Köyhyys - syitä ja seurauksia by SOSTE - Issuu\nKÖYHYYS S Y I TÄ J A S E U R AU K S I A Toimittaneet Jiri Sironen & Ulla Saastamoinen\nKÖYHYYS – SYITÄ JA SEURAUKSIA Toimittaneet Jiri Sironen & Ulla Saastamoinen Suomen köyhyyden ja syrjäytymisen vastainen verkosto EAPN-Fin Kansikuva: Laura Oja Taitto: Vitale Ay ISBN 978-952-6628-09-7 Painopaikka Fram Oy Helsinki 2014 EAPN-Fin on osa Euroopan laajuista 30 maata kattavaa kansalaisjärjestöverkostoa, jonka tavoitteena on köyhyyttä kokeneiden kansalaisten osallisuuden lisääminen, köyhyyden vähentäminen Euroopan tasolla ja vaikuttaminen päätöksentekijöihin tämän tavoitteen edistämiseksi. European Anti-Poverty Network (EAPN) on ollut aktiivinen toimija vuosittain järjestetyissä EU:n köyhyyttä kokeneiden tapaamisissa. www.eapn.fi\nSISÄLLYSLUETTELO Esipuhe...........................................................................................................................................................................2 MITÄ KÖYHYYS ON?............................................................................................. 3 Määritelmiä...................................................................................................................................................................3 Ihmisoikeudet, perusoikeudet ja oikeudenmukaisuus.....................................................................6 Köyhyys kasvaa Euroopassa...............................................................................................................................7 Köyhyys Suomessa – köyhyysriskissä lähes miljoona suomalaista............................................8 Köyhyys voi vaikuttaa koko elämään – köyhyyden kokemukset............................................. 13 KÖYHYYDEN SYITÄ JA RISKITEKIJÖITÄ............................................................15 Työttömyys................................................................................................................................................................ 15 Pieni eläke.................................................................................................................................................................. 17 Yksin asuminen....................................................................................................................................................... 17 Lapsiperheiden ja lasten köyhyys................................................................................................................ 18 Asumisen kalleus................................................................................................................................................... 20 Pitkäaikaissairaus tai vamma.......................................................................................................................... 20 Puutteellinen tai alhainen koulutustaso................................................................................................. 22 Opiskelijoiden pienituloisuus......................................................................................................................... 23 Muita riskitekijöitä................................................................................................................................................. 23 KÖYHYYDEN SEURAUKSIA................................................................................24 Köyhyys syrjäyttää................................................................................................................................................. 24 Köyhyys sairastuttaa – sairaus köyhdyttää............................................................................................. 25 Köyhyys altistaa päihteille ja mielenterveysongelmille................................................................. 25 Köyhyys ja ravinto................................................................................................................................................. 26 Velkakierre.................................................................................................................................................................. 27 Asunnottomuus..................................................................................................................................................... 27 Ylisukupolvinen köyhyys ja huono-osaisuus........................................................................................ 27 Sosioekonomisten hyvinvointi- ja terveyserojen kasvaminen.................................................. 28 Siirtolaisuus............................................................................................................................................................... 29 HYVINVOINTIA VAHVISTAVAT TEKIJÄT............................................................30 Köyhyyttä ja tasa-arvoa tulee käsitellä yhdessä.................................................................................. 31 Keinoja köyhyyden ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi................................................................... 34 LIITE: Köyhäinhoidosta leipäjonoihin – silmäyksiä suomalaisen köyhyyden historiaan......... 36 Lähteet......................................................................................................................................................................... 39 1\nEsipuhe Tämä kirjoitus käsittelee köyhyyttä Suomessa ja Euroopassa. Vaikka köyhyystutkimusta tehdään jatkuvasti, yleistajuinen katsaus köyhyyteen on puuttunut. Yhtenä esikuvana on toiminut European Anti-Poverty Networkin (EAPN) ensi kerran vuonna 2009 julkaisema ja vuonna 2014 päivittämä Poverty Explainer. Aihe on valitettavan ajankohtainen. Kun vuonna 2010 vietettiin Euroopan köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan teemavuotta, nostettiin köyhyyden vähentäminen yhdeksi EU:n Eurooppa 2020-päästrategian kärkitavoitteeksi. Tavoitteena on vähentää köyhyysriskissä elävien kansalaisten määrää 20 miljoonalla henkilöllä vuoteen 2020 mennessä. Eurooppa 2020 -strate gian ensimmäisen puoliskon aikana köyhyysriski on kuitenkin talouskriisin seurauksena kasvanut 6,5 miljoonalla henkilöllä, koskien nyt yli 124 miljoonaa henkilöä, neljäsosaa eurooppalaisista. Suomessa tilanne ei ole aivan näin synkkä, vaikka köyhyys koskettaakin lähes miljoonaa kansalaista. Tässä kirjoituksessa esiintyvät tilastotiedot ovat pääosin vuodelta 2012, jolloin Suomessa nostettiin useita vähimmäisetuuksia ja suhteellinen köyhyys väheni. 1990-luvulta jatkunut köyhyyden kasvutrendi on pysähtynyt, mutta trendin pysyvyydestä ei voi vielä tehdä johtopäätöksiä ja mm. työttömyyden lisääntymisen johdosta köyhyyden voi olettaa kääntyvän taas kasvuun. Kirjoituksen lopuksi käymme läpi hyvinvointia vahvistavia tekijöitä sekä keinoja köyhyyden ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi. Tämä kirjoitus on laadittu Suomen köyhyyden ja syrjäytymisen vastaisen verkoston EAPN-Finin sosiaalipoliittisessa työryhmässä. Kirjoituksen ovat toimittaneet Jiri Sironen (EHYT ry) ja Ulla Saastamoinen (SOSTE ry), ja sen kirjoittamiseen ovat lisäksi osallistuneet Anita Hartikka (SPR), Maria Viljanen (Suomen Mielenterveysseura), Jukka Haapakoski (TVY ry) ja Marja Eronen (Suomen Nivelyhdistys). Tekstin kommentoinnista ansaitsevat kiitoksen EAPN-Finin hallituksen jäsenet, erityisasiantuntija Anna Järvinen (SOSTE ry) sekä tutkijat Juha Mikkonen (York University, Kanada) ja Jouko Karjalainen (THL). Verkkosivuillamme www.eapn.fi seuraamme köyhyyden kehittymistä myös tämän julkaisun jälkeen.\nMitä köyhyys on? Määritelmiä Köyhyys on moniulotteinen ilmiö ja jokaisella on siitä jokin käsitys. Köyhyyttä kokenut henkilö tietää konkreettisesti mitä köyhyys jokapäiväisessä elämässä hänen kohdallaan tarkoittaa. Yksilölliset kokemukset voivat olla erilaisia riippuen mm. siitä, onko köyhyys jatkuvaa ja pitkäaikaista vai vain hetkittäistä ja väliaikaista. Niillä joilla ei ole omakohtaista kokemusta köyhyydestä, voi olla hyvin monenlaisia ja vääristyneitäkin käsityksiä köyhyydestä ja sen syistä. Köyhyystutkijat puolestaan voivat pureutua ilmiön moninaisuuteen hyvin eri tavoin jo oman lähestymistapansa valitsemisella. Köyhyys jaetaan yleensä absoluut tiseen ja suhteelliseen köyhyyteen. Absoluuttisella tai äärimmäisellä köyhyydellä tarkoitetaan tilaa, jossa ravinnon, vaatetuksen ja asumisen\nvähimmäisedellytykset eivät täyty. Maailmanpankin määritelmässä absoluuttinen köyhyys tarkoittaa elämistä alle 1,25 dollarilla päivässä. Äärimmäisen köyhyyden vähentäminen on yksi YK:n vuosituhattavoitteista (Millennium Development Goals) ja siinä on 2000-luvun aikana onnistuttu suhteellisen hyvin. Maapallon noin seitsemästä miljardista ihmisestä silti noin kolme miljardia elää köyhyydessä (Khan 2009), ja näistä 1,2 miljardia äärimmäisessä köyhyydessä (World Bank 2013). Absoluuttinen köyhyys on yleisintä kehitysmaissa, mutta viime vuosina se on kasvanut Euroopassa ja koskee mm. joitakin sosiaaliturvan ulkopuolella olevia työttömiä, asunnottomia, romaneita ja paperittomia. Suhteellisella köyhyydellä tarkoitetaan yksilön tai ryhmän selkeää huono-osaisuutta verrattuna muun väestön keskimääräiseen elintasoon 3\ntai elintapaan. Suhteellisessa köyhyydessä elävät joutuvat kamppailemaan elääkseen normaalia elämää ja pystyäkseen osallistumaan yhteiskunnan taloudellisiin, sosiaalisiin ja kulttuurisiin toimintoihin. Suhteellinen köyhyys vaihtelee maittain riippuen enemmistön elintasosta. Euroopassa köyhyysrajana käytetään yleisesti pienituloisuuteen perustuvaa määritelmää, mikä on 60 % kotitalouksien käytettävissä olevasta mediaanitulosta. Mediaanitulo tarkoittaa keskimmäistä tuloa, kun kaikkien kotitalouksien tulot laitetaan suuruusjärjestyksessä jonoon. Eli kun kotitaloudella on käytettävissään alle 60 % väestön keskimääräisestä käytettävissä olevasta tulosta, se on määritelmällisesti köyhä. Mediaanituloon ja pienituloisuuteen perustuva suhteellinen köyhyys voi paradoksaalisesti myös vähentyä esimerkiksi silloin kun kansantalous\nEAPN Eurooppa ja Euroopan komissio järjestävät vuosittain köyhyyttä kokeneiden tapaamisen Brysselissä, kuva vuodelta 2014 (EAPN).\non vaikeuksissa ja kaikista rikkaimpien tulot pienenevät, vaikka tällä ei olisikaan mitään positiivista vaikutusta pienituloisten elinolosuhteisiin. Pienituloisella henkilöllä voi periaatteessa olla myös merkittävää omaisuusvarallisuutta (esimerkiksi perittynä). Näistä syistä johtuen köyhyyden mittaamiseksi tarvitaan pienituloisuuden lisäksi myös muita mitta reita. Pienituloisuuteen perustuva köyhyysraja antaa yleisen kuvan köyhyydestä, mutta se ei vielä kerro köyhyyden syvyydestä (kuinka kaukana köyhyysrajan alla ollaan), eikä köyhyyden kestosta. Köyhyyden syvyyttä voidaan mitata köyhyyskuilun käsitteellä, mikä kuvaa köyhien keskitulon etäisyyttä köyhyysrajasta. Köyhyys on moniulotteinen ilmiö, jota täytyy tutkia monesta suun nasta ja sekä absoluuttinen että\nsuhteellinen köyhyys huomioiden. Esimerkiksi leipäjonojen asiakasmäärät tai järjestöille tulleet avunpyynnöt ovat tärkeitä signaaleja, joita ei tule jättää huomioimatta. EU:n Eurooppa 2020 -strategiassa puhutaan köyhyysriskissä tai köyhyys uhan alaisina elävistä (at risk of poverty or social exclusion, AROPE). Syrjäytymis- ja köyhyysriski lasketaan vuonna 2010 käyttöön otetun EU-kriteeristön mukaan kolmella indikaattorilla: suhteellinen köyhyys riski (pienituloisuus), aineellinen puute ja kotitalouden vajaatyöllisyys. Köyhyysriski on siis laajempi käsite kuin vain pienituloisuuteen perustuva köyhyys. Köyhyysriskissä elävien osuus on korvannut Euroopan tilastotoimisto Eurostatin tilastoissa aiemmin käytetyn termin köyhyysaste. Köyhyyttä mitataan erilaisilla tilastollisilla indikaattoreilla.\n simerkiksi aineellista puutetta E mitataan EU:ssa laskemalla, onko henkilöllä varaa neljään yhdeksästä indikaattorista (yllättävät menot, vuokra ja laskut, lihaa, kalaa tai vastaavaa proteiinia sisältävä ateria joka toinen päivä, asunnon lämmitys, viikon loma vuodessa, auto, väritelevisio, pesukone tai puhelin). Vajaatyöllisyys lasketaan taas kotitalouksien työikäisen väestön työl lisyysasteen perusteella. Köyhyyden yhteydessä puhutaan usein syrjäytymisestä, millä tarkoitetaan prosessia, jossa ihmisiä työnnetään yhteiskunnan marginaaliin ilman yhtäläisiä mahdollisuuksia ja resursseja osallistua sen toimintaan. Englanniksi käytetään termiä social exclusion (sosiaalinen ulossulkeminen) ja tästä syystä suomeksikin parempi termi syrjäytymiselle olisi syrjäyttäminen. Käsitteet eroavat myös siinä, kuka katsotaan aktiiviseksi\ntoimijaksi: syrjäytyykö henkilö omilla valinnoillaan (syrjäytyminen) vai työntääkö yhteiskunta tiettyjä ryhmiä marginaaliin (syrjäyttäminen). Sosiaalisen ulossulkemisen vastakohtana puhutaan usein osallisuudes ta (inkluusio, englanniksi inclusion). Köyhyys ja syrjäytyminen ovat siis eri asioita, vaikka esiintyvät usein yhdessä. Toinen köyhyyden yhteydessä usein esiintyvä termi on haavoittuva (vulnerability), millä tarkoitetaan henkilön lisääntyneitä riskejä ja alttiutta erilaisille ongelmille. Synonyyminä köyhyydelle ja haavoittuvuudelle käytetään usein myös huono-osaisuutta.\nVirallisten määritelmien ja indikaattoreiden lisäksi tarvitaan ihmisten kokemusten tutkimista, jotta köyhyyden todellisuutta ja monimuotoisuutta voidaan ymmärtää. Köyhyyttä kokeneilta ihmisiltä tulee kysyä, mitä köyhyys heille merkitsee, miten se ilmenee ja mitä siitä seuraa. Näin voimme määritellä myös subjektiivisen köyhyyden, kunkin ihmisen omat kokemukset ja käsitykset köyhyydestä. Subjektiivisen köyhyyden tutkiminen auttaa meitä paremmin myös ymmärtämään niitä keinoja, joilla köyhyyttä voidaan ehkäistä ja vähentää.\nYhteiskunnallinen arvomaailma ja poliittiset päätökset vaikuttavat siihen, miten varallisuus jaetaan. Köyhyys on merkki yhteiskunnan resurssien eriarvoisesta jakautumisesta. Köyhyydestä puhuttaessa ollaan perimmältään ihmis- ja perusoikeuskysymysten äärellä. Eriarvoisuus loukkaa ihmisoikeuksia, koska se vie ihmisiltä mahdollisuuden täysipainoiseen inhimilliseen kehitykseen (Therborn 2014). Suomi on valtiona sitoutunut lukuisiin kansainvälisiin ihmis oikeuksia koskeviin sopimuksiin. Suomessa ihmisoikeudet taataan perustuslaissa, jonka 19 §:n mukaan ”jokaisella, joka ei kykene hankkimaan ihmisarvoisen elämän edellyttämää turvaa, on oikeus välttämättömään toimeentuloon ja huolenpitoon.\nEAPN EXPLAINER #6 2014\nEAPN Eurooppa on julkaissut Poverty Explainerin vuosina 2009 ja 2014. 6\nIhmisoikeudet, perusoikeudet ja oikeudenmukaisuus\nKansalaisjärjestöt ovat muistuttaneet sosiaalisista oikeuksista erilaisilla tempauksilla, kuvassa mielenosoitus vuonna 2008 (kuva Antti Honkonen). Lailla taataan jokaiselle oikeus perustoimeentulon turvaan työttömyyden, sairauden, työkyvyttömyyden ja vanhuuden aikana sekä lapsen syntymän ja huoltajan menetyksen perusteella”. Julkinen valta ja sosiaaliturva järjestelmämme eivät kuitenkaan ole pystyneet riittävästi vastaamaan köyhyyden ja huono-osaisuuden haasteisiin, vaan rinnalle on syntynyt eri aikakausina monenlaisia auttamisjärjestelmiä yhteisöjen, järjestöjen ja kirkon toimesta (vertaisapu, ruoanjakelu, diakoniatyö jne). Nämä kansalaisyhteiskunnan ja kolmannen sektorin palvelut ovat varmistaneet sen, että Suomessa ei kenenkään tarvitse kuolla nälkään. Viime kädessä köyhyyden pois tamisen tulisi olla julkisen vallan\nvastuulla. Julkisen vallan vastuuta perusoikeuksien toteutumisessa on alleviivannut myös joidenkin sosiaali- ja terveysalan järjestöjen ja aktiivien käyttämä ”perusturvarikos” -käsite. Käsitteellä viitataan perus oikeuksien laiminlyöntiin esimerkiksi sosiaali- ja terveyspalvelujen tietoisella alibudjetoinnilla. Muualta Euroopasta esimerkki ”perusturva rikoksesta” on mm. joidenkin romanien elinolot.\nKöyhyys kasvaa Euroopassa Vuonna 2008 alkaneen talouskriisin johdosta köyhyys on noussut isoksi kysymykseksi Euroopassa. Yksi vuonna 2010 laaditun EU:n Eurooppa 2020-strategian viidestä yleis 7\ntavoitteesta kuuluu ”Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunta – poistetaan köyhyys- tai syrjäy tymisvaara vähintään 20 miljoonalta ihmiseltä”. Eurooppa 2020 -strategian aikana köyhyys- ja syrjäytymisvaara on kasvanut 6,6 miljoonalla henkilöllä, koskien tällä hetkellä 124,2 miljoonaa eurooppalaista (24,8 % kansalaisista). Talouskriisin aikana erityisesti monet Etelä-Euroopan valtiot ovat leikanneet kansalaisten palkkoja, sosiaalietuuksia ja julkisen sektorin työpaikkoja. Työttömyys on kasvanut nopeasti (vuosien 2008–2013 välillä 8 miljoonalla vähintään 26 miljoonaan) ja monet aiemmin keskipalkkaiset ihmiset ovat ajautuneet jatkuvaan epävarmuuteen toimeentulostaan. Myös lapsiköyhyys ja itsemurhat ovat huolestuttavasti kasvussa. EU:n jäsenvaltioiden väliset erot ovat melko suuria. Romaniassa ja Bulgariassa yli puolet väestöstä elää köyhyyden riskirajoilla, Kreikassa lähes puolet ja Espanjassakin neljäsosa väestöstä. Köyhyys on Euroopassa todellinen ja kasvava ongelma. Nykyisen taloudellisen taantuman, pysähtyneisyyden ja talouskuripolitiikan jatkuessa Eurooppa 2020 -strategian köyhyyden vähentämistavoitetta tuskin tullaan saavuttamaan. Tavoitteen saavuttamiseksi EAPN Eurooppa on peräänkuuluttanut Marshallavun tyyppistä investointisuunnitelmaa työpaikkojen, palveluiden ja sosiaalisen suojelun luomiseksi ja turvaamiseksi. 8\nKöyhyys Suomessa – köyhyys riskissä lähes miljoona suomalaista Tutkimusten mukaan enemmistö suomalaisista voi hyvin. Kaikki eivät kuitenkaan ole päässeet osaksi vauraudesta. Viime vuosien ajan pienituloisuusrajan alapuolella elävien ihmisten määrä on liikkunut noin 700 000 ihmisen tienoilla. 1990luvun puolivälistä kasvanut pieni tuloisten lukumäärä kääntyi laskuun vuonna 2012 ollen 635 000 henkilöä. Mutta koska tilastotieto tulee aina jäljessä ja työttömyys on lähivuosina kasvanut, tämän hetkinen tilanne voi olla jo toinen. Köyhyyttä määrittelevä 60 % mediaanituloista oli yhden hengen taloudessa 1170 € kuukaudessa vuonna 2012 (Tilastokeskuksen tulonjakotilasto 2012). Käytännössä noin Helsingin väestöä vastaava määrä kansalaisia joutuu päivittäin pohtimaan elämisen perusedellytyksiä tai niiden puuttumista. Jos mukaan lasketaan pienituloisuuden lisäksi myös köyhyysriskissä elävät, lähestytään jo koko pääkaupunkiseudun väestömäärää, 854 000 henkilöä, runsasta 15 % koko maan väestöstä. ”Pieni tuloisissa talouksissa on noin 632 000 henkilöä, vajaatyöllisissä talouksissa noin 351 000 jäsentä ja aineellista puutetta kärsivissä talouksissa noin 132 000 jäsentä … Suomessa oli 2012 lähes 480 000 pitkittyneesti pieni tuloista eli 9,0 prosenttia koko väestöstä.” (Eurooppa 2020 -strategia, Suomen kansallinen ohjelma, kevät 2014.)\nEurooppa 2020-strategian mukaisesti Suomi on sitoutunut vähentämään köyhyysriskissä elävien ihmisten määrää 150 000:lla vuoteen 2020 mennessä. Toistaiseksi suunta on ollut oikea, sillä strategian aikana köyhyysriskissä olevien määrä on pudonnut 900 000 henkilöstä noin 50 000 henkilöllä, mutta on liian aikaista arvioida koko tavoitteen toteutumista. Keitä ovat nuo lähes 900 000 köyhää tai köyhyysriskissä elävää suomalaista ja millaisilla tuloilla \the elävät? Seuraavassa muutamia tilastotietoja, jotka valottavat asiaa. Työmarkkinatukea maksettiin KELAsta 216 700 henkilölle vuonna\n2012. Työmarkkinatuki on monelle työttömälle pysyvä tulonlähde. Työmarkkinatuen saajista 30 % \toli pitkäaikaistyöttömiä, joilla on takana yli vuosi työttömyyttä. Keskimääräinen maksettu työmarkkinatuki oli 720 € kuukaudessa (KELA 2013). Toimeentulotuen saajia oli 371 000 henkilöä vuonna 2012. Määrä on 6,8 % koko väestöstä (THL 2014). Toimeentulotuki on kunnan maksama viimesijainen tarveharkintainen tuki tilanteessa, jossa ensisijaiset etuudet kuten työttömyysturva, kansaneläke ym. perusturvaetuudet eivät riitä kattamaan välttämätöntä toimeentuloa. Toimeentulotuen\nVuonna 2010 vietettiin Euroopan köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan teemavuotta, kuva Vantaan köyhyysseminaarista (kuva Antti Honkonen).\nmäärä vaihtelee perhekoosta ja taloudellisesta tilanteesta riippuen. Vuonna 2014 toimeentulotuen yksinasuvan perusosa on 480,20 € kuukaudessa. Lisäksi voidaan maksaa harkinnanvaraista täydentävää tai ennaltaehkäisevää lisätukea, mikäli tulot eivät riitä kattamaan hyväksyttäviä menoja. Yli neljännes saa toimeentulotukea pitkäaikaisesti. Toimeentuloa saavista kotitalouksista on tulottomia noin 20 000. Tuloton tarkoittaa henkilöä tai kotitaloutta, joiden ainoa toimeentulon lähde on toimeentulotuki ja KELAn maksama yleinen asumistuki sekä joissakin tapauksissa lapsilisät ja elatustuet. Suomessa tulottomien määrä on\nkaksinkertaistunut 2000-luvulla (Honkanen 2013). Eläkkeellä olevan noin 1,3 miljoonan ihmisen joukosta 219 000 henkilöä (17 %) oli pienituloisia vuonna 2012. Kaikkein vaikeimmassa asemassa ovat ne, jotka ovat läpi elämänsä olleet ansiotyön ulkopuolella tai ansiotyö on jäänyt vähäiseksi. Valtaosa pienituloisista eläkeläisistä (82 %) elää yksin. (Tilastokeskuksen tulonjakotilasto 2012). KELAn maksaman kansaneläkkeen saajia oli 648 000 henkilöä vuonna 2012, joista pelkästään täyden kansaneläkkeen (noin 634 €/kk vuonna 2014) saajia oli 85 000 henkilöä. Lisäksi takuueläkkeen saajia oli\nTyöttömät työnhakijat Työttömät t yönhak ijat kuuk ausittain kuukausittain\nTyöttömät työnhakijat Trendi\nEuroopan köyhyyden torjumisen teemavuotena 2010 tuotettuja ajatuksia suomalaisesta köyhyydestä (kuvat Antti Honkonen).\nnoin 104 000 h  enkilöä (noin 740 € vuonna 2014). Köyhyydessä elävien lasten (alle 18-vuotiaiden) lukumäärä oli vuonna 2012 noin 102 000 henkilöä, mikä on 9,4 % lapsista. Lasten köyhyysriski on yhden huoltajan kanssa asuvilla lapsilla yli kaksinkertainen (19,8 %) verrattuna kahden vanhemman kanssa asuviin (7,7 %). Köyhyydessä elävien lasten määrä kaksinkertaistui Suomessa vuosina 1995–2010, mutta on sen jälkeen lähtenyt hienoiseen laskuun (Tilastokeskuksen tulonjakotilasto 2012). Peruskoulun lisäksi muuta koulu tusta vailla olevia nuoria (15–29-vuo tiaita) oli yhteensä 51 341 henkilöä vuonna 2010. Heistä työttömiä työnhakijoita oli 18 830 ja muita nuoria, jotka eivät käy töissä tai opiskele\noli 32 511. Lukumäärä on noin 5 % koko 15–29-vuotiaiden ikäluokasta. (Myrskylä 2012.) Köyhyyden taustalta löytyy usein pitkittynyttä työttömyyttä, suku polvelta toiselle periytyvää huonoosaisuutta, matalaa koulutustasoa, monilapsisia perheitä, yksinhuoltajuutta tai yksin asumista, pitkä aikaissairauksia tai erilaisesta vammasta johtuvaa työkyvyttömyyttä sekä päihde- ja mielenterveys ongelmia. Köyhyydessä on myös alueellisia eroja. Köyhyys on viime vuosina lisääntynyt erityisesti kaupunki seuduilla, jossa eläminen on kallista ja asunnottomuus muuta Suomea yleisempää. Syrjäseuduilla taas on enemmän työttömyyttä, eivätkä hyvinvointipalvelut ole kattavia tai kaikkien saavutettavissa.\nSuomalainen köyhyys lukuina (vuosien 2012–2014 tilastojen mukaan) • Suomessa on noin 650 000 köyhää, kun määritelmänä on 60 % väestön mediaanituloista sekä lisäksi noin 200 000 köyhyysriskissä elävää (yhteensä noin 15 % väestöstä) • Aineellista puutetta kärsii noin 130 000 ihmistä • Köyhyydessä eläviä lapsia on noin 100 000 • Toimeentulotukea saa noin 370 000 henkilöä, näistä yli neljännes pitkäaikaisesti • Työttömänä on noin 350 000 henkilöä, joista kolmannes pitkäaikaistyöttömiä • Tulottomia kotitalouksia on noin 20 000 • Leipäjonoissa käy viikoittain lähes 25 000 henkilöä • Asunnottomana on noin 7 500 henkilöä\nKöyhyys voi vaikuttaa koko elämään – köyhyyden kokemukset Sen lisäksi että köyhyys nähdään ensi sijassa riittävien varojen puutteena köyhyys voi vaikuttaa hyvin kokonaisvaltaisesti ihmisen elämään, itsetuntoon ja mahdollisuuksiin. Köyhyys asettaa rajoja ihmisen sosiaaliselle osallistumiselle, kuluttaa voimavaroja, luo epävarmuutta, ahdistusta ja stressiä selviytymisestä nyt ja tulevaisuudessa. Nykyaikaisessa vauraassa ja monimutkaisessa yhteiskunnassa eläminen vaatii entistä enemmän taloudellisia ja muita resursseja, jotta eläminen olisi muutakin kuin selviämistä päivästä toiseen. Tunne siitä, että itsellä ei ole mahdollisuuksia samoihin asioihin kuin lähes kaikilla muilla, voi olla musertava.\nEAPN-Fin julkaisi vuonna 2012 Juha Mikkosen raportin nuorten pienituloisuudesta ja arjen selviytymiskeinoista.\nKöyhyydessä eläminen voi tarkoittaa esimerkiksi, että: • yhteydet perheeseen ja kavereihin katkeavat • syntyy toivottomuuden ja vallattomuuden tunne suhteessa jokapäiväiseen elämään vaikuttaviin päätöksiin • ei saa riittävästi tietoa palveluista ja tuesta, joihin olisi oikeutettu • on ongelmia perustarpeiden tyydyttämisessä sekä kelvollisen asumisen, terveyspalveluiden ja koulutuksen saatavuudessa • ei ole varaa syödä monipuolista ravintoa • ei ole varaa ostaa uusia vaatteita • ei ole varaa käyttää julkista liikennettä, käydä hammaslääkärillä tai ostaa lääkkeitä • ei saa koskaan säästettyä rahaa pahan päivän varalle tai joutuu ottamaan jatkuvasti velkaa • ei ole varaa osallistua harrastuksiin ja vapaa-ajan toimintoihin kuten elokuvissa, lätkämatsissa ja baarissa käynti tai syntymäpäivät, joihin pitäisi ostaa lahja • kohtaa syrjintää ja ulossulkemista • altistuu helpommin laittomiin tilanteisiin, kuten pimeisiin töihin tai näpistämiseen. (EAPN Poverty Explainer #6)\nNoin 70 000 täysi-ikäistä suomalaista kokee itsensä usein sekä huono-osaiseksi että syrjityksi. (Kansalaisbarometri 2011)\nKöyhyyden kokemus voi siis ilmetä päivittäisessä taistelussa elämisen, elannon ja muiden tarpeiden puolesta, tai toisaalta kehittyä pikku hiljaa tilanteeksi, jossa yksilöllä ei ole enää mahdollisuutta osallistua yhteis kunnassa yleisesti kaikille ajateltuihin toimintoihin.\nKöyhyyden kokemukset ovat myös hyvin yksilöllisiä. Köyhyys ei ole vain rahan puutetta ja moni pienituloinen ei pidäkään itseään köyhänä. Hyvinkin köyhä ihminen voi myös olla tyytyväinen elä määnsä. Kokemuksellisen köyhyyden mittarit voivat olla myös hyvin konkreettisia, esimerkkinä nälän tunne. Suomessa esimerkiksi leipäjonoissa käyvistä ihmistä nälkää on tuntenut neljäsosa (Kuka käy leipäjonossa? 2012). Suomessa köyhyyden kokemuksia on kerätty mm. kirjoituskilpailuilla ja niiden aineistoista on toimitettu useita kirjoja ja opinnäytteitä (mm. Arkipäivän kokemuksia köyhyydestä 2007). Näitä tekstejä on koottu verkkosivuille www.koyhyyskirjoitukset.org.\nEn koskaan sanonut kenellekään, ettei mulla ollut yhtään rahaa. Jos joku pyysi jonnekin, mulle ei vaan sopinut tai sitten katosin liiallisista rahamestoista aina sopivasti paikalta. Tuttu kutsui eilen kahvioon, mutta minulla ei ollut varaa teehen. Tuntuu ikävältä käydä paikoissa, joissa muut ostavat jotain. Tuntuu, että ympäröivä maailma saa aikaan tarpeen sisustaa, ostaa uusia vaatteita, kodin elektroniikkaa ja ylipäänsä kuluttaa. (Syrjäytyä vai selviytyä? 2012)\nKöyhyyden syitä ja riskitekijöitä Seuraavassa käsittelemme yleisimpiä köyhyyden syitä ja riskitekijöitä. Joidenkin syiden ja riskitekijöiden kohdalla on kyse ilmiöistä, jotka ovat usein myös seurausta köyhyydestä. Esimerkiksi pitkäaikaissairaus voi aiheuttaa köyhyyttä, ja köyhyys taas aiheuttaa altistumista entistä pidemmälle sairausajalle tai pitkä aikaissairauksille. Tärkeämpää kuin määritellä kumpi tuli ensin, onkin ymmärtää erilaisten riskitekijöiden ja köyhyyden syy- ja seuraussuhteita. Mikään tekijä ei välttämättä aiheuta yksin köyhyyttä, ja usein etenkin pitkittynyt köyhyys johtuu useammasta tekijästä.\nTyöttömyys Työttömyys johtaa tulojen vähentymiseen ja erityisesti työttömyyden pitkittyessä köyhyysriski kasvaa. Työttömyys on yleisin köyhyysriskiin johtava tekijä. Työttömyys ei johda vain tulojen vähentymiseen, koska työn kautta saa käyttöönsä usein muitakin resursseja sekä sosiaalisia suhteita. Työssä käyvillä on esimerkiksi pääsääntöisesti ilmainen työterveyshuolto, kun taas kunnallisessa terveydenhoidossa usein peritään palvelumaksuja. Nykyisen talouskriisin työllisyysvaikutukset ovat olleet tuotannon laskuun nähden yllättävän vähäiset, mutta työttömyys ja etenkin pitkä\naikaistyöttömyys ovat silti kasvaneet voimakkaasti ja yli kaksinkertaistuneet vuodesta 2009 vuoteen 2014. Suomen työttömyysaste oli syyskuussa 2014 8,2 %, kun se vuonna 2013 oli 6,6 %. Vuonna 2011 laaditun hallitusohjelman tavoite oli laskea työttömyys 5 %:iin kevääseen 2015 mennessä. Työ- ja elinkeinoministeriön syyskuun 2014 tilastojen mukaan Suomessa oli työttömiä työnhakijoita 314 500. Kolmen kuukauden sisällä työllistyy yleensä noin 17 % työn hakijoista. Yli vuoden työttömänä olleita pitkäaikaistyöttömiä oli 92 600, josta karkeasti kolmannes on ollut jo 1000 päivää työttömänä. \tYli 50-vuotiaita työttömiä oli 121 085. Nuoria alle 25-vuotiaita työttömiä työnhakijoita oli 41 700 ja yli 50-vuotiaita työttömiä työnhakijoita 117 500. Syyskuussa TE-toimistoissa oli 38 100 avointa työpaikkaa. Ministeriön lokakuun ennusteen mukaan vuonna 2015 pitkäaikaistyöttömiä on 100 000 henkilöä, vaikeasti työllistyvien määrä kasvaa 170 000 henkilöön ja nuoria alle 25-vuotiaita työttömiä työnhakijoita on 45 000 henkilöä. Tilastokeskuksen mukaan työttömiä työnhakijoita oli vuoden 2014 syyskuussa 218 000 henkilöä. Tilastokeskuksen luku mitataan EU:n standardoimien kyselytutkimusten mukaan, joka tuottaa työ- ja elinkeino ministeriötä pienemmät luvut. 15\nTilastokeskus arvioi, että syyskuussa oli 149 000 piilotyötöntä henkilöä, jotka voisivat kahden viikon sisällä vastaanottaa työtä, mutta eivät ole hakeneet neljän viikon sisällä avoimia työpaikkoja. Tämä kielii vakavasta työnhakijan ja tarjolla olevien työpaikkojen kohtaanto-ongelmasta. Osa työnhakijoista luovuttaa työnhaussa, kun heille ei löydy sopivia työpaikkoja. Talouskriisi on tuottanut lisää rakennetyöttömyyttä. Sen tausta tekijöitä ovat talouden ja työmarkkinoiden yleinen tilanne, esimerkiksi vaikeudet rauta-, metsä- ja ICT-sektoreilla. Työvoiman osalta tausta tekijöitä ovat mm. puutteellinen koulutus ja osaaminen. Yhteis kunnallisessa keskustelussa yleistynyt työttömien itsensä syyllistäminen työttömyydestä on kuitenkin täysin väärä tapa yrittää ratkaista ongelmaa, ja on pahimmillaan vielä yksi syrjäyttävä tekijä lisää.\nTyöttömille maksettava työt tömyysturva jakaantuu KELAn maksamaan työmarkkinatukeen \ttai peruspäivärahaan ja työttömyyskassojen maksamaan ansiosidonnaiseen päivärahaan. Lisäksi työtön voi saada kunnilta erikseen anottavaa toimeentulotukea ja KELAn asumistukea. Työmarkkinatuki ja perus päiväraha ovat keskimäärin 702 € kuukaudessa. Ansiosidonnainen työttömyysturva koostuu työ markkinatuen perusosasta sekä ansioihin perustuvasta ansio-\tosasta (ansio-osan suuruus on 45 % päiväpalkan ja perusosan erotuksesta). Työttömyyden lisäksi myös osa-aikainen ja matalapalkkainen työ voi tuottaa köyhyyttä. Tämä ei ole perinteisesti ollut Suomessa suuri ongelma, mutta osa-aikaiset ja matalapalkkaiset työsuhteet ovat Suomessakin kasvavia ilmiöitä.\nPaljonko työtön saa työttömyyskorvausta? Työttömyysturva jakaantuu työmarkkinatukeen tai peruspäivärahaan ja ansiosidonnaiseen päivärahaan. Lisäksi työtön voi saada kunnan harkinnanvaraista, erikseen anottavaa toimeentulotukea ja KELAn asumistukea. Työmarkkinatuki on 32,66 € päivältä ja sitä maksetaan 5 päivältä viikossa, kuukaudes sa keskimäärin 702 €, josta maksetaan kunnallisveroa (noin 20 %). Peruspäiväraha on sama kuin työmarkkinatuki. Ansiosidonnainen työttömyysturva koostuu työmarkkinatuen perusosasta sekä ansioihin perustuvasta ansio-osasta. Ansio-osan suuruus on 45 % päiväpalkan ja perusosan erotuksesta. Keskimääräinen ansiosidonnainen työttömyysturva on noin kaksi kertaa korkeampi kuin työmarkkinatuki, eli noin 1400 € kuussa. 500 päivää työttömänä olleet pitkäaikaistyöttömät eivät ole oikeutettuja ansiosidonnaiseen työttömyysturvaan elleivät he täytä ikänsä johdosta lisäpäiväoikeutta (ns. eläkeputki).\nPieni eläke Useat eläkeläiset ovat pienituloisia. Yli 75-vuotiaiden vanhusten köyhyys riskiaste on liikkunut Suomessa 2000-luvulla 22–26 % välillä (Kuivalainen & Palola 2013). Keskimääräinen eläke on 1690 € kuukaudessa miehillä ja 1320 € kuukaudessa naisilla (Eläketurvakeskus 2013). Eläkeläisten verotus on kovempi kuin työikäisten, sillä heillä ei ole ansiotulovähennystä. Toisaalta eläkkeestä ei mene työeläkemaksuja. Kansaneläkelaitoksen (KELA) eläkkeiden (kansaneläkkeet, vammaistuet ja perhe-eläkkeet) varassa ovat mm. pitkäaikaistyöttömät, mielenterveyskuntoutujat ja osatyökykyiset henkilöt, joilla työ tuloja ei ole kertynyt riittävästi työeläkkeen saamiseksi. Takuueläke on suuruudeltaan 743 € ja kansaneläke joko 562 tai 633 € kuukaudessa. Pelkkää KELAn eläkettä saa noin 100 000 henkilöä. Sen lisäksi on noin 240 000 työkyvyttömyyseläkkeellä olevaa, joilla eläke voi olla hyvin pieni. Asumiskustannukset ovat eläkeläisten suurin menoerä. Pääkaupunkiseudulla ja suurimmissa kaupungeissa asuminen on kallista ja jos asuu vuokralla, ei elämiseen jää vuokran jälkeen kovinkaan paljon rahaa. Ikäihmiset joutuvat usein käyttämään lääkkeitä, vaikka kunto olisikin melko hyvä. Kroonisten sairauksien hoito on kallista ja monista lääkkeistä joutuu maksamaan melko paljon KELA-korvaustenkin jälkeen. Valitettavan usein lääkkeet jäävät ostamatta, jotta rahat riittäisivät muihin\nmenoihin. Suomalaiset säästävät ennemmin lääkemenoista kuin muusta tarpeelliseksi kokemastaan. Joillekin eläkeikäisille julkinen liikenne voi olla niin kallista, että se saattaa estää heitä osallistumasta jopa ilmaisiin tapahtumiin. Joillakin alueilla ei edes ole kunnollista julkista liikennettä, jolloin liikkuminen voi jäädä autottomilta kokonaan. Vanhoilla ihmisillä liikkuminen voi olla hyvin vaikeaa, jolloin julkisen liikenteen pysäkille pääseminen saattaa olla suuri ponnistus. Omista fyysisistä rajoitteista, huonosta julkisesta liikenteestä tai pienistä tuloista johtuva kotiin jääminen lisää ikäihmisten yksinäisyyttä ja voi johtaa syrjäytymiseen. Sellaiset pienituloiset eläkeläiset, joilla on hyvät sosiaaliset verkostot pärjäävät kohtuudella. Kaikkein heikoimmassa asemassa ovat vuokralla asuvat yksinelävät ja lapsettomat pienituloiset eläkeläiset. Varsinkin jos heillä ei ole ystäviä, sukulaisia tai naapureita, jotka auttaisivat arjessa. Tämä ryhmä on ehkä prosentuaalisesti pieni, mutta lukumääräisesti heitä saattaa olla useita kymmeniä tuhansia.\nYksin asuminen Yksin asuminen yleistyy sekä maailmanlaajuisesti että erityisesti Pohjoismaissa. Suomessa yksin asuvien talouksia on yli 41 % kaikista talouksista ja yksin asuvien määrä on jo yli miljoona. Jos kehitystrendi jatkuu samansuuntaisena, vuonna 17\n2020 puolet suomalaisista asuntokunnista on yksin asuvien asuntokuntia. Yksin asuvista 42 % on 35–64-vuotiaita, kolmannes 65 vuotta täyttäneitä ja loput on alle 35-vuotiaita. Yli 65–vuotiaista yli kaksi kolmasosaa asuu yksin. Maan laitosväestö koostuu pääosin yksin asuvista. Yksin asuvat ovat hieman useammin naisia kuin miehiä. Kaikista yksin asuvista 41 % kuului vuonna 2008 kahteen alimpaan tulokymmenykseen, koko väestöstä näihin tuloluokkiin kuului 20 %. Kaikista köyhyysrajan alittavista noin 43 % on yksin asuvia. Yksin asuvien joukko koostuu eri-ikäisistä ja eri elämänvaihetta elävistä ihmisistä. Yksin asuvien talouksissa köyhyysriski on korkeinta nuorimmilla ikäryhmillä. Köyhyys koettelee myös ikääntyneitä yksineläjiä. Yli 75-vuotiaista yksin asuvista naisista köyhyysrajan alapuolelle jää reilut 30 %. Yksin asuvat ikään tyneet naiset ovat suuremmassa köyhyysriskissä kuin puolison kanssa asuvat ikätoverinsa. Yksin asuvat naiset jäävät yksin asuvia miehiä useammin köyhyysrajan alapuolelle. Yksin asuvat ovat myös voimakkaasti edustettuina toimeentulotuen asiakkaissa. Kaikista toimeentulo tuen saajista noin 70 % on yksin asuvia. Yksin asuvat joutuvat käyttämään asumiskuluihin suhteellisesti enemmän rahaa kuin useamman hengen taloudet. Yhden hengen asumiseen soveltuvien asuntojen 18\nkustannukset ovat suhteessa korkeammat kuin suurempien talouksien asuntojen. Yksin asuva ei voi myöskään jakaa puolison kanssa vuokraa, yhtiövastiketta, kotivakuutusta, s ähkö- ja vesimaksuja tai asunnon remontista aiheutuvia kuluja. Ruokamenot ovat usein suhteellisesti suuremmat yksin asuvalla kuin puolison kanssa asuvalla. Ruokakauppojen pakkauskoot ovat usein suunniteltu perhetalouksille. Yksin asuminen altistaa myös yksinäisyydelle ja turvattomuudelle. Taloudellisten seurausten lisäksi huomiota olisi kiinnitettävä myös yksinasuvien palveluihin ja sosiaalisen tuen tarpeisiin. Yksin asuminen voi olla itse valittua eikä tarkoita välttämättä sitä, että henkilö kärsisi yksinäisyydestä. Jos yksin asuminen ei ole itse valittua ja henkilö kärsii siitä kokien yksinäisyyttä, saattaa se aiheuttaa mielenterveyden ongelmia, esimerkiksi masennusta.\nLapsiperheiden ja lasten köyhyys Lapsiperheiden suhteellinen köyhyys on lisääntynyt Suomessa. Lapsi köyhyys kolminkertaistui vuodesta 1995 vuoteen 2007, jolloin se oli huipussaan eli 13,7 %. Viime vuosina lapsiköyhyys on hieman laskenut ja vuonna 2012 köyhyydessä elävien lasten (alle 18-vuotiaat) osuus oli 9,4 %, joka tarkoittaa 102 000 lasta. Lapsiperheiden toimeentulo vaikeuksia ja köyhyysriskiä kasvat-\ntavat erityisesti vanhempien työttömyys, yksinhuoltajuus ja lasten suuri lukumäärä. Myös pikkulapsivaiheessa toisen vanhemman perhevapaa lisää köyhyysriskiä. Yksinhuoltajaperheissä köyhyysriski selittyy sillä, että talous rakentuu useimmiten yhden tulonsaajan varaan. Yksinhuoltajaperheissä eletään usein kädestä suuhun ja lähes 70 % yksinhuoltajista kertoo, että menojen kattaminen tuloilla on jonkin verran tai erittäin hankalaa. Saatavilla olevilla julkisilla terveydenhuoltopalveluilla on suuri merkitys lapsiperheille. Esimerkiksi yksityislääkäripalveluihin on varaa vain kolmanneksella yksinhuoltajaperheistä. Yksinhuoltajaperheiden lisäksi myös suuret perheet ovat usein huonossa taloudellisessa asemassa,\nkoska heidän kulunsa ovat suuret tuloihin nähden. THL:n kansallinen ikäkohortti tutkimus vuonna 1987 syntyneille osoittaa vahvasti ongelmien ylisukupolvisuuden. Perusta aikuisiän hyvinvoinnille luodaan lapsuudessa. Lasten ja nuorten hyvinvointi eriytyy voimakkaasti vanhempien koulutuksen ja sosioekonomisen aseman mukaan. Perheen taloudelliset vaikeudet ovat vahvassa yhteydessä lasten ja nuorten pahoinvointiin. THL:n ikäkohorttitutkimuksen mukaan 1990-luvun laman aikana lapsuuttaan eläneistä nuorista on jopa 50–60 % arvioitu kärsineen mielenterveyden ongelmista. Vanhempien huoli omasta jaksamisesta on yhteydessä taloudelliseen tilanteeseen. Ehkä tästä syystä 19\nLapsiperheköyhyys on ilkeä ongelma, jota usein vähätellään. ”Ei minun lapsuudessani ollut kännyköitä ja tietokoneita”: Mutta lapsi elää tätä päivää ja tämän päivän sosiaalisessa ympäristössä, ei 1960- tai 70-luvulla. (Ilvonen 2014)\ntyössäkäyvät vanhemmat kokevat jaksavansa paremmin kuin työ elämän ulkopuolella olevat. Köyhyys vaikuttaa kielteisesti lapsen hyvinvointiin ja kehitykseen. Perheen varattomuus kaventaa lapsen mahdollisuuksia osallistua elinpiirinsä tavanomaisiin toimintoihin ja valintoihin. Lasten ja nuorten elämässä kulutuksella on yhä suurempi merkitys. (Ilvonen 2014.)\nAsumisen kalleus Asumisen kalleus on yksi merkittävimpiä köyhyyttä aiheuttavia teki jöitä. Jos suurin osa tuloista menee asumiseen, ei rahaa jää muuhun elämiseen. Usein pienituloiset asuvat vuokralla ja vuokrat ovat kallistuneet viime vuosina enemmän kuin hintataso yleensä. KELAn yleinen asumistuki ei riitä useinkaan vuokraan ja johtaa usein toimeentulo tukiriippuvuuteen. Ongelmat ovat suurimpia pääkaupunkiseudulla, jossa vuokrat nousevat, eikä kohtuuhintaisia vuokraasuntoja ole tarpeeksi. Tulojen pienentyessä ei halvempaa asuntoa välttämättä löydy, vaikka olisikin 20\n almis muuttamaan. Monet yrittävät v kitkutella taloudellisesti asunnossaan, vaikka se viekin heidän tuloistaan suurimman osan. Pitkittyessään tilanne voi johtaa velkaantumiseen ja jopa asunnottomuuteen.\nPitkäaikaissairaus tai vamma Pitkäaikaissairaat ja vammaiset ovat usein pienituloisia, koska heidän on vaikea työllistyä. He joutuvat elämään erilaisten tukien varassa. Lisäksi sairastuminen tai vamma aiheuttaa tulojen pienenemisen lisäksi menojen (mm. hoito ja kuntoutus) kasvua. Nämä syyt lisäävät köyhyysriskiä. Pitkäaikaissairaus tai vamma voi olla syntymästä saakka tai ne voivat syntyä nuoruudessa, työiässä tai eläkeiässä. Jos sairaus tai vamma estää jo nuorena pääsyn työelämään, jäävät tulot kansaneläkkeen ja mahdollisen vammaistuen sekä toimeentulotuen varaan. Jos taas on ollut työelämässä ja sairastuu lähellä eläkeikää, on työeläkettä ehtinyt kertyä niin, että työkyvyttömyys eläke voi turvata riittävän toimeen tulon. Huonoimmassa asemassa\nnuorena sairastuneiden lisäksi ovat ne osatyökykyiset, jotka ovat pudonneet työelämästä, eivät ole päässeet työkyvyttömyyseläkkeelle, mutta sairauden tai vamman vuoksi ovat kuitenkin vaikeasti työllistyviä ja jäävät pitkäaikaistyöttömiksi. Työkyvyttömyyseläkehakemuksen voi jättää vasta oltuaan sitä ennen 300 päivää sairauspäivärahalla. Eläkehakemuksia hylätään varsin usein puoltavista lääkärinlausunnoista huolimatta. Jos hoito ja kuntoutus onnistuvat, henkilö voi päästä työ kyvyttömyyseläkkeeltä ja kuntoutustuelta takaisin työelämään. Useimmiten työkyvyttömyys- tai peruseläkkeellä oleva ei kuitenkaan enää pääse\nmukaan työelämään, jolloin hän elää hyvin pienillä tuloilla, ja yleensä köyhyysrajan alapuolella koko lopun ikänsä. Työkyvyttömyyseläkettä saava voi hakea hoitotukea KELAsta. Suomessa on noin 240 000 työkyvyttömyyseläkkeellä olevaa. Työkyvyttömyyseläkkeelle jäädään useimmin mielenterveyden häiriöiden sekä tuki- ja liikuntaelinsairauksien takia. Nämä vaikeuttavat usein myös liikkeelle lähtemistä ja tuottavat mahdollisesti häpeän tunnetta, jolloin syrjäytymisriski kasvaa. Tästä syystä työkyvyttömiä olisikin tärkeää kannustaa ja tukea osallistumaan esimerkiksi ryhmä toimintaan tai hakemaan vapaa\nEAPN kampanjoi euro vaaleissa sosiaalisemman Euroopan puolesta, kuva EAPN-Finin vaali paneelista Suomen sosiaalifoorumista 2014.\nehtoisista apua arkisiin toimiin, kuten kaupassa käyntiin ja liikku miseen. Suomessa on kokeiltu osatyö kykyisten työllistämistä, mutta erilaiset hyvät kokeilut eivät tunnu juurtuvan käytäntöön. Usein syynä ovat ennakkoluulot ja ajatus siitä, että kaikkien työntekijöiden tulee olla täysin työkuntoisia, vaikka osatyökykyisenä pystyy hyvin tekemään monia työtehtäviä. Pitkäaikaissairaiden ja vammaisten tilanteen tekee usein hankalaksi se, että etuusjärjestelmä on monimutkainen ja hoitoketjut (mukaan lukien kuntoutus) ovat hajanaisesti järjestettyjä ja näistä on vaikeaa saada tietoa. Tämän takia potilas järjestöt ovat laatineet sosiaaliturvaoppaan pitkäaikaissairaille ja vam-\nKuva EAPN-Finin ja eduskunnan köyhyysryhmän vähimmäis toimeentuloa käsittelevästä seminaarista eduskunnasta syksyllä 2014.\nmaisille, joka löytyy verkko-osoitteesta www.sosiaaliturvaopas.fi.\nPuutteellinen tai alhainen koulutustaso Puutteellinen tai alhainen koulutus korreloi työttömyyden ja siten myös köyhyyden kanssa. Puutteellinen koulutustaso ja siitä seuraava erilaisten taitojen puute saattaa rajoittaa myös itsensä kehittämismahdollisuuksia ja yhteiskunnallista osallistumista. Matala koulutus ja vajaatyöllisyys periytyvät myös usein sukupolvelta toiselle aiheuttaen ylisukupolvista köyhyyttä. Toisaalta korkea tai hyvä koulutus eivät ole enää automaattisesti takeita turvatusta toimeentulosta.\nOpiskelijoiden pienituloisuus Opiskeluaikaa pidetään välivaiheena ja väylänä toimeentulon turvaavaan työelämään. Pienituloisuuden ajatellaan usein kuuluvan opiskeluaikaan. Opiskelu on kuitenkin edellytys työllistymiselle, eikä opiskeluaikaista köyhyyttä voida pitää väliaikaisuu destaan huolimatta oikeudenmukaisena. Tutkimusten mukaan opiskelijoista noin 30 % kokee olevansa pienituloisia ja lähes puolet kokee itsensä köyhäksi. Vuonna 2012 pienituloisia opiskelijoita oli 110 000. Toimeentulovaikeudet aiheut tavat ahdistusta ja unettomuutta. Taloudellisten vaikeuksien johdosta syntyvät henkiset paineet voivat pidentää opintoaikoja. Työssäkäynnistä tulee usein pakon sanelemaa, ja se pidentää opiskeluaikaa sekä vaikeuttaa opintojen etenemistä. Pienituloisuus ja taloudellinen niukkuus on monien opiskelijoiden yhteisesti jakama kokemus. Keskinäinen vertaistuki ja kierrätys kulttuurin yleinen arvostus hel pottavat paineita. Opiskeluaikaan liittyvä väliaikainen köyhyys ei ole samalla tavoin häpeälliseksi koettua, kuin muussa elämäntilanteessa. Opiskeluaikana alkanut köyhyys voi kuitenkin muuttua pitkäaikaiseksi yhdistyessään muihin ongelmiin ja muuttua syvemmäksi mahdollisen opiskeluajan jälkeisen työttömyyden johdosta. Sen lisäksi, että opintojen aikainen heikko toimeentuloturva kasvattaa köyhyysriskiä, se tuskin johtaa\nmyöskään tavoiteltuun opintoaikojen lyhentämiseen ja nopeampiin valmistumisaikoihin.\nMuita riskitekijöitä Muita köyhyyden riskitekijöitä ovat mm. sukupuoli, etninen tausta, maahan muuttajatausta, syrjäseudulla asuminen ja vankilasta vapautuminen. Naisilla miehiä suurempi köyhyysriski johtuu lyhemmistä työurista \tja matalapalkkaisista työpaikoista, jotka johtavat erityisesti eläkkeellä jatkuvaan pienituloisuuteen. Etninen tausta tuottaa köyhyysriskin esimerkiksi romaneille, joita saatetaan syrjiä ja joiden koulutustaso on muuta väestöä alhaisempi ja työttömyys korkeampi. Maahanmuuttajien köyhyysriski syntyy mm. muuta väestöä suuremmasta työttömyydestä sekä koulutuksen ja kielitaidon puutteesta. Erittäin suuri köyhyysriski on paperittomilla siirtolaisilla, joiden ei ole mahdollisuutta hankkia laillisia töitä ja jotka usein kohtaavat jatkuvaa arkipäiväistä syrjintää ja ulossulkemista, eivätkä ole oikeutettuja kaikkiin palveluihin. Monet asunnottomista ovat maahanmuuttaja taustaisia. Syrjäseudulla ilman työtä ja palvelujen ulottumattomissa asuminen lisää köyhyysriskiä. Vapautuvat vangit elävät kohonneessa köyhyysriskissä, koska asunnon ja työn saanti on heille usein vaikeaa ja heillä on myös usein päihde- ja mielenterveysongelmia. 23\nKöyhyyden seurauksia Jatkuva eläminen pienten tulojen varassa kuluttaa ihmisen voima varoja. Huoli jokapäiväisestä selviämisestä ja rahojen riittämisestä tekee elämän raskaaksi. Toimeentulominimin rajoilla eläminen tekee talouden myös haavoittuvaksi, kun esimerkiksi kodinkoneen rikkoutuminen tai muu yllättävä meno voi romahduttaa talouden ja johtaa maksamattomien laskujen kasaantumiseen. Pitkittyessään köyhyys voi muodostua kierteeksi, jossa yksi ongelma johtaa toiseen aiheuttaen erilaisten vaikeuksien solmun. Usein on vaikeaa erottaa, mitkä ovat köyhyyden syitä ja mitkä seurauksia, koska eri asiat kietoutuvat yhteen vahvistaen toisiaan.\nKöyhyys syrjäyttää Yksilön tasolla köyhyys rajoittaa osallistumista toimintoihin tai elämäntapaan, jonka katsotaan 24\n uuluvan nyky-yhteiskunnan jäsek nille. Länsimaisessa kulutusyhteiskunnassa pidetään yleensä itsestään selvänä tiettyä elämisen tasoa, jossa pukeutumisen, harrastusten ja kulutuskäyttäytymisen kautta luodaan ideaali elämisen malli. Köyhälle nämä voivat olla mahdottomia saavuttaa. Harrastukset, elokuvat, konsertit ja muut maksulliset tilaisuudet voivat olla lähes kokonaan niiden ihmisten ulottumattomissa, jotka joutuvat kamppailemaan jokapäiväisen toimeentulon kanssa. Vaikka ei haluaisikaan toimia kulutusyhteiskunnan mallioppilaana, köyhä ei voi tehdä tätä valintaa vapaaehtoisesti, vaan niukat aineelliset resurssit tekevät sen hänen puolestaan. Köyhyys on usein yhteydessä rajallisiin mahdollisuuksiin itsensä kehittämiselle mm. harrastusten, kouluttautumisen ja yhteiskunnal lisen osallistumisen kautta. Näin ollen köyhyys voi toimia yhteis\nKöyhä alkaa oppia, ettei kannata unelmoida. (Rosenlund 2013)\nkunnassa vallitsevasta elämäntavasta vahvasti ulossulkevana mekanismina aiheuttaen erilaisuuden ja eriarvoisuuden tunnetta, lisääntyvää sosiaalisten suhteiden puutetta, yksinäisyyttä ja jopa eristäytymistä. Yksi köyhyyden syrjäyttävä vaikutus on yksinäisyys, joka on keskeinen hyvinvointia alentava tekijä. Jo lasten kohdalla taloudellinen eriarvoisuus voi pahimmillaan johtaa syrjimiseen, ryhmästä ulos sulkemiseen ja kiusaamiseen (Iivonen 2014).\nKöyhyys sairastuttaa – sairaus köyhdyttää Terveysongelmat tai sairastuminen voivat olla joko pienituloisuuden syy tai seuraus. Esimerkiksi työttömäksi jäämisen syynä saattavat olla terveydelliset ongelmat. Suurella osalla suomalaisista köyhyys on väliaikaista, eikä sillä välttämättä ole pysyviä terveys- tai hyvinvointivaikutuksia. Pitkäaikaisesta köyhyydestä johtuva eriarvoisuuden ja yksinäisyyden tunne altistaa helposti mielen-\nterveyden ongelmille tai fyysiselle sairastumiselle. Pienituloiselle vakava sairastuminen ja lyhytaikainenkin hoitoa vaativa terveysongelma voi olla taloudellisesti kohtalokas. Usein pienituloiset joutuvatkin tinkimään lääkkeistä tai sairaanhoito kuluista, mikä heikentää entisestään terveyttä ja elämisen laatua. Heikentynyt terveys taas vaikeuttaa työnhakua ja mahdollisuuksia työllistymiseen. Tämä kasvattaa väestön terveys- ja tuloeroja.\nKöyhyys altistaa päihteille ja mielenterveysongelmille Eläminen toimeentulo- ja muiden ongelmien kanssa altistaa päihteiden käytölle, varsinkin jos oma elin ympäristö tukee päihdekäyttäytymistä. Alkoholi tai huumeet voivat tuoda hetken helpotuksen tunteen ja päästää väliaikaisesti irti köyhyyden henkisistä paineista. Ongel maksi muotoutuessaan päihteiden käyttö aiheuttaa lisää ongelmia ja entistä suurempaa pahoinvointia itselle, lähipiirille ja ennen kaikkea 25\nlapsille. Tällaisessa tilanteessa on suuri alttius kadottaa jo ennestään heikko elämänhallinta. THL:n mukaan erot alkoholin ja tupakan käytössä selittävät noin puolet väestöryhmien välisistä terveyseroista, ja niiden käyttö sekä ilmentää eriarvoisuutta, että syventää sitä (TerveysEroMatti 2013). Köyhyys altistaa myös mielen terveysongelmille. Vaikein tilanne on niillä, joilla on sekä päihde- että mielenterveysongelmia. Päihde- ja mielenterveysongelmat voivat johtaa mm. työkyvyttömyyteen. Noin puolet työkyvyttömyyseläkettä saavista saa sitä mielenterveyssyistä. Tilannetta pahentaa se, että tuen ja hoidon saanti päihde- ja mielen-\nterveysongelmiin on usein puutteellista.\nKöyhyys ja ravinto Kun ruokaan käytettävä rahamäärä on jatkuvasti niukka, joutuu tinkimään terveellisestä ravinnosta, kuten hedelmistä, kasviksista tai tuoreesta kalasta. Omaan elämän tilanteeseensa väsynyt henkilö ei välttämättä jaksa valmistaa itse ruokaa, vaan tyytyy siihen, mitä saa valmiina ja halvalla. Teolliset einekset, paljon hiilihydraatteja sisältävät ruoat ja viimeisen myyntipäivän läheisyyden johdosta alennetut tuotteet ovat köyhän arkipäivää.\nLeipäjonoissa käy viikoittain lähes 25 000 henkilöä, kuva Pirkkalan Elokolo -kohtaamispaikan leivänjakelusta. 26\nPitkään köyhyydessä eläneet kertovat, että myös nälän tunne voi olla arkipäivää. Jatkuva epäterveellinen ruoka ja stressi voivat aiheuttaa terveysongelmia, painon lisään tymistä ja alttiutta sairastua dia betekseen tai sydän- ja verisuoni sairauksiin.\nVelkakierre Pienituloisen henkilön talous ei kestä yllättäviä tai ennakoimattomia menoja. Kodinkoneen tai perheelle välttämättömän auton rikkoutuminen voi olla katastrofi, jota yritetään ratkaista lainaamalla pieniä summia sieltä täältä tai ottamalla pikavippejä. Tästä voi alkaa velkakierre, joka kasvattaa itse itseään. Lopulta tilanne saattaa riistäytyä käsistä. Velkakierre ei välttämättä aina ole köyhyyden seuraus, vaan se voi yhtä lailla olla myös köyhyyden syy.\nAsunnottomuus Asunnottomuuteen johtaa yleisimmin maksamattomat vuokrat tai parisuhteen kariutuminen. Asunnottomuuden taustalla on yleensä monia muitakin tekijöitä, kuten erilaiset asumishäiriöt, päihteiden käyttö, mielenterveysongelmat, velkakierre tai merkintä luottotiedoissa. Köyhyys näyttäytyy paljaimmillaan ja haavoittuvimmillaan juuri asunnottomuutena. Perustuslaki (10§) turvaa periaatteessa jokaisen yksityis elämän, kunnian ja kotirauhan,\nYK:n köyhyyden vastaisena päivänä 17.10. vietetään Suomessa perinteisesti Asunnottomien yötä. Asunnottomien yö -kansanliike järjestää eri puolilla maata asunnottomuu desta muistuttavia tapahtumia. Lisätietoja www.asunnottomienyo.fi. mutta oikeutta asuntoon ei mikään laki nykyisellään takaa. Asunnon tulisi olla koti, joka luo perustan ihmisarvoiselle elämälle. Elämä kadulla tai asuntolassa ilman yksityisyyttä altistaa myös päihteiden käytölle, mikä entisestään syventää ongelmia.\nYlisukupolvinen köyhyys ja huono-osaisuus Köyhyydellä ja huono-osaisuudella on taipumus periytyä seuraaville sukupolville. Vanhempien taloudellisilla ongelmilla, toimeentulotuki riippuvuudella ja päihde- tai mielenterveysongelmilla on yhteys siihen, miten vastaavat ongelmat esiintyvät seuraavan sukupolven elämässä. THL:n ikäkohorttitutkimuksen mukaan niillä nuorilla, joiden 27\n anhemmat ovat olleet pitkään v toimeentulotukiasiakkaina, oli huomattavasti enemmän erilaisia ongelmia (taloudellisia tai mielenterveydellisiä ongelmia ja alhaista koulutustasoa) kuin niillä lapsilla, joiden vanhemmat ovat olleet esimerkiksi korkeasti koulutettuja. Toisin sanoen lasten ja nuorten hyvinvointi eriytyy voimakkaasti heidän vanhempiensa aseman mukaan.\nSosioekonomisten hyvinvointi- ja terveyserojen kasvaminen Köyhyys ja pienituloisuus ovat riski terveydelle ja hyvinvoinnille. WHO on todennut, että terveyden taustalla on sosiaalisia tekijöitä, joita ovat köyhyys, lapsuuden ja nuoruuden elinolot sekä työolot ja työttömyyden hoito. Väestön hyvinvointi ja terveys on kehittynyt myönteisesti Suomessa viime vuosikymmenien ajan. Silti samaan aikaan ovat kasvaneet myös väestöryhmien väliset hyvinvointija terveyserot. Puhutaan 1990-luvun laman ”pitkästä varjosta”, joka näkyy vieläkin monien ihmisten elämässä. Sosioekonomiset terveyserot ovat Suomessa OECD-maiden huippua ja OECD on antanut Suomelle terveyserojen johdosta useita huomau tuksia. Erityisesti suhteelliset hyvin vointi- ja terveyserot eri väestö ryhmien välillä ovat suuria. Hätkähdyttävä on tieto, että Suomessa tulotasoltaan vauraimpaan viiden28\nnekseen kuuluva mies elää keskimäärin 12,5 vuotta pidempään kuin köyhimpään viidennekseen kuuluva. Naisilla vastaava kuolleisuusero on 6.8 vuotta. Erot ovat kasvaneet dramaattisesti viimeisen kahden vuosikymmenen aikana (Mikkonen 2012, Therborn 2014). Suomalaisten hyvinvointi 2010 -tutkimuksen (THL) mukaan koettu terveys ja pitkäaikaissairastavuus vaihtelevat tulojen mukaan. Hyväksi terveydentilansa kokeneiden osuus oli keskimääräistä suurempi kahdessa suurituloisimmassa tuloviidenneksessä ja alhaisin pienituloisimmassa tuloviidenneksessä. Pitkä aikaissairastavuus oli selvästi vähäisempää ylimmissä tuloluokissa. Terveyden suhteen on olemassa myös alueellisia eroja: itä- ja\nHyväosaisemmat pystyvät huolehtimaan hyvinvoinnistaan paremmin. Heillä on enemmän tietoa, valinnanvaraa kulutus- ja elintavoissa, varaa parempiin palveluihin ja kykyä käyttää niitä, ja vähemmän stressiä elinoloista, työstä tai työttömyydestä. (TerveysEroMatti, THL 2013)\n ohjoissuomalaisten terveys on p huonompi kuin länsi- ja etelä suomalaisten. Ylipäätään eriarvoisuus näkyy länsimaissa konkreettisesti siten, että köyhien keskimääräinen elinikä polkee paikallaan tai pidentyy hitaasti, kun muu osa väestöä elää yhä pidempään (Therborn 2014).\nKUVA UNICEF/SWZ/2011/JOHN MCCONNICO\nGlobalisaation seuraukset ihmisten liikkumiselle ovat kokoluokaltaan aivan toista, kuin muutaman sadan romanikerjäläisen ja -pullonkerääjän ilmestyminen suomalaiseen katukuvaan. Puutteessa ja työtä vailla elävien globaali liikkuminen on myös hyvin vanha ilmiö. Esi\nmerkiksi Suomesta lähti parempien elinolojen toivossa 1800–1900-lukujen vaihteessa Pohjois-Amerikkaan yli 300 000 siirtolaista ja 1960–70-\tluvuilla Suomesta tehtiin Ruotsiin yli 300 000 muuttoa. Suomeen muuttaneiden ja ulkomailla syntyneiden määrä on 285 000 henkilöä, mikä on 5,2 % väestöstä. Pakolaisena Suomeen on vuosina 1973–2012 muuttanut 42 524 henkilöä. (Tilastokeskus 2012.) Kaikista huonoimmassa asemassa ovat paperittomat siirtolaiset, sillä vaikka kansainväliset ihmisoikeussopimukset koskevat myös heitä, heidän oikeutensa vähimmäis turvaan toteutuu vain harvoin. Pahimmillaan siirtolaisten elämää leimaa irrallisuus, epävarmuus ja pelko. (Eskelinen & Kiilunen 2014.)\nHyvinvointia vahvistavat tekijät Köyhyyden ehkäisyn ja vähentämisen näkökulmasta tulee huomioida kaikki edellä käsitellyt köyhyyden syyt, riskitekijät ja seuraukset. Riskejä vähentävät niin sanotut suojaavat tekijät, kuten koulutus, sosiaalinen pääoma, ihmissuhdeverkostot ja terveydestä huolehtiminen. 1990-luvun laman jälkimainingeissa suomalaiseen sosiaalipoli\nEAPN-Fin oli mukana järjestämässä kokemusasiantuntijuutta käsittelevää seminaaria SOSTEristeilyllä 2014.\ntiikkaan syntyi erillinen köyhyys politiikan lohko, joka voidaan nähdä ongelmia korjaavana politiikkana ja joka keskittyy edellä mainittuihin yksittäisiin tekijöihin. Esimerkkeinä voi mainita asunnottomuuden vastaisen työn ja valtion Pitkäaikais asunnottomuuden vähentämisohjelma PAAVO 2011–2015. Tällainen köyhyyspolitiikka on erittäin tärkeää\nja sillä voidaan parantaa kaikista heikoimmassa asemassa olevien ihmisten elämäntilannetta. Kun hyvinvointivaltiossa on aukkoja, joista ihmiset pääsevät tippumaan mm. pitkäaikaistyöttömiksi, leipäjonoihin, asunnottomiksi ja muihin huono-osaisuuden notkelmiin, köyhyyspolitiikalla voidaan tukkia näitä aukkoja.\nKöyhyyttä ja tasa-arvoa tulee käsitellä yhdessä Köyhyyteen ja syrjäytymiseen keskittyvää politiikkaa on myös kritisoitu siitä, että se saattaa jättää laajemman tasa-arvoisuuden vahvistamisen ja eriarvoisuuden vähentämisen näkökulman huomioimatta. Kun köyhyyspolitiikka keskittyy elämään yhteiskunnan pohjalla, tasa-arvon ja eriarvoisuuden käsitteillä voidaan kiinnittää huomio koko yhteiskunnan resurssien jakoon. On osoitettu empiirisesti, että mitä tasa-arvoisempi yhteiskunta on, sitä korkeampi on kansalaisten hyvinvointi (Hänninen, Palola & Kaivonurmi 2010). Brittitutkijoiden Richard Wilkinsonin ja Kate Pickettin mukaan keskeistä hyvinvoinnin kannalta \ton vaurauden jakaantuminen, ei vaurauden määrä. Mitä pienemmät tuloerot, sitä paremmin ihmiset yleisesti voivat. Näin köyhyyden ehkäisyn näkökulmasta erityisesti pienet tuloerot ovat tavoiteltavaa politiikkaa (Wilkinson & Pickett 2009).\nKeskeinen keino tuloerojen pienentämiseen ja köyhyyden vähentämiseen on yhteiskunnallinen tulonjako (tai tulojen uudelleenjako), joka toimii mm. verotuksen ja tulonsiirtojen kautta. Ilman tulonsiirtoja pienituloisimmille köyhyys olisi paljon nykyistä yleisempää. Yleisesti ottaen maissa joissa on paljon eriarvoisuutta, on myös paljon köyhyyttä. Ja kääntäen: tasaarvoisissa yhteiskunnissa on vähemmän köyhyyttä. Viime vuosina talouskriisin oloissa juuri ne Euroopan maat, joiden tulonjako on epätasaisin ja joilla on heikoimmat sosiaalisen suojelun järjestelmät, ovat menestyneet huonoimmin (EAPN Poverty Explainer 2014). Eriarvoisuutta mitataan yleisesti tuloerojen kautta Gini-kertoimella. Täydellisessä taloudellisessa tasaarvossa, jossa kaikkien tulot olisivat samat, Gini-kerroin olisi nolla. Jos taas kaikki tulot olisivat keskittyneet yhdelle ihmiselle, Gini-kerroin olisi 100. Mitä suurempi Gini-kerroin on, sitä epätasaisemmin tulot ovat jakautuneet. Maailmanlaajuisesti Gini-kertoimen vaihteluväli on nyky-yhteiskunnissa 20–75 (Therborn 2014). Vuonna 2012 Suomen Gini-kerroin oli Eurostatin mukaan 25,9, kun EUmaiden Gini-kertoimien keskiarvo oli 30,6. Tilastokeskuksen mukaan Suomen Gini-kerroin oli samana vuonna 27,2. Ero selittyy sillä, että kansainvälisissä vertailuissa käytettävä tulokäsite ei sisällä myyntivoittoja, ja siten Tilastokeskuksen kansallinen laskentatapa on tarkempi. 31\nTuloeroja kuvaava Gini-indeksi muutamissa Euroopan maissa (Eurostat 2012)\nNorja Slovenia Islanti Ruotsi Suomi Tanska Saksa Ranska EU:n keskiarvo Puola Italia Viro Britannia Kreikka Espanja Latvia\nLaajempi sosiaalipoliittinen perspektiivi luo katseen erillisen köyhyys politiikan lisäksi yhteiskunnallisiin rakenteisiin ja suuntauksiin sekä talouspolitiikkaan. Kyse on aina myös poliittisista valinnoista ja siitä millaisessa yhteiskunnassa haluamme elää. Suomessa sosiaalinen liikkuvuus yhteiskuntaluokkien välillä on hidastunut ja siten myös luokka rakenne on alkanut jähmettymään. Suomalaiset haluavat edelleen elää sosiaalisesti tasa-arvoisessa yhteiskunnassa. (Lempiäinen & Silvasti 2014.) Köyhyyden radikaaliksi vähentämiseksi ja poistamiseksi tarvitsemme sosiaali- ja talouspoliittista käännettä, jossa ihmisten perus 32\n22,6 23,7 24,0 24,8 25,9 28,1 28,3 30,5 30,6 30,9 31,9 32,5 32,8 34,3 35,0 35,7\noikeudet nousevat myös talouspolitiikkaa ohjaaviksi tekijöiksi. Ihmisten riittävään perusturvaan, hyvinvointipalveluihin, koulutukseen ja työllisyyteen panostaminen tulee nähdä investointina tulevaisuuteen, joka pitkällä aikavälillä luo hyvinvoivia ihmisiä ja sitä kautta yhteiskunnallista vaurautta ja turvallisuutta. Universaalien ja julkisten, kaikkien aidosti saatavilla olevien hyvinvointipalvelujen voidaan katsoa tasa-arvoistavan kansalaisia sekä ehkäisevän ja vähentävän tehokkaasti köyhyyttä ja syrjäytymistä. Merkityksellisiä ovat mm. kattava neuvolatoiminta, hyvä päivähoito, kaikille ulottuva peruskoulutus, ilmainen kouluruokailu ja -matkat sekä terveydenhuolto.\nPienten työtulojen ja sosiaaliturvan yhteensovittamisen parantaminen olisi helposti toteutettava, edullinen ja tehokas toimi. Myös minimietuuksien nostaminen, että ei syntyisi tarvetta toimeentulotukeen. (Hiilamo 2014)\nPortugalin delegaation banderolli vuoden 2013 köyhyyttä kokeneiden tapaamisessa (kuva Rebecca Lee/EAPN).\nKeinoja köyhyyden ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi Olemme listanneet keskeisiä keinoja ja politiikkasuosituksia köyhyyden ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi. Yleisesti ottaen tulo- ja terveyserojen sekä eriarvoisuuden kasvun pysäyttäminen on ensiarvoisen tärkeää ja näiden seikkojen tulisi olla harjoitettavan politiikan läpileikkaavia teemoja. Sosiaali- ja terveyspolitiikka: •\tTerveyserojen kaventaminen ja kattavien peruspalvelujen turvaaminen tulee olla sote-uudistuksen tavoitteena •\tSosiaali- ja terveyspolitiikassa ei tule ottaa käyttöön mekaanisia budjettikattoja, jotka johtavat jo entisestään yleisen alibudjetoinnin kasvuun •\tKaikkein heikoimmassa asemassa olevien erityispalveluiden, kuten päihde- ja mielenterveyspalveluiden saatavuus tulee turvata Sosiaaliturvan kehittäminen ja perusturvan korottaminen: •\tPerusturvaetuuksia tulee korottaa elämisen todellisia kustannuksia vastaavalle tasolle ja vähimmäisturvan taso sitoa elinkustannusindeksin sijaan viitebudjettiin •\tSosiaaliturvaa ja pieniä työtuloja tulee sovittaa entistä paremmin yhteen mm. purkamalla tulo- ja byrokratialoukkuja •\tLapsiperheet tarvitsevat erityistukea ja siksi lapsilisien leikkaukset tulee perua. Kaikista köyhimpien lapsiperheiden tukea tulee parantaa joko muuttamalla lapsilisä etuoikeutetuksi tuloksi toimeentuloa laskettaessa tai korottamalla toimeentulotuen lasten elinkustannuksista jälkeenjääneitä perusosia. Työllisyyspolitiikka: •\tTyöllisyysastetta tulee nostaa työpaikkoja luomalla •\tAktivointipolitiikkaa tulee lisätä ja työllistämismäärärahoja kasvattaa •\tNuorisotakuu tulee toteuttaa oikeasti, eli resursoimalla siihen riittävästi\n•\tJulkisen sektorin hankintoihin tulee ottaa käyttöön sosiaaliset kriteerit (esimerkiksi 20 % työvoimasta tulee olla pitkäaikaistyöttömiä tai osatyökykyisiä), mikä synnyttää työmahdollisuuksia •\tAinoa mielekäs ja oikeudenmukainen ”osallistavan sosiaaliturvan” muoto on vapaaehtoisuudelle perustuva malli, johon osallistumisesta yksilöt saavat konkreettisia kannusteita, ei sanktioita Asuntopolitiikka: •\tKohtuuhintaisten vuokra-asuntojen tuotantoa tulee lisätä •\tAsumistuki tulee uudistaa ja sen tasoa korottaa todellisia vuokrakustannuksia vastaavaksi Koulutuspolitiikka: •\tAloitus- ja koulutuspaikkoja tulee lisätä •\tErityistukea tulee kohdentaa peruskoulun päättäville syrjäytymisvaarassa oleville nuorille Kansalaisyhteiskuntapolitiikka: •\tJärjestöjen ja vapaaehtoistoiminnan toimintaedellytykset tulee turvata riittävällä rahoituksella sekä tarvittaessa erityislainsäädännöllä •\tJärjestöjen asiantuntemusta tulee hyödyntää vahvemmin mm. työryhmissä ja kuulemisissa •\tMonipuolista voittoa tavoittelematonta palvelutuotantoa ja yhteiskunnallista yrittäjyyttä tulee edistää ja priorisoida hankinnoissa Köyhyyttä kokeneiden ihmisten kuuleminen: •\tKöyhyyttä kokeneiden kuulemiskäytäntöjä tulee kehittää kunnallisella, valtakunnallisella ja Euroopan tasolla •\tLainsäädäntöä ja päätöksiä tulee arvioida kaikista heikoimmassa asemassa olevien ihmisten näkökulmasta erillisellä köyhyys- ja tasa-arvovaikutusten arvioinnilla •\tKokemusasiantuntijuuden käyttöä tulee lisätä lainsäädäntöä ja palveluita suunnitellessa\nKÖYHÄINHOIDOSTA LEIPÄJONOIHIN – silmäyksiä suomalaisen köyhyyden historiaan Suomalainen yhteiskunta on kokenut sy vällisen murroksen 1800-luvun maatalousyhteiskunnasta tähän päivään. Suomi on kulkenut teollistumisen varhaisvaiheen, itsenäistymisen, sisällissodan, toisen maailmansodan ja siitä alkaneen hyvin vointivaltion rakentamisen kautta nykyi seksi korkean teknologian, sosiaaliturvan, elinkeinoelämän, koulutuksen ja kulttuurin osaajamaaksi, jota pidetään globaalisti hyvinvoinnin mallimaana. Viimeisten vuosikymmenien ajan erityisesti tietoteknologian nopea kehittyminen sekä globalisaation vaikutukset ovat mullistaneet yhteiskuntaa. Köyhyys ja huono-osaisuus ovat kaiken kehityksen rinnalla olleet kuitenkin myös osa suomalaista todellisuutta. 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella kaikkein huono-osaisinta väestöä olivat maaseudun tilattomat, joita kutsuttiin myös loisiksi ja löysäläisiksi. Maaseudun alimman kerrostuman köyhään väestön osaan alkoi 1920–30 -luvuilla kuulua myös itsenäistä maalaisköyhälistöä, asutus- ja pientilallisia. Teollisuustyöväestön osuus alkoi kasvaa teollistumisen myötä ja maaseudun ”liikaväestöä” siirtyä kaupunkeihin. (Waris 1974.) 1930-luvulle tultaessa lamakausi kosketti koko elinkeinoelämää ja nosti työttömien määräksi yli 90 000, joista suuri osa joutui turvautumaan köyhäinhoitoon. Köyhäinhoitolaki vuodelta 1922 velvoitti kunnat antamaan tarpeenmukaista elatusta ja hoitoa sellaiselle, joka ei omalla työllään tai toisen huolenpidon kautta voinut sitä saada. Köyhyys lisääntyi ja puute levisi kautta maan. Helsingissä ”pahimmillaan lähes viidesosa asukkaista turvautui virallisen 36\nköyhäinhoidon apuun, … kerjäläisiä oli kaupungissa yhä enemmän ja syvimpinä lamavuosina poliisi pidätti kerjuusta noin 600 henkilöä vuodessa” (Kyllästinen 2012). Toisen maailmansodan jälkeen Suomi keskitti voimansa sodan haavoista selviä miseen hoitamalla siirtoväen asuttamisen, maksamalla sotakorvauksia ja jälleenrakentamalla maata. Sodassa moni perheen huoltaja menehtyi tai vammautui pysyvästi. Pienviljelijäväestö oli monessa suhteessa huono-osainen väestöryhmä, johon liittyi myös korkeat sairastavuusluvut. Suuri osa suomalaisia joutui elämään vaatimattomasti. Tavaroista, vaatteista ja elintarvikkeista oli pulaa, mutta niukkuus oli suurelta osin myös yhteisesti jaettua kokemusta. Sotien jälkeinen aika oli kuitenkin taloudellisen kasvun, teollistumisen laajentumisen sekä hyvinvointivaltion rakentamisen aikaa, jolloin myös sosiaalinen liikkuvuus koulutuksen kautta lisääntyi kasvattaen keskiluokkaan kuuluvien määrää. 1970-luvulle tultaessa suomalainen yhteiskunta koki yhden historiansa suurimmista rakennemuutoksista, siirtymisen maatalous- ja maaseutuvaltaisesta yhteiskunnasta pitkälle teollistuneeseen ja kaupungistuneeseen yhteiskuntaan, jossa myös kauppa, liikenne ja palveluelinkeinot kasvoivat. Maalta kaupunkeihin tapahtuvan muuton lisäksi 60- ja 70-luvuilla siirtyi työn ja paremman elintason perässä väestöä Ruotsin teollisuuspaikkakunnille. 1980–90-lukujen vaihteeseen jatkunut hyvinvointivaltion rakentamisen vaihe – ”sosiaalipolitiikan kultakausi” – koki 1990-luvulle tultaessa käänteen. Sosiaali politiikan laajentamisvaiheesta siirryttiin\nsen rajoittamiseen tähtäävään politiikkaan (Julkunen 2001). Tulojen perusteella mitattu köyhyys oli aina 1960-luvun lopulta 1990-luvun alkuun saakka laskusuunnassa, kun 1990-luvulla se kääntyi nousuun. 1990-luvun alkupuolen lama, korkeat työttömyysluvut ja sosiaaliturvan leikkaukset loivat pohjaa tämän päivän köyhyydelle. Osalle ihmisiä työttömyys jäi pysyväksi ja osittain köyhyys on jatkunut sukupolvesta toiseen. Työttömyyden aiheuttaneen laman taustalla oli mm. ulkomaisen luoton hakemisen vapautuminen ja talouden ylikuumeneminen, Neuvostoliiton kaupan romahdus, yritysten konkurssit ja investointien sekä kulutuksen väheneminen. Esko Ahon hallituksen tekemä, vuonna 1993 voimaan tullut työllisyyslain muutos lopetti käytännössä Suomesta julkisen vallan työllistämisvelvollisuuden (Lempiäinen & Silvasti 2014). Suomen liittyminen Euroopan unioniin vuonna 1995 vahvisti Suomen asemaa osana eurooppalaista viitekehystä ja talouspolitiikkaa. Ensimmäisen kerran köyhyyden ja syrjäytymisen ehkäisy mainittiin Paavo Lippo-\nsen toisen hallituksen ohjelmassa 1999– 2003. Suomessa tuloerojen kasvu voimistui 1990-luvun loppupuolelta lähtien aina vuoteen 2007 ja on sen jälkeen pysynyt lähellä ko. vuoden tasoa. Nopeasta kasvusta huolimatta tuloerot Suomessa ovat edelleen Euroopan keskitasoa pie nemmät. Suomi on pitkään ollut yksi maailman tasa-arvoisimmista maista, jossa vanhempien sosiaalinen tausta on rajoittanut lapsen kouluttautumis- ja uramahdollisuuksia kansainvälisesti verrattuna vähäisesti. Lähes kaikki poliittiset puolueet ovat pitäneet hyvinvointivaltion tukiverkkoja ja palveluita tärkeinä. (Mikkonen 2012.) Tänä päivänä vauraan Suomi-kuvan taustalta löytyvät kuitenkin pitkät leipä jonot, jotka tulivat jäädäkseen 90-luvun lamavuosina. Leipäjonot symboloivat tämän päivän köyhyyttä, sillä ”hyvin kärjistäen voidaan sanoa, että leipäjonoissa voisi olla meistä lähes kuka tahansa: ruokaa hakee niin akateemisesti koulutettu, pätkä työläinen, kuin eläkeläinen, opiskelija, lapsiperheen vanhempi tai yksin tai yhdessä asuva” (Kuka käy leipäjonossa? 2012).\nKäpylän vaivaistalon asukkaat perunannostossa 1900-luvun alkupuolella (Huoltaja-säätiön kuva-arkisto / Helsingin kaupunginmuseon kuvakokoelma). 37\nViesti köyhyyttä kokeneiden tapaamisesta: EU:n 2020-strategia, älä lupaa vaan toimi! (kuva Rebecca Lee/EAPN) 38\nLÄHTEET Köyhyyttä koskevaa tutkimusta tehdään Suomessa mm. Tilastokeskuksessa, THL:ssä, KELAssa sekä eri yliopistoissa. Alle olemme koonneet tässä kirjoituksessa käytettyjä lähteitä. Linkkejä köyhyysaiheiseen tutkimukseen löytyy myös EAPN-Finin verkkosivuilta www.eapn.fi Airio, Ilpo (toim): Toimeentuloturvan verkkoa kokemassa, KELAn tutkimusosasto, Helsinki 2013 Alapuro, Risto: Yhteiskuntaluokat ja sosiaaliset kerrostumat 1870-luvulta toiseen maailmansotaan, teoksessa Suomalaiset: yhteiskunnan rakenne teollistumisen aikana, WSOY, Juva 1985 Arkipäivän kokemuksia köyhyydestä, toim. Isola, Anna-Maria & Larivaara, Meri & Mikkonen, Juha (2007), Helsinki, Kustannusosakeyhtiö Avain, ladattavissa: www.koyhyyskirjoitukset.org/koyhyyskirja. pdf EAPN Explainer #1: Poverty and inequality in the EU, European Anti-Poverty Network 2009 EAPN Explainer #6: Poverty and inequality in the EU, European Anti-Poverty Network 2014 Eläketurvakeskuksen taskutilasto 2012 Ervasti, Heikki (toim): Köyhyys, tulonjako, eriarvoisuus, TCWR Tutkimuksia nro 2, Turku 2010 Eskelinen, Niko & Kiilunen, Jaakko: Toimeentulotuki osana suomalaista vähimmäisturvajärjestelmää, EAPN-Fin 2014 Eurooppa 2020 -strategia, Suomen kansallinen ohjelma, kevät 2014, Taloudelliset ja talouspoliittiset katsaukset 16a/2014, Valtiovarainministeriö Heikkilä, Matti & Karjalainen, Jouko (toim): Köyhyys ja hyvinvointivaltion murros, Gaudeamus, Helsinki 2000 Hiilamo, Heikki: Köyhyyden mittarit, suoraan sanoen -haastattelu Suomen Kuvalehdessä 25/2014 Honkanen, Pertti: Tulottomat kotitaloudet, esitys sosiaali- ja terveysturvan päivillä 14.8.2013, KELAn tutkimusosasto,\nwww.kela.fi/documents/10180/0/ Tulottomat+kotitaloudet/f631a1a0-da0a4028-8097-7245e6261bfe Hänninen, Sakari & Palola, Elina & Kaivonurmi, Maija (toim): Mikä meitä jakaa? Sosiaalipolitiikka kilpailuvaltiossa, THL, Helsinki 2010 Iivonen, Esa: Ajankohtaiskatsaus lapsiperheköyhyyteen 21.3.2014, www.eapn.fi/wp-content/ uploads/2014/03/ Lapsiperhek%C3%B6yhyysajankohtaiskatsaus-21032014.pdf Julkunen, Raija: Suunnanmuutos. 1980-luvun sosiaalipolitiikan reformi Suomessa. Vastapaino, Tampere 2001 Kansalaisbarometri 2011. Hyvinvointi, palvelut ja osallisuus kansalaismielipiteissä. Aki Siltaniemi, Tyyne Hakkarainen, Pia Londén, Marjukka Luhtanen, Anne Perälahti, Riitta Särkelä. Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto ry, Helsinki 2011 Kattelus, Mervi & Saari, Juho & Kari, Matti (toim): Uusi sosiaalinen Eurooppa, Euroopan unionin sosiaali- ja terveyspolitiikka, Eurooppatiedotus, Jyväskylä 2013 KELAn toimintakertomus 2012, www.kela.fi Keskinen, Vesa et al (toim): Kaupunkiköyhyyden monet kasvot. Näkökulmia helsinkiläiseen huonoosaisuuteen, Helsingin kaupungin tietokeskus, Helsinki 2009 Khan, Irene: Kohtalona köyhyys? Miten oikeuksien puute syventää köyhyyttä, WSOY, Juva 2009 Kinnunen, Kaisa (toim.): Sairas köyhyys. Tutkimus sairauteen liittyvästä huonoosaisuudesta diakoniatyössä, Kirkkohallitus, Helsinki 2009 Kohtaako sosiaalityö köyhyyden? Sosiaalityön tutkimuksen vuosikirja 2011, toim. Forssén, Roivainen, Ylinen & Heinonen 2011 Kuka käy leipäjonossa? Pääkaupunkiseudun ruoanjakotutkimuksen tuloksia, Soccan työpapereita 2012:1, toim. Turunen, Ohisalo, Petrovskaja & Tukiala. 39\nKuivalainen, Susan & Palola, Elina: Tuloerot ja köyhyys, teoksessa Euroopan paras maa? Suomen muuttuva asema Euroopan Unionissa, Kuopio, Gaudeamus 2013 Kyllästinen, Jaana: Kerjääminen kielletty, Sosiaaliturva-lehti 5–6/2012, HuoltajaSäätiö Lavikainen, Elina: Aallokosta nousujohteiseksi? Korkeakouluopiskelijoiden kokemuksia toimeentulosta, tulonmuodostuksesta ja pienituloisuudesta osana elämänkulkua, OTUS ry 2012 Lempiäinen, Kirsti & Silvasti, Tiina (toim): Eriarvoisuuden rakenteet, haurastuvat työmarkkinat Suomessa, Vastapaino 2014 Mikkonen, Juha: Syrjäytyä vai selviytyä?, Nuorten pienituloisuuden syitä, seurauksia ja arjen selviytymiskeinoja, EAPN-Fin, Helsinki 2012 Myrskylä, Pekka: Hukassa - Keitä ovat syrjäytyneet nuoret?, EVA analyysi 2012 Niemelä, Mikko (toim): Eurooppalaiset elinolot, KELAn tutkimusosasto, Helsinki 2014 Niemelä, Mikko & Saari, Juho (toim.): Huono-osaisten hyvinvointi Suomessa, KELAn tutkimusosasto, Helsinki 2013 Paananen, Reija ym: Lasten ja nuorten hyvinvointi Kansallinen syntymäkohortti 1987 -tutkimusaineiston valossa, THL:n raportti 52/2012 Pickett, Kate & Wilkinson, Richard G: The Spirit Level. Why Equality is Better for Everyone, Penguin Books 2010 Raunio, Tapio & Saari, Juho (toim.): Euroopan paras maa? Suomen muuttuva asema Euroopan Unionissa, Kuopio, Gaudeamus 2013\nRosenlund, Mathias: Vaskivuorentie 20, Schildts & Söderströms 2013 Saari, Juho (toim.): Köyhyyspolitiikka, johdatus sosiaalipolitiikan ytimeen, Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto, Helsinki 2005 Sosiaaliturvaopas pitkäaikaissairaille ja vammaisille 2013, verkkojulkaisu järjestöjen työntekijöille, www.aivoliitto.fi/files/1203/Jarjestojen_ sosiaaliturvaopas_2013.pdf Suomalaisten hyvinvointi 2010, toim. Vaarama, Moisio & Karvonen, THL, Helsinki 2011 Syrjäytyä vai selviytyä?, kts. Mikkonen, Juha 2012 Tarkiainen, Martikainen, Laaksonen & Valkonen: Trends in life expectancy by income from 1988 to 2007: decomposition by age and cause of death, Journal of epidemiology & Community Health, 2011 Therborn, Göran: Eriarvoisuus tappaa, Vastapaino 2014 THL: TerveysEroMatti, Alkoholi ja tupakka syventävät eriarvoisuutta, kunta voi kaventaa, 2013 THL: Toimeentulo ja kulutus lapsiperheissä, www.thl.fi THL: Toimeentulotuki 2012, tilastoraportti 1/2014, Suomen virallinen tilasto, 2014 Työ- ja elinkeinoministeriö, www.tem.fi World Bank, www.worldbank.org/en/news/ press-release/2013/04/17/remarkabledeclines-in-global-poverty-but-majorchallenges-remain Waris, Heikki: Muuttuva suomalainen yhteiskunta, WSOY, Porvoo 1974\nämä kirjoitus käsittelee köyhyyttä Suomessa ja Euroopassa. Vaikka köyhyystutkimusta tehdään jatkuvasti, yleistajuinen katsaus köyhyyteen on puuttunut. Aihe on valitettavan ajankohtainen. Kun vuonna 2010 vietettiin Euroopan köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan teemavuotta, nostettiin köyhyyden vähentäminen yhdeksi EU:n Eurooppa 2020 -päästrategian kärkitavoitteeksi. Tavoitteena on vähentää köyhyysriskissä elävien kansalaisten määrää 20 miljoonalla henkilöllä vuoteen 2020 mennessä. Eurooppa 2020 -strategian ensimmäisen puoliskon aikana köyhyysriski on kuitenkin talouskriisin seurauksena kasvanut 6,5 miljoonalla henkilöllä, koskien nyt yli 124 miljoonaa henkilöä, neljäsosaa eurooppalaisista. Suomessa tilanne ei ole aivan näin synkkä, vaikka köyhyys koskettakin lähes miljoonaa kansalaista. 1990-luvulta jatkunut köyhyyden kasvutrendi on pysähtynyt, mutta trendin pysyvyydestä ei voi vielä tehdä johtopäätöksiä ja mm. työttömyyden lisääntymisen johdosta köyhyyden voi olettaa kääntyvän taas kasvuun. Kirjoituksen lopuksi käymme läpi hyvinvointia vahvistavia tekijöitä sekä keinoja köyhyyden ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi. Tämä kirjoitus on laadittu Suomen köyhyyden ja syrjäytymisen vastaisen verkoston EAPN-Finin sosiaalipoliittisessa työryhmässä. EAPN-Fin on osa Euroopan laajuista 30 maata kattavaa kansalaisjärjestöverkostoa, jonka tavoitteena on köyhyyttä kokeneiden kansalaisten osallisuuden lisääminen, köyhyyden vähentäminen Euroopan tasolla ja vaikuttaminen päätöksentekijöihin tämän tavoitteen edistämiseksi.\n2014 www.eapn.fi ISBN 978-952-6628-09-7\nKöyhyys - syitä ja seurauksia\nKirjoitus käsittelee köyhyyttä Suomessa ja Euroopassa. Vaikka köyhyystutkimusta tehdään jatkuvasti, yleistajuinen katsaus köyhyyteen on puut...


Yritys- ja yhteisöasiakkaat - akvaarioon.fi\nTuoteryhmät Yritys- ja yhteisöasiakkaat\nKoko tuotevalikoimamme sekä mahdolliset tilaustuotteet ovat myös yritys- ja yhteisöasiakkaiden tilattavissa. Sivuilla esitetyt hinnat sisältävät voimassa olevan arvonlisäveron. Koska emme toimi varsinaisesti tukkuliikkeenä, kaikkia tuotteita ei ole useita kappaleita suoraan varastossa. Jos siis tarvitsette isompia tilausmääriä, otattehan yhteyttä asiakaspalveluumme saatavuuden ja toimitusajan varmistamiseksi. Yhteydenotot sähköpostitse asiakaspalvelu (a) akvaarioon.fi, kiitos!\nTilauksen voi tehdä suoraan verkkokaupassa. Y-tunnuksen voi kirjoittaa kommenttikenttään, samoin mahdolliset kuitille tarvittavat viite-, projekti- tms. numerot. Tilauksen voi myös lähettää sähköpostitse asiakaspalveluumme. Tämä on kuitenkin hidas tapa, koska tilaus vaatii silloin paljon manuaalista käsittelyä, joten varauduthan hitaampaan käsittelyyn. Jos pystyt laskuttamaan tilauksen jälkikäteen tutkimusprojektilta tms., suosittelemme ehdottomasti maksamaan tilauksen jo tilausta tehdessäsi, jotta tilaus voitaisiin toimittaa mahdollisimman nopeasti. Emme ota tilauksia vastaan puhelimitse.\nMaksun voi suorittaa suoraan tilauksen yhteydessä verkkopankissa tai luottokortilla (tarvitsee pankkivarmenteen), ennakkolaskulla tai lähetyksen noudon yhteydessä postiennakolla. Oppilaitoksille ja kunnille myymme myös laskulla (30 päivää netto). Yritysten kohdalla pidätämme oikeuden luottotietojen tarkastukseen ennen mahdollista laskutusta. Laskutus onnistuu paperilaskulla, sähköpostitse toimitettavalla pdf-laskulla sekä sähköisellä laskulla. Paperilaskusta ja sähköisestä laskusta perimme 5 euron laskutuslisän, pdf-lasku on maksuton. Jos yrityksellänne on käytössä luottokortti, mutta sille ei ole olemassa pankkivarmennetietoja, suosittelemme tilaamaan postiennakolla, jolloin luottokorttia voi käyttää tilausta noudettaessa.\nNämä tiedot tarvitsemme sähköistä laskutusta varten (pdf-tiedosto).\nVerkkokaupasta löytyy lähinnä kuluttaja-asiakkaille suunnattuja toimitustapoja. Voimme tarjota myös mm. lava- ja rullakkorahdin sekä Matkahuollon Jakopaketit. Tarkempia tietoja asiakaspalvelusta.\nPyydämme huomioimaan, että emme osallistu tarjouspyyntökilpailuihin emmekä muihin kilpailutuksiin.


Tuusulantie 58 A, Kerava\nKerrostalo, 49,5 m², 2h, k, s, p\nTämä huippupohjainen, saunallinen ylimmän kerroksen kaksio odottaa jo uusia asukkaita. Muuttamaan pääsette vaikka heti.\nPohjaratkaisu on toimiva sekä avara ja oma sauna kruunaa kokonaisuuden. Pinnat ovat pääosin alkuperäiset, mutta siistissä kunnossa.\nAvokeittiöön on uusittu jääkaappipakastin ja liesi. Keittiön varusteluun kuuluu myös pieni astianpesukone.\nKeittiö avautuu reilun kokoiseen olohuoneeseen, josta on käynti tilavalle länsiparvekkeelle.\nSäilytystilaa on runsaasti makuuhuoneessa ja eteisessä sekä verkkokellarissa.\nSijainti on loistava. Mm. urheilupuisto ja uusi uimahalli löytyvät aivan vierestä. Samoin Alepa ja terveyskeskus. Keravan keskustan palvelut ja juna-asema ovat n. kilometrin päässä.\nHyvin hoidettu, velaton yhtiö, jonka maksuvalmius on ollut hyvä. Kalliita remonttejakaan ei ole lähitulevaisuudessa suunnitteilla.\nMiia Kyöstiö LKV,LVV\n041 435 7217 tai miia.kyostio@remax.fi\nHuoneet: 2h, k, s, p\nNeliöhinta: 2 585,86 €/m²\nYhtiövastike: 269,88 €/kk\nMuut kustannukset: Yhtiövastike sisältää hoitovastiketta 245,03 €/kk ja korjausvastiketta 14,85 €/kk\nMuuta kauppaan kuuluvaa: Rullaverhot, huoneistossa olevat kaapistot, valaisimet sekä pyykinpesukone ostajan halutessa\nKuvaus: Avokeittiön varustus: kaapistot, jääkaappipakastin (uusi), keraaminen liesi (uusi), liesituuletin, pieni astianpesukone. Lattia: parketti. Seinät: välitila laatoitettu.\nKuvaus: Alkuperäinen kylpyhuone on siistissä kunnossa. Kosteusmittaus tehty. Varustus: suihku, wc, pesukoneliitäntä, peilikaappi, allaskaappi, seinäkaappi. Lattia: muovi. Seinät: kaakeli.\nKuvaus: Siistikuntoinen oma sauna. Lattia: muovi. Seinät: puu.\nTaloyhtiön nimi: Asunto Oy Räätälin-Kilta\nIsännöinti: Kiinteistö-Tahkola Vantaan toimipiste, Turvalaaksonkaari 2, 3. krs, 01740 Vantaa, Eero Rytioja, eero.rytioja@kiinteistotahkola.fi, 020 7488 397\nKiinteistönhoidon lisätiedot: RTK-Palvelu, Järvenpää\nTehdyt remontit: -2008: Lukoston vaihto, exec. Pihavalot uusittu. -2009: Aluskatetta korjattu, ja turvakiskot asennettu. -2010: Hston B9 takapihan aita uusittu. -2010: Lämmönvaihtimet uusittu. Pyykinkuivauspuhallin uusittu. -2012: Hston B10 takapihan aita uusittu. -2013: Vesikaton pesu ja huoltokäsittely. -2014: Elementtisaumat uusittu. Ilmanvaihtohormien nuohous ja ilmanvaihdon säätö tehty. -2015: Lämmitysverkoston tasapainoitus, linja- /patteriventtiilien uusiminen. -2018: Pihan asfaltti ja istutukset uusittu. -2019: Alkuperäisten kylpyhuoneiden kosteusmittaukset.\nTulevat remontit: Kunnossapitotarveselvitys 2019. Käynnistettävien toimenpiteiden suunnittelusta, toteutuksesta ja rahoituksesta päätetään yhtiökokouksessa erikseen. -Piha: Parkkipaikan kunnostus. Pihan siistintä ja istutukset. Aitojen maalaus. -Perustukset ja runko: Vesieristyksen parantaminen tarvittaessa. -Julkisivut: Julkisivujen kuntotutkimus tarvittaessa. -Parvekkeet: Parvekkeiden kuntotutkimus tarvittaessa. Vuosittaiset huoltotoimet. -Ikkunat ja ovet: Huoltomaalaus. -Katto: Kattosiltojen uusiminen 2019, läpivientien tarkistaminen, rännit puhdistetaan, vuosittaiset huolto- ja tarkistustoimet. Huollot PTSkartoituksen mukaisesti. -Huoneistojen märkätilat: Kylpyhuonekysely 2019, Huoneistojen kylpyhuoneiden vedeneristysten uusiminen tarvittaessa. Vuosittaiset tarkistus- ja huoltotoimet osakkaan vastuulla. -Yleiset tilat: Vuosittaiset tarkistus- ja huoltotoimet. -Lämmitysjärjestelmä: Vuosittaiset tarkistus- ja huoltotoimet. -Vesi- ja viemärijärjestelmä: Rännien uusinta mahdollisesti 2024. -Ilmanvaihto: Ilmanvaihtohormien nuohous 2024. -Sähkö- ja tietojärjestelmä: Vuosittaiset tarkistustoimet. -Hissit: Ei ole. Kuntoarvion teko lähitulevaisuudessa tarkemman kunnossapitotarpeen selvittämiseksi.\nTaloyhtiössä muuta: Yhtiöllä on yhteinen piha Tuusulantie 60:n kanssa\nTontin pinta-ala: 2 035,0 m²


Projekt: Kemiläisten asumistoiveiden kartoitus Peurasaaren alueella - Dinåsikt.fi\nKemiläisten asumistoiveiden kartoitus Peurasaaren alueella\nPratbubbla 1 Frågetecken 72\n11.1.2021 | Kemin kaupunki/Kaavoitus\nKommentoi hanketta (Avslutat)\nKysely kuntalaisille: Kemiläisten asumistoiveiden kartoitus Peurasaaren alueella (Avslutat)\nKysely rakennusalan toimijoille: rakentamisen mahdollisuudet Peurasaaren alueella (Avslutat)\nKyselyn tarkoituksena on selvittää kemiläisten mielipiteitä Peurasaaren alueen kaavamuutoksesta. Kyselyssä haetaan asukkaiden mielipiteitä erityisesti kaavamuutoksen myötä syntyvien uusien asuinkorttelien laadusta ja rakentamisen volyymista. Uudet asuinkorttelit tulevat sijoittumaan teollisuusraiteen ja Kalkkinokantien väliselle alueelle Kemin Vesi ja Energia Oy:n eteläpuolelle.\nLISÄTIETOJA JA HANKKEEN KUVAUKSEN LÖYDÄT ALTA KOHDASTA "Näytä lisätiedot".\nPeurasaaren alueen kaavaprosessi on tullut vireille vuoden 2017 kaavoituskatsauksessa. Kaavamuutoksen tavoitteena on tutkia rannan rakentamismahdollisuuksia ja tarkistaa aluevarauksia. Kaavamuutoksesta on ollut nähtävillä kaksi vaihtoehtoluonnosta 27.12.2019-27.1.2020. Luonnoksia on viety eteenpäin saatujen lausuntojen ja mielipiteiden perusteella, ja parhaan mahdollisen tuloksen saamiseksi uudet luonnokset asetetaan vielä kertaalleen nähtäville. Tämän kyselyn tulokset otetaan huomioon lopullisen kaavan suunnittelussa.\nAsemakaavan muutos ja laajennus koskee 13. kaupunginosaa, Peurasaarta. Muutos koskee kortteleita 1306, 1313, 1315, 1323, 1328, 1331–1335, 1359 ja 1360 sekä puisto-, rautatie-, katu- ja vesialuetta.\nKaavamuutoksella tutkitaan muun muassa uuden asuinrakentamisen sijoittamista niin kutsuttuun entiseen pienteollisuuskortteliin 1306 sekä Kalkkinokan niemelle. Muutoksessa selvitetään myös Ajokseen kulkevan radan siirtämistarvetta yleiskaavan mukaiselle sijainnille Peurasaarentien itäpuolelle. Muutokseen sisältyy myös muiden kortteleiden aluevarausten ja käyttötarkoitusten tarkastelua, mukaan lukien pienveneiden talvisäilytysalueen kaavoittaminen vedenpuhdistamon kaakkoispuolelle.\nKaavamuutosaluetta on rajattu pienemmäksi alla olevan kuvan mukaisesti saatujen lausuntojen perusteella.\nKaavamuutoksen yhtenä tavoitteena on ollut tarkastella radan siirtämisen mahdollisuutta. Saatujen lausuntojen pohjalta voidaan todeta, että radan siirtäminen lähitulevaisuudessa ei ole todennäköistä. Rata säilytetään ennallaan, mutta suunnittelussa otetaan huomioon mahdolliset muutokset alueen suhteen tulevaisuudessa.\nKalkkinokan alue on rajattu kaavamuutosalueen ulkopuolelle tulvauhan ja tasoristeysturvallisuusasioiden vuoksi.\nAlueella sijaitsee (kortteli 1306 Kemin Vesi ja Energia Oy:n eteläpuolella) pilaantuneita maa-alueita. Niistä aiheutuvia toimenpiteitä sekä mahdollisia rajoittavia tekijöitä alueen rakentumisen suhteen selvitetään parhaillaan.


March 7, 2014 | Hunajaista\nfinnish design shop, jenni tuominen\nNYT MIEHET NAISTENPÄIVÄLAHJAVINKKI!\nTiedättehän sen Jenni Tuomisen? Yhteistyössä Finnish Design Shopin kanssa Jenni on tehnyt kansainvälisen naistenpäivän kunniaksi aivan ihanan A4-kokoisen julisteen. Tämä tipi tykkää ainakin! Julisteita on tehty sadan kappaleen erä ja yksi niistä on matkalla Hunajaan.\nJulisteista saatu myyntituotto menee lyhentämättömänä hyväntekeväisyyteen. Kohteena on Naisten Pankki, mikä tukee kehitysmaiden naisten yrittäjyyttä ja toimeentulon parantamista. 25 euroa ei ole paha sijoitus kauniista julisteesta, millä on hyvä tarkoitus.\nEttä vink vink te miehet, jos ette vielä tiedä miten yllättää naisenne aamulla. Kuvan voi liimata korttiin ja antaa kukkakimpun kera, vaikka juliste itse tulisi myöhemmin perille. 😉


Lastenpsykiatrian lähetteiden määrä on kasvanut lähes puolella HUS:n alueella: ”Ongelmat ovat huomattavasti yleisempiä pojilla”\n29.01.2018 klo 12:36 (muokattu 29.01.2018 klo 14:04 )\nHUS:n alueella pyritään puuttumaan ongelmiin varhain uudella matalan kynnyksen toimintamallilla.\nLevottomuus ja tarkkaamattomuus haittaavat alakouluikäisten koulutyötä. AOP\nLastenpsykiatrian lähetteiden määrä on noussut lähes puolella viidessä vuodessa, kertoo Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin kuntayhtymä\nHUS-kuntayhtymän mukaan lähetemäärät erikoissairaanhoidossa ovat lisääntyneet 45 prosentilla viiden vuoden aikana. Vuonna 2017 lastenpsykiatrian lähetteitä kirjattiin 2 686, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 1 852.\nHUS:ssa pyritään ehkäisemään lasten psyykkisten ongelmien äitymistä HYKS Varhain Lapset -toimintamallilla, mikä on ollut käytössä syksystä 2016 alkaen. Mallissa koulut voivat ottaa suoraan yhteyttä lastenpsykiatriaan, jotta lapset, perheet ja koulut saavat apua lasten tunnesäätelyyn ja käyttäytymiseen liittyvissä kysymyksissä nopeasti.\nOsastonhoitaja Katriina Anttilan mukaan vastauksia voi saada jopa saman viikon sisällä yhteydenotosta.\n- Tavoitteena on saada lapselle apua mahdollisimman varhaisessa vaiheessa ennen kuin ongelmat pääsevät kasaantumaan, toteaa lastenpsykiatrian linjajohtaja Leena Repokari HUS:n tiedotteessa.\nAlakouluissa levottomuus ongelma\nMallin kautta tehdyistä yhteydenotoista kahdeksankymmentä prosenttia koski lasten levottomuuden ja käyttäytymisen haasteita. Ahdistuneisuus ja alakuloisuus kirvoittivat viidenneksen yhteydenotoista.\n- Alakouluikäisillä levottomuus ja tarkkaamattomuus ovat näkyvimpiä koulutyötä sekä arkielämää haittaavia ongelmia. Nämä ongelmat ovat huomattavasti yleisempiä pojilla, ja ilman asianmukaista tukea ne johtavat herkästi koulunkäynnin ja tunne-elämän vaikeuksiin. Tämä näkyy myös yhteydenotoissa; neljä viidestä yhteydenotosta koski poikia, Katriina Anttila kertoo.\nVajaalle puolelle kaikista yhteydenotoista, suositeltiin lähetettä erikoissairaanhoitoon. Mallin laajempana tavoitteena on saada lähetemäärät laskuun.\nHelsingissä toissavuonna aloitettu malli on otettu käyttöön myös Vantaalla vuoden alussa.\nMuokattu klo 14.05: korjattu otsikkoa, jossa väitettiin virheellisesti, että lähetteiden määrä olisi kaksinkertaistunut.


Täällä on kylmä! - Anna Liljeroos\nOlen todennut että omalla kohdalla ei täyskiellot toimi. Suosittelen lämpimästi aloittamaan pienestä, itsellä ne on ollut nyt tammikuun ajan kaksi täysin sokeritonta päivää (ei siis jogurtteja, hilloja, mehuja yms. joissa lisättyä sokeria) viikossa, muuten vedän niin kuin koko joulukuun (:D eli kokista silloin tällöin ja herkkuja viikolla jos osuu kohdalle ja viikonloppuisin kotiin ostettuina). Tekee muutoksesta pehmeempää, ei tule tunne että on epäonnistunut, vaan niistä sokerittomista päivistä jää onnistunut fiilis ja sitten kun herkuttelee, niin tekee senkin ilman morkkiksia. Mieli lepää! Ja sulla varmaan pää kestäisi useammankin herkuttoman päivän. Sokerittomalla ollessa monet alkavat täyttää herkkukiintiötä sitten ruoalla tai suolaisilla epäterveellisillä herkuilla, siksi itse uskon siihen että kaikkea kohtuudella, ja jos jotain tekee tosi paljon mieli, niin sitten sitä pitää ottaa! Joku on joskus sanonut että itsehillintään perustuvat dieetit on tuomittuja… Itse olen samalla linjalla, ei dieettiä vaan elämäntapaa. Ja ainakin mun elämään kuuluu myös herkut 🙂 Tsemppiä kevääseen, ole armollinen itsellesi!\nItse olen Ainon kanssa täysin samoilla linjoilla. Ei täyskieltoja vaan pieniä hyviä muutoksia. Vaikka yks karkkipäivä viikossa tms tyyppinen. Muistan kun eräs vanha luokkatoverini (kauheeta että jo teininä nää jutut ollu ajankohtaisia ja mielen päällä vaikkei edes tarvetta) piti alkuun niin että vain joka toinen päivä sai syödä jotain pientä makeaa. Esim sitten yhden suklaapatukan tms. Kaikille on se oma polku. Tsemppiä Anna superisti, terveyden ja oman hyvinvoinnin eteen KANNATTAA taistella vaikka sitten hektisemmässäkin elämässä. Pikkuaskelin, ei rysäyksellä.\nMä niiiiin toivon sinulle onistumista, sillä se vaan luo hyvää fiilistä ja onnistuminen voi tulla myös niin pienistä asioista.


Tässä se on: Taaperon ikioma huone – Polulla\nKaikki käyntiin inspiraatiosta\nKuten moni jo tietääkin, muutimme syyskuun puolivälissä uuteen kotiimme, 63 neliön kolmioon. Tiloista pienin, eteisen kulmilla oleva makuuhuone, valikoitui melkoisen luonnollisesti taaperomme omaksi huoneeksi.\nHuoneen suunnittelu alkoi välittömästi asuntokauppojen jälkeen, kun Jonna suuntasi inspiraation toivossa pinterestiin etsimään tyyliä esikoisemme huoneelle. Pinterest täyttyikin alta aikayksikön erilaisista valaisin-, tapetti-, matto- ja sänkykuvista:\nFerm living -tapetti\nAlusta asti oli selkeää (ts. Jonnan ohjeistus oli selkeä), että taaperomme huoneen yhdelle seinälle tulisi tapettikuvio, joka soveltuisi sävyttämään kasvavan lapsemme taaperoaikaa. Pinterestin avustamana kävimmekin sitten kesän ja kesälomien aikana pyörimässä tapettikaupoissa availemassa painavia tapettikirjoja etsien erilaisia kilpailevia vaihtoehtoja Jonnan alunperin paikantamalle ykkösvaihtoehdolle. Oli pellekuviota, kuumailmapalloja, pupuja….kaikenlaista. Hetkellisesti olimmekin jo hankkimassa leikkisää timanttikuvioista tapettia taaperon huoneeseen, mutta lopulta alkuperäinen kuosi vei voiton.\nTapetiksi valikoitui Ferm livingin Half Moon -tapetti ja väriksi raikkaan vihreä mint. Itse tapetin asentaminen onnistui muuton jäljiltä yhden iltapäivän aikana, kun ensin tunnin suunnittelupalaverin ja Jonnan isälle soitetun varmistuspuhelun jälkeen saimme rytmin kasaan ja tapettia seinälle. Yllättävän hyvä lopputulos, kun ottaa huomioon sen, että kyseessä oli ensimmäinen tapetointirupeama kohdennuksineen Youtube-videoiden opastamana.\nTällainen tapetti komistaa siis tällä hetkellä esikoisemme huonetta:\nEi liene millään mittapuulla uutta tietoa, että esikoisemme unirytmit ja heräilyt ovat olleet vauvavuottamme eniten sävyttämiä asioita. Yölliset heräilyt, yösyötöt, nukutukset, aamuvirkkuilut – kaikki ovat tulleet meille kuluneen vuoden aikana tutuiksi. Olemmekin käsitelleet heräilyistä kumpuavia ailahtelevia unirytmejämme muun muassa seuraavissa kirjoituksissa:\nUuden kotimme myötä halusimme, että taaperomme saisi uuden sängyn unirytmin vakiintumista tukemaan, edellinen sänky oli kuitenkin peruja Santerin omasta vauvaiästä 😀 Samalla halusimme panostaa sänkyyn, jota ei tarvitsisi uusia parin vuoden sisällä taaperon kasvaessa. Kaipasimme pitkäkestoista, laadukasta ja – luonnollisesti – taaperon oman huoneen freesiyttä säestävän ratkaisun. Suunta siis kohti jo tutuksi tulleeseen Vaunu-aittaan.\nOlimme etukäteen perehtyneet Sebra pinnasänkyyn Vaunu-aitan verkkosivuilla. Sebra sängyn ideahan on, että sänky soveltuu niin vastasyntyneen kuin isommankin nukkujan (jopa varhaisteinin) sängyksi. Sänky kasvaa lapsen mukana, ja siinä on neljä lapsen ikään perustuvaa asetusta:\nVauvan sänky (Molemmat laidat ylhäällä, pohja ylä-asennossa)\nKasvavan vauvan sänky (Molemmat laidat ylhäällä, pohja ala-asennossa)\nTaaperon sänky (Yksi tai molemmat laidat irrotettuina)\nJunior sänky (pitkäksi vedettynä)\nSänkyyn ja eri värivaihtoehtoihin pääsee perehtymään täältä.\nVaunu-aitassa sattui olemaan Sebra-sänky + patja -paketti tarjouksessa, joten sen suuremmitta pyörittelyittä päädyimme hankkimaan sängyn esikoisellemme. Muuttoa edeltävän viikonloppuna kävimme sitten hakemassa sängyn, jonka sitten kasasimme vasta taaperon omassa huoneessa. Tällainen sängystä sitten lopulta tuli:\nSovimme sängyn hankkimisen yhteydessä jakavamme kokemuksiamme sängystä täällä blogin puolella. Helppohan näitä kokemuksia on jakaa, kun yömme ovat selvästi muuton ja sängyn hankkimisen myötä parantuneet! Muuttohärdellin jälkeen vauva heräili vielä tuttuun tapaan muutaman kerran yössä, kun kaikki uusi vaikutti vielä nukkumiseen.\nMutta -> Parin huonommin nukutun yön jälkeen olemme päässeet eroon yösyötöistä! Taapero menee kiltisti nukkumaan ilman pitkiä nukutussessioita ja herää yöllä yleensä vain kerran noin kolmen paikkeilla. Tutti tuolloin vain suuhun ja unet jatkuvat aina aamuun asti.\nTämähän on meistä kaikista aivan loistavaa! Tuliko öihimme lopullinen rauha sängyllä, omalla huoneella vai ehkä molempien yhteisvaikutuksella? Siitä emme 100 % varmuudella osaa sanoam mutta emme voi sanoa muuta kuin että toimii! Meillä nukutaan!\nTauluseinä & hoitotaso\nTaaperon huoneeseen muutti myös jo aikaisemmin hankittu Ikean ”hoitopöytä” eli varsinaiselta nimeltään lipasto. Lipastoon mahtuu hyvin taaperon vaatteet ja kahteen isoimpaan laatikkoon on varattu tilaa leluille. Lipaston yläpuolelle kiinnitimme myös muutamat uudet taulut – Jonna Jäniksen, Santeri Siilin.\nLattialle halusimme jättää mahdollisimman paljon tilaa leikeille. Onhan kyseessä kuitenkin leikkivän taaperon huone. Päivän mittaan ei haittaa vaikka lattia olisi täynnä leluja, sillä ne ovat pysyneet taaperon omassa huoneessa, eivätkä ne ole kantautuneet ainakaan vielä muihin huoneisiin. Iltarutiineihin meillä kuuluu, että taapero kantaa lelut takaisin koriin Santerin kanssa ennen iltasuihkua/-kylpyä.\nHieman tyhjältä kuitenkin toinen seinusta näyttää! Tähän koitamme vielä löytää jonkun mukavan säilytysjärjestelmän tai hyllyn. Millaisen ja mistä? Sitä emme vielä tiedä ja odottelemme rauhassa, että sopiva yksilö tulee vastaan 🙂\nSängyn yläpuolelle pitäisi myös virittää nyt ikkunan edessä roikkuva lentokonemobile! Tämä oli Jonnan hankkima 1-vuotislahja Danielille, jonka löysimme Porvoossa sijaitsevasta ihanasta leluliikkeestä viime kesänä. Kattoon taas ripustimme Jonnan isoveljen vanhan lastenhuoneen lampun. Varjostin löytyi varastosta ja pestynä sekä kunnostettuna se pääsee valaisemaan vielä meillä taaperomme leikkejä.\nMutta pikku hiljaa hyvä tulee! Parit jutut vielä kuntoon niin huone alkaa olla täysin valmis. Olemme kyllä ihastuneet taaperomme ensimmäiseen omaan huoneeseen. Ei ole kerta eikä toinenkaan kun olemme taaperon nukkumaanmenon jälkeen vaeltaneet kaikessa hiljaisuudessa huoneeseeen ihailemaan omassa sängyssään nukkuvaa pientä pakettiamme.\nOlemme niin onnellisia siitä, että yörutiineihin ei enää kuulu pinnasängyn kantaminen olohuoneeseen 🙂\nKyyyyyyyylmä! Kesäiset vaunulenkit t-paitaan ja shortseihin sonnustautuneen taaperon kanssa ovat kuin muisto vain. Tällä hetkellä ulos lähtemiseen kun kuuluu mittava pukemisen prosessi. On haalaria, kumppareita, hanskoja, pipoja, kaulureita….kaikenlaista. Mutta sellaista se nyt vaan on, talvi kun on tulossa.\nMeillä ensi viikko menee aika lailla perusasioiden äärellä. Maanantaina jälleen vauvauintiin, siitä se viikko käynnistyy. Oikein paljon tsemppiä tulevaan viikkoon. Nähdään taas jälleen viikon päästä täällä blogin puolella. Sillä välin löydät meidät – totuttuun tapaan – Polulla-instan puolelta.\nFerm Half Moon, Kokemuksia Sebra lastensängystä, Kokemuksia Sebra pinnasängystä, Kokemuksia Sebra sängystä, lastenhuone, lastenhuoneen sisustus, lastenhuoneen tapetointi, Muutto, Sebra sänky, Taaperon huone, Taaperon huoneen sisustus, Vaunuaitta, Vaunuaitta kokemuksia, YOYO