaikkea hienoa he keksivätkään!” Mäkilä kommentoi.\nMäkilän tontille on kuitenkin jo löytynyt uusi kitaristi, nimittäin entinen Ahola-kepittäjä Antti Karhumaa. Alla olevalla videolla Karhumaa antaa tyylinäytteensä soittamalla Simulacrumin Genesis-levyltä löytyvän Like You, Like Me -kappaleen soolon.\n”Olen aina ollut monipuolisesti eri musiikkityylien ystävä ja yrittänyt tutkia sähkökitaran saloja mahdollisimman paljon. Tämän lisäksi olen aina ollut nälkäinen haasteille ja Simulacrumiin liittyminen oli erinomainen tilaisuus laajentaa kykyjäni kiillottaen samalla tekniikkaani. Kun Chrism (kosketinsoittaja Christian Pulkkinen) pyysi minua liittymään bändiin, olin valmis tälle tilaisuudelle! Olemme olleet ystäviä jo monen monta vuotta ja meillä on paljon yhteisiä lempibändejä kuten Symphony X sekä Dream Theater, joten osasin ennakoida mitä minulta odotettiin. Onneksi sain pestin ja odotan innolla, että pääsen esiintymään yhtyeen faneille ja tekemään uutta musiikkia bändin kanssa! Prog’n Roll!” Karhumaa fiilistelee.\nYhtye säveltää parhaillaan musiikkia seuraavalle täyspitkälleen ja treenaa mahdollisesti syksyllä alkavia keikkoja varten. Lisäksi Christian Pulkkinen on mukana Dream Theater -laulaja James LaBrien tulevalla sooloalbumilla.\n20.11.2020 Suomalaisväriä mukana Dream Theater -nokkamiehen tulevalla soololevyllä – katso videotervehdys\n5.4.2021 Toivo tulevissa keikoissa – haastattelussa Simulacrum\n3.4.2021 Kunnianhimoinen bändi pistää peliin 110 prosenttia – arviossa Simulacrum


Minimalismipeli & Raivausriennot: päivät 11-20 | Whiteandfresh\nMinimalismipeli & Raivausriennot: päivät 11-20\nNyt on aika katsoa, mistä tavaroista luovuin Raivausrientojen päivien 11-20 aikana. Raivausriennot toimii tällä kertaa siis minimalismipelin säännöillä, mutta käänteisesti niin, että aloitettiin kuun ensimmäisenä päivänä 31 tavarasta (minimalismipeli tosin on 30 päivän mittainen haaste). Koska itse olen jo karsimistouhuissa aika pitkällä enkä tiennyt, kuinka paljon tavaraa vielä olisi mahdollista karsia niin menin itse “aidon” minimalismipelin ohjeilla ja aloitin yhdestä tavarasta. Olen itse asiassa aika yllättynyt, että vielä tähän asti on riittänyt karsittavaa.\nKuvat ovat jälleen tallennettuja Instagram-tarinoistani. Jos haluat seurata projektia reaaliajassa, kurkista siis sinne. Olen tallentanut jokaisen päivän kuvan ja muita satunnaisia ajatuksiani kohokohtiin, joten koko projekti on myös sieltä katsottavissa jälkikäteen.\nPäivä 11: Kirjoja lähti 11 kappaletta. Kirjoista luopuminen teki hieman tiukkaa, kun kaikki olivat kuitenkin sellaisia, jotka haluan lukea. Päätin silti, että minun ei tarvitse säilöä kaikkia lukulistallani olevia kirjoja kotona vaan voin sitten ajan kanssa lainailla niitä kirjastosta.\nPäivä 12: Tykkään Arabian Kosmos-sarjan ulkonäöstä, mutta nämä kahvikupit ja lautaset (6 + 6 = 12) ovat käytännössä kyllä sellaisia, joita en käytä. Olin alun perin ajatellut, että säästäisin nämä parempina kahvikuppeina, mutta totuus on etten kyllä järjestele minkäänlaisia kahvikutsuja.\nPäivä 13: 2 säilytyspurkkia, uunivuoka, 4 viinilasia, 5 muumimukia ja 1 Ultima Thule -lasi. Uunikokki-vuoassa isä on tehnyt aikanaan kaikkia ihania ruokia ja sillä on siksi tunnearvoa. Itselleni vaan ruoanlaitossa sopii isompi vuoka, joten päätin luopua vuoasta vaikka hieman kirpaisikin.\nPäivä 14: 3 sisätyynyä (kaksi vielä avaamattomana), 2 koristetyynyä, 4 muovirasiaa + kannet, vanha puinen suolasalkkari, 4 kosmetiikkatuotetta\nPäivä 15: Jumppapallo, tasapainolauta, silitysrauta, 2 suojaruukkua, ruukkusoran jämät, keittiöveitsi, kakkulapio, ruokailuveitsi, 2 koristetta, verensokerin mittausliuskapurkkeja (mainioita miniroskiksia), Kastehelmi-tuikkukippo, sitruspuserrin.\nOlen jotenkin ajatellut, että silitysrauta on niitä tavaroita, jotka vaan on hyvä omistaa, jos vaikka sattuisi joskus tulemaan vastaan silitystarve. No, on paljon käytännön kikkoja, jolla tekstiilit saa sileäksi, joten nyt päätin, että luovun silitysraudasta. Edellisellä karsimiskierroksella silityslautakin jo lähti.\nPäivä 16: Joulutavaraa – tekstiilejä 5 kpl, lahjapaperirullia 3, koristenauha, joulukalenterin askartelutarvikkeita ja kuusenkoristeita.\nPäivä 17: kävelysauvat, pesäpallomaila, taulu, luistimet, kynä, joulukortteja, joulukirjekuoria ja joulukorttien askartelutarvikkeita\nPäivä 18: Lasipullo, 3 maljakkoa, ruoanlaittovälineitä 2, muki, 4 pientä juomalasia, 1 isompi juomalasi, pieni Iittala Aalto-malja, kynttelikkö, kynttilänjalka, lasikulho, lasinen tarjoilulautanen\nPäivä 19: Teetä, Marimekon kukkaro, avainnauha, kirjanmerkki, kirja, säilytyslaatikko, 6 hiuslenksua, purkinpohjallinen hakaneuloja, kertakäyttösadetakki, istuinalusta, puinen voiveitsi, pöllökoriste, pussillinen koristekiviä, paketti pieniä pilarikynttilöitä\nPäivä 20: 2 hyllynaluskoria, pehmolelu, Crocs-tyyliset läpykkäät, nahkasaappaat, 4 kpl tekohavukoristeita, 11 kpl vaatteita\nVaikeinta päivän 20 oli luopua rakkaasta pehmopandasta, jonka olen aikoinaan Möhmöksi nimennyt. Jännä, miten sitä tuleekaan inhimillistettyä pehmoleluja. Samoin nahkasaappaista luopuminen oli kurjaa, mutta varsi on aavistuksen liian kireä omille pohkeilleni.\nTällä kertaa tavaroista luopuessani koin jo aika paljon tahtojen taistelua. Monilla tavaroilla on tunnearvoa ja vaikka ei jotain selkeästi tarvitse, tuntuu vaikealta luopua. Järjen ja tunteiden taistelu, sitähän tämä on. Kertaakaan en vielä ole kuitenkaan katunut, se on hyvä merkki. Tämän karsimisen jälkeen keskityn vain siihen, että saan poistetut tavarat vastuullisesti kiertoon. Tällä hetkellä olohuoneen yksi nurkka on täynnä tavaroita ja se vähän ärsyttää. Toisaalta olen itse kotini tavaroilla täyttänyt, joten ei ole kohtuutonta, että niistä myös järjen kanssa hankkiutuu eroon. No, askel ja tavara kerrallaan.\nJulkaissut: Irina / White & Fresh - 28.10.2019 klo 08:13 -\nI love me 2019 + ostokset\n“Minimalismipeli & Raivausriennot: päivät 11-20” kommentit\nPaluuviite: Minimalismipeli & Raivausriennot: päivät 21-31 | Whiteandfresh


Auringonpimennys teki Einsteinista tähden | Tieku.fi\nTutkijapiireissä Eddingtonia pidettiin yhtenä niistä harvoista, jotka oikeasti ymmärsivät, mistä Einsteinin ajatuksissa oli kysymys. Hän oli ottanut suhteellisuusteorian omakseen suurella innolla. Hän oli myös ensimmäisiä, jotka kirjoittivat teoriasta englanniksi. Vuonna 1919 Eddington lähti laivalla Lontoosta Principen saarelle Afrikan länsirannikon edustalle valokuvatakseen auringonpimennystä, jonka oli laskettu tapahtuvan 29. toukokuuta kello 15.13.\nKun suuri päivä koitti, näytti pahasti siltä, että Eddington joutuu palaamaan tyhjin käsin. Hän oli asettanut kuvausvälineet asemiin 150 metrin korkuiselle mäelle saaren pohjoispuolelle, mutta vielä muutama tunti ennen H-hetkeä taivas oli pilvien peitossa ja Eddingtonin mieli oli yhtä synkkä kuin sääkin. Harvinainen kosminen näytös uhkasi mennä sivu suun. Juuri ennen kuin Kuu lipui Auringon eteen, pilvet kuitenkin väistyivät.\nEddington itse ei ehtinyt ihailla taivaankappaleiden kohtaamista. Koko viisiminuuttisen pimennyksena ajan hän vaihtoi kameraan valokuvauslevyjä, jotta tapahtumasta saataisiin mahdollisimman monta kuvaa. Sitten piti vielä asetella levyt turvaan kuljetuslaatikkoon. Sen jälkeen oli edessä kuukausien työ kuvien analysoinnissa. Eikä ollut varmaa, saisiko kuvista mitään tolkkua.\nBerliinissä Einstein odotti kärsimättömänä viestiä Eddingtonilta. Hän yritti tosin näyttää välinpitämättömältä, mutta pinnan alla kuohui. Jopa kirjeessä äidilleen 2. syyskuuta 1919 hän valitteli, ettei ollut kuullut mitään auringonpimennyksestä. Viikkoa myöhemmin hän kyseli alankomaalaiselta tutkijakollegaltaan, oliko tämä mahdollisesti kuullut jotain Eddingtonin tutkimuksista.\nLue lisää auringonpimennyksestä ja katso upeat kuvat 20. maaliskuuta 2015 Suomessakin osittain näkyneestä pimennyksestä.\nKokouksen esityslistalla oli vain yksi kohta: auringonpimennyskuvauksen tulokset. ”Tutkittuani valokuvat tarkkaan voin todeta, että ei ole pienintäkään epäilystä siitä, että ne vahvistavat Einsteinin teorian”, totesi tähtitieteilijä ja auringonpimennysten tutkija Frank Dyson.\nSeuraavina päivinä pörrötukkainen fyysikko oli etusivun uutinen lähes kaikkialla maailmassa. Brittiläinen The Times -lehti otsikoi: ”Tieteen vallankumous. Uusi teoria maailmankaikkeudesta. Newtonin opit on kumottu.” New York Times totesi: ”Valo teki mutkan taivaalla.”\nRoyal Societyn vahvistus oli myös suuri henkilökohtainen saavutus Einsteinille itselleen, vaikka hän olikin ollut alusta asti vakuuttunut teoriansa paikkansapitävyydestä.\nAlbert Einstein puhuu suhteellisuusteoriasta.\nVain hyvin harva varsinaisesti ymmärsi, miten merkittävästä asiasta suhteellisuusteoriassa oli kysymys, mutta Einsteinista tuli oitis kuuluisa. Superjulkkista tarvittiin. Miljoonia uhreja vaatineen maailmansodan jälkeen ihmiset kaipasivat hyviä uutisia.\nLehdistö ja yleisö rakastivat boheemia harottavatukkaista neroa, joka osasi soittaa viulua, laukoi vuoroin viisauksia ja vitsejä ja piirteli matemaattisia yhtälöitä pöytäliinaan. Einsteinin epämuodollinen käytös ja vaatimaton luonne olivat valovuosien päässä siitä, mitä saattoi odottaa ihmiseltä, joka oli mullistanut koko tieteellisen maailmankuvan.\nVuonna 1922 Einstein sai Nobelin fysiikan palkinnon – ei kuitenkaan suhteellisuusteoriastaan vaan valosähköilmiötä koskevasta tutkimuksesta, jonka hän oli tehnyt jo vuonna 1905.\nKunnianosoituksilla ei tuntunut olevan loppua. Einstein liikkui samoissa piireissä kuin hallitsijat, huippupoliitikot ja muut julkkikset. Hän tapasi muun muassa Yhdysvaltojen presidentin, Japanin keisarin ja Charlie Chaplinin. Aikaa jäi kuitenkin myös tutkimustyölle. Lisäksi Einstein toimi aktiivisesti rauhanliikkeessä ja ajoi juutalaisen yliopiston perustamista Palestiinaan.\nKun Hitler nousi valtaan tammikuussa 1933, saksalaiset lehdet kirjoittivat, että natsit ovat luvanneet 20 000 markan palkkion Einsteinin tappamisesta. ”En tiennytkään, että olen niin arvokas”, Einstein kommentoi lehtijuttuja. Natsit suhtautuivat Einsteiniin yhtä vihamielisesti kuin muihinkin juutalaisiin. Vastalauseeksi natsien politiikalle Einstein katkaisi kaikki suhteensa Saksaan ja muutti keväällä 1933 Princetonin yliopistokaupunkiin Yhdysvaltoihin, missä hän asui kuolemaansa saakka.\nEinstein puhuu kansallissosiallismia vastaan ja valistuksen ja koulutuksen puolesta.\nEinstein menehtyi Princetonin sairaalassa 18. huhtikuuta 1955 kello 1.15 yöllä Kuolinsyy oli aortan pullistuman puhkeamisen aiheuttama sisäinen verenvuoto. Einstein jatkoi tutkimustyötään kuolemaansa saakka. Hänen työpöydälleen jäi läjäpäin papereita, joissa oli muistiinpanoja ja keskeneräisiä laskelmia.\nEinsteinin pöytä hänen kuolinpäivänään.


Taiteilija kutsuu retriittiin - Kulttuuri - Helsingin Sanomat\nTaiteilija kutsuu retriittiin\nKuvataideakatemiasta valmistuvien taiteilijoiden näyttelyyn osallistuu tänä vuonna 37 taiteilijaa. Myös ilmaisjakelulehti, retriitti tai kohtaaminen muistisairaan kanssa voi olla lopputyö.\nTimo Tähkänen on toiselta ammatiltaan lähihoitaja. Lopputyö syntyi palvelukeskuksessa. (KUVA: Rio Gandara HS)\nKun humpsahtaa verhojen takaa sisälle Meri Linnan, 32, teokseen Fafa-galleriassa, on säkkipimeää. Tulee vähän turvaton olo, kun kaikki orientaatiopisteet puuttuvat. Linna on maalannut seinät mustaksi ja pimentänyt tilan täysin. Siinä kaikki.


Asukasaktiivit kokoontuvat VVO-päiville | Kojamo – parempaa kaupunkiasumista\nAsukasaktiivit kokoontuvat VVO-päiville\nVVO-kotikeskukset järjestävät kevään aikana yhdeksän alueellista VVO-päivää. Tilaisuudet kokoavat lähes tuhat asukasaktiivia kouluttautumaan ja virkistäytymään eri asumista käsittelevien teemojen ympärille.\nPääkaupunkiseudun yhteinen VVO-päivä pidettiin 8.5. Lähes kaksisataa Espoon, Helsingin ja Vantaan asukasaktiivia vietti päivän Hanasaaren kulttuurikeskuksessa. Toimitusjohtaja Olli Salakka toi tilaisuuteen VVO:n terveiset. Hän kertoi yhtymän tulevaisuuden näkymistä sekä kestävän kehityksen mukaisista kiinteistöjen energiankäytön säästötavoitteista.\n– Asukasaktiivien rooli vuorovaikutuskanavana on VVO:lle erittäin tärkeää, kiitteli Salakka asukasaktiivien työtä.\nTilaisuuteen osallistuneet Helsingin Karhulantien asukasaktiivit Janina Färdig ja Raili Nurmikoski kiittelivät tilaisuuden ohjelmaa ja järjesteltyjä.\n– Yhteiset tilaisuudet antavat puhtia ja voimaa asukasaktiivin työhön. Näistä tapaamisista saa vertaistukea ja vinkkejä.\n– On erittäin mukava tavata muiden talojen aktiiveja ja vaihtaa kuulumisia, totesivat Janina ja Raili. Heidän mielestään isännöitsijän ja asukasaktiivin hyvällä yhteistyöllä saadaan paljon aikaan.\n– Aina on tullut kuulluksi, he kiittelivät omaa isännöitsijäänsä Rainer Hedmania.\nVVO-päivillä käsitellään muun muassa vuorovaikutustaitoja, piha- ja ympäristöasioita, paloturvallisuutta, vuokralaisten oikeuksia ja muuta asumisen juridiikkaa sekä yleisiä asukastoiminnan aktiviteettejä. Tärkeä osa päivää on asukasaktiivien tutustuminen toisiinsa ja verkostoituminen. Hyviä käytäntöjä ja kokemuksia vaihdetaan. Tavoitteena on, että asukasaktiivit vievät tietoa ja hyvä käytäntöjä omiin taloihinsa ja kaikille asukkaille. Päivien loppupäähän on varattu viihteellistä ohjelmaa ja mahdollisuus seurusteluun.\nPerinteisesti päivillä on palkittu myös vuoden VVO-talo. Vuoden 2010 VVO-taloksi valittu Viertotie 2 Porvoosta palkittiin Järvenpään tilaisuudessa maaliskuussa. Hyvätasoisessa vuoden talo kilpailussa annettiin myös kaksi kunniamainintaa. Kunniamaininnat saivat Linnustajantie 6, Espoosta ja Kaakonpyrstö 1 Jyväskylästä. Vuoden VVO-talo on valittu vuodesta 1995 alkaen.\nJärvenpäässä ja Lahdessa tilaisuuksien painopiste oli asukasaktiivien kouluttamisessa. ”Asumisklinikalla” annettiin eväitä asumisviihtyvyyden parantamiseen ja asukastoiminnan aktivointiin. Lisäksi käsiteltiin keinoja puuttua häiriökäyttäytymiseen, asumiseen liittyviä teknisiä asioita ja energia- ja ympäristökysymyksiä sekä Järvenpäässä Stop tulipaloille -tietoiskua.\nViisi alueellista VVO-päivää on jo pidetty ja loput neljä järjestetään toukokuun aikana. Alueellisia VVO-päiviä on järjestetty vuodesta 2001. Päivät järjestetään vuorovuosina valtakunnallisen VVO-päivän kanssa.\nHyvää asukasyhteistyötä reilut 40 vuotta\nAsukasyhteistyön saralla VVO on edelläkävijä. Asukasyhteistyötä on toteutettu ja kehitetty yhdessä asukkaiden kanssa VVO:n toiminnan alkuajoista 1970-luvulta asti. Asukastoiminnan kehittämisessä otettiin viime vuonna uusi askel, kun VVO:n 80.000 asukasta edustava asukashallitus otti käyttöön EFQM-mallin mukaisen oman toiminnan itsearvioinnin.\nAsukastoiminnan tehtävissä talotoimikunnan puheenjohtajina ja jäseninä, ympäristö- ja energia-asioiden ekspertteinä ja talon turvallisuuspäällikköinä toimii noin 3 200 asukasaktiivia. Asukastoiminnan tapahtumiin, talkoisiin ja kokouksiin osallistuu noin joka viides asukas.\nIsännöintiyksikön johtaja Erkki Keskinen, VVO-yhtymä Oyj, puh. 020 508 3720


Leikkaamisen kultainen sääntö\nJos ruohon leikkaamiseen olisi vain yksi noudatettava sääntö, se olisi tämä: älä leikkaa ruohon lehdestä kerralla enempää kuin 1/3.\nJos haluat, että asiat ovat yksinkertaisia ja ne on helppo muistaa, pidä kiinni tästä yksinkertaisesta peukalosäännöstä: älä yritä poistaa olemassa olevasta lehtisolukosta yhdellä leikkuukerralla enempää kuin yksi kolmasosa. Tätä mieltä asiantuntijat ovat siitä:\n”Mitä matalammaksi leikkaat, sitä useammin joudut leikkaamaan säilyttääksesi halutun korkeuden ilman, että poistat enempää kuin kolmanneksi kasvista”, Penn State -yliopiston nurmiasiantuntija Peter Landschoot sanoo. Hän muistuttaa, että lyhyemmässä nurmessa myös ilmenee usein enemmän rikkakasviongelmia, koska sen latvus ei ole niin tiheä. Avoin latvus päästää maahan enemmän valoa, mikä saa rikkakasvin siemenet itämään.\nJos nurmikot päästetään jatkuvasti kasvamaan liian pitkiksi ja niitä leikataan sitten rajusti, ruoho voi rasittua. Rasitus saa ruohon imemään ravinteita juuristosta, jolloin juuret kuihtuvat ja seurauksena voi olla ohentuva, huonokuntoinen nurmi, Georgian yliopiston nurmiasiantuntija Clint Waltz sanoo.


Mäkättävästä karvamöröstä punanuttuiseksi Paavin kaveriksi – Näin joulupukista tuli suomalainen | Kulttuuricocktail | yle.fi\nJoulupukki oven ulkopuolella. Kuva: Museovirasto / Antti Ollikainen YLE KulttuuriCocktail\nJulkaistu 21.12.2019 - 07:54 . Päivitetty 23.12.2020 - 10:37\nMenemme Joulupukin luo.\nIhanko Korvatunturille asti?\nNäillä lauseilla joulupukista tehtiin virallisesti suomalainen.\nTeksti on vuoden 1932 näytelmästä Pikku Pirkko Pirkkalasta (Otava), kirjoittajana helsinkiläinen Markus Rautio. Pienikokoinen läpyskä on kellastunut, onhan sen julkaisusta kulunut vajaat yhdeksänkymmentä vuotta.\nKirjasta löytyvä parahdus “Ihanko Korvatunturille asti?” on tiettävästi ensimmäinen paperille painettu maininta siitä, että joulupukki olisi suomalainen ja asuisi Korvatunturilla. Se on siis Suomen joulupukkibrändin alkuteksti.\nMarkus-Setä ja ryhmä 1930-luvun lapsia. Markus-setä joensuulaisten lasten ympäröimänä. Kuva: Yle Markus-setä,lapset (ikäryhmät),Lapset ja nuoret,yleisradiotoiminta,Yleisradio Oy lastenohjelmat,Yle,1930-luku\nNäytelmän kirjoittanut Markus Rautio oli aikaansaava mies. Hän oli julkkis, radiotoimittaja, näyttelijä, iskelmälaulaja ja kirjailija, mutta siinä sivussa hän vakiinnutti ihmisten mieliin sen, että joulupukki on Suomesta. Itsenäistyneen Suomen eetokseksi tuli, että pukki on suomalainen.\nKertoman mukaan juuri Rautio, eli Markus-Setä, mainitsi joulupukin olevan Korvatunturilta jo vuoden 1927 Lastentunti-radio-ohjelmassaan. Toistelemalla asiaa joulupukista tuli suomalainen.\nSirpa Karjalainen Helsingin yliopistosta on nimittänyt tätä “kaurapuuropropagandaksi”.\nOn arveltu, että Rautio luki mainitun Pikku-Pirkko Pirkkalasta -sadun silkkisellä radioäänellään lähetyksessä. Tästä ei ole varmuutta, koska ajan ohjelmista ei ole jäljellä taltiointeja tai käsikirjoituksia.\nSeuraukset kuitenkin tiedetään: Joulupukki on nyt vajaat sata vuotta myöhemmin Taloustutkimuksen mukaan Suomen aidoin brändi 2018 ja Joulupukkisäätiön mukaan maailman tunnetuin suomalainen.\nOlen kuten moni muukin suomalainen: olen lapsena taputtanut matkamuistomyymälässä täytetyn poron sileää turpaa ja miettinyt, että tuon vetämänä se suomalainen pukki tulee. Olen selittänyt Pietarissa, että pukki on muuten Suomesta. Olen ajatellut, että näin on, näin on ollut ja näin on oleva.\nYhdysvaltalainen Foreign Policy -lehti ihasteli 2015, miten muihin pohjoismaihin vertailtuna juuri Suomessa tontut jauhavat joulupukkibrändillä rahaa.\n“Everyone loves Santa Claus”, Suomen silloinen valtiovarainministeri Alexander Stubb kommentoi lehdelle.\nJoulupukin pajakylässä napapiirillä vierailee Rovaniemen kaupungin mukaan puoli miljoonaa ihmistä vuosittain.\nMutta oliko Rautio tosiaan tämän kaiken taustalla?\nVenäläisillä on oma versio joulupukista, eli pakkasukko. Venäjän pakkasukko. Kuva: Johanna Aulén KulttuuriCocktail\nVanhemmat koettivat johtaa minua harhaan porisemalla kaikkea roskaa, valehtelivat jo silloin. Kukapa tässä maailmassa uskoo sitten enää mihinkään isonakaan?― 1920 syntynyt mies Simosta, Joulupukkikysely\nSuomalaisen kirjallisuuden seuran tutkija Juha Nirkko avaa Kansanrunousarkiston oven. Pöydällä odottaa kymmenen mappia, joihin on koottu vajaan tuhannen sivun verran suomalaisten joulupukkikokemuksia.\nNiiden avulla pitäisi selvitä, pidettiinkö joulupukkia suomalaisena jo ennen Raution puheita.\nIrmeli Tanttu-Porkan laatimassa Joulupukkikyselyssä on kysytty 1900-luvun alkupuoliskolla syntyneiden joulumuistoja. Tutkimuksen tuloksia ei ole laajassa mittakaavassa julkistettu missään. Harva on nähnyt näitä osin käsin kirjoitettuja paperikasoja.\nJos kyselyn tulokset tiivistäisi pariin sanaan, ne olisivat “pelko ja hämmennys”.\nVuonna 1921 syntynyt jämsäläinen nainen kertoo näin:\n“Joulupukki kopisteli kepillä porstuassa, tömisteli huopasiaan ja mäkätti mä-ä-ää, mä-ä-ää. Se oli äidin serkku Väinö.”\nMonet kyselyyn vastanneet kertovat, että olivat lapsena kauhuissaan. Sata vuotta sitten pukilla ei ollut punaista nuttua: sen sijaan vaatetuksena oli nurinpäin käännetty turkki ja partana roikkui kimppu pellavaa. Lanteilla saattoi keikkua vitsanippu.\n“Äiti kutsui kummasti mökeltäneen karvamörön sisään. [Me] juostiin nurkkaan piiloon”, 1916 syntynyt nainen Höytiältä sanoo.\n“[Pukki] porisi paljon muutakin isän ja äidin kanssa, mutta mitään muuta en muista, sillä minulla oli täysi työ pyrkiä piiloon kehdon taa”, Paavolassa 1915 syntynyt nainen kuvailee.\nMeno on karua verrattuna tähän päivään. Yksi pukki astui ovesta sisään ja kaatoi säkistä nauriit lattialle, toinen heitti lahjat ovenraosta eikä edes käynyt sisällä.\nSuurin osa vastaajista muistelee silti aikaa ilmeisen lämpimästi. 1923 syntynyt suomenniemeläinen nainen kuvailee, miten oma kynä oli hänen hartain toiveensa lapsena, jonka eteen hän oli valmis tekemään mitä tahansa.\n“Minulla ei ollut mitään käsitystä mikä ja millainen se joulupukki on, mutta en sillä paljon päätäni vaivannut, enkä keneltäkään kysellyt. Pääasia, että se tuo sen kynän.”\nModerniin, punanuttuiseen Coca-Cola-joulupukkiin nämä ihmiset suhtautuivat epäilyksellä.\n“Nykyajan pukki on mielestäni jonkinsortin hovimestari. Jokin helppoheikin ja imitaattorin sekasikiö”, 1926 syntynyt vilppulalainen nainen kuvailee.\nYllättäen monet aivan vuosituhannen alussa syntyneet mainitsevat myös Korvatunturin. Jos näiden ihmisten muistot pitävät paikkansa, Korvatunturista liikkui tarinoita joulupukin kotina jo ennen kuin Rautio mainitsi siitä radiossa.\nSamaa mieltä on kielitieteilijä Osmo Ikola, joka kirjoitti Hiidenkivi-lehdessä 1995 näin:\n“Meille lapsille mainittiin monesti Korvatunturi joulupukin kotipaikkana 1920-luvun alkuvuosina. [Vastaavia] tietoja oli Satakunnasta, Hämeestä ja Tornion seudulla.”\nSuomalaisella nuuttipukilla oli sarvet ja paljon karvoja. Kuvituskuvassa nuuttipukin pää. Kuva: Johanna Aulén KulttuuriCocktail,nuuttipukki\nVaikuttaa siis siltä, että Rautio ei keksinyt Korvatunturia päästään. Kukaan ei silti kiistä sitä, etteikö hän olisi vakiinnuttanut Korvatunturia suomalaisten mieliin joulupukin kotipaikkana.\nSuomi ei ole ollut yksin omimassa joulupukkia.\nSuomen tavoin jokainen pohjoinen maa kertoo, että pukki on juuri heiltä päin. Ruotsalaisilla on Morassa sijaitseva joulupuisto Santaworld, norjalaisten mukaan pukki asuu Drøbakissa.\nOsansa joulupukista haluavat myös muut: sveitsiläisten pukki asuu Schwarzwaldissa, tanskalaisten Grönlannissa. Varsinaista Schengen-ajattelua harjoittaa Hollanti, jonka Sinterklaas saapuu jouluksi paikalle Espanjasta.\nSuomalainen Korvatunturikaan ei loppujen lopuksi ole yksiselitteinen joulupukin koti. Korvatunturi ei nimittäin ole edes kokonaan Suomessa.\nVajaa 500 metriä korkea tunturi (venäjäksi Корватунтури) sijaitsee Suomen ja Venäjän rajavyöhykkeellä Savukosken kunnassa, Lapin itäosassa. Kuka tahansa ei pääse vaeltamaan sen huipulle, koska raja menee lähes täydellisesti tunturin yhden huipun läpi jakaen sen tasaisesti kahtia molemmille maille.\nSuomalaisen joulupukkiperinteen mukaan joulupukki ei tietysti asu tunturin huipulla, vaan sen Suomen puoleisella seinämällä. Lähimmäksi sitä pääsee vierailemalla Kemihaaran rajavartioasemalla.\nRajajärjestely osoittautui turismin kannalta hankalaksi. Joulupukin suomalaisuudesta alettiin todella tiristää mehuja 1980-luvulla ja kotipaikka heilautettiin suosiolla etelämmäksi Rovaniemelle.\nJouluturismi alkoi Suomessa yliäänipaukahduksin. Vuonna 1984 yliäänikone Concorde toi rovaniemeläisten ihmeteltäväksi vajaat sata brittiläistä jouluturistia. Heitä vastaanottamassa oli kymmenentuhatta suomalaista kymmenen kilometrin autojonossa ja 40 toimittajaa.\nConcorde-lennossa oli hupaisia piirteitä: maa oli Lapissa vihreää ja taivaalta tuli vettä. Matkailijoita hakenut bussi hajosi heti alkuunsa. Turistit istutettiin porokelkkoihin nurmikolle .\n“Ne ilmeisesti ajattelivat, että tämä on normaali talvi. Että ollaanpa tyytyväisiä”, paikalla ollut kertoo Lapin joulumatkailutuotteen elinkaari -kirjassa (2007).\nBritit olivat tiettävästi haltioissaan. Ilta-Sanomien silloinen toimittaja, nykyinen kirjailija Jari Tervo, kirjoitti paikan päältä, että “eksotiikka uppoaa englantilaisiin kuin luumupuddinki”.\nConcorde-lento aloitti massaturismin Lappiin. Viime vuoden joulukuussa Lapissa kävi reilut 180 000 turistia Tilastokeskuksen mukaan. Ja luumupuddinki-eksotiikka vetää yhä: Lapin turisteista neljännes oli brittejä.\nJoulupukin pajakylä avattiin 1985 Rovaniemelle ja Los Angeles Times kävi paikan päällä haastattelemassa joulupukkia, joka kehuskeli tavanneensa Paavin.\nTämä aiheutti närää naapurissa.\nOn vain ajan kysymys, milloin Suomen tämänhetkinen etulyöntiasema murtuu.― Kauppa- ja teollisuusministeriön raportti joulupukista, 1995.\n1993 Norjan Drøbakin pormestari pyysi, että maan kuningas ja kuningatar Harald ja Sonja eivät matkustaisi Rovaniemelle. Syy oli se, että norjalaisten mukaan joulupukki on Drøbakista.\nHarald ja Sonja vierailivat lopulta kyllä Rovaniemellä, mutta jättivät joulupukin pajan välistä.\nKauppa- ja teollisuusministeriön Joulupukki Suomen markkinoimisessa -raportissa vuodelta 1995 maalaillaan jo uhkakuvia.\n“Muilla Pohjoismailla on mahdollisuudet hyödyntää joulupukkia, mitä jo nyt tehdäänkin. On vain ajan kysymys, milloin Suomen tämänhetkinen etulyöntiasema murtuu, mikäli Suomi ei pysty markkinoiden tarpeisiin.”\nKulisseissa tilanne on ollut tuskaista. Joulupukin erilaiset verstaat ja pajat ovat vuorotellen kaatuneet, mutta aina vain uudet yrittävät tehdä Lapista Disneylandia. Viimeksi syyskuussa uutisoitiin, että suomalaisyrittäjät haluavat tehdä Lappiin “jouluvaltion”.\nHaavekuvissa se työllistäisi 20 000 ihmistä.\nAinakin Grönlanti on heittänyt pyyhkeen kehään ja sanonut, että joulupukki on Suomesta.\n– Emme voi kilpailla suomalaisen sirkuksen kanssa, matkailujärjestö Visit Greenlandin johtaja Lykke Geisler Yakabloylu sanoi Tanskan yleisradiolle 2017.\nYakabloylu kutsui suomalaista joulupukkikulttuuria “Disney-showksi”.\nYhteinen jaettu joulupukki. Kuvituskuvassa joulupukki. Kuva: Johanna Aulén KulttuuriCocktail,joulupukki\nTutkija Michael Pretes on kutsunut joulupukkia kopioksi asiasta, jolla ei ole alkuperää.\nSuomalaista joulupukkiturismia käsittelevässä julkaisussaan Postmoderni turismi Pretes kirjoittaa, että “kuuluisien taideteosten tapaan [joulupukin] alkuperäiskappaleen arvo on sen harvinaisuudessa, ei sen estetiikassa”.\nSuomen pitää siis pystyä vakuuttamaan turistit siitä, että Lapin joulupukki on aito, vaikka aitoa joulupukkia ei ole olemassa.\nOlisi toki hauskaa, jos aidoksi pukiksi kelpaisi perinteinen mäkättävä, väärinpäin päälle vedettyyn turkkiin pukeutunut mörkö, joka heittää sisään astuessaan nauriit lattialle ja häipyy paikalta. Se ei tietty sovi, koska aitona pukkina markkinoidaan kansallisuuden rajat ylittävää punanuttuista Coca-Cola-pukkia.\nSuomalaiset ovat yrittäneet omia Coca-Colan 1931 lanseeraamaa pukkia itselleen, koska hahmon suunnitelleen Haddon “Sunny” Sundblomin isä oli ahvenanmaalainen.\nMutta kuka on siis suomalainen joulupukki? Ja mikä on suomalaisten aidon joulupukin arvo, jos samanlainen pukki löytyy kaikkialta muualtakin?\nMinisteriön joulupukkiraportissa lukee näin: “Joulupukki ylittää uskonnolliset, sosiaaliset ja etniset rajat. Sisällöllisesti häneen liittyy humanitäärisiä elementtejä: lahjojen antaminen vailla vastapalvelusta ja muutenkin lapsista huolehtiminen.”\nAikamoista pyörittelyä. Ehkä Joulupukkisäätiöstä osataan kertoa tarkemmin.\n– Kyllä tämä viimeisen kymmenen vuoden aikana on aika kaupalliseksi mennyt. Ei ole puhuttu joulupukista niin, että sillä olisi erityistä sanottavaa, sanoo Ollijuhani Auvinen säätiön hallituksesta.\nMitä tämä erityinen sanottava olisi?\n– Joulupukki pitää huolta hyvistä tavoista ja viestittää siitä, että toiset ihmiset ja luonto pitää ottaa huomioon. Hyvän tahdon lähettiläs on ilmaisu, mitä me yritetään viedä eteenpäin.\nSe on Auvisen mukaan “hirveän hidas prosessi”.\n– Joulupukki on joulupukki ja se haluaa, että ihmiset ovat kilttejä.\nKuvituskuva, jossa eri maat tarjoavat lippuaan keskellä seisovalle joulupukille. Kuva: Johanna Aulén KulttuuriCocktail,joulupukki\nOikaisu 21.12. klo 14.11: Ruotsalainen Mora oli aiemmin jutussa virheellisesti kirjoitettu Morsaksi.


LAPPEENRANNAN SEUDUN ILMANLAADUN TARKKAILUSUUNNITELMA - PDF\nLAPPEENRANNAN SEUDUN ILMANLAADUN TARKKAILUSUUNNITELMA\nDownload "LAPPEENRANNAN SEUDUN ILMANLAADUN TARKKAILUSUUNNITELMA 2013-2017"\n1 LAPPEENRANNAN SEUDUN ILMANLAADUN TARKKAILUSUUNNITELMA Lappeenrannan seudun ympäristötoimi\n2 1(7) 1. JOHDANTO Lappeenrannan seudun ympäristötoimi vastaa ympäristönsuojelusta Lappeenrannan, Lemin, Taipalsaaren ja Savitaipaleen kunnissa. Yhdyskuntailmanlaadun mittauksia on tehty Lappeenrannan ja Joutsenon alueilla jo lähes kahden vuosikymmenen ajan. Bioindikaattoritutkimuksia on tehty koko seututoimen alueella. Aikaisempaan kuntajakoon perustuen ilmanlaadun mittaukset ovat perustuneet Lappeenrannan ja Joutsenon alueilla erillisiin tarkkailusuunnitelmiin. Lappeenranta ja Joutseno ovat yhdistyneet vuoden 2009 alussa ja ilmanlaaduntarkkailusuunnitelmat päätettiin yhdistää Lappeenrannan tarkkailusuunnitelman loppuessa vuoden 2013 alussa. Ilmanlaadun tarkkailu perustuu ympäristönsuojelulain 5 :ään, jonka mukaan toiminnanharjoittajan on oltava riittävästi selvillä toimintansa ympäristövaikutuksista sekä ympäristönsuojelulain 25 :ään, jonka mukaan kunnan on alueellaan huolehdittava paikallisten olosuhteiden edellyttämästä tarpeellisesta ympäristön tilan seurannasta. Mittausten järjestäminen ja seuranta perustuu valtioneuvoston asetukseen ilmanlaadusta (38/2011) sekä valtioneuvoston päätökseen ilmanlaadun ohjearvoista (Vnp 480/96). Osallistumisesta yhdyskuntailmanlaadun tarkkailuun on velvoitettu myös osassa toiminnanharjoittajien ympäristölupapäätöksissä. Ilmanlaadun seuranta on ollut tarpeellista ja tehokkainta järjestää yhteistyössä kunnan ja teollisuuslaitosten kanssa. Mittausten järjestämisestä laaditaan mittaussuunnitelma, jonka Kaakkois-Suomen Ely-keskus hyväksyy. Mittaussuunnitelma on perustana kunnan ja teollisuuslaitosten kanssa tehtävälle sopimukselle mittausten järjestämisestä. Lappeenrannan ilmanlaadun tarkkailun osapuolet ovat: Lappeenrannan kaupunki, jota edustaa Lappeenrannan seudun ympäristötoimi UPM-Kymmenen Oyj, Kaukaan tehtaat Metsä Fibre Oy Joutsenon tehdas Stora Enso Wood Products Oy Ltd, Honkalahden saha Nordkalk Oy Ab Paroc Oy Ab Lappeenrannan tehdas Finnsementti Oy, Lappeenrannan tehdas Lappeenrannan Lämpövoima Oy Kaukaan Voima Oy Kemira Chemicals Oy Metsä-Fibren päästöihin sisältyy myös Metsä Board Joutsenon päästöt. Yhtiöillä on keskinäinen sopimus tarkkailukustannusten jakamisesta.\n3 2(7) Tarkkailuun voidaan tarvittaessa liittää myös muita toiminnanharjoittajia. Alueen teollisuusrakenteesta johtuen ilmanlaadun seuranta on keskittynyt metsä-, kalkkikivi- ja sementtiteollisuuden ilmapäästöjen seurantaan. Lisäksi seurataan aluekeskuksissa liikenteen päästöjä. Alueen sijainnista, Kaakkoisrajalla johtuen, on panostettu myös kaukokulkeuman seurantaan. Kaukokulkeuman vaikutukset on monesti nähtävissä ensimmäisinä juuri Suomen kaakkoisrajalla. Lappeenrannan ilmanlaadun mittausverkosto on saavuttanut pääasiallisen laajuutensa. Tämän mittaussuunnitelman tavoitteena yllä pitää riittävän laajaa yhdyskuntailmanlaadun mittausverkostoa huomioiden asetuksen asettamat vaatimukset mittauksista sekä alueen asukkaiden tiedottamiseen liittyvät tarpeet. 2. TEOLLISUUDEN JA LIIKENTEEN PÄÄSTÖT Teollisuuslaitosten yhteenlasketut NO x -, SO 2 - ja hiukkaspäästöt ovat pienentyneet 2000-luvun alusta lukien (kuva 1). Liikenteen päästöt (VTT:n Liisalaskentajärjestelmä) ovat vuosina olleet keskimäärin 11 % Lappeenrannan kokonaisilmapäästöistä. Laitoskohtaiset vuosipäästöt on esitetty taulukossa 1. Kokonaispäästöt ovat vähentyneet n. 22 % vuoden 2007 tasosta vuoteen 2011 mennessä. Metsäteollisuuden osuus kokonaispäästöistä on keskimäärin n. 59 %. Metsäteollisuuden SO 2 - ja TRS päästökehitys on esitetty kuvassa 2. Teollisuuslaitosten hiukkaspäästöjen kehitys on esitetty kuvassa 3. Ilmansuojelun ilmoitusvelvollisten laitosten päästöt on esitetty liitteessä 1. Kuva 1: Lappeenrannan ilmansuojeluilmoitusvelvollisten teollisuuslaitosten NO x -, SO 2 - ja hiukkaspäästöt vuosina\n4 3(7) Taulukko 1: Teollisuuslaitosten ja liikenteen päästöt vuosina Metsä-Fibren päästöihin sisältyy myös Metsä-Board Joutsenon tehtaan päästöt X % Metsä Fibre Stora Enso ,2 0 UPM ,8 36 Paroc ,8 5 Nordkalk ,2 6 Finnsementti Lpr Energia ,8 3 Kaukaan Voima Liikenne ,4 11 Vuosisumma ,2 100 Kuva 2: Lappeenrannan metsäteollisuuden SO 2 - ja TRS päästökehitys vuosina Metsä-Botnia nykyisin Metsä Fibre. Kuva 3: Lappeenrannan kolmen suurimman teollisuusalueen hiukkaspäästöt vuosina\n5 4(7) 3. ILMANLAADUN MITTAUSSUUNNITELMA VUOSILLE Yleistä Tässä ilmanlaadun mittaussuunnitelmassa on esitetty yhdyskuntailmanlaadun mittausten toteuttaminen Lappeenrannan seudun ympäristötoimen alueella (Lappeenranta, Lemi, Taipalsaari ja Savitaipale) vuosina Mitattavat epäpuhtaudet perustuvat alueen päästörakenteeseen sekä alueella tehtyihin yhdyskuntailmanlaadun mittauksiin (liite 1). Päästörakenteesta johtuen ilmanlaadun mittaukset keskittyvät Lappeenrannan kunnan alueelle. Ilmanlaadun mittaukset palvelevat myös muita seutukuntia mm. kaukokulkeumaepisodien aikana. Valtioneuvoston asetus ilmanlaadun seurannasta 11 määrittelee ilmanlaadun seurannasta seuranta-alueilla, joka Lappeenrannan seudun alueella on Kaakkois-Suomen Ely-keskuksen alue. Mittaustulosten perusteella on voitu todeta, että alueella on ollut riittävä määrä mittausasemia (lähde?). Mittausverkostoa suunnitellessa otetaan huomioon myös paikallisten olosuhteiden asettamat tarpeet. Tällaisia ovat mm. teollisuuslaitosten häiriötekijöiden ja poikkeuksellisten sääolosuhteiden aiheuttamien vaikutusten mittaaminen ja niistä tiedottaminen asukkaille. Taulukossa 2 on esitetty ilmanlaadun mittauspisteet ja mitattavat ilman epäpuhtaudet vuosina TRS-mittaukset Joutsenossa ja Lappeenrannassa esiintyy lyhytaikaisia hajuhaittoja teollisuuslaitosten ympäristössä häiriötilanteiden ja poikkeuksellisten sääolosuhteiden aikana. TRS-yhdisteiden mittauksia jatketaan edelleen Tirilän, Lauritsalan, Ihalaisen, Joutsenon keskustan ja Pulpin mittauspisteissä. Mittauspisteet ovat lähellä teollisuuslaitoksia ja erityisesti häiriötilanteiden aiheuttamien pitoisuuksien mittaaminen ja niistä tiedottaminen asukkaille on tarpeellista. Ihalaisessa myös Lappeenrannan keskustan SO 2- mittaus muutetaan TRS-mittaukseksi, koska vuonna 2012 on tehtaiden häiriöiden huomattu aiheuttavan hajuhaittaa myös Lappeenrannan keskustassa. Keskustan ilmanlaatutiedottaminen on tärkeää, koska keskustan alueella on suurimmat ihmismäärät. 3.3 SO 2 -mittaukset Rikkidioksidin alempi vuorokauden mittausjaksoon verrannollinen arviointikynnys ei ole ylittynyt yhdelläkään mittauspisteellä. Pulpin mittauspisteessä arviointikynnykseen verrannollinen pitoisuus on kuitenkin ylittynyt. Teollisuus\n6 5(7) laitosten lähettyvillä on olemassa riski prosessihäiriöistä, mikä saattaa aiheuttaa korkeitakin pitoisuuksia lähiympäristäössä. Tiedottamisen kannalta mittausten jatkuminen teollisuuslaitosten lähellä Pulpilla ja Tirilässä on edelleen tarpeen. Rikkidioksidimittaus on muutettu TRS-mittaukseksi Lappeenrannan keskustassa. Ihalaiseen siirretään Joutsenon keskustasta rikkidioksidilaite Ihalaisen alueen rikkidioksidipitoisuustason selvittämiseksi. 3.4 NO x -mittaukset Typpidioksidin alempi arviointikynnys ei ole ylittynyt mittauspisteillä. Lappeenrannan keskustassa on inversiotilanteisiin liittyvien pitoisuushuippujen vuoksi tarpeellista jatkaa NO x -mittauksia. Teollisuuslaitosten läheisyydessä on tarpeellista selvittää alueen NO x -tasoja, tämän johdosta NO x -mittaukset jatkuvat Ihalaisessa ja Tirilässä. Lauritsalan NO x -laite siirretään Pulpille. 3.5 Hiukkaset Koska hengitettävien hiukkasten (PM 10 ) alempi arviointikynnys on ylittynyt vuosittain, on PM10 mittausten jatkaminen tarpeellista jatkossakin. PM 10 mittauksia jatketaan Lauritsalassa, Ihalaisessa ja Joutsenon keskustassa Pienhiukkasten PM 2,5 mittauksia on tarpeen jatkaa kaukokulkeumana tulevan kuormituksen selvittämiseksi ja kaukokulkeumaepisodeista tiedottamiseksi. Pienhiukkasten mittaaminen on tärkeää, koska terveysvaikutustutkimukset ovat osoittaneet niiden aiheuttavan merkittäviä terveyshaittoja. Keskustan pienhiukkasmittaus siirretään Pulpille teollisuuslaitoksen päästöjen seurantaan. Lisäksi siirrettävällä Grimm-mittauslaitteella tehdään erikseen sovittavia mittauksia. 3.6 Laskeuma Laskeuman seurantapisteitä on merkittävästi vähennetty edellisellä mittauskaudella. Kolme keräyspistettä (Tirilä, Ihalainen ja Pulp) ovat tarpeelliset teollisuusalueiden laskeumakuorman selvittämiseksi. Äitsaaren pistettä voidaan hyödyntää alueen taustamittauspisteenä 3.7 Muu selvitykset Sääasema on välttämätön pitoisuustietojen analysointia varten. Ilman epäpuhtauksien vaikutusten arvioimiseksi on osallistuminen alueella mahdollisesti suoritettavaan bioindikaattoritutkimukseen edelleen tarpeellista.\n7 6(7) Taulukko 2: Lappeenrannan seudun yhdyskuntailmanlaadun mittauspisteet ja mitattavat ilman epäpuhtaudet mittausjaksolla Vihreällä merkityt uusia, vuonna 2013 alkavia mittauksia L. Keskusta PM 10 NO x Lauritsala PM 10 Tirilä SO 2 NO x PM 2,5 Laskeuma Ihalainen SO 2 NO x PM 10 Laskeuma Pulp SO 2 NO x PM 2,5 Laskeuma J. Keskusta PM 10 Äitsaari, tausta-asema Laskeuma Armila Sääasema\n8 7(7) 3.8 Investointisuunnitelma Laitteiston tulee olla luotettavia ja niiden teknisten vaatimusten tulee vastata lainsäädännön edellyttämiä vaatimuksia. Laitekanta edellyttää säännöllistä uusimista. Investointisuunnitelma on esitetty taulukossa 3. Tarvittaessa investointisuunnitelmaa muutetaan esim. laiterikkojen yhteydessä Taulukko 3: Investointisuunnitelma Sääasema Pulpin mittauskoppi Tirilä SO Ihalainen SO L Keskusta PM L keskusta NO x J keskusta PM Ohjelmistopäivitys tarvittaessa 3.9 Mittausten suorittaminen ja tiedottaminen Ilmanlaadun mittausten suorittamisesta vastaa ulkopuolinen asiantuntijataho. Mittaustulosten tiedottamisesta on erillinen tiedottamisohje, jota päivitetään tarvittaessa. LIITTEET 1. Lappeenrannan ilmansuojelun ilmoitusvelvollisten laitosten ja liikenteen päästöt vuosina Yhteenveto Lappeenrannan yhdyskuntailmanlaadun tarkkailutuloksista\n9 Liite 1: Lappeenrannan ilmansuojelun ilmoitusvelvollisten laitosten ja liikenteen päästöt vuosina t(so 2 )/a SO 2 päästöt MF SO2 UPM SO2 Paroc SO2 NK SO2 FS SO2 LprE SO2 KV SO2 Liikenne SO2 t (S)/a TRS päästöt MF TRS UPM TRS Paroc TRS t/a Hiukkaspäästöt MF Hiukkaset SE Hiukkaset UPM Hiukkaset Paroc Hiukkaset NK Hiukkaset FS Hiukkaset LprE Hiukkaset KV Hiukkaset Liikenne Hiukkaset


Maalaisbistro: Tahmea teriyaki-munakoiso\nJamie Oliverin kirja "5 aineksen ateriat" on mainio opus. Sieltä nappasin tämänkin reseptin. Tein siihen tosin pieniä muutoksia. Valtavan herkullista siitä joka tapauksessa tuli. Nautimme tätä ruokaa alkuruokana, mutta se on aika täyttävää ja saattaisi sopia paremmin vegetaariseksi pääruoaksi. Munakoiso, kevätsipuli, chili, pähkinä ja teriyaki/hoisinkastike yhdistelmä on todella onnistunut. Siis kaikille aasialaistyylisistä ruoista tykkääville. Nopea herkku kaiken lisäksi. Valokuvauksen aikana se ehti tietysti jäähtyä, mutta itse asiassa vihannesruoat ovat usein hiukan haaleina paremman makuisia. Jamien kirjalla on monta hyvää puolta: kauniita, helppoja ja ravinnerikkaita reseptejä missä nerokkaat yhdistelmät vain viidestä ainesosasta ovat pääosassa. Kaikki reseptit valmistuvat alle puolessa tunnissa. Loistokirja!\n1 iso munakoiso 400 g (käytin 1,5)\n1 tuore punainen ja keltainen chilipaprika\n20 g suolattomia maapähkinöitä (käytin suolaisia)\n2 rkl teriyakikastiketta (käytin hoisinkastiketta)\n1. Laita halkaisijaltaan 26 senttimetrin tarttumattomaksi käsitelty paistinpannu korkealle lämmölle ja kaada sille 2,5 dl vettä (mielestäni 1,5 dl riittää). Puolita munakoiso pituussuunnassa ja tee puolikkaiden pintaan muutama viilto. Aseta puolikkaat pannulle leikkuupuoli alaspäin ja lisää maun mukaan merisuolaa sekä mustapippuria. Peitä pannu ja kypsennä munakoisoviipaleita 10 minuuttia kunnes neste haihtuu ja alkaa tiristä.\n2. Siisti kevätsipulit tällä välin. Leikkaa valkoiset osat vinottain kolmen senttimetrin pituisiksi paloiksi ja laita ne sivuun. Poista chilipaprikoiden siemenet ja suikaloi loput ohuesti pituussunnassa kevätsipuleiden vihreän osan kera. Laita molempien suikaleet kulhoon jääkylmään veteen rapeutumaan.\n3. Kun munakoisopannulta kuuluu tirisemistä, lisää sekoittaen yksi ruokalusikallinen oliiviöljyä, kevätsipulin valkoiset osat ja maapähkinät pannulle. Lisää tilkka vettä kahden minuutin kuluttua, valuta teriyakikastike joukkoon ja vähennä lämpö miedoksi. Käännä munakoisopuolikkaat, ravista pannua ja anna ainesten muuttua tahmeiksi muutaman minuutin ajan. Ripottele lopuksi valutetut kevätsipulin vihreät osat sekä chilipaprikasuikaleet päälle.\nJos haluat inspistä munakoisoruokiin, niin seuraavien linkkien takaa löytyy muutama idea:\nTunnisteet: aasialainen, aasialainen noutopöytä, alkuruoka, chili, helppo, lisuke, munakoiso, nopea, sipuli, teriyakikastike, vege\nLaskiaisen kohokohta - Hernesoppa + lämmin punssi\nNaudankieli kapriskastikkeessa + viinivinkki\nPunajuuripasta ja chorizo-vihanneskastike + viiniv...


Näin Joupiskalla roihuaa – Maastopalon vaara on kaukana, kun rinteestä sulavat lumet ovat apuna | Ilkka\nSeinäjoen Joupiskalla kokko sytytettiin jo kello 18, ja paikalla oli runsaasti väkeä. Joupiskan yrittäjä Jari Horttana arvioi, että paikalla on noin 300 henkeä. Horttanakin joutui jännittämään ruohikkopalovaroitusta viimeiseen saakka, vaikka Joupiskan rinteessä tuli ei todennäköisesti olisi voinut levitä sulavien lumien vuoksi.\n– Soitin palomestarille kolme kertaa, että emmekö voisi sytyttää varoituksesta huolimatta. Hänen mukaansa kipinät olisivat kuitenkin voineet levitä ilmavirran mukana, Horttana selvittää.


Salibandyliigan Playoff 9.3 - Ylikerroin.com\nTänään on 22.05.2018, 15:25.\nSalibandyliigan Playoff 9.3\nViesti Kirjoittaja Aki Lahti » 08.03.2012, 17:17\nSSV - Erä 52% 15% 33 (1,92-6,86-3,01)\nClassic - Happee 63% 13% 24% (1,59-7,97-4,09)\nOilers - Koovee 48% 14% 38% (2,08-7,16-2,64)\nSPV - Loviisan Tor 62% 13% 26% (1,62-7,89-3,92)\nAltavastaajille löytyy hyviä kertoimia kautta linjan.\nVoi tietenkin olla,että ennakkosuosikit ovat vielä enemmän ennakkosuosikkeja kuin tavallisessa runkosarjan ottelussa.\nEtenkin tuo ottelupari SSV - Erä kiinnostaa.\nSSV on ollut yleensä vakuuttava runkosarjassa,mutta nyt tällä kaudella tuli paljon hapuilua...maalivahtipeli ei ole ollut aivan samanlaista kuin ennen.\nRe: Salibandyliigan Playoff 9.3\nViesti Kirjoittaja jormajanis » 09.03.2012, 11:23\nAki Lahti kirjoitti: SSV - Erä 52% 15% 33 (1,92-6,86-3,01)\nSSV on ollut yleensä vakuuttava runkosarjassa,mutta nyt tällä kaudella tuli paljon hapuilua... maalivahtipeli ei ole ollut aivan samanlaista kuin ennen.\nNiin, SSV keräsi runkosarjan 26:sta ottelusta 40 pistettä. Viime kaudella 42 pistettä. Kaudella 2009-2010 33 pistettä, joten en ymmärrä tuota väitettäsi SSV:n hapuilusta juuri tällä kaudella ja aikaisempien kausien vakuuttavuudesta runkosarjassa... Erä muuten voittanut edellisen liigaottelun 3.12.2011, eli 13 ottelua putkeen ilman voittoa...


Tietopankin ja liikeohjeiden käyttöehdot - PhysioPilates\nTutustu seuraaviin ehtoihin ennen PhysioPilates.fi-sivuston tietopankin ja liikeohjeiden käyttämistä. PhysioPilates.fi tarjoaa tietopankin ja liikeohjeiden sisällön seuraavien ehtojen ja ilmoituksien mukaisesti. PhysioPilates.fi pidättää oikeudet muuttaa, korvata tai poistaa näitä ehtoja.\n2. PhysioPilates.fi:n sisältö on suunniteltu noudattamaan hyvää suomalaista hoitokäytäntöä.\n3. Tähän verkkopalveluun sisältyvät asiatiedot saattavat sisältää mielipide- ja koulukuntaeroja sekä painovirheitä. Myös tuote- tai palvelutiedoissa voi olla poikkeamia senhetkiseen tarjontaan nähden tai painovirheitä. Verkkosivulle sisältyviä tietoja muutetaan ajoittain. PhysioPilates.fi voivat tehdä muutoksia tälle verkkosivulle niin halutessaan.\n4. Tämä verkkopalvelu sisältää linkkejä muiden kuin PhysioPilates.fi verkkosivuille. Linkit on tarkoitettu täydentämään tämän verkkopalvelun sisältöä. Linkkien ja sisältöjen toimivuudessa ilmenevistä puutteista ole yhteydessä sähköpostitse: toimisto@physiopilates.fi.\n5. PhysioPilates.fi ei ole vastuussa vahingoista, joita käyttäjälle saattaa syntyä tämän tietopankin tai liikeohjeiden informaation hyödyntämisestä, ellei kuluttajansuojalaissa tai muissa kuluttajaa koskevissa laeissa ja määräyksissä ole toisin määrätty. Tietopankin ja liikeohjeiden hyödyntäminen tapahtuu käyttäjän omalla vastuulla.\n6. Artikkelien tai liikeohjeiden yhteydessä mainitut henkilöt ovat tuottaneet tämän tietopankin sisällön ja heillä on tekijänoikeuslain mukaiset yksinoikeudet tietopankin ja liikeohjeiden sisältöön. Mikäli PhysioPilates.fi:n ulkopuolinen asiantuntija on osallistunut sisällön tuotantoon, on tekijä mainittu joko artikkelissa tai lähdeluettelossa.\n7. Mikäli sinulla on kysyttävää tietopankin ehdoista, ota yhteyttä sähköpostitse: toimisto@physiopilates.fi.\nCopyright © Suomen Terveysliikuntainstituutti Oy. Kaikki oikeudet pidätetään. Suomen Terveysliikuntainstituutti Oy omistaa kaikki oikeudet PhysioPilates.fi tietopankin sisältöön. PhysioPilates.fi tietopankki -palvelun tietojen julkaiseminen ja edelleen levittäminen sekä kopiointi muuhun kuin henkilökohtaiseen käyttöön on kielletty. Suomen Terveysliikuntainstituutti Oy pidättää itsellään oikeuden milloin tahansa muuttaa palvelua, sen sisältöä ja saatavilla oloa sekä lopettaa se ilman erillistä ilmoitusta etu- tai jälkikäteen.


Valon ja Oivan elämä sai traagisen alun 11 vuotta sitten: "Kuolema oli jatkuvasti lähellä" - Suhteet - Voice.fi\nValon ja Oivan elämä sai traagisen alun 11 vuotta sitten: "Kuolema oli jatkuvasti lähellä"\n15.09.2019 19:15 - Lauri Kujanpää\nOivan ja Valon tarina kuultiin ensimmäisen kerran vuosi sitten Elämä Lapselle -konsertin yhteydessä.\nSuomalainen Kati synnytti 11 vuotta sitten kaksoispojat, Oivan ja Valon. Tilanne oli kuitenkin karmiva, sillä pojilla oli vain 30 prosentin todennäköisyys jäädä hengiin. Kati kertoi Elämä Lapselle -konsertin takatilassa Voice.fi:lle, mitä 11 vuotta sitten oikein tapahtui.\n- Tilanne oli sellainen, että odotin kaksosia ja heillä oli yhteinen istukka. Sitten kävi niin, että toinen sikiö luovutti omaa vertansa istukan kautta toiselle. Se on todella paha tilanne, sillä siinä ei ole kovinkaan hyvät mahdollisuudet jäädä henkiin. Tämä huomattiin raskausviikolla 25 ja viikolla 27 heidät leikattiin ulos ja tilanne oli epävakaa. Silloinkin kuolema oli jatkuvasti lähellä, Kati kertoo ja jatkaa:\n- Kun pojat otettiin ulos, olivat he paljon huonommassa kunnossa kuin oletettiin. He olivat oletettua epäkehittyneempiä ja todella sairaita. Molemmilla tuli laajat aivoverenvuodot, keuhkoverenvuodot ja heille tehtiin useita leikkauksia. Koko ajan oli pelko, että miten pitkään heitä voidaan hoitaa.\nKatia suretti, kun lääkärit eivät osanneet antaa suoria vastauksia tulevaisuudesta.\n- Onneksi kävi niin, että molemmat jäivät henkiin. Sitä mietti todella paljon, että miltä tulevaisuus näyttää, eivätkä lääkärit voineet oikein antaa vastauksia. He sanoivat, että vasta 20-vuotiaina lapsista näkee, että kuinka asiat ovat vaikuttaneet.\nArki oli perheellä aluksi hyvin vaikeaa. Kati kertoo, että elämää täytyi elää päivä kerrallaan.\n- Arkemme oli todella rankkaa. Oli syömishäiriöitä ja oksentelua, ja esimerkiksi kun heitä silitti kasvoista, niin he oksensivat, koska keho oli niin herkkä. Menimme kuitenkin päivä kerrallaan.\n- Pojat oppivat puhumaan 3-vuotiaina ja se oli mieletön juttu. He oppivat myös kävelemään 2,5-vuotiaina. Osasimme iloita pienistä asioista, kuten siitä, että lapsi osaa kannatella omaa päätään. Kaikille tämä ei ole niin iso juttu, mutta me olemme harjoittellet noita asioita paljon ja siksi se tuntui niin hienolta.\nOivan ja Valon ollessa 6-vuotiaita, lääkärit antoivat iloisia uutisia.\n- 6-vuotiaana selvisi, että pojat ovat nyt älyllisesti ikäisensä tasolla. Se uutinen tuntui upealta kaiken tämän jälkeen, Kati sanoo ja kertoo perheen nykypäivän arjesta:\n- Pojat ovat normaaleja villejä poikia ja koulu menee tosi hyvin. Tietenkin heillä on omia haasteitaan, mutta olemme esimerkiksi löytäneet lumilautailun, jossa pojat voivat mennä täysin samaa vauhtia muiden kanssa. Toinen rakas harrastus heille on karting.\n- Käymme kaiken muun ohella paljon sairaalassa tutkimuksissa ja fysioterapioissa. Olen todella onnellinen, että pojat voivat nyt elää kuitenkin elämäänsä.\nOivan ja Valon haaveammatit\nKatin mukana haastattelussa olivat myös kyseiset kaksoispojat. Kaksikko muun muassa hehkutti tubettajien tapaamista Elämä lapselle -konsertin backstagella.\n- Saimme tavata Roni Backin ja Miska MH:n! pojat iloitsevat.\nLapset kertoivat haastattelussa myös tulevaisuuden haaveammattinsa.\n- IT-insinööri sekä ammattipelaaja, Oiva paljastaa.\n- IT-insinööri on minulla myös, mutta suurin unelma olisi tulla formulakuskiksi! Valo sanoo hymyillen.\nKaksikon elämään mahtuu paljon harrastuksia:\n- Leikimme paljon, pelaamme jalkapalloa, lumilautailemme talvisin ja vietämme aikaa ystäviemme kanssa. Liikuntavamma ei rajoita meitä kuin vähän, koska Kummit ovat auttaneet meitä todella paljon. Emme olisi selvinneet ilman sitä apua. Joudumme käymään paljon lääkärissä, mutta ei se meitä haittaa. Se on vain tutkimista.\nOivan ja Valon tarina kuultiin vuosi sitten Elämä Lapselle -konsertin yhteydessä. Voit katsoa videon alta.\nvalo Elämä lapselle oiva kati


Syyskasvo 2016 - Tehyn Jyväskylän kaupungin ja ympäristökuntien ao 509\nAmmattiosaston syyskasvo 2016 - Johanna Pekkilä\nMitä kuuluu ja miten töissä menee?\nKiitos kysymästä, olen mukana monenlaisissa asioissa ja töitä tuntuu olevan enemmän kuin työaikaa.\nMitä teet työksesi ja kuinka kauan olet ollut\nOlen ammatiltani sairaanhoitaja. Valmistuin vuonna 1989 ja päädyin saman tien Jyväskylän kaupungin avosairaanhoitoon töihin. Olen tehnyt käytännön hoitotyötä Kyllön, Kuokkalan ja Huhtasuon terveysasemilla. Olen saanut kunnian kantaa avosairaanhoidon kehittäjäsairaanhoitajan titteliä viimeisen viiden vuoden ajan. Nykyisin työhuoneeni sijaitsee Keskustan terveysasemalla ja kohta kahden vuoden ajan olen ollut kokopäiväisesti kehittämistyössä.\nMinkälainen koulutus sinulla on ja miten olet ajautunut alalle?\nOlen ihan ”perus” sairaanhoitaja. Nuorena pyrin ensin opettajankoulutuslaitokselle, mutta en osannut kovin vakuuttavasti selostaa lapsille auringon- ja kuunpimennystä valintakokeissa ja karsiuduin. Se on jostain syystä minulle vieläkin vaikeaa… Pyrin sitten silloiseen sairaanhoito-oppilaitokseen, pääsin opiskelemaan ja olen kyllä oikein tyytyväinen valintaani.\nNykyiseen työtehtävääni on minun katsottu soveltuvan pitkän työkokemuksen lisäksi joidenkin luonteenpiirteideni ansiosta. Pyrin olemaan helposti lähestyttävä, ystävällinen enkä toivottavasti herätä kovin negatiivisia tunteita vastapuolessa. Ajattelen että kaikkien kanssa on tultava toimeen, eikä vielä ainakaan ole tullut ongelmia tämän suhteen. Paneudun annettuihin työtehtäviin ja pyrin huolellisuuteen. Olen luotettava ja tarkka, järjestyksen ihminen.\nMitä työpäivääsi kuuluu?\nTyöskentelyä yksin koneen ääressä ja porukalla kokouksissa.\nYksin työskennellessä on kuitenkin perinteinen puhelin, skype-yhteys tai sähköposti ahkerassa käytössä, joten usein olen kaikkea muuta kuin yksin!\nTyöaikani on joustava, pääosin työskentelen klo 8 – 16 välillä. Ylitöitä näyttää ajoittain tulevan, kun työn imu vie mennessään, eikä malta jättää kesken..\nMuistatko, miten sinut otettiin vastaan töissä silloin kun aloitit?\nAloitin työurani silloisessa Kyllön päivystyksessä, kolmivuorotyössä. Muistan, kuinka hienosti minua perehdytettiin, ymmärrettiin että koulun penkiltä valmistunut ei voi osata eikä tietää kaikkea, vaan on juuri saanut luvan aloittaa harjoittelemaan hoitotyön tekemistä. Ympärillä oli mukavia ja kokeneita hoitajia joilta sain aina kysyä epäselviä asioita.\nKuuntelin neuvoja aluksi hyvinkin ”orjallisesti”. Tästä esimerkkinä, kun nenäverenvuotoa poteva mummeli soitti ja minä ehkä hiukan pohdiskelin puhelimessa, joku ohi kulkiessaan sanoi että ”sekavihannespussi pakastimesta” ja minä sitä opastamaan, sitten toinen kuiskasi että ”mustikkapussi on parempi” ja minä tietenkin mummelille toistamaan, kunnes tajusin.. Oli meillä naurussa pitelemistä koko porukalla, kun puhelu päättyi!\nMiten ylläpidät ammattitaitoasi?\nTyökaverit ylläpitävät minun ammattitaitoani! Minua haastetaan kysymällä miksi joku asia on näin tai miksi meillä toimitaan noin, joudun pohtimaan ja perustelemaan.\nItse en ole kovinkaan innovatiivinen, mutta tartun mielelläni käytännön hoitotyön ongelmiin ja pyrin ratkomaan niitä koko työyhteisön eduksi.\nKehittämistyöhön olen kouluttautunut ROHTO-pajavalmennukseen osallistumalla. Tarpeen mukaan osallistun ajankohtaisiin hoitotyön koulutuksiin. Pyrin katsomaan koulutuksiin osallistumistani koko suuren työyhteisön kannalta, menen sinne mistä saan meidän tarpeitamme ajatellen eniten irti.\nMitä haasteita työhön liittyy?\nTyössäni on oikeastaan kaksi isoa haastetta.\nEnsiksikin kaikenlaista kehitettävää on niin paljon, että töitä riittäisi monellekin. Siitä syystä tehtävien töiden tärkeysjärjestys muuttuu koko ajan.\nToiseksi työ on niin mielenkiintoista, että se vie mukanaan ja pyörii usein vapaa-ajallakin mielessä. Onneksi olen siunattu perheellä, muuten en osaisi töistä kotiin lähteä, enkä pääsisi siitä lainkaan irti.\nNäiden kahden haasteen kanssa joudun koko ajan tasapainoilemaan, vaihtelevalla menestyksellä.\nMikä saa sinut viihtymään työssäsi?\nTyöni on sopivasti yksin tekemistä ja ryhmätyötä. Saan työlleni uskomattoman tuen sekä esimiestaholta että työntekijöiden taholta, ilman sitä tämä olisi kovin vaikeaa, jollei jopa mahdotonta. Työni on merkityksellistä ja tärkeää, tiedän sen ja se usein sanotaan minulle myös ääneen. Työni kautta minulla on aito mahdollisuus vaikuttaa ja auttaa niitä toisia tärkeää työtä tekeviä.\nKoetko voivasi vaikuttaa työhösi?\nAiemmin tartuin aina innolla jokaiseen työtehtävään, näin vanhemmiten olen huomannut tulleeni hiukan kriittisemmäksi joskus. Ihan kaikki ei aina ”nappaa”, mutta silloin saan apua työkavereilta ja joko pääsen tunteen yli tai sitten en, mutta kykenen kuitenkin asiaan paneutumaan ja tekemään parhaani. En osaa kovin hyvin sanoa ei, vaikka sitäkin taitoa olen opetellut. Koen jostain syystä huonoa omaatuntoa, jos joudun kieltäytymään, vaikka yleensä molemminpuolinen ymmärrys onkin, että kaikkeen ei vaan voi...\nHarvoin työtehtäville on kovin nopea ”deadline”, joten pystyn työtahtiini vaikuttamaan. Joskus tietysti asiat kasaantuvat, sille ei aina voi mitään.\nMillaisia keinoja sinulla on työpaineiden purkamiseen?\nPihatyöt. Vastaan kotipihani istutuksista, pensasaitojen leikkuusta, rikkaruohojen tuhoamisesta, nurmenleikkuusta ja lumitöistä.\nSiivoaminen. Perhe on minut onneksi pelastanut hysteeriseltä siivoamiselta ja matonhapsujen oikomiselta J\nHerkkusyöminen. Tästä paheesta pitäisi päästä eroon, tiedätte kyllä miksi. ”Noobelin palkinto” sille joka minun herkutteluni saa aisoihin!\nKuinka lataat akkusi?\nPuuhastelemalla kotona. On mukavaa, kun ei ole aikataulua tai tarvetta lähteä minnekään. Tavallista kotielämää, tasaista arkea osaa arvostaa, kun elämä on tuonut eteen muunkinlaista.\nMikä vuodenaika viehättää ja miksi?\nKevät ja uuden kasvun aika, valon määrän lisääntyminen, luonnon äänien ilmaantuminen talven hiljaisuuden jälkeen. Keväästä voimaantuu, se on samanlainen ihme aina vaan, kuin lapsen syntymä.\nSyyskysymyksiä: sienimetsä vai marjametsä? kynttilän valo vai takan lämpö?\nEn ole sienestäjä enkä marjastaja, siis ei metsään ollenkaan - sieniä syön kohteliaisuudesta, marjoista tykkään.\nEdellisestä en valinnut kumpaakaan, jälkimmäisestä valitsen kummankin:\nkynttilän valossa ja takkatulen lämmössä on syysmyrskyllä ja sateella parasta!


Suomalaisyritys aikoo mullistaa sähköautojen akut – "melkein liian hyvää ollakseen totta" - T&T\nL7 Driven teknologiaan perustuvissa ajoneuvoissa voidaan Bruunin mukaan käyttää yhtä isoa 3,2–3,7 voltin nimellisjännitteen akkua, tai vaihtoehtoisesti rinnan kytkettyjä akkukennoja.\n”Nykyiset järjestelmät ovat hyvin haavoittuvia, mutta me voimme ratkaista ongelmat.”\n”Olemme innoissamme, että voimme esitellä teknologiaamme julkisuudessa.”\nYritys esittelee messuilla 1,7 kilowatin tehoisen akkujärjestelmän, jota tarjotaan ja 24 tai 48 voltin jännitteen versioina. Se on tarkoitettu esimerkiksi sähkömopoille, pienille työkoneille ja perämoottoreille. Autojen ja mopojen valmistajat haluavat nähdä toimivaa teknologiaa, joten L7 Drive esittelee messuilla sähkömopoa, joka on muunnettu toimimaan yrityksen kehittämällä teknologialla.\nToinen Stuttgartissa esiteltävä tuote sisältää lisäksi kuuden kilowattitunnin akkupaketin suurempiin ajoneuvoihin. Sen lisäksi ajoneuvoon tarvitaan vain sähkömoottori, kaasukahva tai poljin, ei siis erillistä akustonhallintajärjestelmää tai invertteriä.\nTästä syystä L7 Driven järjestelmä voi tulla jopa nykyisiä akustoja halvemmaksi, kun kustannuksissa huomioidaan akkupaketin lisäksi akustonhallinta.\n”Olen miettinyt, että meidän teknologiamme tuntuu melkein liian hyvältä ollakseen totta, mutta olemme osoittaneet sen toimivan.”\nMolemmat järjestelmät voidaan varustaa aurinkokennoilla, joiden kytkemiseksi ajoneuvoon ei tarvita invertteriä. Aurinkoenergiaa voidaan näin hyödyntää sekä mopon ajaessa etä akkujen lataamiseen.\nBruun uskoo, että aurinkokennot voivat kiinnostaa erityisesti kehittyvillä markkinoilla sähköisissä riksamopoissa.\nYrityksen teknologiajohtaja on Daniel Salonen, joka on tunnettu projekteistaan muuntaa polttomoottoriautoja sähköautoiksi. Alkuperäinen voimalinjakeksintö on myös hänen ajatuksistaan lähtöisin. Projektijohtaja Mika Koskimies katsoo konseptin kokonaisuuden perään.\nYrityksen taustavaikuttajiin kuuluu yrittäjä Tero Sarkkinen, joka tunnetaan perustamastaan ja myymästään Rightware-yhtiöstä. Sarkkinen tuo yritykseen autoteollisuuuden kontakteja.\nBruunilla itsellään on myös tekninen tausta, mutta viime vuodet hän on toiminut bisnesenkelinä ja vaikuttanut useiden kymmenien yritysten hallituksissa.\nYrittäjät perustivat L7 Auto -nimisen yrityksen seitsemän vuotta sitten tavoitteenaan kehittää L7e-kokoluokan sähkökäyttöisiä jakeluajoneuvoja. Kolme vuotta sitten he huomasivat, että tärkein vahvuus on akkuvoimalinjan kehittäminen. Näin yrityksen strategia muuttui, ja nimeksi tuli L7 Drive.\nYritys toimi ensimmäiset vuodet omistajien rahoilla, mutta viime syksynä ulkomainen yksityinen bisnesenkeli rahoitti yritystä noin 930 000 eurolla. Suomen Tekesin rahoituksen kanssa L7 Driven rahoitus nousi noin miljoonaan euroon.\nBruun kertoo, että messuilla yritys hakee kumppaneita voimalinjatekniikkansa kaupallistamiseen parhaimmillaan jo tänä vuonna. ”Olemme heti alkuun erittäin vahvoja kaupalliseen tuotantoon pienten L6- ja L7-ajoneuvojen kokoluokissa.”\nToinen tavoite on löytää pidemmän tähtäimen kumppaneita isompien M1-kokoluokan henkilöautojen hybriditekniikankehitykseen yrityksen teknologialla.\nBruun arvioi, että järjestelmä voisi olla valmis testattavaksi sähköautoja varten parin vuoden kuluessa. Siitä menee vielä kahdesta kolmeen vuotta, ennen kuin L7 Driven teknologiaa voi odottaa henkilöautoihin. ”Jos asiat etenevät nopeammin, se on meillekin myönteinen yllätys.”\nYritys uskoo, että teknologiaan voidaan aikanaan nähdä myös sähköpyörätuoleissa, sähkötrukeissa tai purjeveneiden apumoottoreissa.\nBruun sanoo, että teknologian kaupallistaminen vaatii aikanaan seuraavan rahoituskierroksen.\nYritys on hakenut ja saanut teknologiaan menetelmäpatentin Kiinassa ja Suomessa, ja useita muita patentteja on haussa.\nFortum sai merkittävän diilin Intiaan – tarjolla mahdollisuus rakentaa maanlaajuinen sähköautojen latausverkosto\nFortum on solminut sopimuksen intialaisen valtion omistaman rakennusyrityksen NBCC:n kanssa sähköautojen latauspisteiden pystyttämisestä rakennusprojektien yhteyteen.\nValtioneuvostolta 5000 euroa 22 kW latauspisteisiin: Lappeenranta yrittää käynnistää sähköautoilua\nSähköautot annetaan kuntalaisten vuokrattaviksi silloin, kun ne eivät ole kaupungin virkakäytössä.


EUROPALMS Decoverkko halkaisija 12-metriä ympyrän muotoi - Discoland\nEUROPALMS Decoverkko halkaisij... Discoland verkkokauppa - Valikoimassa on yli 12 000 tuotetta.\nEUROPALMS Decoverkko halkaisija 12-metriä ympyrän muotoinen.\nEUROPALMS tno: 212756\nDecoverkko halkaisija 12-metriä ympyrän muotoinen. Deconet Circle O = 12m\nSize: Circle 1200cm\nEUROPALMS, Decoverkko tähden muotoinen, valkoinen pingoitettava. Deconet Star halkaisija 5m. Matereia, hinta 399.00


Täsmäsää Simpunniemi, Virolahti - Foreca.fi\nTäsmätutka ja salamatSimpunniemiKoko maaHelsinkiTurkuTampereKouvolaJoensuuJyväskyläPoriVaasaKokkolaKajaaniKuopioOuluRovaniemiSodankylä\nMaailman sää> Eurooppa >Suomi >\tSimpunniemi\nSää Simpunniemi, Virolahti\nPäivitetty 26.5. 13.46\nAjoittaista sadetta.\tKuluvan päivän ylin lämpötila on+10 astetta ja alin +9 astetta.\tVuorokauden sademäärä on yhteensä 8,9 mm.\nPilvistä, yöllä sumua.\tHuomisen päivän ylin lämpötila on +12 astetta ja alin +7 astetta.\tVuorokauden sademäärä on yhteensä 0,4 mm.


Poliittinen takinkääntö on syysmuotia — Juha-Matti Hämäläinen\nViimeisen vuoden aikana on poliitikkojen äänensävy mediassa muuttunut selkeästi maahanmuuton suhteen. Tuoreeltaan mm entinen sisäministerimme Rajamäki kirjoitti asiallisen, mutta hyvinkin kriittisen blogijutun massamuuttoa vastaan luetellen tästä seuraavia ongelmia. Ongelmahan liittyy EUn siirtolaispolitiikkaan ja avoinna oleviin rajoihin sekä EUn että sen jäsenvaltioiden osalta.Useat poliitikot ovat tuoneet esille samoja näkemyksiä. Samoin Halla-ahon aggressiivinen arvostelu on laantunut. Entisen sisäministeri Rajamäen kirjoitus Puheenvuorossa oli hyvä, mutta miksi hän ei kirjoittanut sitä 2-3 vuotta sitten? Onkohan nyt kyse siitä vain, että puolueet ovat havainneet muuttokriittisyyden olevan paras saatavilla oleva tapa haalia lisää ääniä. Ongelmahan on todellinen ja sen väittäminen muuksi on aivotonta tietäen muuttoliikkeiden olevan vasta aluillaan. Poliitikko on vain opportunisti pahimmasta päästä, myöntää totuuden julkisesti vasta kun se hyödyttää itseä ja kieltää totuuden niin kauan kuin sillä voi kerätä ääniä.\nAri Tero 23.9.2017 15:55\nSDP:n suurin ongelma on äijäfeminisi Antti Rinne, tasarvon hyväksyn, uskoakseni tämä on meillä perheessä toteutunut, ainakin toivon.\nMinua on lähinnä mietitänyt Antti Rinteen lausunnot. Rinne haluaa lisää pakolaisia maahamme. Äänestämällä demareita saat lissää haittamaahanmuuttajia.\nDemareita äänestämällä, äänestät haittamaahanmuuton puolesta.\nTyöperäisen maahanmuuton hyväksyn, jokainen työperäinen maahanmuuttja on tervetullut.\nJuha Hämäläinen 23.9.2017 16:02\nSamoilla linjoilla olen. Tosin mikä tahansa massamuutto on mielestäni epäviisasta hyväksyä. Liian nopeat muutokset yhteiskunnassa aiheuttavat kitkaa aina.\nAri Tero 23.9.2017 17:25\nTuosta lähdetään, massamuutto on erittäin epäviisasta.\nKeskustellaan nyt työperäisestä maahanmuutosta. Ilmeisesti Suomestakin löytyisi näitä osaajia, mutta ovat ilmeisesti liian kalliita. Joten tuodaan työperäisiä maahanmuuttajia joiden palkkataso on alle Suomalaisten osaajien, tätä en hyväksy.\nKeijo Räävi 23.9.2017 16:31\nRajamäki on ollut maahanmuuttokriitikko koko uransa ajan.\nJuha Hämäläinen 23.9.2017 16:41\nVaan eipä ole itsestään paljon ääntä pitänyt tässä asiassa. Se on mikä minua ärsyttää näissä myöhäisherännäisissä. Eivät voi väittää, etteikö tiedetty mitä tulossa ja mitä vielä odotellaan.\nJos minä olen sen tiennyt niin kyllä voi olettaa poliitikkojenkin tietäneen. He vain vaikenivat ja useat jopa kielsivät massamuuton hulluuden. Sen sijaan he ryhtyivät nimittelemään epäilijöitä rasisteiksi, maahanmuuttovastaisiksi, monikulttuurisuuden vastustajiksi, peräkylän pojiksi ja ties miksi. He valehtelivat tietoisesti.\nAri Tero 23.9.2017 18:42\nKari Rajamäki on mielestäni puskista huutelija. Kari Rajamäki kirjoittelee täällä, mikäs siinä. Ministerinä ollessaan hän kirjoitteli täällä, koskaan ei vaivautunut vastaamaan kysymyksiin.


Lexar microsd / TF kortti salama IOS lukija liitin - white - ilmainen toimitus - DealExtreme\nLRWMLBEU microsd lukija iPhonelle ja iPadille\n- Voit helposti ladata ja siirtää sisältöä iPhonesi tai iPad®-laitteesi mukana tai sen mukana microSD ™ -kortilla;\n- Erinomainen kaikille, jotka kaappaavat valokuvia tai videokuvaa urheilu-videokameralla tai ilmakameralla;\n- Pieni, kannettava muotoilu Lightning®-liittimellä;\n- toimii käyttäen vapaata tiedostonhallintasovellusta (App Store®);\n- Automaattisesti ja turvallisesti synkronoi tiedostot.\nMikro-SD-kortilla voit helposti lähettää tietoja iPhonen tai iPadin, yhden avaimen varmuuskopiointiin.\nAutenttinen tuote, nopea luku ja kirjoitus\nTukee jopa 128 Gt: n TF-korttia\nLiitä ja toista, laajenna muisti-salamaa\nHelppo laajentaa laitteen säilytystilaa\nVoit tallentaa lisää tietoja Micro SD-kortille Lexar-kortinlukijan kautta ja jättää tilaa muiden tietojen tallentamiseksi.\nTämä tuote ei sisällä mikro SD-korttia, sinun on ostettava se.\nTiedonsiirto IPHONE / IPAD: lle Helposti\nVoit tarkistaa valokuvia ja toistaa videoita urheilukamerasta milloin tahansa missä tahansa.\n1. Irrota mikro SD-kortti urheiluvadusta.\n2. Aseta mikro SD-kortti kortinlukijaan.\n3. Katsele ja jaa valokuvia tai videoita IPHONE / IPADin kautta\nDJI, Casio, urheilukamera ja muut laitteet w / micro SD-kortilla, katso edellä.\nPelkästään pelkkää seikkailun purkamista varten lukija tarjoaa myös yksinkertaisen tavan siirtää tiedostoja mistä tahansa Android- tai muusta microSD-pohjaisesta laitteesta iPhoneen tai iPadisi. Se on myös erinomainen tapa vaihtaa sisältöä iOS-laitteiden välillä. Ratkaise IOS-tiedostonhallinnan ketju.\nKatsele ja toista valokuvia ja videoita - kaikkialla\nMicroSD Reader on helppo ottaa liikkeellä, joten voit katsella ja toistaa sisältöä iOS-laitteestasi missä tahansa.\nVahva yhteensopivuus, tuki TF-kortin laajennusta\nMicros SD-kortinlukija tukee IOS 7/8/9, Mac OS X + -järjestelmää, tukee 128 Gt: n tallennustilaa.\nSynkronoi automaattisesti ja turvallisesti valokuvasi ja videosi\nMicroSD-lukija käyttää App Storesta vapaata, helppokäyttöistä tiedostojenhallintasovellusta. Sovelluksella voit myös varmuuskopioida tiedostoja yhdistettynä mielenrauhaa liikkeellä ollessasi.\nPieni, kannettava muotoilu.\nSen pieni jalanjälki, voit laittaa sen taskussa ja mennä. Ja Lightning-liitin sopii useimpiin iOS-koteloihin, jotka tarjoavat yksinkertaisia plug-and-play-toimintoja.\nMitat: 33 * 19 * 9mm