calming – Tietoisuustaidot\nTietoisuuskata – selkeä mieli kontaktityössä\nJulkaistu 10/09/2017 23/09/2017 kirjoittanut Ari-Pekka Skarp\nViime vuosina tietoisuustaitoharjoitteita on käytetty yhä enemmän työelämän tukena. Tämä ei ole mikään ihme, sillä asiantuntijatyö haastaa esimerkiksi keskittymiskykyä ja stressinsietokykyä, joissa tietoisuustaitoharjoitteet auttavat. Kun asiantuntijatyöhön liitetään intensiivinen kontakti ihmisten kanssa, muuttuu se vielä astetta haastavammaksi. Esimerkiksi lähiesimiestyö, asiakaspalvelu tai terapeuttinen työ vaativat hyvän keskittymisen lisäksi mm. nopeaa orientoitumista tilanteen jatkuvasti muuttuviin merkityksiin.\nKontaktityössä vaaditaan myös itsessä ja toisessa osapuolessa heräävien tunteiden havaitsemista ja niiden merkityksen tulkitsemista. Lisäksi keskittymisen haaste kontaktissa on erilainen kuin työtehtävissä, joissa voi vapaasti pitää ajattelu- tai levähdystaukoja. Keskustelun keskellä taukojen pitäminen on vaikeampaa ja lisäksi toinen osapuoli voi haastaa ja nostattaa monenlaisia ajatusprosessiin vaikuttavia tunteita.\nKata on japaninkielinen termi, joka tarkoittaa ”muotoa”. Kamppailulajien piirissä kata useimmiten tarkoittaa perustekniikoiden muodollista “kuivaharjoittelua” niin, että tekniikat hioutuvat ja automatisoituvat luonnollisiksi ja vaivattomiksi käyttää myös aidossa kontaktitilanteessa.\nKehittämäni tietoisuuskatan tarkoitus on kehittää keskittymiskykyä, lisätä tietoisuutta omasta kehosta ja auttaa irrottautumaan kohtaamisten synnyttämistä tunteista, ajatuksista ja kehollisista reaktioista. Tietoisuuskata voi siis auttaa ylläpitämään keskittymistä asiakastilanteessa ja ehkäistä aiempien kohtaamisten ”tulvimista” uusiin kohtaamisiin. Terapeuttisessa työssä se voi ehkäistä myös myötätuntouupumusta.\nTietoisuuskata sisältää neljä kohtaa:\n1) Tyyntyminen: Asiakaskohtaamisen jälkeen ota hyvä ja ryhdikäs asento istuen tai seisten. Hengitä sitten kolme rauhallista ja pitkää uloshengitystä.\n(Tilanne) Katso ympärillesi ja kysy itseltäsi: Kuka minä olen tässä työtehtävässä ja ja roolissa, tässä työtilassa ja rakennuksessa? Miksi olen täällä ja mikä on perimmäinen tarkoitukseni tässä työssä?\n(Keho) Siirrä huomio kehoosi ja tarkastele: Millaiset vaatteet minulla on päälläni? Millaisessa asennossa kehoni on ja millaisia tuntemuksia siinä herää?\n(Mieli) Siirrä huomio mieleesi ja havainnoi: Millaisia ajatuksia mielessäni risteilee? Millaisia tunteita koen juuri nyt? Millainen on asenteeni ja tietoisuuden tasoni?\n3) Tietoisuuden terästäminen: Siirrä nyt huomio hengitykseesi. Anna hengityksen kulkea luonnollisesti ja laske uloshengityksiä kymmeneen saakka. Jos et pysy laskuissa, aloita uudelleen alusta numerosta yksi, kunnes saat huomion pidettyä kymmenessä peräkkäisessä uloshengityksessä.\n4) Tunteiden puhdistaminen: Jos koet edelleen edellisestä tapaamisesta tunnekuormaa, tee lyhyt tonglen-harjoitus. Kuvittele sisäänhengityksellä itseesi virtaavan joka puolelta ympäriltäsi raskasta ja kulunutta energiaa kehomielesi puhdistettavaksi. Uloshengityksellä puhallat ympärillesi puhdasta, raikasta ja kevyttä energiaa.\nTietoisuuskatan tekeminen voi aluksi tuntua työläältä, mutta harjoituksen myötä se muuttuu sujuvaksi ja helpoksi. Aluksi voi olla parasta tehdä kataa vaikka vain pari kertaa päivässä, esimerkiksi lounastunnin aluksi ja työpäivän päätteeksi. Kun harjoitus alkaa muuttumaan tutummaksi ja automaattisemmaksi, sen voi käydä läpi jopa parissa minuutissa kohtaamisten välillä.\nLisää tällaista? Katso:\nVoimavarakeskeinen Mindfulness-ohjaajakoulutus (25op)\nKategoriassa Koulutukset, meditaatio, Mindfulness, UncategorizedAvainsanat: bruce lee, budo, calming, focus, kata, keskittyminen, meditation, Mindfulness, orienting, therapy, tonglen, tyyneys1 kommentti


Kansalaisuuden paluu – Agricola\n12.4.2007 | Nelli Piattoeva\nKansalaisuuden ääriviivoja -teos on kuopiolaisten tutkijoiden puheenvuoro kansalaisuuden muodonmuutoksista myöhäismodernin ajalla. Kansalaisuuden kysymykset ovat viime vuosina olleet pinnalla sekä politiikassa että tutkimuksessa. Maastrichtin sopimuksella Euroopan Unionin jäsenvaltioiden kansalaiset liitettiin Euroopan kansalaisuuden piiriin. EU-kansalaisilta odotetaan paitsi eurooppalaisen identiteetin hyväksymistä myös osallistumista ylikansalliseen EU-politiikkaan ainakin EU:n parlamenttivaaleissa.\nSaastamoinen, Mikko; Kuusela, Pekka (toim.): Kansalaisuuden ääriviivoja. Hallinta ja muodonmuutokset myöhäismodernilla ajalla. Yliopistopaino, 2006. 150 sivua. ISBN 951-570-633-5.\nKansalaisuuden ääriviivoja -teos on kuopiolaisten tutkijoiden puheenvuoro kansalaisuuden muodonmuutoksista myöhäismodernin ajalla. Kansalaisuuden kysymykset ovat viime vuosina olleet pinnalla sekä politiikassa että tutkimuksessa. Maastrichtin sopimuksella Euroopan Unionin jäsenvaltioiden kansalaiset liitettiin Euroopan kansalaisuuden piiriin. EU-kansalaisilta odotetaan paitsi eurooppalaisen identiteetin hyväksymistä myös osallistumista ylikansalliseen EU-politiikkaan ainakin EU:n parlamenttivaaleissa. Suomessa maailmanlaajuista kehitystä seuraten vuonna 2003 voimaan astunut kansalaisuuslaki salli kaksoiskansalaisuuden. Yhteiskuntien monikulttuuristuminen on herättänyt vaatimukset ryhmien kulttuurioikeuksista samalla kun ihmisoikeusjulistukset ja -sopimukset pitävät huolta kansalaisuudettomien oikeuksista.\nPoliitikot ympäri Eurooppaa kantavat huolta kansalaisten matalasta poliittisesta aktiivisuudesta, joka heijastuu sekä äänestysprosentteihin että jäsenyyteen poliittisissa puolueissa ja järjestöissä ja näin heikentää poliittisen vallan legitimiteettiä. Suomessa ensimmäinen askel kansalaisten aktivoimiseksi otettiin vuonna 2003 perustamalla ”Kansalaisvaikuttamisen politiikkaohjelma”. Kysymykset kansalaisten lojaalisuudesta EU:n integroitumisen, maahanmuuton ja kaksoiskansalaisuuden ristipaineessa ja muutokset kansalaisten käyttäytymisessä, oikeuksissa ja velvollisuuksissa ylikansallisen ja yhä talouspainotteisemman politiikan aikana ovat keskeisiä syitä kansalaisuuden monitieteellisen tutkimuksen tarpeellisuudelle nykypäivänä.\nNoin 150-sivuisessa kirjassa ei ole mahdollista käsitellä kovin monia kansalaisuuden tutkimuksen ulottuvuuksia. Kirjoittajat keskittyvät kansalaisuuden historiaan ja muutostendensseihin globaalilla ajalla (Pekka Kuusela) ja kansalaisuustutkimukseen Michel Foucault’n hallinnan viitekehyksessä (Mikko Saastamoinen). Kari Saari analysoi kansalaisuutta kansalaisliikkeiden, mielenosoitusten ja poliisitutkimuksen näkökulmasta ja Anne Väisänen esittelee kansalaisuuden ja sosiaalisen sukupuolen yhteyksiä. Kirjan aloittaa ja päättää toimittajien (Kuusela ja Saastamoinen) yhteisartikkeli. Edellisessä käsitellään lyhyesti kansalaisuuden määritelmiä eri poliittisten teorioiden valossa (liberalismi, republikanismi, hyvinvointivaltiollinen ja kommunitarismi) ja todetaan, että kansalaisuuden tutkimuksessa on ensisijaisesti ymmärrettävä kansalaisuuden muodostuminen historiallisena ilmiönä sen jatkumoita ja katkoksia sivuamatta. Jälkimmäisen tavoite on koota yhteen jälkimodernin kansalaisuuden haasteita mm. poliittisten voimasuhteiden käänteen, toiseuden, kasvavan eriarvoisuuden, palkkatyön ja sukupuoliroolien muutosten aikana.\n1970 ja -80-lukujen brittiläisessä poliittisessa retoriikassa kansalaisuutta alettiin uudelleen määritellä aktiiviseksi ja yksilölliseksi yleistyneen hyvinvointivaltiokritiikin johdosta. Hallinnan näkökulmasta, joka mm. keskittyy tutkimaan valtion hallinnollisen roolin muutosta, tämä merkitsee huomattavaa diskursiivista käännettä. Uusi ajattelutapa eli foucaultlaisittain ”hallintamieli” häivyttää valtion taka-alalle ja siirtää vastuun hyvinvoinnista ja työllistämisestä yksilöille itselleen. Näin se pyrkii paitsi aktivoimaan hyvinvointivaltion passivoimat kansalaiset, myös rappeuttamaan kansalaisten välistä yhteisöllisyyttä. Kun sotien jälkeen rakennetun hyvinvointivaltion tavoitteena oli suojata kansalaisia kapitalismin tuomasta epävarmuudesta talouden nousu- ja laskukausien aikana, neoliberalistinen ideologia vastuullista itse yksilöt turvallisuudestaan ja (työ)elämän riskeistä.\nYhtenä tärkeänä kansalaisuuden muotona on perinteisesti ollut työkansalaisuus ja ylipäättäen palkkatyöläisyys. Modernin kansalaisuuden synty varsinkin poliittisten oikeuksien merkityksessä liittyy nimenomaan työläisväestön kamppailuun oikeuksista. Tämä kehitys katkasi historiallisen yhteyden kansalaisuuden ja omistamisen välillä ja samalla vahvisti kansalaisuuden ja ansiotyön keskinäisen suhteen. Kansalaisuuden ansiotyökytkös on edelleen vahva, mutta työkansalaisuuden ja palkkatyöläisyyden merkitykset ovat muuttuneet. Aktiivisen kansalaisen ideaali tekee yksilöstä yrityksen, joka oppii hallitsemaan riskit, joustamaan nopeasti muuttuvilla (työ)markkinoilla, kilpailemaan (työ)paikastaan ja kilpailuttamaan yksityisiä ja julkisia palveluita aidon markkinatoimijan tapaan. Epäonnistumiset, myös syrjäytyminen ja työttömyys, selitetään yksilöllisellä kyvyttömyydellä. Kelvon kansalaisen mitta on siis toimiva ja kilpailukykyinen selviytymisstrategia riskiyhteiskunnassa. Näin entisajan kansalaisesta tulee kuluttaja ja kilpailija. Kehitys häivyttää näkymästä muutoksen rakenteellisen ja ideologisen puolen ja pisimmälle vietynä tuhoaa mahdollisuuden yhteiseen vastarintaan.\nYrittäjyyden ja yritteliäisyyden ideaalien ajaminen yhteiskunnan keskeiseksi arvoksi on Suomessa näkynyt mm. koulutuspolitiikassa. Onhan koululaitos perinteisesti sosiaalistanut kasvavia sukupolvia valtion ja talouden vallitsevaan ideologiaan. Vuonna 2004 Opetusministeriö julkaisi Yrittäjyyskasvatuksen toimenpideohjelman ja Opetushallitus sisällytti yrittäjyyden peruskoulun opetussuunnitelman perusteisiin (2004). Yritteliäisyys ja aktiivinen kansalaisuus ovat siis uusia hallinnan muotoja, jotka ohjaavat poliittisia rakenteita, yhteiskunnallista moraalia ja yksilöitä.\nSukupuolen näkökulmasta työhön perustuva kansalaisuus on jättänyt naiset kansalaisuuden ulkopuolelle, varsinkin jos tarkastellaan kansalaisuuden syntyaikaa 1800-1900 -lukujen vaihteessa, jolloin naisten osuus työvoimasta oli pientä. Työelämän sijaan sukupuolisensitiivisessä kansalaisuuden tutkimuksessa (nais)kansalaisuuden syntyä ja kehitystä on hedelmällisempää lähestyä esim. uusinta- ja lisääntymiskansalaisuuden ideaalista käsin. Naisten kansalaisuus on vahvasti sidottu perheeseen ja yksityiselämään. Jokseenkin yllättävää on se, että Suomessa 1800-luvun naisten kansalaisoikeuksista taistelevat liikkeet tavoittelivat nimenomaan maternalistista naisten ja miesten välisiä eroja korostavaa naiskansalaisuutta, joka rajautuu kasvatukseen ja hoivaan. Nämä velvollisuudet koskivat naisten tehtäviä koko yhteiskunnassa – yhteiskunnan siveellisinä äiteinä ja huolenpitäjinä ja yhteiskunnallisen moraalin vartijoina.\nToisaalta sukupuolen välistä samanlaisuutta painottavissa keskusteluissa on yritetty välttää tätä essentialisoivaa argumentaatiota. Pohjoismaista hyvinvointivaltiota on perinteisesti pidetty (nais)kansalaisuuden ja sukupuolen välisen tasa-arvon edistäjänä. Onhan sen tarjoama laaja sosiaaliturva mahdollistanut naisten aktiivisen osallistumisen mieskansalaisuuden keskeiselle alueelle – työelämään ja tuottamiseen. Feminiiniseen maternalistiseen kansalaisuuden sukupuolieroihin perustuva diskurssi sekä samanlaisuutta ja tasa-arvoisuutta työelämässä korostava puhetapa ovat jakaneet naisliikkeet. Mm. porvaris- ja työläisnaiset ovat puolustaneet vastakkaisia naiskansalaisuuden ideaaleja. Samalla kahden diskurssin läsnäolo on antanut mahdollisuuden hyödyntää molempia poliittisten ja taloudellisten tavoitteiden hyväksi. Esimerkiksi työvoimapulan aikana korostetaan tasa-arvoa ja ansiotyön merkitystä, kasvava työttömyys taas kääntää keskustelun naisten ja miesten väliseen erilaisuuteen ja kotiäitiyden tärkeyteen lasten kasvatuksen kannalta.\nHyvinvointivaltio siirsi osan naisen kasvatus- ja hoivavelvollisuuksista valtiolle. Sen luhistuminen on viime vuosina näkynyt päinvastaisessa kehityksessä palauttaa nämä tehtävät naisille. Esimerkiksi vaatimukset naisten kotiin jäämisestä ovat kasvaneet. Samalla valtion budjetista riippuvaisten kasvatuksen ja hoivan naisalojen yhä huonontunut asema vahvistaa sukupuolten toimintapiirien eriytymistä, vastoin hyvinvointivaltion keskeistä tasa-arvopyrkimystä.\nKaupunki on ollut tärkeä kansalaisuuden areena Antiikin Kreikan kaupunkivaltioiden ajoista 1900-luvun nopeaan kaupungistumiseen. Kaupunki on perinteisesti tarjonnut kansalaisille julkisen tilan politikoimiselle ja politisoitumiselle. Samalla kaupunki on edustanut välitöntä paikallistason demokratiaa, jolla on yhä kasvavassa määrin laajat ylikansalliset yhteydet mm. maahanmuuttajataustaisen väestön ja kansainvälisten pääomien tukikohteena. Nykykaupungit, erityisesti monikansalliset megapolikset, ovatkin keskeisiä tutkimuskohteita kansalaisuuden tutkimuksessa globalisaation näkökulmasta.\nKaupungin kadut ovat merkittäviä symbolisen ja käytännön toiminnan tiloja. Ihmiset ovat kokoontuneet kaduille vastustamaan tai tukemaan politiikkoja ja valtiovaltaa. Kadut ovat tarjonneet julkista tilaa niille kansalaisille, joille muut poliittisen vaikuttamisen kanavat ovat ulottumattomissa. Kadut ovat kuitenkin pysyneet valtaapitävien hallussa ja näin ollen niistä on muodostunut keskeinen kamppailukohde ja vuorovaikutuksen areena. Valtion katuomaisuutta kontrolloi poliisi, jonka ristiriitainen tehtävä on toisaalta ylläpitää järjestystä ja lakia ja toisaalta suojella kansalaisia ja heidän oikeuksiaan. Median kasvava merkitys on alistanut kansalaisten katumielenosoitukset median pelisäännöille. Tämä kehitys on johtanut siihen, että rauhanomaisten mielenosoitusten on vaikea ylittää uutiskynnyksen ja mielenosoittajat ryhtyvät poikkeaviin ja shokeeraaviin toimiin mediakiinnostavuutensa varmistamiseksi. Sama nähtiin Suomessa mm. syksyn Smash ASEM mielenosoituksessa. Tässä tilanteessa poliisin rooli painottuu helposti kontrolliin ja rajoittamiseen, kansallisen valtiovallan ja kansainvälisen eliitin suojeluun kuin kansalaisten oikeuksien takaamiseen.\nMaailmanlaajuinen ja paikallinen helposti sulautuvat toisiinsa katujen taistelumantereella kansalaisliikkeiden toiminnassa, kun mielenosoittajat puolustavat toisella puolella maapalloa asuvien ihmisten oikeuksia tai järjestävät maailmanlaajuisen aiheen ympärille paikallisen protestin. Mielenosoittajat sukkuloivat valtioiden välissä. Tämä kehitys ilmentää kansalaisuuden ja kansallisvaltion vahvaan keskinäissiteen jonkinlaista purkautumista, kun kansallisen ja maailmanlaajuisen rajaa venyy ja hämärtyy. Kadut ovat vaihtoehtoisen kansalaisuuden tiloja byrokraattiselle pakkokansalaisuudelle, joka on ajautunut yhä kauemmas kansalaisilta sekä sen kansallisessa että ylikansallisessa muodoissaan.\nKuopiolaisten tutkijoiden teos, suppeudestaan huolimatta, käsittelee monia kiinnostavia kansalaisuuden alueita. Vaikka artikkeleiden aiheet ovat keskenään erilaisia, niissä jokaisessa näkyy laajoina teemoina mm. hyvinvointivaltion kriisi, palkkatyöläisyyden muutos, politiikan talouspainotteisuus ja ylikansalliset ulottuvuudet. Kirjoittajat ovat onnistuneet esittelemään tiiviisti sekä kansalaisuuden jo klassista tutkimusta että tarjoamaan näkökulmia kansalaisuuden tutkimukselle jälkimodernin aikana.\nNelli Piattoeva, KM, assistentti, TaY.


Kustantaja ja julkaisija: Suunnittelu- ja konsulttitoimistojen liitto SKOL ry - PDF\nDownload "Kustantaja ja julkaisija: Suunnittelu- ja konsulttitoimistojen liitto SKOL ry"\n2 Kustantaja ja julkaisija: Suunnittelu- ja konsulttitoimistojen liitto SKOL ry Teksti ja kuvatoimitus: Lauri Seppänen Ulkoasu ja taitto: Markus Janhunen ISBN Painopaikka: Otavan Kirjapaino Oy Keuruu 2011\n3 Arvostettua asiantuntemusta Arvostettua asiantuntemusta on kertomus suunnittelu- ja konsulttialan 60 vuoden järjestötaipaleesta, mikä alkoi vuonna 1951 perustetusta Suomen Neuvottelevien Insinöörien Liitto SNIListä ja laajeni vuonna 1967 perustetun Suomen Konsulttitoimistojen Liiton kautta yhteiseksi Suunnittelu- ja konsulttitoimistojen liitto SKOLiksi. Järjestäytyneen konsulttitoiminnan alkuvaiheessa eettisyys personoitui omistajuuteen ja vastuu nähtiin konsultin henkilökohtaisena arvona. Konsultin oli kannettava vastuuta töistään vaikka koko omaisuudellaan. Niinpä osakeyhtiömuotoisten toimistojen konsultteja vierastettiin eikä heitä hevin hyväksytty henkilöjärjestön jäseniksi. Tämä olikin yhtenä merkittävän syynä yrityspohjaisen SKOLin perustamiseen. Pian kuitenkin ja konsulttien onneksi henkilö- ja yritysjärjestö löysivät toisensa. Järjestöillä oli muutaman vuoden ajan yhteinen hallitus ja puheenjohtajat sekä yhteisiä toimikuntia. Tiet kuitenkin erkaantuivat, kun työehtosopimusasioiden hoitaminen korostui yritysjärjestön toiminnassa. Edessä oli jäsenyyden hakeminen silloiseen Suomen Työnantajain Keskusliittoon 1970-luvun alkupuolella. SKOL onkin hoitanut itsenäisesti jäsentoimistojensa työehtosopimusasioita viime aikoihin asti, jolloin ne ovat siirtyneet uuden yhteistyökumppanin Teknologiateollisuuden neuvoteltaviksi. Konsultin etiikasta on keskusteltu ja taitettu peistä, kunhan vain kaksikin konsulttia on ollut koolla. Niin henkilö- kuin yritysjärjestökin tarkistivat sääntöjään ja hyväksyivät eettiset säännöt toimintaohjeikseen vuonna Säännöt on laadittu niin kaukokatseisesti, että ovat voimassa edelleenkin. Konsultit ovat perinteisesti olleet eturintamassa kansainvälistymisessä ja viennin keihäänkärkinä. Järjestönä SKOL on ollut yhtäältä luomassa toimintaedellytyksiä jäsentoimistoilleen niin kotimaan viranomaisten kuin eri järjestöjen kanssa. Toisaalta yritysjärjestön kansainväliset kontaktit ovat luoneet kontakteja alan vaikuttajiin ja järjestöihin. Vientipyrkimyksissä on onnistuttu, jos mittarina käytetään yritysten vientilaskutusta verrattuna kokonaislaskutukseen. Suomalaiskonsulttien vientilaskutus on kansainvälisestikin huippuluokkaa. Viennin voimistuessa Suomen ja Neuvostoliiton rajaprojekteista sovittiin useinkin valtiojohdon korkeimmalla tasolla. Näissä hankkeissa moni konsultti sai arvokasta kokemusta kansainvälistymisestä. Sittemmin 1970-luvun energiakriisin jälkeen vientihankkeita avautui öljyntuottajamaista sekä kehitysyhteistyöprojekteja Aasiasta ja Afrikasta. Kiinteistöbusineksen ja viennin huumassa 1980-luvulla moni konsulttiyritys pyrki kotimaassa täyden palvelun suunnittelutaloksi, useinkin yritysostoin. Ulkomaille pyrittiin niin ikään laajentumaan perustamalla aluetoimistoja. Monet haaveista ja suunnitelmista romuttuivat 1990-luvun alun lamavuosina, jolloin koko konsulttiala oli myllerryksessä. Alan laskutus ja henkilöstö putosi miltei puoleen konkurssiviikatteen harventaessa konsulttikenttää. Moni toimisto pystyi kuitenkin aloittamaan uudestaan konkurssien raunioilta. Laman jälkeen ja jo sen aikanakin suuret kansainväliset suunnittelukonsernit tulivat Suomen markkinoille. Yhtenä tarkoituksena oli luonnollisesti hyödyntää suomalaisten Venäjän kokemuksia ja markkinaosaamista sekä päästä Baltian markkinoille. Toisaalta jotkut suomalaisomistuksessa olevat konsulttiyritykset ovat pystyneet laajentumaan kansainvälisillä konsulttimarkkinoilla. 4 SKOL\n4 Suunnittelu- ja konsulttiala on päässyt kasvuuralle lamasta ja finanssikriisistä ja on aikaisempaa vahvempi kohtaamaan uusia haasteita. Konsultit ovat tässäkin mielessä historiikkinsa ansainneet. Tässä historiikissa on primäärilähteinä käytetty kummankin liiton toiminta- ja vuosikertomuksia sekä vuosikokousten pöytäkirjoja. Vain joissakin tapauksissa on perehdytty hallituksen tai eri toimikuntien pöytäkirjoihin. Yrityksistä on lisäksi saatu toimistojen historiikkeja, yritys- ja asiakaslehtiä sekä muuta materiaalia, mistä on ollut suurta apua. Historiikin kirjoittaja on ollut toimittamassa 1980-luvulla silloista Konsultti-Extraa ja 2000-luvulla SKOL Visio -lehteä yhteensä kahdeksan vuoden ajan, mikä on osaltaan helpottanut asioihin perehtymistä ja historiikin kirjoittamista. Historiikin tapahtumia on pyritty elävöittämään yritysjohtajien haastatteluilla, mistä haluan esittää asianomaisille parhaat kiitokset. Samoin lämpimät kiitokset liiton toimitusjohtaja Timo Myllykselle sekä Hilve Nurmiselle, jotka ovat kiitettävästi uurastaneet historiikin toteuttamiseksi. Historiikin tekstissä on käytetty kulloisenkin ajankohdan rahanarvoa, markkoja tai euroja. Lukija voi halutessaan muuttaa kunkin ajankohdan markat tai eurot nykyiseen rahanarvoon kirjan liitteenä olevan rahanarvonkerrointaulukon avulla. Haluan toivottaa onnea juhlivalle Suunnitteluja konsulttitoimistojen liitto SKOLille sekä sen jäsentoimistoille sekä menestystä seuraavillekin vuosikymmenille. Vantaalla, heinäkuussa SNIL ja SKOL käyttivät vuodesta 1969 yhteistä logoa, SKOL vuoteen 1986 ja SNIL vuoteen Tämän jälkeen SNILin uudistettu logo oli käytössä liiton lakkauttamiseen vuoden 2006 loppuun. SKOLin logoa on uudistettu kolmesti. Lauri Seppänen Fil.kand. SKOL\n5 Vuodet Herrakerhosta suunnittelujärjestöksi Yksityisten suunnittelutoimistojen määrä alkoi lisääntyä sotien jälkeen. Toimistot olivat pääsääntöisesti perustajien ja/tai johdon omistuksessa. Yksityiset, suunnittelutoimintaa harjoittavien toimistojen edustajat perustivat sitten kesäkuussa 1951 muiden pohjoismaisten esimerkin mukaan oman yhdistyksen. Yhdistys sai nimekseen Suomen Neuvottelevien Insinöörien Liitto Finlands Konsulterande Ingeniörers Förbund. Erikoisosaamista edellyttävien suunnittelijoiden määrä lisääntyi, kun rautabetonirakenteiden käyttö yleistyi Suomessa 1900-luvun alkupuolella. Myöhemmin nimi muuttui teräsbetoniksi. Näitä rakenteita käytettiin vaativissa teollisuus-, voimalaitos- ja siltarakenteissa. Myös suuret kaupungit palkkasivat ulkopuolisia suunnittelijoita esimerkiksi vesilaitosten suunnitteluun. Teollisuus toteutti suuret hankkeensa vuosisadan alkupuolella yleensä ulkomaisin suunnitelmin. Rakentajina oli niin ikään esimerkiksi saksalaisia ja ruotsalaisia aikansa suurrakentajia. Sotien jälkeen Suomella oli valtava rakennusurakka edessään. Teollisuus toteutti suuret hankkeet yleensä omatoimisesti. Suurilla teollisuusyrityksillä oli omat rakennusosastonsa, joissa saattoi olla satoja henkilöitä, tuhatkin. Yritysten suunnitteluosastoilla oli arkkitehteja, insinöörejä ja eri alojen asiantuntijoita. Rakentaminen toteutettiin omaehtoisesti perustusten kaivuusta viimeistelyyn ja maalaukseen. Joukkoon mahtui sukeltajiakin. Teollisuuslaitosten suunnittelussa käytettiin myös ulkopuolista suunnittelua. Tästä on esimerkkinä arkkitehti Alvar Aallon ja Insinööritoimisto Magnus Malmbergin yhteistyö Ahlströmin Varkauden tehtaiden suunnittelussa ja uudistamisessa. Niin ikään Alvar Aallon suunnittelemia ovat Sunilan tehtaat Karhulassa ja hänen käden jälkiään on niin ikään silloisen Kaukaan tehtailla nykyises- 8 SKOL\n6 sä Lappeenrannassa. Näissä kaikissa hankkeissa rakennesuunnittelusta vastasi Malmbergin toimisto. Korkeakouluinsinöörien käyttämä diplomi-insinöörin arvo virallistettiin sotien jälkeen. Näiden insinöörien vastuulla oli paljolti teknisesti vaativien rakenteiden suunnittelu. Valtion ja kuntien palveluksessa olevat insinöörit toimivat päivisin virkamiehinä ja usein he iltaisin tekivät firaabelityönä rakennesuunnittelua. Lisäksi rakennusliikkeiden palveluksessa oli korkeakouluinsinöörejä johtajina, mutta myös suunnittelijoina. Yksityisiä suunnittelutoimistoja oli ennen sotia vain vähän. Ekono oli perustettu vuonna 1911 ja Arkkitehtitoimisto Gripenberg & Co Seuraavalla vuosikymmenellä perustettiin Siren Arkkitehdit vuonna Ennen sotia perustettiin vielä- Liiton puheenjohtajina toimivat Verner Jaatinen , Gunnar Lax , Magnus Malmberg , Kaarlo Amperla ja Risto Mäenpää Liiton toiminnan alkuaikoina korostuivat eettisten asioiden painottaminen, riippumattomuus sekä jäsenyysrajan pitäminen korkealla. SKOL\n7 Sunila Oy oli perustettu 1920-luvun lopulla, mutta 1930-luvun alkupuolen pulavuosien takia sulfaattiselluloosatehtaan rakentaminen siirtyi vuosikymmenen loppupuolelle. Tehtaan suunnittelusta vastasi yhtiön teknillinen johtaja Aulis Kairamo, joka oli jo aikaisemmin rakennuttanut Kaukopään sellutehtaan. Alvar Aalto suunnitteli tehtaan rakennukset. Tiukan aikataulun vuoksi rakennesuunnitteluun osallistui neljä insinööritoimistoa, joista Magnus Malmbergin toimisto suurimpana. Todettakoon, että Aulis Kairamo tunsi Magnus Malmbergin jo Kaukopään tehtaan suunnittelusta ja vastaavasti Sunilasta alkoi Alvar Aallon ja Magnus Malmbergin välinen tiivis yhteistyö. 10 SKOL\n8 Porvoon vesitorni toteutettiin vuonna 1966 julkisen kilpailun voittaneen ehdotuksen pohjalta. Vesitornin yleissuunnittelusta vastasi insinööri Tuomo Pitkänen, rakennesuunnittelusta Insinööritoimisto Y. Pitkänen & Co - SNIL sekä putkisto- ja sähkösuunnittelusta Insinööritoimisto Vesi-Hydro Jäämies & Co - SNIL. Vesitornin tilavuus oli kuutiometriä ja sen rakenne oli esijännitetty teräsbetonikartio. Katto oli teräsbetoninen kuorilaatta ja ulkoverhouksena käytettiin teräsbetonisia elementtilaattoja. kin toimiva rakennesuunnittelutoimisto, Insinööritoimisto Magnus Malmberg Oy vuonna Sotien jälkeen perustettiin useita insinööritoimistoja kuten Pöysälä & Sandberg Oy vuonna 1944, Hanson & Co Oy 1945, Risto Mäenpää Oy Samalla vuosikymmenellä päivänvalon näkivät Satamatekninen Oy 1948, Maa ja Vesi Oy sekä Suunnittelukeskus vuonna Vuosikymmenen vaihteessa perustettiin Insinööritoimisto E. O. Eloranta & Co 1950 ja Kunnallistekniikasta myöhemmin Finnmap Oy:ksi muuttanut toimisto vuonna Rakennusinsinöörien ammattikunta oli varsin pieni sotien jälkeen. Teknillisen korkeakoulun rakennusosastolle kirjoittautui vuosittain vain viitisenkymmentä opiskelijaa. Näin esimerkiksi vuonna Kuusi perustajajäsentä Yksityiset, suunnittelutoimintaa harjoittajien toimistojen edustajat halusivat perustaa oman yhdistyksen. Kuusi diplomi-insinööriä Kurt Hanson, Holger Holmberg, Verner Jaatinen, Viljo Kuuskoski, Gunnar Lax ja Paavo Simula kokoontuivat Hotelli Klaus Kurkeen, Helsinkiin. Herrat perustivat Suomen Neuvottelevien Insinöörien Liiton Finlands Konsulterande Ingeniörers Förbund, jolle hyväksyttiin säännöt. Todettakoon, että järjestön lyhenne SNIL otettiin käyttöön vasta vuonna 1956 liiton vuosikertomuksessa sekä sana Ingeniörers muuttui myöhemmin muotoon Ingenjörers. Perustavan kokouksen puheenjohtajana toimi Verner Jaatinen ja sihteerinä Viljo Kuuskoski. Liiton säännöt vahvistettiin sittemmin oikeusministeriössä jouluviikolla 1951, jolloin liitto sai virallisen statuksen. Merkittävää oli, että tuossa liiton perustavas- SKOL\n9 sa kokouksessa tulkittiin heti tuoreeltaan sääntöjä. Liiton jäseneksi näet saatettiin hyväksyä korkeakoulujen, teknillisten opistojen ja koulujen opettajat, mikäli he harjoittivat huomattavaa neuvottelevaa insinööritoimintaa. Muuten tuo jäsenyyskynnys oli varsin korkea, sillä jäseniltä edellytettiin vähintään viiden vuoden neuvottelevan insinööritoiminnan itsenäistä harjoittamista. Edelleen tuossa perustavassa kokouksessa päätettiin lähettää ilmoitus Rakennusinsinööriyhdistykselle liiton perustamisesta ja, että virkamiesinsinöörien neuvotteleva toiminta jää Rakennusinsinööriyhdistyksen huoleksi. Ensimmäisiä, joita sääntötulkinta käytännössä koski, oli juuri Viljo Kuuskoski. Hän näet siirtyi vuonna 1954 Teknillisen korkeakoulun huoneenrakennustekniikan professoriksi, mutta jatkoi oman pienehkön suunnittelutoimiston pyörittämistä. Suunnittelijoita hän sai oppilaistaan, jotka kuitenkin aikaa myöten siirtyivät muihin toimistoihin paremman palkkauksen perässä. Tuolloin ei nähty ristiriitaa korkeakouluprofessorin opetustyön ja oman suunnittelutoimiston välisessä toiminnassa. Pikemminkin professorilla säilyi tuntuma käytännön suunnittelutyöhön, mikä oli tuolloin käytäntö muissakin Pohjoimaissa. Rakennuttajan luottomies Liitto korosti, että sen jäsenet toimivat nimenomaan rakennuttajan luottamusmiehinä. Urakoitsijan valitsemat suunnittelijat sen sijaan eivät voi toimia yhtä tehokkaasti rakennuttajan valvovina asiantuntijoina. Liitto vierasti niin ikään tarjousten pyytämistä useilta neuvottelevilta toimistoilta, sillä se ei ollut rakennushankkeelle eduksi eikä rakennuttajalle taloudellisesti kannattavaa. Neuvottelevat insinöörit toimivat vahvistettujen taksojen mukaan, mitä liitto valvoi. Liiton toimintaohjeissa korostettiin, että liittomme päämääränä on, että sen jäsenet edustavat alansa korkeinta ammattitaitoa ja omaavat pitkäaikaista kokemusta sekä toimivat moitteettomalta moraaliselta pohjalta. Tuo moraalinen pohja tarkoitti tuolloin myös sitä, että suunnittelija vastasi suunnitelmistaan vaikka koko omaisuudellaan. Suunnittelutoimistot eivät niin ikään ilmoitelleet lehdissä eikä muissakaan meedioissa. Ainoastaan yhteisilmoittelu sallittiin ja joissakin tapauksissa kannatusilmoittelu esimerkiksi asevelilehdissä. Asiakkaat siis tulivat suunnittelijan luo eikä päinvastoin, oli suunnittelijoiden 1950-luvun näkemys. Koska suunnittelijan piti vastata suunnitelmistaan vaikka koko omaisuudellaan, tämä karsi osakeyhtiöiden palveluksessa olevat suunnittelijat liiton jäsenyydestä. Esimerkiksi Ekonon insinööreillä ei ollut mitään asiaan liiton jäseniksi 1950-luvulla. Ekonon omistajia olivat kaupungit ja teollisuus. Kun lisäksi liiton eettisissä säännöissä kiellettiin yhteistyö teollisuuden ja urakoitsijoiden kanssa, Ekonon suunnittelijoiden jäsenyysehdot eivät täyttyneet. Ensimmäinen naisjäsen Terttu Raveala valmistui ensimmäisenä naisena rakennusinsinööriksi vuonna 1940 silloisesta Polyteknillisestä opistosta, joka sittemmin tunnettiin Teknillisenä korkeakouluna. Hän oli myös SNILin ensimmäinen naisjäsen vuonna Hän työskenteli arkkitehtimiehensä yhteisesti omistamassa Arkkitehtuuri- ja insinööritoimisto Ravealassa. Terttu Ravealan erikoisalaa olivat rakennuskonstruktioiden sekä betoni- ja puurakenteiden suunnittelu. SNILin jäsenyys kesti vain neljä vuotta, sillä vuonna 1956 hän siirtyi Helsingin kaupungin rakennustarkastuksen palvelukseen. Tämä tarkoitti 12 SKOL\n10 suunnittelukieltoa Helsingin alueella, jolloin Terttu Raveala siirsi suunnittelutoimistonsa osuuden pojalleen ja erosi SNILin jäsenyydestä. Koska liiton jäsenyyskynnys pidettiin tarkoituksellisesti korkealla, vastaavasti liiton jäsenmäärä pysyi rajallisena. Esimerkiksi vuonna 1953 liiton jäsenistö kattoi 18 suunnittelijaa, joista 15 edusti rakennustekniikka ja yleisiä töitä. Risto Mäenpää oli ainut sähkötekniikan suunnittelijajäsen sekä Ilmari Aspiala ja Helge Leander lämpö-, ilmanvaihto- ja terveystekniikan suunnittelijajäseniä. Liiton puheenjohtajana toimi tuolloin Gunnar E. Lax sekä varapuheenjohtajana Magnus Malmberg. Hallituksen muina jäseninä olivat Kurt Hanson, Toivo O. Pöysälä, Paavo Simula ja Helge Leander. Hallitus kokoontui vuosittain kahdesta kahdeksaan kertaa ja liitto piti kokouksiaan pari kertaa vuodessa. Liiton toiminta olikin pienimuotoista koko 1950-luvun ajan ja sihteeritehtäviä hoidettiin oman toimen ohella milloin missäkin suunnittelutoimistossa. Sinänsä sihteerien koulutustaso oli korkea, he olivat näet diplomi-insinöörejä. Sihteerin avuksi palkattiin sittemmin, vuonna 1963 puolipäivätoiminen toimistonhoitaja, Kate Korpikangas. Varsin pian liiton toimintaan vakiintuivat joka kuukauden ensimmäisenä tiistaina järjestetyt lou- Liiton ensimmäiset painetut säännöt ja vuoden 1953 jäsenluettelo. Liiton asiamiehenä toimi tuolloin varatuomari Rolf Lax ja liiton toimisto sijaitsi Kruunuvuorenkadulla. SKOL\n11 nastilaisuudet. Alkuvaiheessa lounastettiin Tekniska Föreningenin eli TFiFn ravintolassa. Myöhemmin 1960-luvulla siirryttiin Hotelli Marskiin Tiistailounastilaisuuksiin. Näiden yhteydessä pidettiin alustuksia kulloinkin ajankohtaisista aiheista, jotka sivusivat ammattiasioita ilmastointitekniikasta uusiin betoninormeihin ja insinööritoimistojen tilinpäätösten verotusasioista matkakertomuksiin kansainvälisten järjestöjen kokouksista. Kansainvälistä yhteistyötä Suomen pohjoismaisilla naapureilla oli varsin pitkät perinteet neuvottelevien insinöörien toiminnassa. Tanskaan oli perustettu neuvottelevien insinöörien liitto jo 1800-luvun puolella, Ruotsiin 1910 ja Norjaan Alan kansainvälinen järjestö perustettiin vuonna 1913, jolloin se sai nimekseen FIDIC eli Fédération International des Ingenieurs Conseils tai englanniksi International Federation of Consulting Engineers. Järjestöä oli perustamassa Belgian Gentissä 19 virallista edustajaa seitsemästä maasta. Magnus Malmberg osallistui FIDICin kongresseihin yli 20 kertaa ja juoksi Suomen FIDICin maailmankartalle. Kuvassa oikealla naurava Malmberg toimii tarjoilijana Washingtonin kongressissa vuonna SKOL\n12 Kun Suomi liittyi FIDICin jäseneksi vuonna 1953, se oli järjestön kymmenes jäsenmaa. Järjestössä oli ollut vuosikymmenien kuluessa useitakin jäsenmaita, jotka olivat jostain syystä vetäytyneet järjestön toiminnasta. Todettakoon, että Suomen jälkeen FIDICiin ovat liittyneet mm. Yhdysvallat, Kanada, Australia, Intia ja Etelä-Afrikka. Ensimmäisen kerran suomalaiset osallistuivat FIDICin kongressiin Lontoossa vuonna SNI- Liä Lontoossa edusti Magnus Malmberg, joka yhtäjaksoisesti edusti liittoaan kansainvälisillä foorumeilla aina vuoteen Tähän ajanjaksoon mahtuu myös Malmbergin FIDICin hallituksen jäsenyys vuosina , mikä onkin ainut suomalaisille myönnetty järjestön hallituspaikka. Insinööritoimisto Magnus Malmbergin historiassa Hyvin suunniteltu todetaankin varsin oikeutetusti Magnus Malmbergin juosseen Suomen FIDICin maailmankartalle. Kansainvälisissä kokouksissa suomalaisedustajat maksoivat itse matka- ja hotellikulunsa, koska liitolla ei yksinkertaisesti ollut edustukseen varoja. Kokouksiin matkustettiin useimmiten vaimojen ja joskus koko perheen voimiin. On muistettava, että SNILin jäsenmäärä oli 1960-luvun vaihteessa vain 26 henkilöjäsentä. Vaikkakin SNIL oli jäsenmäärältään pieni, sille tarjottiin vuonna 1960 FIDICin vuoden 1962 kokouksen järjestämistä Suomessa. Pari vuotta kestäneet järjestelyt toteutettiin talkoovoimin, mistä päävastuun kantoivat SNILin silloinen puheenjohtaja Magnus Malmberg ja sihteeri Mauri Pasanen. Jäsenten vaimot vastasivat naisten ohjelman suunnittelusta ja käytännön järjestelyistä sekä hotellivarauksista. FIDICin kokous järjestettiin sitten Suomessa Hotelli Palacessa pidettyyn viralliseen kokoukseen osallistui 29 edustajaa 15 maasta, mutta yhteensä kongressiin osallistui 152 henkilöä, kun tarkkailijat ja seuralaiset laskettiin mukaan. Suomen virallisina edustajina olivat Magnus Malmberg kongressi-isäntänä ja Kurt Hanson yhdysupseerina eli virallisemmin liason officer ina. Ennen virallista kokousta Helsingin kaupunki järjesti vastaanoton kaupungintalolla kaikille osanottajille. Vuosikokouksen jälkeen järjestettiin Kalastajatorpalla illallinen, jossa Mauri Pasasen paikka oli osan iltaa tyhjänä. Hän oli näet tuolloin smokissaan haastateltavana tv-uutislähetyksessä. Lisäksi Magnus Malmbergia haastateltiin radioon ja televisioon ja lehdissä FIDICin kongressista ja SNIListä julkaistiin kirjoituksia 26 palstametrin verran. Pohjoismaista yhteydenpitoa Joskin neuvottelevien insinöörien kansainvälinen yhteistyö eli FIDICin toiminta oli sääntöjenmukaista, pohjoismainen kanssakäyminen oli vapaamuotoista ja henkilökontakteihin perustuvaa. Kontakteja oli solmittu ja yhteyttä pidetty jo ennen SNI- Lin perustamista. Liiton perustamisen jälkeen vuonna 1954 muut pohjoismaiset järjestöt lähettivät omia vuosikokouspöytäkirjojaan ja raporttejaan. Kun Helsingissä järjestettiin vuonna 1955 Pohjoismaiset Rakennuspäivät, tapahtumaan saapui Pohjoismaista neuvottelevia insinöörejä seuralaisineen. Suomalaiset isännät järjestivät Ravintola Laulumiehessä vastaanoton kahdeksalle pohjoismaiselle vieraalle seuralaisineen. Säännöllinen kanssakäyminen pohjoismaisten järjestöjen kanssa vakiintui vuodesta 1962 lähtien. Tuolloin Kurt Hansson osallistui SNILin edustajana pohjoismaisten järjestöjen hallituksen kokoukseen. Syksyllä 1964 vastaavanlainen kokous järjestettiin Suomessa, jolloin tänne saapui viisi pohjoismaista edustajaa. Tämän pohjoismainen yhteistyöjärjestö otti vuonna 1965 nimekseen Rinord, jota ei sinänsä re- SKOL\n13 kisteröity mihinkään. Se on siis täysin vapaamuotoinen järjestö, jonka vuonna 1968 Suomessa pidettyyn kokoukseen Islannin neuvottelevien insinöörien liitto osallistui ensimmäistä kertaa. Tuolloin kokouksen pääteemana oli eettisten sääntöjen ja riippumattomuus-käsitteen yhdenmukaistaminen. FIDICin vuoden 1962 kongressin virallinen kokous järjestettiin Hotelli Palacen 10. kerroksessa. Kokoukseen osallistui 29 virallista edustajaa 15 maasta. 16 SKOL Alakuvassa kongressiedustajat seuralaisineen juhlaillallisilla Kalastajatorpan Siirtomaasalissa. Kongressivieraita oli seuralaisineen kaikkiaan 152 henkilöä. Profiilin nostoa sääntötulkintoja Suomalainen suunnittelu- ja konsulttitoiminta oli jäämässä ulkomaisen invaasion alle 1960-luvulla. Tämä koski etenkin silta-, teräs ja ydinvoimasuunnittelua. Aikanaan Suomen suurimman teräsrakenteisen sillan, Helsingissä sijaitsevan Lapinlahden sillan suunnittelun toteutti saksalainen konsultti. Sama toimisto laati suunnitelmat Kuopiossa rakennettaviin Kallan läppäsiltoihin. Teräsrakenteita valmistava suomalainen konepaja lasketutti kuitenkin konstruktiot Malmbergin toimistolla. Virheitä todettiin siksi paljon, että läppäsillat jäivät välillä pystyyn. Sillat ristittiinkin juhlavasti saksanseisojiksi. Teollisuuden teräsrakenteiden suunnittelusta suomalaiskonsulteilla oli vielä 1960-luvulla varsin vähän kokemusta. Kun Rautaruukki rakennutti Raaheen terästehdasta, suunnitelmat tilattiin Englannista ja Ruotsista. Kun asiaa selvitettiin tarkemmin, raaka-aineiden kilohinnalla olisi saatu valmiit tietokonesuunnitelmat konepajakuvineen. SNILin silloinen puheenjohtaja Risto Mäenpää, joka oli sähkösuunnittelija, kävi puhumassa siltojen suunnittelusta tie- ja vesirakennushallituksen silloisen pääjohtajan Martti Niskalan luona. Vastaavasti teollisuusrakenteiden suunnittelusta Risto Mäenpää tapasi kurssikaverinsa Rautaruukin Helge Haaviston. Ensi vaiheessa kummaltakin taholta tuli lunta tupaan, ettei suomalaisilla konsulteilla ole kykyä eikä kapasiteettia suunnitella niin vaativia rakenteita.\n14 Sittemmin Suomen Rakennusinsinöörien Liitti RIL järjesti ensimmäisen teräsrakenteiden suunnittelukurssin vuonna Kurssien järjestämistä jatkoi myöhemmin Insinöörijärjestöjen koulutuskeskus, Insko. Todettakoon, että teräsrakenteiden suunnittelun yleistymistä hidasti osaltaan SNILin oma nihkeä, betonirakenteisiin erikoistunut suunnittelijakunta. Vastaavasti teräsrakenteiden suunnittelijat saivat voimakkaan puolestapuhujansa silloisen Nesteen vuorineuvos Uolevi Raadesta, joka toteutti Nesteen, Keilaniemeen kohonneen, aikansa suurimman teräsrakenteisen toimistorakennuksen suomalaisin suunnitelmin. Uolevi Raade piti lakoniseen tapaansa betonirakentamista rakennusalan kehityksen suurimpana jarruna. Kun Suomeen ryhdyttiin kaavailemaan ydinvoimaloita, tilanne oli samantyyppinen kuin Imatrankosken vesivoimalaa suunniteltaessa 1920-luvulla. Rakennuttaja, Imatran Voima katsoi, ettei suomalaisilla insinööreillä ole kokemusta voimaloiden suunnittelusta. Lopputulos oli kummassakin tapauksessa samanlainen, että suomalainen insinööriosaaminen nousi kunniaan niin Imatrankosken vesivoimalan kuin Loviisan kahden ydinvoimalan suunnittelussa. Urakoitsijat omassa roolissaan SNIL otti voimakkaasti kantaa 1960-luvulla rakennuttajan ja urakoitsijan väliseen suunnitteluun, kun siihen sisältyi urakoitsijalle sisältynyttä suunnittelua. Tuolloin myöhemmin yleistynyt kokonaisvastuurakentaminen eli kvr alkoi nostaa päätään. Asuntosäätiö sisällytti Tapiolan pohjoisen lähiön toteuttamisessa suunnittelua silloisen Rakennusliike Mattinen-Niemelän urakkaan. SNILin eettisten sääntöjen mukaan urakoitsijan ja suunnittelijan kombinaatio ei ollut mahdollista. Asiasta lähetettiin kirje Asuntosäätiölle, mikä johti neuvotteluihin. Asuntosäätiön seuraavassa projektissa käytäntöä muutettiin. Kvr-rakentamisen käytäntöä ja sisältöä ryhdyttiin kehittämään vasta muutamaa vuotta myöhemmin. SNIL oli pystynyt nostamaan profiiliaan 1960-luvun kuluessa suomalaisen konsulttitoiminnan edistäjänä. Toisaalta näkymätön seinä alkoi tulla vastaan eettisissä säännöissä, kun suunnittelijan piti vastata vaikkapa koko omaisuudellaan suunnitelmistaan. Projektien koko alkoi kasvaa niin suuriksi, ettei yksittäisen suunnittelijan omaisuuskaan riittänyt korvausvaateiden realisoituessa. Suomen Neuvottelevien Insinöörin Liittoon kuului vuonna 1962 yhteensä 50 jäsentä. Puheenjohtajana oli Magnus Malmberg, varapuheenjohtajana Paavo Simula ja sihteerinä Antti Natukka. SKOL\n15 SNIL vastusti voimakkaasti suunnittelun sisällyttämistä urakoitsijan työhön eli kokonaisvastuurakentamista. Tapiolan puutarhakaupungin pohjoista lähiötä rakensi Rakennusliike Mattinen-Niemelä, jonka toteutukseen sisältyi suunnittelua. SNIL kirjelmöi asiasta Asuntosäätiölle, pääsi neuvottelemaan, minkä jälkeen käytäntöä muutettiin seuraavissa kohteissa. Kuvan ilmakuva esittää Tapiolan itäisiä rakennusvaiheita. Suomalaiset vakuutusyhtiöt eivät tuolloin 1960-luvulla useinkaan edes tunteneet suunnittelijoille myönnettäviä vastuuvakuutuksia. Eikä niitä haluttu kehittääkään. Suomalaisen suunnitteluviennin uranuurtajia Kaarlo Amperla joutui ottamaan 1960-luvun alussa vastuuvakuutuksen Lloydsilta, kun Saudi-Arabiaan ryhdyttiin suunnittelemaan myllyprojektia. Aika alkoi ajaa SNILin periaatteiden ohi. Osakeyhtiömuotoiset suunnittelutoimistot lisääntyivät konsulttitoiminnassa. Korvaustapauksissa suunnitelmista vastattiin osakepääomalla eikä suunnittelijan koko omaisuudella. Avoimet yhtiöt ja toiminimet olivat SNILin herraklubin yleisimpiä yhtiömuotoja. Tästä alkoi muodostua ristiriitaa. SNIL hyväksyi jäsenikseen ensimmäistä kertaa osakeyhtiöiden suunnittelijoita vuonna Tuolloin kolme Maa ja Vesi Oy:n suunnittelijaa sai SNIL-jäsenyyden. Jäsenyysvaatimuksista nousi kuitenkin ylitsepääsemätön este SNILin toiminnan kehittämiselle. Liiton sääntöihin lisättiin vuonna 1965 kohta, jossa todettiin, että liiton jäsenen ei tule ottaa vastaan sellaisia asiantuntijatehtäviä, joiden suorittamiseen hän ei omaa riittävää asiantuntijan pätevyyttä ja joita vastaavia toimialoja hän ei liitossa edusta. Liiton sääntöjen lisäys oli kohdistettu suoraan osakeyhtiömuotoisten toimistojen suunnittelijoihin. Kun lisäksi SNIL oli viivyttänyt joidenkin jäsenanomuksien käsittelyä useita kuukausia, osakeyhtiömuotoisten toimistojen mitta alkoi täyttyä. SNIL ei ollut pystynyt uudistumaan konsulttialan ja yhteiskunnan kehityksen myötä, mutta herraklubi piti sitkeästi kiinni eettisistä periaatteistaan. Ratkaisun tekivät tuossa tilanteessa yhtiömuotoiset suunnittelutoimistot. 18 SKOL\n16 Suunnittelua vuonna 1960 Insinööritoimisto Olof Granlundin toimistossa. Edessä suunnitelmia laatii Veli Patrikainen ja taustalla mm. Ralf Dyhr ja Martti Remes. SKOL\n17 Vuodet Yritysvetoinen järjestö Vuoden 1967 lokakuussa perustetun, yrityspohjaisen Suomen Konsulttitoimistojen Liiton SKOLin tärkeäksi tehtäväksi muotoutui varsin pian jäsentoimistojen työsuhdeasioiden hoitaminen. Neuvoja ja apua saatiin Suomen Työnantajain Keskusliitosta STKsta. Ajankohtaiseksi tuli myös jäsenyyden hakeminen, mitä päätettiin marraskuussa 1973 pidetyn syyskokouksen päätöksen mukaisesti hakea. Suomen Neuvottelevien Insinöörien Liitto SNIL ja SKOL ryhtyivät etsimään yhteistyömuotoja kohta SKOLin perustamisen jälkeen. Liitoille laadittiin yhteiset säännöt ja valittiin yhteinen hallituskin. Kummankin liiton toiminnot olivat varsin lähellä toisiaan yhteisine toimikuntineen. 22 SKOL\n18 Vastapainona henkilökeskeiselle Suomen Neuvottelevien Insinöörien Liitto SNILille kolme osakeyhtiöpohjaista suunnittelutoimistoa perustivat Suomen Konsulttitoimistojen Liitto SKOLin lokakuun 23. päivänä Nämä kolme toimistoa olivat erikoisaloillaan suurimmat toimistot Suomessa. Insinööritalolla liittoa olivat perustamassa Kunnallistekniikka Oy:stä Kalevi Eranti ja Pentti Murole. Maa ja Vesi Oy:n edustajina perustavaan kokoukseen osallistuivat Uki Rausti, Antti Natukka ja Ilmari Nikander. Ilmari Häyrinen, Jussi Hakala ja Erkki Kaijala edustivat puolestaan Viatek Oy:tä. SNILin kanssa oli käyty vuosien ajan neuvotteluja eettisistä säännöistä ja jäsenkelpoisuusehdoista. Niitä ei haluttu väljentää koskemaan osakeyhtiöpohjoisten suunnittelutoimistojen konsultteja. Toisaalta SKOLin perustamista vauhditti ruotsalaisten esimerkki, kun siellä oli perustettu vuonna 1965 konsulttiyrityksille oma liitto, Svenska Konsultförening. Ruotsissa toimi lisäksi jo vuonna 1910 perustettu henkilöjärjestö Svenska Konsulterande Ingenjörers Förening SKIF. SKOLin perustavassa kokouksessa liitolle valit- Suomen Konsulttitoimistojen Liiton SKOLin perustavan kokouksen osanottajat vasemmalta Jussi Hakala, Kalevi Eranti, Pentti Murole, Ilmari Nikander, Antti Natukka, Erkki kaijala ja Uki Rausti. Kuvan on ottanut perustavaan kokoukseen osallistunut Ilmari Häyrinen. SKOL\n19 tiin väliaikainen hallitus, joka toimi vuoden 1967 loppuun. Liiton joulukuussa Ravintola Dipolissa pidetyssä syyskokouksessa valittiin uusi hallitus. Tähän valittiin mm. Erkki Juva ja Esko Poltto, joiden toimistot olivat marraskuussa liittyneet SKOLin jäseniksi. Syyskokous vahvisti niin ikään liiton eettiset säännöt, toimintasuunnitelman sekä tiedotustoiminnan ohjeet. Joskin SNILin jotkut jäsenet saattoivat tuntea katkeruutta SKOLia kohtaan, yhteistyömuotojen etsiminen aloitettiin jo vuoden 1967 puolella. SNI- Lin Aarre Jäämies otti varhaisessa vaiheessa yhteyttä SKOLin edustajiin kompromissien löytämiseksi. Vastaavasti SKOLissa perustettiin kahden hengen neuvotteluryhmä hoitamaan neuvotteluja SNILin edustajien Aarre Jäämiehen ja Johannes Gummeruksen kanssa. SKOLin neuvottelijat olivat Antti Natukka ja Ilmari Häyrinen sekä tämän sairastuttua Erkki Kaijala. Liittojen yhteistyöryhmät kokoontuivat peräti 15 kertaa ja tuloksena oli suositus liittojen välisestä kiinteämmästä yhteistyöstä. Toimikunta esitti kummankin liiton säilyttämistä, joskin SKOLin painoarvoa haluttiin nostaa ja liittojen toimintaa esitettiin keskistettäväksi SKOLille. Vastaavasti SNILiä ei voitu lakkauttaa, koska se oli henkilöjärjestönä FIDICin jäsen. SNILille jäisivät neuvottelevien insinöörien toiminnan kehittäminen eettisissä ja ammatillisissa kysymyksissä, esitelmä- ja neuvottelutilaisuuksien järjestäminen sekä palkkiokysymykset erimielisyystapauksissa. Yksi konkreettinen esimerkiksi liittojen välisestä lähentymisestä oli SKOLin toimiston siirtyminen Viatekin tiloista SNILin toimiston yhteyteen heinäkuussa SKOLin toiminnanjohtajan tehtäviä hoiti Viatekin Ilmari Häyrinen ja syksystä lähtien Häyrisen sairastuttua Erkki Kaijala niin ikään Viatekista. Liitoille yhteiset säännöt Liittojen välisen toimikunnan tärkeimpiä tehtäviä oli ollut laatia kummallekin liitolle uudet säännöt. Asiaa ei voitu hoitaa paikkaamalla vanhoja sääntöjä. Kummankin liiton säännöt oli kirjoitettu yhtenäiseen asuun käyttämällä samaa pykäläjakoa ja samaa terminologiaa. Liitot sidottiin säännöissä kiinteästi toisiinsa sääntömääräyksillä pakollisesta jäsenyydestä, mikä tarkoitti henkilöjäsenyyttä SNILissä ja yhteisöjäsenyyttä SKOLissa. Liittojen ulkopuolelle jäävä neuvotteleva insinööritoiminta huomioitiin säännöissä määräyksistä yhteisöjäsenyydestä tai ulkojäsenyydestä. Millainen oli sitten suunnitteluhenkilöstön määrä noihin aikoihin? Konsulttitoimistojen palveluksessa työskenteli vuonna 1966 noin henkilöä, joista noin 230 oli diplomi-insinöörejä. Vuosikymmenen vaihteessa suunnittelevien diplomi-insinöörien määrä oli noussut noin 300 henkilöön. Kotimaassa osa suunnittelijoista sai tutustua kansainväliseen toimintaan suunnitellessaan Maailmanpankin rahoittamia moottoritiehankkeita. SKOLin ja SNILin toimikunnan merkittävin tulos oli kuitenkin ehdotus yhteisestä vaalitoimikunnasta. Tämä tarkoitti käytännössä mahdollisimman yhtenäisen hallituksen valitsemista kummallekin liitolle. Tämä toteutui sittemmin 29. marraskuuta 1968 TFiFn huoneistossa pidetyssä syyskokouksessa. Samanaikaisesti viereisessä salissa SNIL piti omaa vuosikokoustaan. Kun kumpikin liitto olivat hyväksyneet esitetyt uudet säännöt ja vaalitoimikunnan ehdotuksen yhteiseksi hallitukseksi, kokoustilojen väliverho siirrettiin sivuun. Kokous jatkui tämän jälkeen SNILin ja SKO- Lin yhteisenä kokouksena. Tämä merkitsi yhteistyön alkamista vuoden 1969 alusta lukien. Yhteisen hallituksen puheenjohtajana aloitti Johannes Gum- 24 SKOL\n20 merus, varapuheenjohtajana Kalevi Eranti ja jäseninä Eric Ehrnrooth, Erkki Juva, Aarre Jäämies, Erkki Kaijala, Antti Natukka ja Mikko Vahanen. Jäsenmäärät nousuun SNILin ja SKOLin uusien ja yhtenäisten sääntöjen ansiosta kummankin liiton jäsenmäärät kääntyivät voimakkaaseen kasvuun. Sääntöjen mukaan SNILin jäsenen täytyi olla skolilaisen toimiston palveluksessa ja SKLOin jäsentoimiston johdon ja omistuksen täytyi olla SNILin jäsenen tai jäsenten hallussa. Yhteistyön kynnyksellä vuoden 1968 lopussa oli SNILin jäsenmäärä 88 jäsentä, joista yksi oli vuonna 1963 kunniajäseneksi kutsuttu Magnus Malmberg. Vuoden 1969 kuluessa SNIL kutsui 79 uutta jäsentä, mutta kuolemantapauskin koetteli jäsenistöä, joten vuoden lopussa jäsenmäärä oli 162 henkilöä. Jäsenmäärä kasvoi kuitenkin lähes 90 prosenttia vuoden kuluessa. Vastaavasti SKOLin jäsenmäärä käsitti yhdeksän jäsentoimistoa vuoden 1968 lopussa. Vuoden 1969 alussa jäsentoimistojen palveluksessa oli henkilöä ja yhteinen liikevaihto oli noin 55 miljoonaa markkaa. Vuoden 1969 lopussa jäsenmäärä oli noussut 76 toimistoon. Vuoden 1969 kuluessa SKOL kävi neuvotteluja mm. Ekonon ja Imatran Voiman sekä parin muun ulkopuolisen suunnittelutoimiston kanssa yhteistyöjäsenyydestä. Myönteisessä hengessä käytyjä neuvotteluja pitemmälle asiassa ei kuitenkaan päästy. Sen sijaan Liikkeenjohdon Konsulttien kanssa päästiin sopimukseen yhdistyksen asiamies- ja toimistotehtävien hoidosta SNILin ja SKOLin toimistossa. Vuosikertomuksessa todettiin, että yhteistyön kehittämiselle oli tältä pohjalta hyvät edellytykset. SNILin ja SKOLin ensimmäinen yhteinen toimintavuosi sujui varsin juohevasti. Kumpikin liitto laati kyllä omat toimintakertomuksensa ja tätä lä- SKOLin puheenjohtajana toimi Urho Rausti (ylh. vas.), SNILin ja SKOLin yhteisinä puheenjohtajina toimivat Johannes Gummerus (ylh. oik.) ja Auvo Kallio 1973 (vas.). SKOL\n21 SNILin jäsenmäärä oli 88 henkilöä vuoden 1968 lopussa. SNILin ja SKOLin yhteistyön ansiosta jäsenmäärä kasvoi lähes 90 prosenttia vuoden 1969 kuluessa 162 henkilöön. heistä yhteistyötä kuvastaa SNILin toimintakertomuksessa oleva maininta, että toimintaa on useissa tapauksissa hyvin vaikea erottaa joko SNILin tai SKOLin toiminnaksi. Lausunnot on yleensä annettu SNILin nimissä, mutta esimerkiksi useat edustukset ovat olleet liittojen yhteisiä. Liitoille toimitusjohtaja Kun konsulttialan järjestöt, SKOL ja SNIL tiivistivät toimintaansa, huomattiin pian talkootoiminnan riittämättömyys. Järjestöt hakivat normaalilla lehti-ilmoittelulla kokopäivätoimista toimitusjohtajaa. Tehtävään valittiin koulutukseltaan maanmittausalan diplomi-insinööri Vesa Rintamäki. Hänellä oli kokemusta järjestöalalta mm. Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan pääsihteerin sekä Oulun ylioppilaskunnan toimitusjohtajan tehtävistä. Vesa Rintamäki aloitti tehtävässään huhtikuun alusta Hänen tehtävänsä laajenivat vielä saman vuoden lopussa, kun hänet nimitettiin Liikkeenjohdon Konsultit LJKn toiminnanjohtajaksi. Toimitusjohtajan ja liittojen toimikuntien luottamushenkilöiden työtä kuvastaa mm. toukokuussa annettu liikevaihtoverokomitean mietintö. Siinä ehdotettiin neuvottelevan insinööritoiminnan asettamista liikevaihtoverolliseksi. Tämä työllisti SKO- Lin palvelutoimikuntaa varsin paljon, sillä asiasta oli laadittava lausunto valtiovarainministeriölle. Lausunnon taakse oli lisäksi saatava mahdollisimman kattava järjestökenttä kuten Suomen Arkkitehtiliitto SaFa, Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL, Liikkeenjohdon Konsultit. Lausunto luovutettiin sittemmin lokakuun lopussa 1969 valtiovarainministeri Eino Rauniolle. SKOLin ja SNILin puolesta lausuntoa olivat luovuttamassa Erkki Juva ja Vesa Rintamäki. SaFan ja Liikkeenjohdon Konsulttien edustajat osallistuivat niin ikään lausunnon luovuttamiseen. 26 SKOL\n22 SNIL/SKOL ja SAFA luovuttivat liikevaihtoverolain lausunnon valtiovarainministeri Eino Rauniolle. Kuvassa SAFAn puheenjohtaja Veli Paatela luovuttamassa lausuntoa ministeri Rauniolle. Muut SAFAn edustajat olivat pääsihteeri Kari Järnefelt ja liiton toimitusjohtaja Jarmo Kosonen. SNIL/SKOLin edustajat Vesa Rintamäki vasemmalla ja Erkki Juva neljäs vasemmalta. Liittojen toiminta työllisti toimitusjohtajaa, sillä esimerkiksi SKOLin kuusi toimikuntaa pitivät vuoden kuluessa 35 kokousta. SNIL antoi kymmenkunta lausuntoa, joten sihteerillä riitti askaretta. Kaikille jäsenille avoimissa kunkin kuukauden ensimmäisen tiistain lounailla oli alustus ajankohtaisista aiheista. Esimerkiksi tammikuussa 1969 Mauri Pasanen kertoi Libyaan suuntautuneesta ministeri Väinö Leskisen valtuuskunnan matkasta. Kesäkuussa Vesa Rintamäki selvitti liittojen toiminnan senhetkistä tilannetta ja tulevaisuuden tavoitteita. Metrosuunnittelu koukeroista Lokakuun 1969 lounaskokouksessa diplomi-insinööri, osastopäällikkö Turjo Rantanen Helsingin Metrosuunnittelusta esitelmöi metrosuunnittelusta ja konsulttien käytöstä. Tämä aihe oli tuolloin hyvin ajankohtainen, jopa herkkäkin. Sillä. Lähes vuoden verran näet käytiin Helsingin Metrotoimiston ja suunnittelujärjestöjen välisiä neuvotteluja metron suunnittelun yleisistä sopimusehdoista. SKOLin ja SNILin lisäksi neuvotteluihin osallistuivat Suomen Arkkitehtiliitto SaFa ja Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL. Sopimukseen päästiin vasta joulun aatonaattona Neuvottelujen vaikeimpia kysymyksiä olivat vastuu-, vakuus- ja viivästyssakkokysymykset. Suunnittelusopimus oli voimassa vuoden 1972 loppuun ja tämän jälkeen vuoden kerrallaan ellei sitä sanottu irti kolmea kuukautta aikaisemmin ennen sopimuksen loppumista. Neuvottelujen vaikeutta kuvastaa alallaan ainutlaatuinen suunnittelijoiden lakko. Metrotoimiston johtaja Unto Valtanen yritti painostaa suunnittelijoita tekemään työnsä kiinteällä hinnalla niin SKOL\n23 28 SKOL\n24 kuin urakoitsijatkin. Tähän eivät järjestöt suostuneet, mikä johti suunnittelijoiden lakkoon. Unto Valtanen otti tässä vaiheessa yhteyttä Helsingin ylipormestari Teuvo Auraankin, mutta suunnittelijoiden lakko saatiin päättymään viikon kuluttua. Metrotoimiston neuvottelijat hyväksyivät tällöin suunnittelijajärjestöjen näkemyksen taksapalkkioista. Toimintaa selkeytettävä SKOLin ja SNILin toiminta oli määrällisesti vireää, mutta toimintaan osallistui jäsenkunnasta vain pieni osa. Kaikkia tasapuolisesti tyydyttävän ja kiinnostavan toiminnan aikaansaaminen oli vaikeaa, Vesa Rintamäki kirjoitti vuoden 1970 toimintakertomuksessa. Hän ehdottikin tavoitteiden ja päämäärien organisatorista selvittämistä. Hän piti lisäksi tarpeellisena selvittää työnjakoa muiden alalla toimivien yhdistysten kanssa. Yksi tällainen laaja-alainen aihepiiri oli eri suunnittelujärjestöjen välisten neuvottelujen aloittaminen konsulttitoiminnan yleisten sopimusehtojen aikaansaamiseksi. SKOLin/SNILin sopimusehtotoimikunnan ensimmäinen versio konsulttitoiminnan yleisiksi sopimusehdoiksi valmistui jo vuoden 1969 lopulla. Jäsenistöltä saadun palautteen pohjalta keväällä 1970 valmistuivat sopimusehdot. Tämän jälkeen muilta suunnittelujärjestöiltä pyydettiin sopimusehdoista lausunnot ja pyydettiin järjestöjä nimeämään edustajansa järjestöjen välisiin neuvotteluihin. Neuvottelukunnan puheenjohtajana toimi Mikko Vahanen ja neuvottelut pyörähtivät käyntiin marraskuussa Tavoitteena oli, että neuvottelut saataisiin päätökseen vuoden 1971 helmikuun loppuun mennessä. Aikataulu oli ilmeisesti laadittu liian toiveikkaaksi, sillä SKOLin/SNILin hallitus hyväksyi sopimusehdot ja lomakkeen joulukuun alkupuolella 1971 pidetyssä kokouksessa. Konsulttitoiminnan yleisten sopimusehtojen KSE 72:n painatus jäi sitten vuoden 1972 puolelle. Pitkäjänteinen työ tuotti kyllä tulosta, sillä KSE 72 levisi varsin pian laajaan käyttöön. Näin täyttyi SKOLin/SNILin vuoden 1971 toimintakertomuksessa esitetty toive, että sopimusasiakirjat ovat viime aikoina tulleet yhä tärkeämmiksi ja liittojen tehtävänä on toimia käytännön yhtenäistäjänä ja neuvotteluelimenä tilaajataholle päin. SKOL myi sopimusehtoja vuoden 1972 alkupuolella noin kappaletta, mutta syyskuussa julkaisuoikeudet luovutettiin Rakennustietosäätiölle. Sopimusehdoista laadittiin sitten RT-kortti ja sopimusehdot käännettiin sekä ruotsiksi että englanniksi. Näin sopimusehtojen markkinointiin saatiin laajempi myyntiorganisaatio. Eettiset säännöt Eettiset kysymykset olivat puhuttaneet konsultteja niin kauan kun heitä oli kaksikin koolla. Kysymys oli ajankohtainen silloinkin, kun Suomen Neuvottelevien Insinöörien Liitto perustettiin vuonna Kaksikymmentä vuotta myöhemmin sekä SNIL että SKOL hyväksyivät sääntömääräisissä vuosikokouksissaan sääntöihinsä muutoksia sekä eettiset säännöt. Tämä tapahtui huhtikuussa 1971 Tekniska Föreningen in tiloissa pidetyssä kokouksessa. Eettiset säännöt olivat kaukokatseisesti laadittu ja muotoiltu, sillä ne ovat käytössä edelleenkin: Jäsen ei saa olla taloudellisesti riippuvainen eikä saada taloudellista etua sellaisesta kauppa-, teollisuus- tai urakoitsijaliikkeestä, jonka toimiala liittyy hänen toimialaansa ja voi häiritä hänen puolueetonta asennoitumistaan. Jäsen ei saa toimeksiannon suorittamisesta ottaa vastaan muuta korvausta kuin sen palkkion, jonka hän saa toimeksiantajalta. Helsingin Metron suunnittelusta käytiin pitkiä ja vaikeita neuvotteluja rakennuttajan ja suunnittelujärjestöjen kesken. Viereisen sivun kuvassa rakennetaan katetun metrotunnelin kallioleikkausta Kulosaaren Hopeasalmentiellä. Suunnittelu on toteutettu Helsingin kaupungin rakennusviraston HKRn sekä Maa ja Veden yhteistyönä. SKOL\n25 Jäsenen tulee välittömästi ilmoittaa toimeksiantajalleen mikäli tämän antaman tehtävän suorittaminen saattaa koskea jäsenen omia etuja tai sellaista etua, joita hän valvoo toisen henkilön puolesta. Tämä koskee myös patentti- tai lisenssioikeuksia, joista jäsenen on ilmoitettava toimeksiantajalleen. Jäsen ei saa vahingoittaa toisen henkilön mainetta tai ammatillista toimintaa. SNILin samassa vuosikokouksessa, jossa hyväksyttiin eettiset säännöt, esitettiin ponsi liiton ansiomerkin tai sitä vastaavan plaketin aikaansaamisesta. Liitto vietti 20-vuotisjuhliaan myöhemmin kesällä Kalastajatorpalla, jossa mitali päätettiin jakaa SNI- Lin kuudelle perustajajäsenelle. Seitsemäskin mitali myönnettiin Jaakko Pöyrylle ennen, kun mitali oli edes valmistunut. Professori Viljo Savikurjen suun- SNIL vietti 20-vuotisjuhliaan kesällä 1971 Kalastajatorpan Siirtomaasalissa. Kevään vuosikokouksessa oli hyväksytty eettiset säännöt sekä esitetty ponsi ansiomerkin aikaansaamisesta. Professori Viljo Savikurjen suunnittelema mitali valmistui sittemmin vuonna Oikeassa yläkuvassa on taiteilija Kyllikki Paanasen suunnittelema Magnus Malmberg -mitali, joka luovutettiin syyskuussa 1979 professori Magnus Malmbergille Hotelli Hesperiassa. Alakuvassa rouva ja Magnus Malmberg mitalin luovutustilaisuudessa. 30 SKOL\n26 nittelema mitali valmistui sittemmin vuonna 1974 ja mitaleja päästiin jakamaan vuoden 1975 vuosikokouksessa. SNIL teetätti toisenkin mitalin 1970-luvulla. Liiton kunniajäsen Magnus Malmberg oli täyttämässä 75-vuotta vuonna Arkkitehti Heikki Siren soitti SNILin silloiselle puheenjohtaja Lars Hackzellille ja valitti, ettei SNIL saa edes mitalia aikaa Malmbergin kunniaksi, mutta SaFa kyllä tekee sen. Hackzell kutsui vielä samana iltana hätäkokouksen kotiinsa, jossa päätettiin teetättää mitali. Asiasta ilmoitettiin sitten seuraavana päivänä Sirenille, ettei SaFan tarvitsekaan tehdä mitalia. Magnus Malmberg antoi suostumuksensa mitalin tekemiselle, minkä suunnitteli taiteilija Kyllikki Paananen. Mitali saatettiin luovuttaa Magnus Malmbergille syyskuussa Tietoa konsulteista Vuoden 1972 toimintakertomuksessa on todetaan, että perinteellisesti vuosittain ilmestyvän jäsenluettelon lisäksi voitiin vuonna 1972 jakaa toimeksiantajatahoille Konsultti 72 -julkaisu, jossa esiteltiin liittoja toiminnan tuloksia sekä käsiteltiin eräitä konsulttitoimintaan liittyviä ajankohtaisia kysymyksiä. SKOLin ja SNILin yhteinen tiedotusjulkaisu oli 24-sivuinen ja painosmäärältään kappaletta. Sen taitossa käytettiin ulkopuolista asiantuntemusta, mutta kirjoitukset olivat SKOLin jäsenten kirjoituksia. Liittojen hallituksen puheenjohtaja J.A. Gummerus totesi julkaisun alussa, että Informaatiota tarvitaan. Liiton toimitusjohtaja Vesa Rintamäki valotti kirjoituksessaan konsulttien yhteistyöstä Suomessa. Tiedotusjulkaisun ilmestymisen aikoihin valmisteltiin konsulttitoiminnan yleisiä sopimusehtoja, joista diplomi-insinööri Antti Natukka kirjoitti erillisessä artikkelissaan. Aina ajankohtaisesta konsultin valinnasta oli niin ikään kirjoitus tässä konsulttien ensimmäisessä tilaajatahoille suunnatussa julkaisussa. Toinen tuohon aikaan ajankohtainen asia oli kokonaisvastuurakentaminen eli kvr. Julkaisussa tätä asiaa valotettiin SNILin ruotsalaisen sisarjärjestön toimitusjohtajan R. Widengrenin kirjoituksen käännöksellä. Kirjoituksen lopussa oli aukeaman verran taulukoita ja huomautuksia kvr menettelyn eduista ja haitoista tavanomaiseen toteutusmenettelyyn verrattuna. SKOLin/SNILin vuoden 1972 toimintakertomuksessa tuosta ensimmäisestä tiedotusjulkaisusta todettiin, että julkaisun vastaanotto oli hyvin myönteinen ja vahvisti oikeaksi sen jo tehdyn periaatepäätöksen, että tämäntapaista julkaisujen sarjaa jatketaan yhdellä, kahdella numerolla vuosittain. Näin sitten tapahtuikin, mutta vuoden 1974 julkaisusta oli jäänyt tai jätetty SNILin nimi pois. Tästä lähtien julkaisu toimi pelkästään SKOLin tiedotusjulkaisuna. Sitä julkaistiin vuosittain, viimeisen kerran vuonna Tuolloin julkaisun teemana oli suunnittelun merkitys energian säästämisessä. SNIL ryhtyi julkaisemaan puolestaan omaa nelisivuista tiedotuslehteään vuonna Lehdessä esiteltiin lyhyesti konsulttialan ja liiton tärkeimpiä tapahtumia. Tätä SNIL-lehteä julkaistiin kaksi, kolme numeroa vuodessa ainakin vielä Lehteä toimitettiin SKOLin toimistossa. Yhteistyöhön kaupunkien kanssa Kun SKOLin toimistojen työstä noin 36 prosenttia suuntautui kuntasektorille, oli varsin luonnollista käynnistää yhteistyö kaupunkien ja kuntien kanssa. Vuoden 1972 puolella Kaupunkiliiton, SaFan ja SKOLin/SNILin yhteinen työryhmä selvittikin laajasti yhteistyömuotoja ja alueita raportissaan SKOL\n27 SKOL ja SNIL ryhtyivät vuonna 1972 julkaisemaan yhteistä Konsultti -lehteä. Ensimmäisessä numerossa Antti Natukka kirjoitti vuonna 1969 aloitetusta konsulttitoiminnan yleisten sopimusasiakirjojen laadintatyöstä. Tämä laajapohjainen työ valmistui keväällä 1972, KSE 72-sopimusehdoiksi. Konsultti-lehti muuttui pelkästään SKOLin tiedotusjulkaisuksi vuonna 1974, jolloin SNILin nimi jäi lehdestä pois. 32 SKOL\n28 Konsulttitoiminnan kehittäminen. Työryhmän ehdotti kahden toimikunnan perustamista, mihin tuli myös Kunnallisliiton edustus. Ensimmäisen toimikunnan oli määrä laatia alalle yleiset sopimusehdot ja niihin liittyvät asiakirjat mukaan lukien palkkioiden muotojen ja rakenteen yhdenmukaistaminen. Toiselle toimikunnalle jäi informaatiotoimintaan ja konsulttipalvelujen hankkimismenettelyyn liittyvien kysymysten selvittäminen. Työsuhdeasiat pintaan Yritysvetoisessa SKOLissa työsuhdeasiat alkoivat nousta entistä selkeämmin pintaan. Vuoden 1972 puolella ja jo aikaisemminkin liitosta otettiin yhteyttä Suomen Työnantajain Keskusliittoon STKhon lomaltapaluurahan maksamiseen, palkankorotuksiin, työaikakysymyksiin, ylitöiden korvaamiseen, työsopimuslain tulkintoihin ja moniin muihin työehtosopimusasioihin. Joskaan SKOL ei ollut työmarkkinajärjestö, sen yritykset joutuivat vastaamaan työantajavelvoitteistaan. Yritykset olivat noudattaneet paljolti teollisuuden toimihenkilösopimusta. SKOLissa seurattiinkin varsin tarkoin työmarkkinatilannetta ja annettiin ohjeita yrityksille erilaisissa työsuhdeasioissa. Liiton syyskokouksessa keskusteltiin sitten liittojen organisaatioiden kehittämistä. Tällöin nousi pintaan laajapohjaisen SKOLin kehittämistarve, minkä synnyttäminen merkitsisi puolestaan SNIL-sidonnaisuuden katkaisemista sekä henkilöjärjestön aseman ja tehtävien uudelleen arvioimista. Konsulttien rekisteröinti tai auktorisointi katsottiin sentään tarpeelliseksi, ainakin jossakin muodossa. Tämän pohjalta saatiin liittojen sääntömuutosehdotukset liikkeelle. Sääntömuutosehdotukset käsiteltiin sitten liittojen sääntömääräisissä vuosikokouksissa huhti- Viimeinen Konsultti-lehti ilmestyi 1978, jolloin SNIL alkoi julkaista omaa SNIL-lehteään. Kuvan lehdessä graafi kertoo karua kieltään jäsenmäärän kehityksestä 70-luvun lopussa. SKOL\n29 Uusien sääntöjen merkittävin asia koski SKO- Lin toimintaa konsulttitoimistoja edustavana työantajajärjestönä. Sääntöihin lisättiin näet kohta, että liiton tarkoituksena on valvoa jäsenten etua työsuhteissa. Suomalaista suunnitteluvientiä edustaa kuvan Tansaniassa sijaitsevan Serengetin luonnonpuiston kartoitustyö. Vuonna 1974 valmistunut työ käsitti noin 4,5 miljoonan hehtaarin laajuisen alueen kartoittamisen mittakaavassa 1: Kuvassa valmistellaan ilmakuvasignalointia. Tämän laajan kartoitusprojektin toteuttivat insinööritoimistot Maa ja Vesi sekä Kunnallistekniikka. kuun lopulla 1973 ravintola Kalastajatorpalla. Koska kysymyksessä oli sääntömuutosasia, edellytti se ylimääräisen kokouksen pitämistä. Tämä pidettiin kesäkuussa ravintola Savoyssa. Näin siis uudet säännöt saatiin vahvistetuiksi. Uudet säännöt vahvistivat yrityspohjaisen SKOLin asemaa ja aikaisempi SKOL/SNIL-sidonnaisuus poistettiin. Aikaisemmin SKOL-toimiston johdon ja omistuksen piti olla SNIL-jäsenen hallussa. Vastaavasti SNIL-jäsenen piti olla SKOLtoimiston palveluksessa. Tämän sidonnaisuuden poisto mahdollisti esimerkiksi Liikkeenjohdon Konsulttien LJKn toimistojen ottamisen SKOLin jäseniksi. Pakkosidonnaisuuden katkeamisesta huolimatta pätevyysvaatimuksista ei tingitty, vaan johtavien konsulttien oli edelleen täytettävä entiset SNILin vaatimukset. SKOLin jäsentoimistojen pätevyyden yhtenä tärkeänä kriteerinä olikin SNIL-rekisteröityjen konsulttien määrä. Sääntöihin otettiin lisäksi määräys SKOLin toimialarekisteristä, jonka rinnalle kehittyivät myöhemmin toimisto- ja henkilörekisterit vuoden 1974 kuluessa. Järjestäytyminen edessä SKOLin joissakin jäsentoimistoissa oli nähty jo jonkin aikaa järjestäytymisen tarpeellisuus johonkin työantajajärjestöön. SKOL oli puolestaan pitänyt epävirallista yhteyttä Suomen Työnantajain Keskusliittoon STKhon. Tämä katsoi puolestaan SKO- Lin voivan liittyä erillisenä työnantajaliittona keskusjärjestöön, mikä tarkoitti epävirallisen suhteen virallistamista. SKOLin hallitus teki sitten liiton marraskuun 1973 lopussa Kalastajatorpalla kokoontuneelle syyskokoukselle toimintasuunnitelmaan liittyvän ehdotuksen liittymisestä Suomen Työnantajain Keskusliiton STKn jäseneksi hallituksen päättämänä ajankohtana. Hallituksen ehdotuksen lisäksi kokouksessa esitettiin kaksi kannatettua ehdotus liittymisestä STKhon. Aarre Jäämies ehdotti, että SKOL liittyy STKhon viimeistään 1975 hallituksen päättämänä ajankohtana. Kaj G. Skogberg ei olisi pitänyt niin kiirettä liittymisellä, sillä hän ehdotti, että kehitys on menossa siihen suuntaan, että lähitulevaisuudessa SKOLin lienee aihetta liittyä STKhon. Hallitus tutkii asiaa ja kun aika on kypsä, esittää liittymistä liiton ylimääräisen tai virallisen kokouksen hyväksyttäväksi. Ensimmäisessä äänestyksessä Jäämiehen ehdotus voitti Skogbergin ehdotuksen Toisessa äänestyksessä vastakkain olivat siis Jäämiehen ja hallituksen ehdotukset. Jäämiehen ehdotus voitti hallituksen ehdotuksen äänin Näin SKOL liittyisi STKn jäseneksi viimeistään 1975 hallituk- 34 SKOL\nArvostettua asiantuntemusta. Joulukuu 2011. Skol 60 vuotta. Arvostettua asiantuntemusta lauri Seppänen. lauri Seppänen\nJoulukuu 2011 Arvostettua asiantuntemusta lauri Seppänen Arvostettua asiantuntemusta Skol 60 vuotta lauri Seppänen Suunnittelu- ja konsulttitoimistojen liitto SKOL ry 2 SKOL Visio Joulukuu 2011 Onnen malja


Anssi Kelan Parasta aikaa -kiertue Lohjalla 8.4.\nLähettänyt 17.03.2016 - 11:13 käyttäjä Salla-Mari\nAnssi Kelan Parasta aikaa -konserttikiertue poikkeaa Lohjalla 8.4. Konsertti pidetään Laurentius-Salissa kello 19.00 alkaen. Luvassa on runsas parituntinen soittoa.\n-Tulossa on hieno ilta ja takaan, että rahoilleen saa reilusti vastinetta. Lipunmyynti onkin sujunut hyvin, joten kannattaa pitää kiirettä, Kela kommentoi.\nKiertuetta varten on tehty erityinen, festarikeikoista poikkeava ohjelmakokonaisuus.\n-Usein teen mies ja kitara -keikkoja soolona ja rock-keikkoja bändin kanssa, mutta tässä yhdistämme molemmat puolet täydelliseksi Anssi Kela -kokemukseksi. Aloitamme soolo-osuuksilla ja vähitellen bändin voima tulee mukaan, Kela avaa.\n-Konsertti on hyvä läpileikkaus musiikistani. Tiettyjä biisejä halutaan kuulla aina uudelleen ja niitä onkin hauska soittaa. Olemme kuitenkin kehitelleet näihin vanhoihin biiseihin hiukan uusia temppuja. Yllätyksiä on luvassa myös niillekin, jotka ovat käyneet enemmän keikoillani.\nKela teki ensimmäisen keikkansa vuonna 1986 ja sai levytyssopimuksen 1994. Keikkoja on takana jo nelinumeroinen määrä.\n-Nummela-aikoina olin artistina vielä raakile ja kykenemätön ottamaan vastaan suurta suosiota. Sen jälkeen on käyty syvälläkin ja oltu selkä seinää vasten. Se on opettanut minua artistina. Hetken on miettinyt luovuttaako ja heiluttaa valkoista lippua vai kääriikö hihat ja tekee entistä kovemmin töitä. Koskaan en ole kuitenkaan vakavasti miettinyt lopettamista, vaan nukkunut yön yli ja noussut entistä vahvempana. Nykyään lavalla on ihan eri Anssi kuin aluksi. Olen paljon ulospäin suuntautuneempi nyt, Kela kertoo.\nPitkän uran tehnyt artisti elää edelleen unelmaansa.\n-Unelmani on ollut pikkupojasta lähtien tehdä musiikkia ja soittaa bändissä. Jokaisessa työssä on jotain huonoakin, mutta tällä hetkellä nautin työstäni enemmän kuin koskaan, Kela päättää.\nMalliksi Nainen 2016 -messutapahtumaan?\nLähettänyt 17.03.2016 - 11:12 käyttäjä Salla-Mari\nKauppakeskus Lohjantähdessä järjestetään lauantaina 26.3. kello 13.00-15.00 casting-tilaisuus, josta on mahdollisuus päästä malliksi Nainen 2016 -messutapahtumaan. Ilmoittautuneiden joukosta valitaan malleiksi eri ikäisiä ja kokoisia naisia Kylpylähotelli Päiväkummussa järjestettävien messujen Tyyli ja muoti -näytökseen. Näytöksen juontaa Anne Pohtamo ja siinä esitellään eri vartalotyypeille sopivia asukokonaisuuksia. Messut järjestetään 9.4. kello 12.00-18.00. Messuilla on runsaasti näytteilleasettajia. Malliehdokkaiden tulee olla vähintään 15-vuotiaita.\nMarjo Sjöroos etsii malleja messujen lisäksi esimerkiksi kansainväliseen kilpailuun.\n-Messuilla on tarkoitus pitää stailaus-näytös. Haemme erilaisia malleja, jotta saamme näytettyä, kuinka asut istuvat eri vartalotyypeille. Haemme sekä nuoria että aikuisempia naisia malleiksi, kertoo Marjo Sjöroos Model Agenchy Fashion Teamistä.\n-Neuvomme mm. miten käyttää koruja, jos on lyhyt kaula tai millainen käsilaukku sopii lyhyelle naiselle. Ennen näytöstä opetamme myös korkokengillä kävelyä. Suurin osa suomalaisista naisista kävelee polvet koukussa korkokengät jalassa, Sjöroos jatkaa.\n-Asennon pitää olla suora ja ryhdikäs, eikä etukeno. Askelen tulee olla oikean mittainen naisen pituuteen nähden. Käsiä ei myöskään kuulu heilutella liian kaukana vartalosta, vaan hillitysti, hän opastaa.\nModel Agenchy Fashion Team hakee listoilleen naisia, miehiä - ja lapsia ja kilpailijoita myös kansainväliseen Model of the World 2016 kilpailuun.\n-Etsin myös mainosmalleja toimistoni listoille sekä kotimaisiin että ulkomaisiin kilpailuihin. Nykyään malleiksi haetaan paljon aivan tavallisen näköisiä ihmisiä. Ei tarvitse olla hoikka, vaan muistaa, että meitä naisia on maailmassa hyvin eri kokoisia, Sjöroos painottaa.\nLisätietoja saa Sjöroosilta: marjo.sjoroos@fashionteam.fi tai 0400 720 071.\nAnne Pohtamo juontaa Tyyli ja muoti -näytöksen.\nClub For Five Lohjan Pyhän Laurin kirkossa 18.3.\nLähettänyt 08.03.2016 - 10:24 käyttäjä Salla-Mari\nA cappella-yhtye Club For Five saapuu 18.3. kello 19.00 esiintymään Lohjan Pyhän Laurin kirkkoon. Kyseessä on vuonna 2000 perustettu kahdesta naisesta ja kolmesta miehestä koostuva a cappella-yhtye, joka julkaisi viime lokakuussa seitsemännen studioalbuminsa Ennen tätä hetkeä. Levyn kotimaankiertue on parhaillaan vauhdissa. Kyseisellä levyllä julkaistu ”Äitien äidit” -single ylitti odotukset nousemalla ensimmäisenä a cappella -kappaleena koskaan Radio Suomipopin POP TOP 10 -listan kärkipaikalle. Lohjan konsertti on osa Ennen tätä hetkeä -levykiertuetta. Konsertin järjestää Lohjan Pallo ry.\n-Kiertue on alkanut mukavasti. On ollut kiireistä, mutta samalla ihanaa, kun on saanut luoda uutta, kertoo Maija Sariola Club For Fivestä.\nLohjan konsertissa kuullaan sekä Ennen tätä hetkeä -levyn antia, että aivan uusiakin kappaleita.\n-Konsertista tulee viihdyttävä, mutta myös koskettava. Se saa hymyilemän ja nauramaan.\nSariolan mukaan kirkko on oikein hyvä konserttipaikka, eikä kaikukaan haittaa laulua lainkaan.\n-Laulu lentää hyvin isossa tilassa. Kirkko on hyvä paikka, koska ihmiset tulevat sinne kuuntelemaan, rauhoittumaan ja syventymään musiikkiin. Konserttisaleihin tullaan enemmän viihtymään, Sariola sanoo.\nSariolan mukaan Suomessa on kourallinen laulumusiikin ammattiyhtyeitä. Laulumusiikki on Suomessa suosittua, sillä ammattilaisten lisäsi riittää innokkaita harrastajia.\n-On hienoa, että näinkin pienessä maassa laulumusiikilla pystyy elämään näinkin monta yhtyettä.\nSariolalla on arvaus myös suosion syystä.\n-Kun soittimia ei ole, koko harmoniamaailma syntyy lauletuista äänistä, instrumentti-imitaatiosta ja beatboxingista. Välillä voi tuntua uskomattomalta, että se kaikki on ihmisääntä. Ihmisääni on kuitenkin kaikille tuttu, joten se tulee lähelle. Siihen on helppo samaistua ja se koskettaa, Sariola perustelee.\nLohjalle avataan maaliskuussa yli tuhannen neliön kokoinen ravintolamaailma Happy Joe restaurants\nLähettänyt 03.02.2016 - 18:33 käyttäjä Ylläpitäjä\nLegendaarisen keonkulman ravintolakiinteistö saa maaliskuun alussa ison uudistuksen. Ravintolamaailma tulee koostumaan neljästä ravintolasta, Pub Wame jatkaa toimintaa normaalisti ja tämän lisäksi tiloihin tulee urheiluteemainen ruokaravintola Happy Joe’s Sports&Grill, Karaokeravintola Ryysyranta sekä aikuiseen makuun suunnattu yökerho Monaco Nightclub.\nRavintolan taustalta löytyy Chef Cafe&Catering palvelun omistaja Jani Suominen, Lohjan yöelämästä tuttu monitoimimies Mika Lyyra sekä Ratatui Oy, joka omistaa tällä hetkellä Lohjalla Ravintola Petterin ja Exit Nightclubin.\nViihdettä ja ruokaa kahdessa kerroksessa.\n- Haluamme tosissaan elävöittää Lohjan keskustan palvelutarjontaa ja tehdä kokonaisuuden jossa viihdytään aamusta iltaan. Yläkerrassa yöelämää palvelee Karaokeravintola Ryysyranta, jossa on erityisesti kiinnitetty huomiota äänentoisto- ja kuvatekniikkaan, lisäksi karaoken biisivalikoima tulee olemaan todella iso. Aikuiseen makuun tehty yökerho Monaco Nightclub tulee tarjoamaan joka lauantai Suomen parhaat bilebändit ja lisäksi perjantaisin Suomen tunnetuimpien artistien livekeikkoja.\nPub Wame jatkaa toimintaa entiseen malliin, halusimme säilyttää Wamen ja huomioida sen uskollinen asiakaskunta. Sporttibaarimme Happy Joe’s Sport&Grill tulee olemaan jotain sellaista mitä Lohjalla ei ole ennen koettu. Tarkoitus on että tekemistä riittää, ravintolaan tulee mm. ilmakiekkoareena ja pöytäfutispeli sekä yli 20 televisiota ja screeniä joilta voimme näyttää useiden eri urheilukanavien sisältöä samanaikaisesti. Tulemme tekemään yhteistyötä paikallisten urheiluseurojen kanssa ja haluamme tukea erityisesti nuorten ja lasten liikuntaharrastusta, kertoo ravintolan osakas Mika Lyyra\nHappy Joe’s tarjoaa arkisin maukasta kotiruokalounasta. A´la carte lista gastrotyyppinen, unohtamatta urheilua ja lapsia\n- Meiltä saa tottakai urheiluteeman mukaisesti burgereita, mutta ei mitä tahansa burgeria, vaan burgeri on valmistettu sämpylästä lähtien itse, jopa ketsuppi on omaa tuotantoa. Omavalmistusaste tulee olemaan erittäin korkea ja asiakkaat tulevat varmasti yllättymään positiivisesti. Lisäksi teemme yhteistyötä paikallisten tuottajien kanssa tarjoten kausittain vaihtuvia teemoja.\nLapsiperheitä varten olemme suunnitelleet helppoja ja nopeasti valmistettavia ruokia jotta perheen kiireisimmät saadaan nopeasti tyytyväisiksi. Lapsille tulee ravintolaan oma leikkipaikka. Lisäksi ravintola tarjoaa kokous- ja cateringpalveluja, kertoo ravintolan osakas Jani Suominen, joka vastaa koko ravintolan ruokatuotteesta\nLegendaarisesta Ronski Gangistä näyttely Virkkalaan\nLähettänyt 21.01.2016 - 14:19 käyttäjä Salla-Mari\nLauantaina 30.1.2016 avataan Virkkalassa kahvila Hilman Herkussa (os. VIrkkalantie 15) lohjalaisesta rock-bändistä Ronski Gangista kertova näyttely. Esillä on kolmen RG-fanin, lohjalaisen Vesa Kuntun, virkkalalaisen Kristian Lundqvistin ja kirkkonummelaisen Timo Virtasen keräilemää Ronski Gang-memoraliaa vuosien varrelta, kuten keikkajulisteita, lehtiartikkeleita, fanclub -lehtiä, valokuvia, vinyylejä sekä kasetteja. Keräilijäkolmikko on paikalla avajaisissa klo 13-15. Myös bändin jäseniä on odotettavissa avajaisiin.\nAlunperin Karjaan Åminneforsissa Exoticin nimellä vuonna 1968 perustetun bändin solistina ja keulakuvana toimii edelleenkin alkujaan Maksjoelta lähtöisin oleva Ronski alias Harry Sjöblom. Sittemmin bändin nimi muutettiin ensin 1970-luvun alussa Ronski & Exoticiksi ja vuonna 1978 Ronski Gangiksi. Ensilevynsä bändi julkaisi vuonna 1975. Bändi oli suosionsa huipulla etenkin 70- ja 80-lukujen taitteessa komeillen parhaimmillaan jopa listakakkosena. Alkuperäisjäsenistä bändissä ovat yhä mukana Ronskin lisäksi Harryn veli Hans "Hate" Sjöblom rummuissa ja Kaj "Misteri" Eklund bassossa. Näiden lisäksi nykykokoonpanossa soittavat kitaristit Carl "Kiffe" Sjöblom ja Vesa Kääpä. Pitkän ja komean uran tehneen legendaarisen bändin tuorein levy on vuonna 2011 julkaistu "The Elevens".\nNykyään harvakseltaan keikkailevan bändin faneille on tarjolla harvinaista herkkua, sillä näyttelyn avajaispäivä huipentuu illalla Virkkalassa Ronski Gangin keikkaan Ravintola Petterin 25-vuotisjuhlassa!\nRonski Gang -näyttely on avoinna koko helmikuun ajan kahvilan aukioloaikoina (ark klo 11-17 ja la 10-15).\nRavintola Petteri 25 vuotta\nLähettänyt 20.01.2016 - 13:14 käyttäjä Salla-Mari\nRavintola Petteri täytti 25 vuotta. Juhlan kunniaksi The Ronski Gang tekee ainutlaatuisen keikan Ravintola Petterissä lauantaina 30.1.2016\nLohjan alueen yksi pisimpään samalla nimellä toimineista ravintoloista, Ravintola Petteri, täytti 10.1.2016 25 vuotta. Petterin juhlat huipentuvat kuukauden viimeisenä lauantaina, kun legendaarinen The Ronski Gang tekee paluun Virkkalaan. Luvassa on todella ainutlaatuinen keikka, jonka liput ovat ennakkoon myynnissä Ravintola Petterissä. (Lippuja rajoitettu määrä.)\n- Halusimme saada tähän tammikuulle ajankohtaisia ja paikallisia esiintyjiä. Avausviikonloppuna meillä oli paikallista väriä,kun Mankeli kävi keikalla ja heti seuraavana päivänä meillä oli Radio Suomipopin aamulypsystä tuttu Hovimuusikko Ilkka. Jotenkin en vain päässyt eroon ajatuksesta, että mikä olisi legendaarisempaa päättää juhlakuukausi, kuin The Ronski Gang livenä meidän lavalla. Otin yhteyttä miehiin ja homma saatiin sovittua. Olen todella otettu, että he suostuivat lähtemään tähän mukaan. Uskon, että tiedossa on hieno ja ainutlaatuinen ilta, kertoo Ravintolan omistaja Mikko Saimanen.\nLohjalainen bändi Projektio julkaisee 16.1 pitkäsoiton nimeltä Rosoja\nLähettänyt 11.01.2016 - 07:39 käyttäjä Ylläpitäjä\nLevyn julkaisukeikka on 16.1 ravintola Wanhassa Vaunussa (Mäntynummentie 14). Projektio soittaa kaksi settiä, joista ensimmäinen alkaa klo 22.\nLevyn laulut kertovat elämän rosoista. Viimeinen kappale on nimeltään Rosoja, joka kertoo siitä että osa rosoista tekee meistä kauniita ja rosojen avulla takerrumme toisiimme.\n- Levy on yhtyeen omakustanne. Levyn pohjaäänitykset tehtiin Vantaalla dBO-studiolla, mutta päälleäänitykset (laulut, koskettimet, soolot, viulut yms) Lohjalla omakotitalossa, kertoo bändin edustaja Juhani Konttinen.\nLevyltä julkaistiin kappale Jaksa taistella musiikkivideon kera. Video on omistettu heille, jotka tanssivat kivun kanssa.\nProjektio tekee suomenkielistä omankuuloista rockia.\nJulkkarikeikan FB-event: https://www.facebook.com/events/123331901366729/\nSuora Youtube-linkki musiikkivideoon: https://youtu.be/1exi_EvUNF8\nLähettänyt 30.11.2015 - 15:52 käyttäjä Salla-Mari\nPunahilkka on teatteriesitys, jota on esitetty vuodesta 2007 alkaen kymmenissä eri juhlissa ja tilaisuuksissa ympäri Etelä-Suomea. Esityksiä on ollut mm. Sata-Häme Soi ja Tuntumafestivaaleilla, monissa pikkujouluissa sekä lukuisissa lasten tapahtumissa. Punahilkan Joulu on päivitetty versio tästä jo lähes legendaarisesta yhden miehen showsta. Jouluisessa sadussa tavataan Punahilkan lisäksi myös muut tutut hahmot, eli sadun tiimellyksessä seikkailevat myös susi, isoäiti ja metsästäjä. Esitys yhdistelee lastensatua, sketsiviihdettä sekä standuppia, ja se sopii kaiken ikäisille vauvasta vaariin.\nEsityksen kesto on noin puoli tuntia. Osassa esityksistä on buffetti avoinna ennen esityksen alkua. Liput 5€ (ovelta). Esitykset Nummi-Pusulan alueella 7.12.-20.12.\nEsitykset: ma 7.12. Pusulan Ahjola klo 18.30 (buffetti), ke 9.12. Tavolan Yhteistupa klo 18.30 (buffetti), la 12.12. Sammatin Sampaala klo 11.00, su 13.12. Juhlatalo Kokki, Ikkala klo 15.00 (buffetti), ma 14.12. Leppäkorven Työväentalo klo 18.30 (buffetti), ti 15.12. Kärkölän Kylätalo klo 18.30 (buffetti), to 17.12. Nummen Seuratalo, klo 18.30, su 20.12. Pusulan Ahjola, klo 16.00 (buffetti).\nTiedustelut: ihamaki.markku(at)gmail.com. Facebook: https://www.facebook.com/events/299876130182587\nUudenlainen joulushow ensinäytöksenä\nLähettänyt 24.11.2015 - 14:56 käyttäjä Ylläpitäjä\nLet it snow ensi-illassa Lohjan Laurentius-salissa 5.12.\nNyky-lohjalainen Jyrki Anttila on tuottanut uuden joulushown. Let it snow-joulushow on kuuntelijan ja katselijan 50-luvun pyörteisiin vievä joulumusiikin rento ja hollywood-tyylinen iloinen joulunaluskonsertti.\nLet it Snow pyöreissä Riku Pelo, Mari Palo ja Jyrki Anttila\n- Katselijalle tulee aivan varmasti hyvä joulutunnelma ja takaan, että katselijat tulevat yllättymään positiivisesti koko esityksestä, kertoo esityksen tuottaja Anttila.\nLet it sknow-joulukonsertin käsikirjoituksesta vastaa Juulia Tapola yhdessä Jussi Tapolan kanssa. Musiikki myötäilee 50-lukua mutta konsertti sisältää yllätyksiä, kiitos lohjalaisen Tuomas Törmin sovittaman musiikin, jota on tulkitsemassa 11-henkinen orkesteri puhallinsoittimineen, harppuineen ja lyömäsoittimineen. Lohjan ensi-illassa nähdään myös huippuluokan balettitanssija Mira Ollila sekä Juntaro Coste ja kaiken kruunaan Taina Relanderin suunnittelema puvustus. Itse musiikista vastaavat baritoni Riku Pelo, sopraano Mari Palo sekä tenori Jyrki Anttila, joiden lisäksi lavalla nähdään myös muita laulajia mm. Maija Anttila ja mm. Helsingin konservatorion lasten enkelikuoro.\n- Nyt nähtävä konsertti on kokonaisuus, jollaista ei ole Lohjalla aiemmin nähty, eikä itseasiassa koko Suomessa. Musiikki, puvustus, koreografiat kaikki on tehty tätä varten ja on ollut todella suuri ilo olla mukana luomassa jotain tällaista uutta, kertovat niin käsikirjoittaja Juulia Tapola kuin puvustaja Taina Relander.\n- Lavalla tullaan puvustuksessa näkemään 50-luvun retrohenkeä, kultaa ja kimallusta ja joulun iloista mieltä, kertoo Relander.\nKonsertin solisti Riku Pelo kiitteli Jyrki Anttilaa uskalluksesta ja siitä, että näinä aikoina kun moni kaupunki säästää nimenomaan kulttuurimenoista, löytyy yrittäjiä, jotka jaksavat panostaa kulttuuriin.\n- Tämä on ensimmäinen kerta kun työskentelen Jyrkin kanssa ja alusta alkaen on tuntunut hyvältä ja mitä pidemmälle projekti on edennyt, sitä paremmalta kaikki on näyttänyt ja tuntunut, kertoo baritoni Riku Pelo.\nRiku kertoi myös että Let it snow-konsertit ovat loistava vastapaino ja vaihtelu hänen tämän joulun konsertteihin, josta löytyy niin perinteisiä joululauluja (Virtuoso) kuin Tiernapojat.\n- Itseasiassa tämän joulun työt vievät minut musiikillisesti todella laajalti joulun aikaan, josta olen tietenkin kiitollinen saadessani tehdä juuri sitä mitä haluan, kertoo Pelo.\nPelo kertoo myöskin tykästyneensä Let it snow-esityksen elokuvamaisuuteen ja rentouteen, kuten Juulian sanoin:\n- Tarkoituksena oli rakentaa amerikkalainen kevyt, hollywood-tyylinen joulushow, missä Sinatran ja Bing Crosbyn ja Dean Martinin 50-luvun sävelet kohtaavat kunnon orkesterin, upean puvustuksen- kokonaisuuden millaista ei aiemmin ole nähty. Jyrkihän on itse sanonut, että hän olisi mielellään elänyt nimenomaan 50-luvun, sen yhteisöllisyyden ja yhdessä tekemisen ajan.\nVuoden suunnittelun tulos\nLet it snow-konserttia on tuotettu vuoden päivät ja esimerkiksi puvustus on tuotettu yhteistyössä pukuvuokraamon ja ennen kaikkea Stadin aikuisopiston kanssa.\n- Yhtenä tarkoituksena oli, ettei vastaavaa puvustoa löydy mistään paikallisesta vaatetusliikkeestä. Emme noudata pilkulleen 50-luvun pukeutumista, mutta tunnelma on haettu sieltä. Stadin aikuisopiston vaatetusalan opiskelijat ja modistiopiskelijat opettajiensa Katja Anttilan aja Anu Kaukola.\nPuvustoon on kiinnitetty tavallista enemmän huomiota, koska tuotantoryhmä halusi tehdä vahvan pohjan, jolle konsertteja voidaan tulevina vuosina kehittää eteenpäin.\n- Kyllä meillä on Juulian kanssa tarkoituksena lähteä tästä kehittelemään eteenpäin kohti aivan uudenlaista Jouluoperettia, jossa olisi entistä enemmän myös näytelmäosuutta musiikin lisäksi, kertoo Anttila tulevista suunnitelmistaan.\nLaurentius-salin ensi-illan jälkeen show on nähtävissä vielä 13.12. Savoy-teatterissa Helsingissä, mutta tuotantotiimi on luvannut jatkoa produktiolle ensi vuonna.\n- Kaikki on tehty sitä silmällä pitäen, että tästä saadaan hyvä pohja tulevien vuosien kiertueille. Tänä vuonna emme saaneet kalentereihimme soviteltua kuin nämä kaksi esitystä, mutta näin hyvälle pohjalle on hyvä rakentaa ensi jouluun suurempi kiertue ja itseasiassa konserttipaikkoja on jo alettu kartoittaa, kertoo Anttila ensi vuoden Let it snow-kiertueesta.\nMarraskuun viihdyttävin konsertti Swingiä, svengiä & viihdettä! 19.11.\nLähettänyt 13.11.2015 - 17:38 käyttäjä Salla-Mari\nLaurentius-salissa Swingiä, Svengiä & Viihdettä!\nMarraskuussa Lohjan kaupunginorkesterin tarjonnassa on luvassa erityinen musiikillisten tähtihetkien ilta torstaina 19.11.2015 klo 19.00 Laurentius-salissa Lohjalla. Erityisen tunnelman takavat loisteliaat solistit. Herkkuja tarjoilevat sopraano Mari Palo sekä Mikael Konttinen, Antti Rissasen johtaman Lohjan kaupunginorkesterin tähtinä. Sooloja trumpetilla esittää Tero Lindberg.\nKonsertin kestoon n. 2 h väliajan kanssa. Konsertissa on käytössä paikkaliput. Ennakkomyynti www.netticket.fi ja Lohjan kaupungin asiakaspalvelukeskus.\nVäliaikatarjoilut voi tilata ennakkoon Fazer Foods Services Oy / Jaana Lampinen 044 711 9631 tai laurentiussali@amica.fi.\nMari Palo on laulanut itsensä suomalaisten sydämiin useiden suomalaisten sinfoniaorkestereiden solistina. Palo on Kansallisoopperan vakituinen vierailija ja esiintynyt maakuntaoopperoiden solistina. Hän on konsertoinut laajasti kotimaan lisäksi ulkomailla. Palon äänen taipuisuudesta ja persoonan valovoimaisuudesta kertovat oopperaroolien lisäksi myös musikaaliroolit mm. Uspenskin rooli Lahden kaupunginteatterin Anna Kareniinassa.\nMikael Konttinen nousi suuren yleisön tietoisuuteen, kun yli kaksi miljoonaa tv-katsojaa näki hänet esiintymässä vuoden 2006 Itsenäisyyspäivän Linnan juhlissa Kaartin Soittokunnan solistina. Tämä esiintyminen herätti levy-yhtiöiden kiinnostuksen ja keväällä 2007 Konttinen solmi levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa. Konttisen tyylikästä iskelmämusiikkia sisältävä Tuntematon tie-debyyttilevy julkaistiin helmikuussa 2008 ja samoihin aikoihin saatiin jännittää, kuinka hänen kävi Suomen euroviisukarsinnoissa. Konttinen voitti oman alkukarsintansa ja finaalista Suomea Belgradiin lähti edustamaan Teräsbetoni. Keväällä 2010 ilmestyneellä Ota kiinni -albumillaan Konttinen otti askeleen popimpaan suuntaan, tyylistä ja laadusta kuitenkaan tinkimättä. Konttisen sävellys- ja sanoituskynän jälkeä kuullaan albumin muutamissa kappaleissa.\nTero Lindberg on yksi Suomen johtavista trumpetisteista. Hän on soittanut lukuisilla maamme eturivin artistien levyillä ja kiertueilla sekä useissa tv-ohjelmissa (mm. MTV3 Tähdet Tähdet ja Tanssii Tähtien Kanssa), kiertänyt Eurooppaa niin Sunrise Avenuen, Leningrad Cowboysien kuin Jimi Tenorinkin kanssa, ja soittaa vakituisesti tällä hetkellä mm. Dallapéssa sekä Paula Koivuniemen ja Mikko Leppilammen orkestereissa ja 1. trumpettia Espoo Big Bandissa ja Turku Jazz Orchestrassa.\nLindberg tunnetaan myös hyvänä sovittajana. Oman soololevynsä lisäksi hän on toiminut sovittajana monissa tv-tuotannoissa (mm. Tanssii tähtien kanssa) ja konserteissa. Lindbergin sovituksia löytyy useilta suomalaisilta Big Bandeilta, sinfoniaorkestereilta ja pienemmiltä kokoonpanoilta. Viimeaikaisia yhteistyökumppaneita ovat olleet mm. Vantaan Viihdeorkesteri, UMO, Vesa-Matti Loiri ja Juha Tapio.\nLindberg opiskeli trumpetinsoittoa Porvoonseudun musiikkiopistossa.\nAntti Rissanen aloitti pianon soiton 6-vuotiaana Kotkan-Seudun musiikkiopistossa japanilaisella Suzuki-metodilla. Sen jälkeen hän on opiskellut klassista pianonsoittoa, jazzmusiikkia ja orkesterinjohtamista Sibelius-Akatemiassa, Berliinin "Hanns Eisler" -musiikkikorkeakoulussa ja New Yorkissa The New School Universityssä. Musiikin maisteriksi hän valmistui Sibelius-Akatemiasta vuonna 2001 ja musiikin tohtoriksi keväällä 2015. Hänen pasuunaopettajinaan ovat toimineet mm. Petri Juutilainen, Jiggs Whigham (USA) ja Conrad Herwig (USA).\nSuomessa Rissanen on soittanut lukuisissa maamme eturivin jazzyhtyeissä (mm. Umo 2001-2008, Dallape, Jussi Lampela Nonet ja omat yhtyeet) ja kevyen musiikin yhtyeissä (mm. Riku Niemi Orchestra, Paula Koivuniemi, Sami Pitkämön Orkesteri, Vesa-Matti Loiri, Kerkko Koskinen Kollektiivi ja Suomilove-orkesteri). Kapellimestarina hän on toiminut 15-vuotiaasta lähtien, nyt noin 25 vuoden ajan. Pääpaino hänellä on ollut big band- ja rytmimusiikissa, mutta kymmenen viime vuoden aikana hänet on nähty usein myös lukuisien sinfoniaorkestereiden johtajana. Tampere Pops Orchestran ylikapellimestarina hän aloitti syksyllä 2014. Pääkaupunkiseudun freelance-ammattilaisista koostuvaa The Great Helsinki Swing big bandiä hän on johtanut vuodesta 2006 lähtien. Suomen tulevaisuuden toivoista koostuvaa Finnish Junior All Star big bandiä hän on johtanut vuodesta 2001 lähtien. Metropolia-ammatikorkeakoulun sekä Sibelius-Akatemian big bandejä hän on johtanut jo vuosia. Imatran big band -kesäkurssin johtajana ja Imatra big bandin kapellimestarina hän on toiminut vuodesta 2003 lähtien.\nUlkomailla Rissanen soittanut mm. Berliinin radion big bandissä, Kölnin radion big bandissä sekä Hampurin radion big bandissä. Amerikassa hän asui vuosina 1999-2001, jolloin pääsi soittamaan eräissä huippuyhtyeissä mm. Charles Mingus big band, Dizzy Gillespie big band sekä Charles Tolliverin big band. Venäjällä hänet tunnetaan moskovalaisen "George Garanian" big bandin vierailevana ylikapellimestarina. Tässä tehtävässä hän on nyt toiminut vuodesta 2010 lähtien.\nSäveltäjä-sovittajana Rissasen sovituskatalogi kattaa noin 300 sovitusta, joissa mukana on sovituksia mm. sinfoniaorkesterille, big bandille, jazz-yhtyeille puhallinorkesterille, kvinteteille, kvarteteille, trioille ja duoille. Säveltämisen hän on aloittanut jo varhain ennen kouluikää ja omaa tuotantoansa hän on esittänyt ammattimaisesti jo 25 viime vuoden ajan.\nTakanaan Rissasella on lukuisia kiertueita 25 maassa eripuolilla Eurooppaa, Afrikassa, Kuubassa, Brasiliassa, Venäjällä ja USA:ssa. Hän voitti kansainvälisen "Rich Matteson" -jazzkilpailun Lahdessa 2001 ja kansainvälisen "Frank Rosolino"- jazzpasuunakilpailun 1998. Frankfurtin radion big band -sävellyskilpailussa hän sijoittui toiseksi 1996. Lieksan Vaskiviikot valitsi hänet vuoden vaskisoittajaksi vuodelle 2002 toisena jazz-muusikkona sitten tittelin perustamisen vuonna 1988. Vuonna 2008 Imatra big band festival myönsi hänelle ensimmäisen IBBF Award -palkinnon, hänen big band -musiikin hyväksi tekemästään työstä. Suomen jazz rytmit -lehden kriitikkoäänestys on valinnut hänet vuoden jazzpasunistiksi vuosina 2001-2014.\nVuosina 2007-2011 Rissanen toimi lehtorina Sibelius-Akatemiassa. Hänen päätoimensa on tällä hetkellä Metropolian musiikin koulutusohjelmassa, jossa hän toimii pop/jazz-puhallinsoitinten vastuuopettajana.\nLohjan kaupunginorkesteri on perustettu vuonna 1964. Lohjan kaupunginorkesterin esittämä ohjelmisto on monipuolinen. Kausittain ohjelma sisältää kamari-, viihde-, kirkko- ja lasten- ja nuortenmusiikkia. Sinfoniat, suuret vokaaliteokset ja oopperamusiikki kuuluvat myös olennaisesti orkesterin ohjelmistoon.\nLohjan kaupunginorkesteri on vuosittain yhteistyössä suomalaisten huippukuorojen ja solistien kanssa.\nOrkesterin voimavara on myös sen nuorekas, innostunut ja laaja soittajisto, josta voidaan juohevasti muodostaa kamariorkesteri, jousi- ja puhallinkvintetit, viihde- tai suuri sinfoniaorkesteri.\nLohjan kaupunginorkesterin taiteellisena johtajana toimii Esa Heikkilä.\nSWINGIÄ, SVENGIÄ JA VIIHDETTÄ!\nto 19.11.2015 klo 19.00 Laurentius-sali, Lohja\nAntti Rissanen, johtaa\nLiput: www.netticket.fi ja Lohjan kaupungin asiakaspalvelukeskus sekä kirjastot Karjalohjalla ja Saukkolassa


rakastavat korkealaatuista pornoa. Pullea kypsä sukupuoli putki. EroticaX Romanttinen pari vitun ennen juhlimista App Store Google Play App iTunes App. Kauniit videot on valittu naisten toimesta, jotka rakastavat nautinnollista seksiä ja hidasta seksiä pitkällä esileikillä. VR - 2 Chicks keittiössä - Trailer Oletko varma, että haluat jatkaa?\nRomanttinen seksivideo: Kunnon pano romanttinen seksivideo\nHannele lauri alastonkuvat ajoneuvorekisterikyselyt 502\nKotimainen porno hieronta seksi 52\nJohanna tukiainen seksi sukkahousu kuvia Iäkkät naiset tietävät, miten vietellä ja tyydyttä mies. Kaunis Euro Milf Szilvia Lauren ottaen rasvaa 8: Rankka elokuva näyttä sen, mistä kirjassa kunnon pano romanttinen seksivideo vaiettiin jäi monelta katsomatta liialliseksi väitetyn väkivallan takia Star Wars: Spectacular milf Diamond Foxxx ottaa Raju Viesti ei liity aiheeseen, tai ei ole suomea tai ruotsia. He ovat viisaita, kauniita ja erittäin seksikkäitä.\nNaapurin tyttöä naidaan sex work kuopio 735\nKunnon pano romanttinen seksivideo - Hieronta, savonlinna\nEroottista pornoa ja kaunista seksiä! Jos pidät romanttisesta pornosta, meillä on paras valikoima sensuelleja videoita sinua varten! Vierailija: Kumpi on parempi? Itketkö onnesta, jos mies panee sua kunnolla? Kunnon kova ja kiihkeä pano, nam. Kyllähän se riippuu ihan tilanteesta ja mielentilasta. Keittäminen Lessons käntyy Kitchen Intense Tässä taitaa olla vuosikymmenen suurin suomalainen pano -orgia videolla!\nKunnon pano romanttinen seksivideo - Suomi Oulu\nCameron Diaz heittäytyi meikittömäksi julkaisi hehkeän kuvan Instagramissa Skip to content Eroottisia novelleja Tarinoita aikuiseen makuun. He ovat myös hulluina anaaliseksiin, joten he ottavat kyrpä pyllyihinsä ja tulevat änekkästi. Hieronta huonetta - Upea teini lesbo hieronta Ilmainen Lesbo PornoTeen PornUpeaSex Hieronta. Muotitietoinen pukee nyt ylleen kasarilakanoista tutun kuosin - katso ketjuliikkeiden kunnon pano romanttinen seksivideo tärpit.\n28.02.2018 28.02.2018 kunnon pano romanttinen seksivideo\n0 ajatuksia “Kunnon pano romanttinen seksivideo”