Kuskaileva tullimies (ja muita sanamuunnoksia) [Arkisto] - Fillari-lehden foorumi\nFillari-lehden foorumi > Fillari-lehden keskustelut > Off-topic > Kuskaileva tullimies (ja muita sanamuunnoksia)\nNäytä tavallinen näkymä : Kuskaileva tullimies (ja muita sanamuunnoksia)\nOn tylsää, joten avataan perjantai-illan ratoksi sanamuunnos- eli munasaannoskeskustelu. Sanaleikin idea on sen verran yksinkertainen, että ei liene tarpeen selostaa sitä sen enempää. Voi olla vain yksi sanapari tai vaikka kuinka pitkiä lauseita. Tarvittaessa muunnettavat sanaparit voi yhdistää pääverbillä joka ei muunnu (esim. kuukerin nelli teki lasikukon).\nSotamies rannalla palkat niskassa\nMutiaisia salkussa, pikkaraisen hallussa\nSiis eihän kenenkään nimi voi oikeasti olla Hiki Antsa.\nPikaista limpsaa ja muistakaa hana.\nViskiä tutuille Vellun pitopalvelusta.\nPentti Hirvosella on veli. Pekka Karvonen.\nHappo-Heikkistäkin blokkaillut Kusti Kittilä on varmaan kuullut jo ihan kohtuullisesti "Kusti polkee - posti kulkee" -vitsejä kesäisin maastopyörähommissaan.\nPalli kumahti, Lissu tutisi, Lilli kupsahti.\nKun piha on liukas pulu kaatuu, pulu ei kaadu jos pululla on kannukset..\nHomo Tikkanen, Voittisten huimailijat.\nNämä tarinat varmaan on jo tuttuja monelle, mut ehkei kaikille?\nOliko kalliskin kukkanen?\nNäistä on jäänyt mieleen P-P Peteliuksen sketsihahmo "aseistakieltäytyjä Pentti Hilkuri", joka oli mukana Yömyöhässa, "Serpien Kylässä"\nOrja sai kurkun ja pillistä kuumaa piristävää sumppia mukitolkulla.\n(saakeli että näitä on vaikea keksiä!!)\nKipeät Ukkelit (triathlon kisoissa kisailtiin kerran tämän nimistä joukkuetta vastaan: http://www.championchip.fi/tulospalvelu/f3de6500-0042-4ed4-8999-b3ce0b5c686d/JOUKKUEVIESTI+PUOLIMATKA)\nMinulta löytyy hyllystä alan kirja, jonka tekijät ovat Rudolf Ankku ja Pertti Joffan. Tämä on hieno topic ja kulttuuriteko :)\nSorvan kylässä on hillitön kurvi\n:D oon nauranu kisu mappurassa.\nTaannoin oli myytävät asunnot-ilmoituksissa tosi nätti talo järven rannalla, viihtyisässä Sorvan kylässä. Toki se hymyilytti.\nOma suosikkini sananmuunnoksissa on kuitenkin James Potkukelkan: Indikaattori Paperi - Pandikaattori Iperi, ehe.\nIltalehti 4.2 Sm-liiga osiossa: "Jesse Puljujärvi täräytti jäätävän pommin: "Melkoinen Lallin kumautus!""\nVellu Pirinen ( https://www.google.fi/?gws_rd=ssl#q=vellu+pirinen )\nTällai talvella voi olla piha niin liukas niin että pulukin kaatuu. Ja tällä meidän nurkilla on Mutala-Kalkku - tie\nNuhassa ei saa pissiä, vaikka pyörät huutais!\nVihtori Lettusella ja Viulisti Huttusella hatuissa vika.\nPekka Karhonen ja mää olthin lapinmatkalla ja seuraavan mutkan takana asui Pasi Kuikka.\nOotko vetäny kyniä korvasta?\nAikoinaan mulle soitti usein eräs Jaakko-niminen tuttava ja useimmin aloitti: Jaska täällä pauhaa!\nJos vetää rallia kujalla hevipoppia huudattaen, alkaa lompsa piristä kun konstaapeli onkin puskapassissa lukevan tutkan kanssa. Pyöräilevät hullut sitten erikseen.\nVinkkinä tutuille: yksi parhaista hyllyssäni pyörivistä kirjoista on "Häipywät tawut : sananmuunnosten herkulliset opit ja kultaantuneet esimerkit" (https://kansalliskirjasto.finna.fi/Record/helka.1847517).\nJa loppuhyvityksenä vielä leiriraportti parin vuoden takaa:\n"Kun on koko päivän hikoillen ja runttaillen huristellut pyörällä, on mukava saada hotellilla suun täydeltä pehmeää jänistä. Kyytipoikana tietenkin pikainen limpsa. Mallis kuittaa."\nRakennuksella oli levyn hävittäjä\nPiinatut Rellut rassaa Sorvan Kytkimen mekaanikko Mutteri Pena. Kahvia Pena juo mukitolkulla.\nSamassa yhteydessä lienee esiintyi siviilipalvelusmies Simo Hovari.\nVoihan ruska pakkasella!\nNavigaattori näytti Pirkanhovin pihassa olevani Vista Kuttuuntiellä....\n"Rajoilla on kuiskailtu että minä olisin tullijohtajana kuumakalle ja pyytäisin nurkuen passia" :D\nKotipaikkakunnallani vaikutti aikoinaan lounasravintola Vellikulho. Ja tämä tarina on vieläpä ihan totta.\nPyörällä huristelua ja pyörällä hulluilua. Tai sitten vaan pyörät huutaa.\nÄngetään selluun pillereitä\nNämä ovat olleet: Vallilan Kukka, Kukkakaari sekä Sallin Kukka.\nVantaalla oli Kukkatalli.\nMenee ohi varsinaisen aiheen, mutta tuosta Vihdistä tuli mieleen tämä:\nJa nämä. (http://www.mtv.fi/teemasivut/naapurit/testit-ja-kilpailut/artikkeli/kuntien-hullut-sloganit-montako-arvaat-oikein/3438870)\nUutisia katsellessa nykyään naurattaa hallituskulut.\nJa jos haluaa pilata kahvihetken niin voi kysellä: onko jollain kaapissa mokkapaloja?\nKylvyssä voi ottaa pikaiset lilluttelut, jonka jälkeen voi tarjota pennulle Jaffaa.\nLapsena opittu tällainen tarina (joo myönnän, mauton):\nKuiskaaja tuli rajan takaa ja pani rahaa likoon että Pekka saisi linnun.\nKummelin Mr. Lohja -kilpailun tuomaristoon kuuluivat Pasi Kuikka ja Pentti Hirvonen\nKupeksiva tullimies kuiskutti tuskin vihaisen nutun pihan iloille.\nTyöpäivän alkajaisiksi kajautin rokkia\nMinä puolestani pamautin roskat.\nLoskainen pakki puri kuukeria nellistä\nVälipalaksi kaksi pussii nuudelii.\nKarjalan olut, pullosta loristettuna\nSilliä a la Kultala\nPekka Karvonen ja Katja Pakkanen ovat tehneet teemaan liityvän kirjan Pehmeä jänis. (http://www.levykauppax.fi/book/pakkanen_katja_salanimi/pehmea_janis/) Omani kannessa lukee tosiaankin Pekka Karvonen, tuolla linkin kirjan kannessa taas Pekka Karuna. Aika yleisesti kirjojen alkulehdillä mainitaan, että kaikki oikeudet pidätetään, tässä kirjassa tuo on muodossa Kaikki piukeudet odotetaan.\nKummelista on muuten jäänyt mieleen sananmuunnos "kivitettiin sorkkarautaa tolkuttomassa kurvissa";)\nTuhevat messut. Lieneekö fillari -sellaiset. Ainakin viimeksi oli messut tukossa.\nPistä kassiin kukkanen kallis.\nMitä mitä, jo kolmatta sivua mennään, mutta vain yksi paljas uneksija, eikä sekään kulkenut nenä musteessa.\nAlitajunta teki työtään ja tämmöinen palasi mieleen työpalaverissa:\nKummelissa oli joskus jotain tän tyylisiä:\nLihaisa Alli seisoi kuuraisella pellolla.\nMitä eroa on pianistilla ja huilistilla?\nNoh, huilistilla on pilli kuonon alla kun taas pianistilla on kulli pianon alla.\nJa sitten kotimaan matkailuasiaa: Kun Pallaksella vielä yritellään, Ylläksellä jo paritellaan.\nTästä topicista puuttuu selvästi patinoitunut runomies.\nAamupäivällä kävin poistamassa arvan kynnestä\nNaapuri voitti arvalla kynttilän!\nTämä Pallas -Ylläs oli alunperin Hyvä Herrat -sarjasta kun kauppaneuvos Paukun suusta.\nSamaa sarjaa on se pieni ero Porin ja Rauman välillä.\nRaumalta saa pitsiä ja Jallua ja vastaavasti Porissa on jatsia ja .....\nVäinön karkki maistuu perin karseelle.\nLääkärin diagnoosi flunssaan: orjakurkku ja paha yskä\nUimaseuran narut Pikkaraiskan hallussa.\nHah, pitkästä aikaa topic, joka on niin huono, että on hyvä. Lähdenpä tästä kämpille piristymään. Se on juhlaa kun puimakone naksuttaa ja nakki ui.\nMaikkaria vietiin ihan kunnolla seiska uutisissa :)\nTästä tulikin taas kummeli mieleen, Ari Dsvängin housebandissä oli jäseninä unkarilainen vibrafonistivirtuoosi Oddis Slajos ja rumpalina Janis Petke\nVankilapaon yhteydessä ihmetystä aiheutti karkulaisen tukkalaite.\nKunnollinen tullimies, pyysi nurkuen passia.\nSumpit pihisemään ja sitten tupakoimaan kessua.\nKonsultti Antti Hirvonen ehdotti länsiuusmaalaiselle kunnalle matkailumarkkinointia sloganilla "Vihti tutuksi". Valitettavasti vaan Antti oli liian hintava ja hänet käskettiin suksia kuuhun.\n.."tavallinen" sanamuunnos. Taitaa olla eka tällainen tavallinen. Kiitos.\nMutta taannoin kun Aamulehden tehtävälehdessä oli muodostaa kuvavihjeistä sanamuunnospareja ja koska alatyylisiä ei tietenkään ollut, sanaparit tuntui aika tylsiltä.\nmm.Samulin henkari, Mariskooli\nNo tuskin naiva elikkäs sukupuoliyhdyntää harjoittava kuhanpala olisi kelvannut Uamulehdelle..\nMutustin aamupalalla viiliä, ja työmatkalla tervehdin vihdinpuoleisia tuttuja\nvoi lukihäiriö sentään, mä luin väärin!\nOnnittelut sitten itelle vaan. - mutta eikö oikeasti ole tarjota mitään tavallisia kenelläkään?\n( mä tosin olen käsittänyt että ensimmäiset tavut vaihdetaan, ei 2 ensimmäistä kirjainta, jos ensimmäisesssä tavussa on 3 kirjainta ne vaihdetaan).\nÄänisen kypärä tuotti vatulle vimman\nPussi nuudelia. Muki tolkulla.\nTuikkasin apin kenneliin, minkä jälkeen Elli kuritti\nKuiskatun rallin jälkipyykit\nNainen herjasi pappia\nEläkeläisillä on muistaakseni kappale nimeltä Schönke Daan. Epäilen että meni saksalaisilta (muun muassa) tämä vitsi ohi\nKudonnan malli osoittautui myöhemmin kuiskaavaksi ralliksi\nYhdellä jalalla kinkkaava ruuna-asiantuntija\n(ei tuu uni mutta uusia sanamuunnoksia syntyy)\nSaako veneellä pitkään kellua?\nKyllä tässä kallo pullistuu kun ajattelee kattilan arvoitusta. Huomenna sitten vaan kalpeena hiljaa.\nSorvan kyhäys...pillin kuhina...sellun pilaajat\nKumi ei kestänyt rallia\nSuurin osa näistä sananmuunnoksista on kaivettu ulos Antin penaalista.\nTuttu kävi Varsovan joulutorilla. Hehkuviiniä on tarjolla mutta saisikohan tuliaisiksi hehkuvaa kuppia?\nTorin kulmalla vastaan käveli hurmaava kimalainen\nKettulan vintillä puimakone naksutti.\nRukalle tankkaamaan :)\n..lentäjä rullasi tankkaamaan. Rullaa tankille.\nItkin ja/tai nauroin kun luin näitä hetken tauon jälkeen. Mitä huonompia, sen parempia\n^^ samoin, nauran tässä kisu mappurassa :D\nOlen aina luullut, että tuo sarjakuvakettu on uros.\nIsoisä näytti mallia kummallekin,\njolla oli piilarit hallussa\nKirka soitti Mikkelissä ja Muska veivasi jatsia.\nMikkelin kittaaja ajoi pyörät huutaen kohti Sorvankylää.\nNiin se onkin, se vaan esitti performanssin - ja palstalaiset kuvittelee heti omiaan.\nSori, se kettu on reipas tyttöpuolinen kettu...\nainahan voi niitä omia sanoja keksiä. Lähden tästä suolellisesti ...\nAamulehden "visassa" oli mm. Mariskooli - korismaali ( joo koriksessa tehdäänkin maaleja)\nPakko välillä keksiä omia sanoja että niitä voi ylipäätään keksiä. Sama on myös vitsien osalta - on erittäin vaikeaa keksiä hauska vitsi tyhjästä. Kannattaa kokeilla ja huutaa hep, kun on keksinyt kokonaan uuden vitsin\nvoi olla että ittee vaan naurattaa omat vitsit ja muut kattoo vaan ihmeissään vitsin heittäjää:eek:\nNo PPP:ltä...tai siis James Potkukelkalta tuli aikoinaan maailman paras sananmuunnos: pandikaattori-iperi :D, hepin paikka?\nYöradiossa viikonloppuna tulee muuten sellainen ohjelma kun "Hitin kaava"...\n"Suolellinen" on tietysti sellainen tyyppi jolla on koko suolisto mukanaan. En kuulu tähän joukkoon, mutta täällä varmaan kaikki muut kuuluu.\nKatin hii.. eikun hitin kaavassa on ollut ihan kivoja analisointeja, tykkäsin esim siitä joskus tulleesta wunchita corstin europiisun purkaamisesta. Onko muuten villeillä näkynyt kultteja?\nJanne pani Maria\njoulu aatto on\nSihteeri -Kari, tiedäkö missä Pekka on?\nKari -Pekka meni pihalle kessua tupakoimaan.\nTässä trumppien ja putinien aikaan tulee mieleen hirmuhallitsijoista sellainen, että oliko Stalin eettinen?\nSuutanan saarella kuravallilla ryssiä hätyyteltiin. Hämeessä ei pissitä.\nTrullit kuikkii ja Lissut tutisee\nPalkkoja myöten niskassa\nLähdin poikaporukassa Rukalle "tankkaamaan"\nHuntu paasi kuttua virkattaessa\nSoitetaan parvella toskaa\nKatselin areenasta Velipuolikuun jaksoa 7, jossa tuo mainittiin. Velipuolikuun jaksoista huomaa, että Petelius on kopioinut omiin ohjelmiinsa hahmoja Velipuolikuusta.\nIhan näin yksinkertainen kun:\npaskalokki - loskapakki ( tuli mieleen kun katselin majakan kuvia, paskalokkeja ympäriinsä..)\nMitä eroa on Porilla ja Raumalla?\n-Raumalla saa pitsiä ja Jallua, Porissa jatsia ja...\nPilli kuanon alla\nSuolatikut (ei tosin varsinainen sanamuunnos kuten) sokkelin kivitys\n:) nahkeet mukit\nKesällä oli Cittarissa pepsit ja jaffat tarjouksessa. Eipä tullut otettua kuvaa.\nEhkä ollutkin jo täällä, mutta FC Sellun Pilaajat. Ilmeisesti ihan oikea ja toiminnassa ollut futisjengi.\nAivan karsee nimi!\n...mä en kyllä aiemmin tiennyt että "sorva" on kalalaji :D\nNo mistä nyt sait tuon tiedon, kävitkö Sorvan kylässä? ;)\nKuuli luultavimmin matkalla Rukalle tankkaamaan\nEi nimi naista pahenna: Kyllinen Sirpa ja Lilli Kuha\n"Ei niin" totesi Kylli Parpala vai Parpanenko se oli.\nJo aikoja sitten mainitun loistokkaan Pasi Kuikka Oy:n sloganiksi voisi laittaa "Pasi kuskaa".\n(sori jos tää sama nyt tulee kuudennensadannen kerran)\nEtuvaihtaja vinksahti ruttuun.\nHieman Tampereen eteläpuolelle sijoittuu myös Kuukereiden Nelju -niminen paikkakunta\nKettujen vintillä puimakone naksuttaa.\n[Sirnon pojaan pun]\nMatkailumarkkinointia: Vihti tutuksi!\nKuvaamatta jäänyt Koivusalon leffa: Pekko rapussa\nOletko nähnyt turvattoman karkulaisen?\nOltiinkos täällä jo hulluteltu pyörällä pitkin huoletonta suoraa kohti hillitöntä kurvia?\n^ Pisteet tuosta, elävän elämän löydöt ovat aina parhaita:)


Inspiraatio vaatteista ja sivupalkin kysely | Dioriina\nMontaa kertaa ei itselle ole tullut sellaista, että inspiraatio lähtisi vaatteista. Harmi toisaalta, koska niistä löytää loppujen lopuksi hyviäkin vinkkejä. Ehkä voitaisiin Heidin kanssa käyttää tätä yhdessä haasteessa, kuka tietää.\nMutta joo, näihin kynsiin siis sain inspiraation Seppälän vaatteista.\nUsean päivän ajan nämä vaaniva minua siellä ikkunassa ja yhtenä iltana töiden jälkeen oli vaan niin pakottava tarve siirtää ne kynsille.\nIhania keltaisia paitoja oli siellä ennemmänkin\nLakkoina näissä oli China Glazen Snow ja Liquid Leather sekä Opin ihana keltainen I Just Can't Cope-acabana\nKuivalla sudilla sitten vaan sutasin menemään miten sattui :D Olisi ehkä ollut järjevää hieman suunnitella ensin mutta kiireen keskellä ei ole aikaa vaan annetaan palaa.\nTykkäsin näistä ja tuo keltainen antoi mielestäni kivan lisäsävärin mustavalkoisen keskellä.\nKeltaiseen ihastuin muuten niin paljon, että ostin elämäni ensimmäisen keltaisen paidan :D En olis uskonu vielä viime vuonna tuota tekevänä. Seppälässä on muuten kaikki neuleet keskiviikkoon asti 15 € ja koskee normaalihintaisia. Ainakin täällä meidän Seppälässä, toivottavasti muuallakin.\nSivupalkkiin on ilmestynyt muuten Lukijoiden valinta vol 2! kysele ja siihen vastamaalla pääseen vaikuttamaan ensiviikon haasteeseen. Heidin blogissa pystyy äänestämään koristelutyyliä. Sunnuntaihin asti on äännestyskäynnissä. Olkaa meille armollisia :D\nKiitos kaikkille vastanneille jo näin etukäteen.\nTunnisteet: China Glaze , keltainen , Liquid leather , mustavalkoinen , Opi\nHeidi 3. helmikuuta 2015 klo 11.35\nOikein hyvä idean poikanen ;) Mä en oo koskaan tainukaan inspiroitua mistään esineestä tai asiasta :o Mutta nää kynnet on tosi kivat! :)\nMarina / Dioriina 3. helmikuuta 2015 klo 13.40\nSitten laitetaan tämä korvan taakse. Kiitti paljon :)\nCharming Nails 3. helmikuuta 2015 klo 14.58\nNämä on hienot ja hieno on kuivasuti-paitakin ;D jokaisen kynsifriikin must-have!!\nMarina / Dioriina 3. helmikuuta 2015 klo 22.42\nKiitosta vaan, ilmankos se veikin mun huomion :D\nLauraKatarooma 3. helmikuuta 2015 klo 15.25\nMarina / Dioriina 3. helmikuuta 2015 klo 22.43\nJonnaH. 3. helmikuuta 2015 klo 19.55\nAivan ihanat kynnet, mulle tuli näistä jotenkin keväinen fiilis.\nMarina / Dioriina 3. helmikuuta 2015 klo 22.44\nVoi kiittis vaa :) Toi keltainen saa kyllä jotenkin sellaista aikaan.\nNena Sofia 4. helmikuuta 2015 klo 8.36\nVautsi, ihanan pirteät lakkaukset! Vaatteista saa kyllä välillä hyvää inspistä :)\nMarina / Dioriina 4. helmikuuta 2015 klo 11.27\nKiitti :) Tarvii kyllä pitää vaatteita enemmänkin silmällä :)\nFani 4. helmikuuta 2015 klo 12.08\nOn kyllä todella kauniit kynnet! :)\nMarina / Dioriina 4. helmikuuta 2015 klo 19.18\nKiitos Fani <3 :)


Ilmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1198813\nvakituiseen kokoaikaiseen työsuhteeseen Päijät-Hämeen alueelle. Tässä tehtävässä työskentelet palveluesimiehen oikeana kätenä perehdyttäen uusia työntekijöitä ja organisoiden siivoojia töihinsä päivittäin niin, että kaikissa toiminta-alueesi asiakaskohteissa on asiansa osaava työntekijä. Toimit siivoojille esimerkkinä päivittäisessä työssä ja vastaat esimiehen tukena asiakastyytyväisyydestä. Perehdytät, opastat ja neuvot –tarvittaessa myös englanniksi, eli olet kävelevä tietopankki. Tarvittaessa olet valmis tarttumaan itse reippaasti mopin varteen. Työpuhelimesi soi paljon ja suunnitelmat muuttuvat sitä mukaa. Tarvittaessa olet valmis työskentelemään vaihtelevissa työvuoroissa. Viikossa työtunteja kertyy yhteensä 37,5.\nOletko hakemamme palveluohjaaja? Jos kolahti kohdilleen, hae paikkaa 28.10.2018 mennessä. Paikka täytetään heti sopivan henkilön löydyttyä, joten ilahdutathan meitä hakemuksellasi mahdollisimman pian. Mikäli tarvitset jo tässä vaiheessa lisätietoja tehtävästä, saat niitä osoitteesta rekry@lassila-tikanoja.fi . Huomioithan, että käsittelemme ainoastaan kotisivujemme kautta saapuneet hakemukset.


INFP-persoonallisuus Carl Jungin mukaan — Mielen Ihmeet\nEtusivu » INFP-persoonallisuus Carl Jungin mukaan\nGordon Allport - persoonallisuuspsykologian isä\nCarl Jungin teorian mukaan INFP-persoonallisuus profiloi ihanteelliset ja herkät ihmiset. Heidät määritellään parantajiksi, sillä he ovat kiinnostuneita omasta sekä muiden hyvinvoinnista.\nINFP-persoonallisuuden omaavat ihmiset ovat introvertteja, intuitiivisia ja tarkkanäköisiä. Carl Jungin mukaan he ovat herkkiä, luovia ja itsenäisiä. Tämän lisäksi heillä on taipumusta olla idealisteja, intiimejä ja myötätuntoisia. Tästä syystä he ovat sovittelijoita, sillä he välittävät omasta ja myös muiden henkilökohtaisesta kasvusta.\nCarl Jungin teos Psychological Types ja hänen teoriansa persoonallisuudesta oli läpimurto. Aikana, jolloin psykologia oli edelleen uutta, tämä kuuluisa sveitsiläinen psykiatri halusi asettaa perustan persoonallisuusmallille, joka perustui erityiseen, mutta vallankumoukselliseen lähestymistapaan.\nHän esitti käsitteet introverteistä ja ekstroverteistä. Hän perusti nämä ulottuvuudet jatkumon seurauksena. Tässä jatkumossa muut subjektiiviset ja tarkkanäköiset ilmiöt voivat sekoittua keskenään. Tämän perusteella voimme ymmärtää, ettei kukaan ole koskaan täysin ”introvetti” tai täysin ”ekstrovertti”. Sen sijaan olemme kaikki sen spektrin sisällä, joka koostuu muista dynamiikoista ja kokonaisuuksista.\nCarl Jungin persoonallisuusteoria koostuu kahdeksasta eri tyypistä. Vuosikymmeniä myöhemmin ilmestyi Myers-Briggsin tyyppi-indikaattori, joka koostuu 16 eri alatyypistä. Nämä mallit eivät ole yhtä suosittuja kuin esimerkiksi Raymond Cattellin 16PF -kyselylomake.\nKuitenkin tutkimukset, kuten tämä Marshall -yliopiston David J. Pittingerin suorittama tutkimus osoittavat, että Jungin teoria on todella tehokas itsetutkiskelun väline. Tässä artikkelissa puhumme INFP-persoonallisuudesta.\n“Näkemyksesi muuttuvat kirkkaaksi silloin, kun voit katsoa omaan sydämeesi. Hän, joka katsoo ulkopuolelle, unelmoi; hän, joka katsoo sisälle, herää.”\nMitkä ominaisuudet määrittelevät INFP-persoonallisuuden?\nMyers-Briggsin mallin mukaan INFP-persoonallisuus on neljän perusulottuvuuden välisen vuorovaikutuksen tulos.\nIntrovertti: Tapa käyttää ja kanavoida energiaa, keskittymistä, ajatuksia ja vuorovaikutusta.\nIntuitiivinen: Tapa prosessoida todellisuutta, josta vedetään johtopäätöksiä ja arvioidaan pieniä yksityiskohtia.\nTunteva: INFP-persoonallisuuden omaavilla ihmisillä on taipumusta tehdä valinnat tunteiden pohjalta.\nSpontaani: Kun on kyse ympäristön organisoimisesta ja siihen reagoimisesta, he tekevät sen spontaanisti ja aina luottaen tähän perusulottuvuuteen.\nTämän profiilin tyyppi vastaa INFP-akronyymia (Introversion, Intuition, Feeling, Perception). Täten tämän arviointivälineen luojat, Katherine Briggs ja Isabel Myers, määrittelivät sen parantavana tyyppinä. Tämä tarkoittaa, että INFP-persoonallisuuden omaavat ihmiset ovat ihanteellisia ihmisiä, jotka haluavat luoda onnellisuutta. He siis suosivat sekä omaa että muiden henkilökohtaista kasvua.\nTarkastelkaamme hieman tarkemmin niitä ominaisuuksia, jotka määrittelevät INFP-persoonallisuuden.\nHe ovat idealisteja, ja he näkevät maailman hyvät puolet\nTämän kyselylomakkeen kirjoittavat osoittavat, että vain 4 %:lla maailman väestöstä on INFP-persoonallisuus.\nHe ovat ihmisiä, jotka elävät ihanteidensa mukaisesti ja uskovat maailman luonnolliseen hyvyyteen.\nIdealismi ei ole kuitenkaan passiivista. Tämä profiili koostuu lujasta, mutta hiljaisesta omistautumisesta.\nHe ovat introverttejä. Siksi monet ihmiset eivät tunne heidän ideoidensa ja henkilökohtaisten sitoumusten syvällisyyttä.\nHe eivät epäröi seurata omaa henkilökohtaista polkuaan, joka perustuu näihin periaatteisiin. Monet ihmiset eivät kuitenkaan ymmärrä tai todella tunne niitä.\nEettisyys ja myötätunto\nHeille on selvää mikä on hyvää ja mikä ei, eivätkä he pelkää pysyä kiinni uskomuksissaan. He osoittavat kunnioitusta, myötätuntoa ja huomiota muita kohtaan yksinkertaisilla ja syvällisillä tavoilla. Lisäksi he ovat rauhallisia ja irrallisia.\nVoisimme sanoa, että INFP-persoonallisuuden omaavat henkilöt ovat herkkiä, mutta myös itsestään varmoja. Sen lisäksi, että he ovat introverttejä ja varautuneita, he eivät koskaan ole päättämättömiä. He tekevät tämän intuitionsa avulla, sillä he luottavat sisäiseen ääneensä. He tekevät näin myös siksi, että he ovat idealisteja ja koska he uskovat maailman olevan, sen puhtaimmassa merkityksessä, jalo ja hyvä.\nTaiteellisuus, herkkyys ja vapaus\nINFP-persoonallisuus on usein taipuvainen taiteeseen, kirjoittamiseen ja valokuvaukseen, joiden avulla tällainen henkilö voi ilmaista tunteitaan, ihanteitaan sekä itsevarmaa ja optimistista sisäistä maailmaansa.\nHe ovat myös todella herkkiä yksilöitä. Tämän seurauksena he arvostavat pieniä yksityiskohtia ja tuntemuksia. He myös tietävät kuinka olla muihin yhteydessä todella yksinkertaisella, mutta taianomaisella tavalla. He eivät ole kuitenkaan mitään suurimpia seuraihmisiä. He ovat kuitenkin hyviä kuuntelemaan, tukemaan muita ja olemaan läsnä silloin, kun heitä eniten tarvitaan.\nTämän lisäksi meidän on lisättävä, että he toimivat mielellään vaistonvaraisesti. Heidän ei tarvitse suunnitella asioita etukäteen, pitää mukanaan tehtävälistoja, organisoida asioita ja ajoittaa tehtäviä. Heidän kotinsa ovatkin joskus epäjärjestyksessä, sillä he priorisoivat muita asioita.\nLopuksi, kuten voimme huomata, INFP-persoonallisuus koostuu idealismista, hyvyydestä ja taiteellisista intresseistä. Tämän persoonallisuuden omaavat ihmiset joutuvat usein pettymään, sillä he ruokkivat odotuksia maailmalta ja sen asukkailta, ja tämä johtaa usein pettymykseen.


Uusia t-paitoja, Vaatteet ja kengät, ...\nKen Follett- Haamulento\nTri Atkinsin dieettivallankumou s\n3 punaista uutta t-paitaa. Kokolapussa s mutta vastaa enemmän xs kokoa.\nLähetys kirje/ärräpaketti. Noutokin onnistuu.\nVilkaisethan muutkin ilmoitukseni :-)


Olipa kerran arki: Vauvalahja työkaverille\nTyökaverini sai elokuussa vauvan ja minun tehtäväkseni tuli ostaa hänelle lahja koko työporukan puolesta.\nVauvalahjan ostaminen on aina hieman hankalaa, koska on vaikea tietää, mitä perheellä on valmiiksi hankittuna ja mikä on tarpeellista ja mikä ei. Myös äidit ja isät ovat erilaisia; toiset haluavat ostaa kaiken uutena ja toiset mahdollisimman paljon kierrätettynä. Sitten on niitä vanhempia, kenelle kelpaa sekä uusi, että vanha. Vaikka lahjan saaja varmasti arvostaa myös kierrätyslahjoja, olisi esimerkiksi kirpputorivaatteiden ja tavaroiden ostaminen tuntunut hieman oudolta.\nToisaalta myös lahjan sisällön keksiminen on hankalaa. Tulisiko lahjan olla vauvalle, joka ei ymmärrä lahjasta vielä moneen vuoteen mitään, vai äidille vai molemmille? Ja mitä kukakin äiti kaipaa vastasyntyneen kanssa? Toinen haluaa hetken hengähdystauon spassa, kun taas toinen ei raaski olla hetkeäkään erossa vauvasta. Toiselle maistuu herkut, kun toinen haluaa päästä nopeasti eroon vauvakiloista ja kieltäytyy kaikista herkuista.\nPäädyin melko perinteiseen ratkaisuun. Kävin hakemassa Ruohonjuuresta ihanan Lifefactoryn lasisen tuttipullon. Se on turvallinen vaihtoehto, sillä siitä ei pääse irtoamaan mitään vaarallisia aineita, kuten monista muovisista pulloista. Lisäksi se on monikäyttöinen ja pitkäikäinen, sillä lisäosilla siitä saa muunnettua nokkamukin taaperolle ja siinä voi kuljettaa isommankin lapsen juomia kätevästi mukana menossa.\nHalusin pakettiin mukaan myös jotain kotimaista designia. Hakaniemen hallissa päädyin valitsemaan pakettiin suloisen ja värikkään Marimekon bodyn. Marimekon lastenvaatteet ovat hyvälaatuisia ja kestäviä, mutta myös sen verran hintavia, ettei niitä raaski itse ostella. Sen takia lahjaksi saadut Marimekot ovat aina yhtä ilahduttavia.\nVauvalle valitsin lisäksi pehmoisen, pörröisen uniliinan.\nKoska en ollut varma äidin toiveista, pääsin helpolla ostamalla suomalaisen pientuottajan lakua ja marmeladia. Etenkin marmeladit ovat mahtavan makuisia. Granholmsin nettisivuilla tuotteita kuvaillaan niin onnistuneesti, että tekisi mieli käydä ostamassa niitä myös omaan kotiin: "Granholm’s hillot ja marmeladit ovat valmistettu tomaatteista, omenoista, erilaisista metsämarjoista ja luomuviljeltyistä marjoista. Metsämarjat ovat poimittu suoraan Pohjanmaan saariston metsistä ja ovat kypsyneet Pohjoismaiden pitkinä kesäpäivinä.".\nUskon ja toivon, että tuore äiti on tyytyväinen lahjaansa. Ehkä ensi kerralla on sitten aika räväyttää ja keksiä jotain uutta ja erilaista.


Pakuri on lupaava luonnontuote, mutta tutkimusta on vähän – ”Käyttö kannattaa aloittaa varovasti” - Jutut - Aarre\n08.12.2017 Tuija Manneri\nPakurikääpä on laboratorio- ja eläinkokeissa vaikuttanut niin vastustuskykyyn, tulehduksiin kuin syöpäsoluihin. Ihmisillä tutkimuksia on tehty vasta vähän.\n”Pakurilla saattaa olla paljonkin erilaisia terveysvaikutuksia. Se näyttäisi esimerkiksi vaikuttavan immuniteettiin. Ei niin, että se tappaisi yksittäisiä tauteja, vaan se ehkä ikään kuin virittää vastustuskyvyn paremmaksi”, kuvailee vanhempi tutkija Henri Vanhanen Luonnonvarakeskuksesta.\n”Laboratorio- ja eläinkokeet ovat lupaavia, ja itse nautin pakuria melkeinpä joka päivä. Kliinisiä kokeita ihmisillä on kuitenkin tehty vasta vähän, joten edelleen on epäselvää, millaisella mekanismilla pakuri vaikuttaa suun kautta otettuna.”\n”Esimerkiksi Kiinassa on tehty tuore koe, jossa pakuri muun muassa korjasi epäterveellisellä dieetillä olleiden rottien rasva-aineenvaihduntaa”, kertoo Pertti Marnila, immunologiaan perehtynyt Luonnonvarakeskuksen tutkija.\n”Tämänhetkisen eläinkokeista saadun tiedon perusteella näyttää, että pakuri voisi olla osa terveellistä ruokavaliota”, Marnila muotoilee.\n”Pitää silti muistaa, että esimerkiksi vastustuskyky on äärettömän monimutkainen ilmiö ja jokaisen ihmisen tilanne on erilainen. Mikä auttaa yhtä, voi toiselle ollakin haitaksi, eikä pakurin pitkäaikaisvaikutuksia vielä tiedetä.”\nPakurin keruu ei ole jokamiehenoikeus, vaan siihen pitää olla maanomistajan lupa.\nPakuria – jota maailmalla usein kutsutaan nimellä chaga – on käytetty luontaislääkinnässä satoja vuosia, etenkin Venäjällä ja Aasiassa.\n”Maailmalla on tutkittu esimerkiksi pakurin antikarsinogeenisiä eli syöpää ehkäiseviä vaikutuksia”, Vanhanen kertoo.\nJapanissa pakuria käytetään ihonhoitoon. Yksi harvoista tähän mennessä tehdyistä ihmistutkimuksista 1970-luvun Venäjällä totesi kaupallisen pakuriuutteen tehoavan psoriasis-ihosairauden oireisiin.\n”Pakurin terveyttä edistävistä tai lääkinnällisistä vaikutuksista ei ole varmaa tieteellistä tutkimusnäyttöä ihmisillä, mutta solumallien ja eläinkokeiden tulokset ovat tieteellisesti päteviä. Pakuri on erittäin lupaava luonnontuote, jota ehdottomasti kannattaa tutkia lisää”, Henri Vanhanen ja Pertti Marnila arvioivat.\nLuitko jo: Tutkija katkaisi tulehduskierteen syömällä marjoja – marjatutkimuksiin ei ole järjestynyt rahoitusta\nSuomessa pakuria ovat kansanlääkinnässä käyttäneet kauan esimerkiksi saamelaiset. Sotavuosina siitä valmistettiin Tikka-tee-nimistä korviketta.\nNykyään elintarvikevirasto Evira on linjannut, että pakurin käyttö on sallittua ravintolisissä ja pienessä mittakaavassa, kuten teenä tai mausteena. Pakuria myydään esimerkiksi rouheena, tippoina, teenä ja kahvina. Moni kerää ja kuivattaa sitä itse ja käyttää teen tapaan tai alkoholiuutteena eli tinktuurana.\n”Pakurin yhdisteistä osa irtoaa kuumaan veteen, osa taas vahvaan alkoholiin tai ruokaöljyyn”, kuvailee tutkija Juha-Matti Pihlava, joka Luonnonvarakeskuksessa selvittää pakurin kemiallista koostumusta.\n”Erilaisia yhdisteitä on löydetty yli kaksisataa ja pakurin kemiallisten yhdisteiden monimuotoisuus tulee todennäköisesti tarjoamaan vielä yllätyksiä.”\nPakurissa on runsaasti esimerkiksi kivennäis- ja hivenaineita sekä polysakkarideja eli pitkäketjuisia, haarottuneita sokeriyhdisteitä kuten betaglukaania. Pakuri sisältää myös paljon tripertenoideja eli steroleja ja fenolisia yhdisteitä.\n”Kiinnostavaa pakurissa on myös sen monimutkainen väriyhdiste melaniini, joka koostuu fenolisista yhdisteistä ja antaa pakurille tumman värin. Melaniinilla saattaa olla suuri merkitys havaituissa terveysvaikutuksissa.”\nPakurin käyttö vaatii varovaisuutta, varsinkin jos käyttäjällä on jokin sairaus tai lääkitys.\nPakuri on todettu voimakkaaksi antioksidantiksi. Se siis sisältää runsaasti yhdisteitä, jotka hillitsevät toisia yhdisteitä, niin sanottuja vapaita radikaaleja. Ne puolestaan aiheuttavat usein elimistössä haitallista hapettumista, mikä liittyy monien sairauksien syntyyn.\n”Hyvin suuret määrät antioksidantteja voivat toisaalta myös aiheuttaa haittoja”, Marnila muistuttaa.\nPakurin ja muiden rohdosten tai lääkkeiden yhteisvaikutuksia ei ole tutkittu, mutta kansanlääkinnässä pakurista on saatu pitkäaikaista käyttökokemusta esimerkiksi teenä, eikä esiin ole noussut mitään epäilyttävää. Pakuri uskotaankin varsin turvalliseksi.\nJoidenkin valmisteiden käyttöohjeissa todetaan, ettei pakuri sovi sieni- tai penisilliiniallergikoille eikä sitä tulisi käyttää antibioottien ja varsinkaan penisilliinin kanssa. Varovaisuuteen on neuvottu myös verenohennus-, maksa-, munuais- tai diabeteslääkkeiden kanssa.\nOsa valmistajista kehottaa välttämään pakuria raskauden ja imetyksen aikana sekä alle kaksivuotiailla lapsilla.\n”Pakurin käyttö kannattaa aloittaa varovasti, jos sitä ei ole ennen käyttänyt. Samoin jos on jokin sairaus tai lääkitys, käytöstä on syytä keskustella lääkärin kanssa”, tutkijakolmikko neuvoo.\nKerää pakuria vain, jos sinulla on maanomistajan lupa. Kerääminen ei kuulu jokamiehenoikeuksiin.\nPuhdista, paloittele ja kuivata pakuri esimerkiksi uunissa tai kasvikuivurissa. Älä käytä homehtunutta pakuria, joka voi sisältää homemyrkkyjä.\nPilkkominen lisää aineksen pinta-alaa, mikä tehostaa kuivumista ja yhdisteiden irtoamista. Kuivattu pakuri on myös helppo jauhaa.\nUuta pakuri kuumaan veteen tai vahvaan alkoholiin. Kun esimerkiksi teehen ei enää irtoa pakurista väriä, massan voi vielä liottaa alkoholissa.\nKäytä ja kokeile maltillisesti.\nArtikkeli on julkaistu Aarteessa 11/2016.


Kustannustuen haku on päättynyt – Hakemusten hyväksymisprosentti kasvoi aiemmilta kierroksilta | Valtiokonttori\nKustannustuen haku on päättynyt – Hakemusten hyväksymisprosentti kasvoi aiemmilta kierroksilta\nKustannustuen kolmannen kierroksen hakuaika alkoi 27.4.2021 ja päättyi 23.6.2021.\nKolmannen kierroksen aikana Valtiokonttori vastaanotti yhteensä noin 22 000 kustannustukihakemusta. Tämä on keskimäärin noin 372 saapunutta hakemusta päivässä. Saapuneiden hakemusten määrä on suurempi kuin kustannustuen ensimmäisellä ja toisella kierroksella.\nSaapuneista hakemuksista on 28.6. mennessä ratkaistu noin 17 000. Hakemusten keskimääräinen käsittelyaika hakuaikana on ollut 10 päivää. Enemmän työvaihteita vaativien hakemusten käsittelyaika on ollut pisimmillään noin 21-45 päivää.\nHyväksymisprosentti suurempi kuin aiemmilla kierroksilla\nKustannustukea on tähän mennessä kolmannella kierroksella maksettu noin 206 miljoonaa euroa ja sitä on myönnetty 13 000 yritykselle. Kustannustuen ensimmäisellä kierroksella tukea maksettiin noin 123 miljoonaa euroa ja toisella noin 185 miljoonaa euroa. Yhteensä kustannustukia on siis maksettu tässä vaiheessa noin 514 miljoonaa euroa.\nTuen kolmannella hakukierroksella 75 % hakijoista on saanut myönteisen päätöksen. Luku on huomattavasti suurempi kuin aiemmilla kierroksilla, jolloin hakemuksista hyväksyttiin 27 % ja 39 %.\nTällä kierroksella tukea eniten saaneet toimialat ovat ravitsemistoiminta, majoitus ja urheilutoiminta sekä huvi- ja virkistyspalvelut.\nMaakunnista tukea maksettiin eniten Uudellemaalle.\nKustannustuen neljäs kierros on valmisteilla\nHallitus on linjannut, että kustannustuesta järjestetään neljäs hakukierros. Tämä vaatii muutoslain voimassaolevaan lakiin sekä lakia tarkentavaan valtioneuvoston asetukseen.\nTuen neljännellä kierroksella tavoitteena on tukea edelleen yrityksiä koronan aiheuttamassa vaikeassa taloustilanteessa.


Himmler ja Goebbels eivät koskaan puhuneet juutalaisten ”kansanmurhasta” | Magneettimedia\nHimmler ja Goebbels eivät koskaan puhuneet juutalaisten ”kansanmurhasta”\nToinen Näkemys in Historia 4.12.2015 14 Kommenttia 652 Näyttökerrat\nMV-lehti on julkaissut haasteen holokaustiuskoville: mikäli joku kykenee todistamaan juutalaisten joukkomurhan tapahtuneen, voittaa hän 10 000 euroa.\nMagneettimedia julkaisee haasteen kunniaksi Toinen Näkemys –blogin artikkelin, jossa kumotaan salaliittoteoria siitä, että Saksan SS-johtaja Heinrich Himmler ja propagandaministeri Joseph Goebbels olisivat olleet suunnittelemassa ja toteuttamassa juutalaisten joukkomurhaa.\nUsein vedotaan Goebbelsin päiväkirjan merkintään 27.3.1942: “Lublinista alkaen juutalaisia kuljetetaan nyt kenraalikuvernementista itään. Tämä on jotain barbaarista ja sitä ei kannata kuvailla tässä enempää. Juutalaisista ei jää juuri jälkiä. Arviolta 60 % likvidoidaan ja vain 40 % on mahdollista panna töihin”.\nItse kappaleessa on kuitenkin ongelma, kun sitä vertaa Saksan tosiasialliseen politiikkaan. Jo siitä voi päätellä, että mainitut 60 % olivat esimerkiksi työkyvyttömiä, minkä vuoksi heidät siirrettiin itään. Tämä selviää esimerkiksi päiväkirjamerkinnästä 20 päivää aiemmin: “Juutalaiskysymys on ratkaistava laajemman eurooppalaisnäkökulman raameissa. Euroopassa on yhä 11 miljoonaa juutalaista. Heidät täytyy keskittää itään. Lopulta sodan jälkeen heidät voidaan lähettää Madagaskarille tai sen tapaiselle saarelle. Euroopassa ei saada aikaan rauhaa, ennen kuin juutalaiset on kokonaan poistettu eurooppalaisilta alueilta.”\nEsimerkiksi Carlo Mattogno on Germar Rudolfin kanssa 2005 julkaisemassaan Auschwitz Lies –kirjassa (s. 259-261) osoittanut, että tuohon aikaan (Wannseen konferenssin jälkeen) lukuisten dokumenttien mukaan uudelleenasutus oli alkanut kenraalikuvernementissa ja kyseessä oli kaikkea muuta kuin tuhoamisoperaatio.\nKun ensimmäiset uudelleenasutettavien juutalaisten lähetykset olivat saapuneet määränpäihinsä, vastaanottavia viranomaisia oli varoitettava: “Pyydän teitä katsomaan tarkasti, että juutalaiset ovat vastaanotetut ja oikealla tavalla siirretyt lopulliseen sijoituspaikkaansa, minne tahansa heidät lähetättekään; heidän ei tule, kuten on ilmi tullut muissa tapauksissa, saapua lopulliseen määränpäähänsä ilman mitään lisävalvontaa ja siten levitä ympäri maaseutua.”\nToinen dokumentti: ”Kun he ovat saapuneet uusille asutusalueilleen, juutalaiset on sijoitettava lääkinnälliseen tarkkailuun 3 viikoksi. Jokainen epäilty pilkkukuumetapaus on raportoitava vastaavalle piirilääkärille välittömästi ja ehdottomasti.”\nViisi päivää ennen Goebbelsin merkintöjä: “22.3.1942 evakuoitiin 57 juutalaista perhettä, yhteensä 221 henkilöä Bilgoraystä Tarnogrodiin. Jokainen perhe sai ajoneuvon huonekaluilleen ja sängyilleen. Ohjeet ja tarkkailu siirretään poliisille ja erikoispalvelukomendantille. Toiminta sujui suunnitelman mukaisesti ja ilman häiriöitä. Evakuoidut henkilöt olivat Tarngrodissa samana päivänä.”\nLänsimaisten standardien mukaan pakotetut väestönsiirrot ovat aina barbaarista. Sitä oli myös miljoonien saksalaisten karkotus toisen maailmansodan lopussa. Goebbels ei ollut kansanmurhaväitteiden turruttama (ne alkoivat toden teolla vasta sodan jälkeen), joten kokonaisten perheiden pakkosiirto lännestä köyhään itään oli hänestä barbaarista. Juutalaisista ei ollut tarkoitus jäädä juurikaan jälkiä, joten heidän taloudellisen, poliittisen ja sosiaalisen vaikutuksen lakkaaminen muualta Euroopasta oli Goebbelsille tosiasia. Tämä ei kuitenkaan merkinnyt kansanmurhaa.\nThomas Dalton on analysoinut Goebbelsin päiväkirjamerkintöjä 2010 ilmestyneessä tutkimuksessaan. Hän siteeraa jokaista päiväkirjan 123:aa viittausta juutalaisiin. Hän löysi kuitenkin vain viittauksia karkotukseen ja pakkosiirtoihin – ei fyysiseen tuhoamiseen. Dalton:\n“Goebbelsin päiväkirjat ja Hitlerin ’pöytäpuheiden’ (Hitler’s Table Talk) viittaukset eivät ole kovin tunnettuja. Edes niin sanotut asiantuntijat eivät juurikaan siteeraa niitä. Luulen tietäväni syyn. Ne eivät tarjoa juuri tukea valtavirtaiselle näkemykselle.\nSen sijaan Hitlerin pöytäpuheet ja Goebbelsin päiväkirjamerkinnät tuovat esiin monia ongelmallisia asioita, jotka on selvitettävä. Juuri kansanmurhateorian kannattajat ovat nimittäin väittäneet Goebbelsin systemaattisesti valehdelleen tai väärentäneen yksityisiä päiväkirjamerkintöjään vuosikausien ajan, koska tulevaisuus oli epävarma. Tämä ei yksinkertaisesti ole uskottavaa. Ei ole uskottavaa väittää, etteikö hän olisi tiennyt massamurhista, jos niitä olisi suoritettu. Mitä luultavimmin päiväkirjat tukevat kirjaimellisesti luettuna revisionistien näkemyksiä.”\nGoebbels käyttää tekstissään sanaa ”likvidoida”, mutta hän ei voi tarkoittaa sillä todellista likvidointia eli murhaamista. Se kuulostaa kieltämättä pahalta, ja siksi varsinkin tuota kohtaa lainataan julkisuudessa usein, vaikka se on itsessään jo ristiriitainen. Myös sanoja ”ausrotten” ja ”vernichten” viljeltiin saksalaisjohtajien puheissa selvästi synonyyminä juutalaisuuden kitkemiselle Euroopasta ja heidän vaikutusvaltansa lopettamiselle ja pakkosiirroille.\nMonet epäilevät, että Goebbelsin päiväkirjat ovat joko väärennös tai sitten niitä peukaloitiin sodan jälkeen. Useissa osissa lauserakenteet vaikuttavat siltä kuin kirjoittaja ei olisi puhunut saksaa äidinkielenään. Kirjoituksissa esiintyi ulkomaalaisperäisiä ilmauksia ja esimerkiksi taivutusvirheitä.\nEi ole yllättävää, että sodan jälkeen on “löytynyt” monta Heinrich Himmlerin pitämiksi väitettyä ”salaista” puhetta. Niistä löytyy tietysti kaikki se, mistä Saksaa syytettiin. 4.10.1943 hän ”paljasti” Posenissa ”juutalaisten joukkotuhonnan” koko ylimmälle SS-johdolle. 6.10.1943 gauleitereille. 16.12.1943 Weimarissa merivoimien komentajille. Muutamille kenraaleille 5.5.1944 Sonthofenissa. Muille kenraaleille 24.5.1944 samassa paikassa. Ja vielä muutamille muille kenraaleille samassa paikassa 21.6.1944.\nHimmlerin väitettiin puhuneen äärimmäisen luottamuksellisista ”valtakunnansalaisuuksista”, jotka kuulijoiden täytyi viedä mukanaan hautaan. Jostain syystä hän antoi kuitenkin kirjata kaikki ”huippusalaiset” puheensa ja arkistoida ne, jotta jälkipolvet tappiollisen sodan jälkeen saisivat ne varmasti selville. Vastaavia ”valtakunnansalaisuuksia” paljastivat puheissaan myös Goebbels (salainen puhe Saksan lehdistölle 5.4.1940) ja Ribbentrop (salainen puhe valtakunnan ulkoministeriön johtajille 1.7.1940). Molemmissa tapauksissa puheet ”luokiteltiin huippusalaisiksi”, ja kuitenkin ne arkistoitiin sodan voittajien iloksi. Ei kovin uskottavaa.\nYhteistä väärennöksille on se, että kukaan väitetyn yleisön joukosta ei ole koskaan ilmoittanut kuulleensa tällaisista puheista tai reagoinut niihin mitenkään. Ei kysymyksiä, ei moraalista raivoa, selityksiä, muisteluita sotavankeudessa. Keneltäkään sodan jälkeen välittömästi pidätetyltä ei edes kysytty näistä puheista.\nVaikka amerikkalaiset olivat saaneet koko Himmlerin henkilökohtaisen arkiston haltuunsa alkukesästä 1945, vain puhe 4.10.1943 on esitetty Nürnbergin pääsotarikosoikeudenkäynnissä ja kirjattu sen asiakirjoihin. Muista puheista esitettiin 1946 enintään pätkiä koskien juutalaisaihetta; osa löydettiin vasta paljon myöhemmin: esimerkiksi puhe 6.10.1943 vasta vuonna 1953, kun useimmat gauleiterit olivat jo kuolleet tai teloitettu. Tyypillisesti löytäjän nimeä ei ole kerrottu eikä sitä, miten puhe löytyi ja miksi se löydettiin niin myöhään.\nKukaan ei tiedä, ketkä kaikki ovat olleet kuulemassa puhetta 6.10.1943. Tuomari Wilhelm Stäglich kysyi puheesta kahdelta elossa olevalta gauleiteriltä. Jordan että Wahl eivät muistaneet, että Himmler olisi koskaan puhunut suoraan tai kiertoilmauksin juutalaisten kansanmurhasta. Kumpikaan ei muistanut olleensa juuri tuota puhetta kuulemassa. Gauleiter Wahl oletti olleensa ehkä sairas ja siten poissa puheen yleisön joukosta. Hän kuitenkin sanoi, ettei koskaan ollut 17 vuoden aikana kuullut tai nähnyt mitään moraalisesti arveluttavaa.\nPuhe 4.10.1944 oli ”erittäin salainen”, mutta jo 18.10.1944 se julkaistiin sanatarkasti New York Harald Tribune -nimisessä lehdessä. Sodan jälkeen “löytynyt” versio oli sisällöltään täsmälleen sama, mikä osoittaa joko tiedustelun etevyyttä ja nopeaa julkaisupäätöstä propagandamielessä tai sitten sitä, että koko puhe on amerikkalaista propagandaa.\nVäärennösten valheet ovat todellakin kuvottavia. ”Posen-puheessa” esimerkiksi väitetään, että NSDAP:n puolueohjelmaan olisi kirjattu juutalaisten hävittäminen, mikä ei tietenkään pidä paikkaansa. Nürnbergin näytösoikeudenkäynnissä ei tietenkään kerrottu, kuka oli alun perin löytänyt ”puheen” ja mistä. Ei myöskään selvinnyt, ketkä kaikki olivat olleet yleisön joukossa ja miten he olivat reagoineet.\n2.6.1948 Wilhelmstrasse-oikeudenkäynnin ristikuulustelussa puheesta kysyttiin SS-Obergruppenführer Gottlob Bergeriltä (Himmlerin esikuntapäällikkö). Hän ei tiennyt, mitään juutalaisten ”likvidoimisesta”. Bergeriltä kysyttiin väärennetyn puheen kohdasta, jossa Himmler väitetysti totesi, että 10 000 venäläisnaista joutaisi kuolla panssarikaivantoa kaivaessaan. Berger totesi, ettei ollut kuullut mitään tähän viittaavaa.\nSyyttäjä esitti seuraavaksi puheen kohdan äänilevyltä. Syytetty sanoi, että ääni ei ollut Himmlerin, vaan kuulosti Hitlerin ja Himmlerin äänten risteytykseltä. Hän ei tosin koskaan ollut kuullut Himmlerin puhetta äänilevyltä tai nauhalta. Toisen kohdan osalta Berger sanoi, että ääni saattoi olla Himmlerin.\nSyyttäjä kertoi äänilevyjä olleen 40-50 ja väitti niiden löytyneen yhtä aikaa Rosenberg-aineiston kanssa; ne siis olisivat olleet venäläisten Riikasta löytämiä. Mutta Rosenberg-asiakirjat löydettiin jo 1945. Jos levyt olisivat löytyneet silloin, ne olisi toki esitetty heti Nürnbergin oikeudenkäynnin alussa eikä vasta sen päättymisen jälkeen.\nÄänilevyt tulivat julki siis vasta kolme vuotta väitetyn löydön jälkeen. Kukaan ei kysynyt tarkemmin löytäjästä, löytöpaikasta tai löytöajasta. “Viestintätoimisto” laati 40-50 levystä koosteen, jossa oli raskauttavimmat puheiden kohdat. Tuomaria ei levy ilmeisesti kiinnostanut ja ristikuulustelu lopetettiin yllättäen melkein alkuunsa.\nHimmlerin adjutantti SS-Obergruppenführer Karl Wolff sanoi saman oikeudenkäynnin aikana olleensa puheen aikana Italiassa eikä ollut sen sisällöstä kuullut myöskään. Hän kertoi, että kaikki kauhutarinat keskitysleireiltä olivat täysin ennenkuulumattomia, kun hän alkoi lukea lehdistä niistä ensin venäläisten ilmoituksista Lublinista ja myöhemmin Sveitsissä muista lähteistä.\nMyös 6.10.1943 piirijohtajille pidetty puhe on mitä todennäköisimmin väärennös. Udo Walendy on esimerkiksi todennut, kuinka epärealistisia kuvaukset Varsovan ghetosta ovat. Monet juutalaiset komennuskunnat kävivät gheton ulkopuolella, eikä alue ollut täysin eristetty. Elämä ghetossa ei merkinnyt kansanmurhaa, vaan se oli oma pienoisyhteiskuntansa. Varsovan gheton kapina osoittaa, kuinka vaarallisen vapaasti ghetto sai toimia. Sen kukistaminen kesti 4 viikkoa ja vaati raskaiden aseiden käyttöä.\nGermar Rudolf toteaa, että välttämättä 4.10.1943 puhe ei ole ainakaan kokonaan väärennetty, sillä siinä on paljon viittauksia todelliseen väestönsiirtoprosessiin. Puheessa viitataan sellaisiin saksalaisiin, joiden mielestä juutalaisten karkottaminen on paha asia. Himmlerin mukaan mielensäpahoittajat ovat eläneet pumpulissa; he eivät olet nähneet sodan kauhuja ja satoja, ehkä tuhansia ruumiita.\nToisin kuin holokaustiuskovaiset väittävät, Himmler ei puhu juutalaisten ruumiista vaan sotien uhreista. Kansallissosialistien mukaan juutalaiset bolshevikit ja pankkiirit olivat vastuussa Euroopan sodista. Himmlerin mukaan jo liian moni saksalainen oli kuollut juutalaisten sotien vuoksi*, minkä takia väestönsiirto oli hänestä eettisesti perusteltu hanke.\nMyös Hitler toteaa pöytäpuheessaan 25.10.1941, että juutalaiset olivat hänen mielestään maailmansotien syypäitä. Siksi “rikollinen rotu” olisi “siirrettävä soille“. Se voisi merkitä Valko-Venäjän suoalueita, kuten useimmat revisionistit uskovat, sillä pienessä piirissä ei olisi ehkä tarvinnut käyttää mitään peiteilmaisuja.\nGermar Rudolfin mukaan Himmlerin ”äänilevyt” ovat erittäin ongelmallisia. On epäuskottavaa, että Himmler olisi taltioinut puheitaan, joissa puhuttiin muun muassa sotasalaisuuksista. On myös teknisiä kysymyksiä, joihin ei ole saatu vastauksia. Kyseessä olivat erittäin primitiiviset sellakkalevyt eli niin sanotut savikiekot, joiden äänenlaatu oli surkea. Levyllä puhuvan miehen henkilöllisyyttä ei ole koskaan pyritty vahvistamaan. Saksalainen elektroniikkayritys oli jo 1939/40 kehittänyt massatuotantoon nauhalevytysprosessin ja tekniikka levisi räjähdysmäisesti Saksassa sen jälkeen. Vuodenvaihteen 1940/41 jälkeen kaikki huomattavat puheet Saksassa oli äänitetty magneettinauhoille, jos ne yleensä oli taltioitu. Himmlerin äänen sisältävää nauhaa ei kuitenkaan ole löydetty. Alkuperä on siten hyvin hämärä.\nDavid Irvingin mukaan puheen käsikirjoituksen kaksi sivua on kirjoitettu erilaisella kirjoituskoneella kuin muut osat – ja juuri nuo sivut sisältävät raskauttavat kohdat puheesta! Ne on myös numeroitu käsin, kun taas muut sivunumerot on kirjoitettu koneella.\nVaikka puheen sisältö on siis hyvin epäilyttävä, niin Mattognon mukaan sen voi periaatteessa asettaa historialliseen kontekstiin. Bad Tölzissä Himmler julisti 23.11.1942: “Juutalaiskysymys Euroopassa on muuttunut täydellisesti. Johtaja julisti kerran valtiopäivillä: ’Jos juutalaisuus laukaisee kansainvälisen sodan, esimerkiksi arjalaisten tuhoamiseksi, juutalaiset kukistetaan eikä arjalaisia.’ Juutalaiset on asutettu uudelleen Saksan ulkopuolelle, he asuvat siellä, idässä, he työskentelevät tietyömailla, rautateillä… Tämä on jatkuva prosessi, jota johdetaan ilman julmuutta.”\nRudolf esittää, että saksalaisjohtajien puheita ja merkintöjä on tarkasteltava rinnakkain kaikkien puheiden ja dokumenttien kanssa. Mielestäni Himmlerin 6.10.1943 puhe on selvä väärennös. Treblinkaa puretiin, ja saksalaisten hallitsemilla alueilla asui edelleen suuri määrä juutalaisia. Silti Himmler väitti lokakuussa, että juutalaiskysymys tultaisiin ratkaisemaan vuoden loppuun mennessä!\nEsimerkiksi Ranskasta oli karkotettu vain 75 000 juutalaista ja heistä lähes kaikki olivat Ranskaan hiljattain tulleita pakolaisia. Siten Ranskan juutalaispopulaatio säilyi lähes koskemattomana sodan loppuun asti. Aiottiinko sittenkin ”surmata” vain osa juutalaisista? Ehkä puhe kahden kuukauden määräajasta oli vain löysä heitto? Holokaustiuskovaiset eivät ole vastanneet näihin kysymyksiin.\n*Magneettimedian toimitus ei välttämättä allekirjoita kaikkia saksalaisjohtajien kannanottoja vaan julkaisee ne puhtaasti historiallisessa kontekstissa.\nUdo Walendy: Historische Tatsachen 45: Lügen um Heinrich Himmler, I Teil, s. 21-34.\nGermar Rudolf: Lectures on the Holocaust, s. 285-292.\nhistoria holokausti juutalaiset kansallissosialismi revisionismi 2015-12-04\nAvainsanat:historia holokausti juutalaiset kansallissosialismi revisionismi\n4.12.2015 at 6.40\nOletteko tutustuneet Dragsvikin vankileirin oloihin? Jos ihmisiä halutaan systemaattiseti tuhota on Draksvikkin malliset olot juurikin oikeat siihen. Jos vertaa esim Dragsviikin ja Auswitchin vankien hygieeniaa keskenään, niin Auswitch vaikuttaa lähinnä 5 tähden hotellilta verrattuna Dragsviikkiin.\n5.12.2015 at 8.36\nValehtelua. Dragsvik-tarinat ovat punamädätystä\n7.12.2015 at 13.40\nMillä perusteilla? Kyllä Suomessa oli pystyssä vankileiri joka sijaitsi Dragsviikissä. Kertoisitko millä tavala se on punamädätystä?\n7.12.2015 at 13.48\nOhjelma siitä oli silkkaa valehtelua, kuten esim. Laurion tunnettu kirjoitus osoitti. Väitit sitä samalla nuotilla kauhien paikaksi.\n4.12.2015 at 11.28\nKoko asia on loppuunkäsitelty minun vinkkelistäni. Myyttinen ”kuusi miljoonaa”, mitättömiin kutistuneet tuhoamisleirit, juutalaisen maailman neuvoston sodanjulistus Saksalle jo vuonna -33, ihmeellinen selviytyjien paljous, tutkitusti olemattomat kaasu kammiot etc. todistavat koko länsimaisen kulttuurin altistuneen tyyppipuhtaaseen kiinalaiseen aivopesuun. Minä itse kohdistan katseeni mieluumin siihen hyvään mitä kansallisssosialismi tuotti ja pyrki tuottamaan. Toinen maailmansota oli katastrofi ja itseasiassa sen masinoi alulle jo vuonna 1918 popula jolla ei kulttuurisista ja uskonnollisista syistä ollut mitään varsinaista tekemistä euroopan ja maailman kohtaloissa. Ns. ”Balfour Declaration” lokakuussa annettiin pelkästään siksi että Britannian rahat oli lopussa. Kuuden miljoonan ”myytti” jota oli aikaisemmin käytetty venäjää vastaan, muljahti mukavasti brittiläisten päivälehtien sivuille. ”Hunnit” so. saksan keisarillinen armeija lahtaa ”kuusi miljoonaa juutalaista”. Nämä kadonneet ja katoamattomat ”kuusi miljoonaa” näyttelevät pääosaa siionismin agendassa. Toinen puoli voidaankin sitten unohtaa. Ne todistettavasti taigaan, vähintään 65% juutalaisilla miehitetyn NKVD:n toimesta tapetut/tuhotut venäläiset,gruusialaiset, eestiläiset, karjalaiset, kaukaasialaiset etc, ovat vain tomua ja tuhkaa. Kuka möykkää näiden 20-30 miljoonan ihmisen kohtalosta tänään? Ja kuka ottaa vastuun euroopan, ja vielä meille tärkeämmän pohjolan tuhosta tänään? Valehtelijatko? Väärentäjätkö? Mediaksi kutsuttu propagandavälineistökö? Jatkosodan jälkeen maahan otettiin ja tervetulleiksi (missä enemmän missä vähemmän) 400 000 karjalaista. Omaa väkeä; työteliäitä, ahkeria ihmisiä jotka olivat meitä. Nyt tänne lappaa sudanilaisia, irakilaisia, afganistanilaisia ja muita tattareita jotka eivät edes halua sopeutua maan tapoihin. On turha tämän tuomihoron rauhan merkkeineen tai piukan pierun piudeen tulla soittamaan poskeansa. Suomi on suomi. Rajat kiinni. Joka ählämille oma kopukka ja takasin kohti tattariaa. Zyscowicz kippariksi. MIE USKON TIKKURILAN VÄRIKARTTAAN!\n4.12.2015 at 11.30\nIsrael hyvässä valossa maailman valon tuoja.\n4.12.2015 at 13.09\n” Toinen maailmansota oli katastrofi ja itseasiassa sen masinoi alulle jo vuonna 1918 popula”\nItseasiassa sen sunnittelu alkoi jo 1800 kasaarijuutalaisten toimesta. Juurikin kasaarijuutalaiset ovat masinoineet lähes kaikki sodat käyntiin 1800 luvusta lähtien. ”Standard Oilin avulla Hitlerin sotakoneisto sai ainetta, jota ilman esim. Lontoon pommitukset olisivat jääneet tekemättä.” ”Standard Oil oli yhdysvaltalainen öljy-yhtiö 1800-luvulta, joka oli aikoinaan maailman suurin öljy-yhtiö. Yhtiön omisti Rockefellerien perhe. Yhtiön perusti John D. Rockefeller.”\n5.12.2015 at 8.42\nIljettävää valehtelua ja selkeän kokonaiskuvaan hämärtämistä.\nRockefellerien ja muun juutalaiseliitin Standard Oil oli Hitlerin vihollinen. Englantiin mentiin Romanian öljyllä ja synteettisellä öljyllä. Synteettisen öljyn prosessiin olisi päädytty myös ilman Standard Oilia. Mitään sotaa ei Saksa halunnut. Siten on turhaa selitellä rauhan ajan bisneksistä. Nekin taitavat olla tuossa Suttonin tarinassa kyseenalaisia. Nürnberg-saastan lomassa.\nTarkkailija ja Dragsvikin komukka ovat uutta trolliaaltoa. Tarkkailijan mukaan on valittava puolensa. Siis ”Rothschild-sionistien” ja juutalaisten välillä. Vaikea valinta. Olisiko ensimmäinen, koska taitaa olla kyse satuolennoista?\n7.12.2015 at 13.49\nÄlä nyt viitti. Hitlerin koko sotakoneisto oli rakennettu kasaarijuutalisten myöntämillä lainoilla. Anteeks nyt vaan mut Hitler oli juurikin sarjassa hyödyllinen idiootti kasaarijuutalaisille. Vähän niinkuin tekin isänmaantoivot tällä hetkellä edestätte vain kasaarijuutalaisten hajoita ja hallitse suunnitelmaa.\n7.12.2015 at 19.37\nKaikki suvakit natsittelevat punikit te olette juutalaisten hyödyllisiä idiootteja,Suvakit ja punikit ajavat juutalaisten monikulttuurisuus ja kaikkia muita sairaita hankkeita.\nAinoastaan kunnon ihmiset jotka vastustavat monikulttuurisuutta ja muita juutalaisten hankkeita ja tukkivat teidän hyödyllisten idioottien turvat.\nNatsismi ja fasismi ja kristinusko on ainoat keinot päästä irti juutalaisten ikeestä ja kaikkea näitä vastustavat hyödylliset idiootit juutalaisten puolesta.\n4.12.2015 at 22.30\nToiset puhuu. Toiset tekee.\n6.12.2015 at 14.10\nGoebbelsin päiväkirjoista julkaistiin osa melko pian sodan jälkeen. Ne eivät olleet alkuperäiset, vaan koneella kirjoitettuja liuskoja. Löytämiskertomus amerikkalaisilta on vähintäänkin epäilyttävä ja alkuperäisiä ei siis löydy. Erinäiset lausunnot USA:n vaikuttajien taholta viittaavat siihen, että kyseessä on väärennös, jota on tuotettu pedagogisiin tarkoituksiin. Ilmeisesti väärennettyä materiaalia on oikean seassa ja istten on juuri erinäisiä sanoja väännelty. Siten tuo likvidointi voi olla juuriki korvattu väärennysprosessissa eli muutettu alkuperäistä sanaa. Tietenkin Goebbeös on voinut käyttää sanaa tarkoittamaan juutalaisten poistamista Euroopasta.\nOn esitetty, että Moskovasta löytyneet mikrofilmit olisivat samaa sarjaa kuin puhtaaksi konekirjoitetut kappaleet. Mikrofilmeillä on juuri erinäisiä yliviivauksia ja muutteluita. Lisäksi on selkeästi väärennettyjä osioita löytynyt, jotka ovat ristiriidassa muiden merkintöjen kanssa. Tällaisten väärennösten kautta o pyritty saamaan leimattua Goebbels syylliseksi esim. Kristalliyöhön.\nKoska ei ole tietoa, mikä päiväkirjoista on aitoa ja mikä osa väärennettyä, koko päiväkirjaan tulee suhtautua väärennöksenä. Sitä ei kannata noteerata juuri missään yhteydessä millään painoarvolla. Aitoudesta kiistellään revisionistien lesluudessa. Etenkin sodan jälkeen löytyneen osion.\n9.12.2015 at 15.51\nIrlannin kansanmurha. Perunasadosta ei ollut kysymys 1800-luvun puolivälissä. Suurin osa brittiläisistä siirtomaajoukoista oli takavarikoimassa ruokaa saarelta ja kuskaamassa sitä pois maasta. Alkua pidemmälle en ole kuunnellut tuota, mutta vastaavan podcastin aiemmin aiheesta.\nPäivän uutiset: Zschäpe on avautunut Döner-murhsta Saksassa. NSU-satu on kuin Holohoax. Hassunkurinen virallinen tarina natsisolusta saa viimein ”silminnäkijätodistuksen” tai siis ”tekijän tunnustuksen”. Hänelle on tietenkin sanottu, että pääset vähällä, kun julistat syyttömyyttä, mutta et kyseenalaista suurta virallista valhetta. Niinpä ainakin tekstitelevision mukaan pojat olisivat kertoneet ainakin osasta tapauksista hänelle. Muistamme kuitenkin, että pojat ovat kuolleet ja koko murhasarja jo ajat sitten on selvitetty turkkilaisen mafian välienselvittelyjen tulokseksi. Mutta liian isoja kaloja oli ja sopivasti keksittiin satu kansallissosialistisesta maanalaisesta verkostosta ja terrorislousta, murhaajista ja hirviöpyöveleistä. Vaikka juuri juutalaisuuteenhan tuollainen hirvittävä viha ja murhaaminen kuuluvat.\nToinen miete: Uusintana ohjelma kenraali Francosta Yleisradiossa. Kauhistuttavaa vasemmistovalehtelua ainakin mainoksen mukaan. Päiviteltiin kadonneiden määrää, vaikka kyse oli sisällissodan kadonneista. Siis siitä, jossa juutalaiset bolshevikit murhasivat ja murhasivat ja raiskasivat nunnia ym. Juuri kansallinen osapuoli oli sivistynyt. Punikkien johtoajia oli vielä vuosikymmeniä hengissä Espanjassa. Francon diktatuuri oli lempeä diktatuuri. Kommunistirikolliset saivat sodan aikanakin sotaoikeuden käsittely jälkeen tuomionsa. Kuinka ihmeessä ei oliei teloitettu sellaisia, jotka olivat syyllistyneet kauhistuttaviin ja barbaarisiin rikoksiin?\n13.1.2017 at 18.03\nMistähän syystä ainoastaan turkkilaiset kiistää armenialaisten kansanmurhan ja holokaustin kiistää vaan muslimit ja natsimielisesti ajattelevat. Olen seurannut tähä holokaustin kiistämisjuttua jo pidemmän aikaan lukemalla sekä kriittistä ja sitä puolustavaa kirjoittelua.\nTäytyy sanoa, että holokaustin kiistäjät on usein hitusen pihalla asioista ja ”todisteita” revitään ihan oikeesti perseestä, tai tahallisesti väärinymmärtämällä historiallisia faktoja. On tietenkin vielä tämä sinisilmäisesti ihan mitä vaan netissä kirjoitettua uskova porukka.\nIljalla btw tuskin on mitään 10 000 € varannut mihinkään todisteisiin, vaan lähinnä tarkoitus on trollailla, niinkuin hänen koko ”uutispalvelunsa” jo tekee muutenkin.\nJätä vastaus Joojoo Peruuta vastaus


17.04.2007 - Aluetasavallan hallitus vahvisti karjalan ja vepsän kielten aakkostot\nAluetasavallan hallitus vahvisti karjalan ja vepsän kielten aakkostot\nKarjalan päämies Sergei Katanandov allekirjoitti aluetasavallan hallituksen päätöksen karjalan ja vepsän kielten aakkosten vahvistamisesta.\nVepsän kielen aakkosto\nKarjalan kielen kirjaimisto oli vahvistettu ensimmäistä kertaa virallisesti vuonna 1989. Silloin sen perustana oli liivvikkojen murre. Oppikirjoja, kansalliskielisiä lehtiä julkaistiin ja televisio-ohjelmia tehtiin näin ollen karjalan kielen kahdella musteella - varsinaiskarjalaksi ja edellä mainitulla murteella. Karjalan kieltä opetettiin myös kahtena versioina Petroskoin korkeakouluissa.\nSamana vuonna 1989 vahvistettiin myös vepsän kielen aakkosto kahtena versiona - latinalaisin kirjaimin ja kyrillisin kirjaimin kirjoitettuna. Kuluneina vuosina julkaistiin vain yksi aapinen kyrilliselta pohjalta, mutta oppikirjoja ja kaunokirjallisuutta vepsän kielellä julkaistiin latinalaista kirjaimistoa käyttäen. Käytäntö osoitti, että vepsän kieltä kyrillisin kirjaimin ei käytetä laajemmin.\nKarjalan kielen aakkosto\nKarjalan päämies Sergei Katanandov oli tehnyt aikoinaan aloitteen, joka tavoitteli koululaisten ja korkeakoulujen opiskelijain elämän helpottamista: säännöstelty ja ohjattu käytäntö saattoi kieliasian järjestykseen. Tutkijat, opettajat, kirjailijat, kynäilijät ja toimittajat, jotka käyttävät työssään kansallisia kieliä, täyttivät näet asetetun tehtävän: joitakin täsmennyksiä ja korjauksia tekemällä tehtiin luonnos karjalan kielen aakkosiksi ja vepsääkin on tästä lähtien kirjoitettava latinalaisin kirjaimin.\nKoululaiset ja korkeakouluopiskelijat saavat nykyisin näppäillä tehtäviään standardikoneella, sillä tietokoneista löytyvät ongelmitta tarvittavat kirjaimet. Tähän asti jouduttiin korjailemaan PC:n avulla aikaan saatuja tekstejä manuaalisesti tai käyttämään erikoiskalustoa.\nYhtenäisen karjalaisaakkoston luominen on askeleena kohti eheää karjalan kirjakieltä.\nLuotu 17 huhtikuuta 2007. Toimitettu 18 huhtikuuta 2007.


desibeli.net - 22.05.2003: Lemonator, Kerho [Klubi/Tampere]\nOletko koskaan ollut suosikkibändisi keikalla isolla klubilla, yksin? Se on ehkä haave monelle, eilen se toteutui minulle. Missä on jengi? Onko Lemonator kadottanut muutaman hiljaisen vuoden aikana vannoutuneet faninsa? Ainakaan uusia innokkaita poppailijoita joukkoon ei ollut eksynyt. Silti voi vain ihmetellä yleisökatoa. Toki festarikesä on aivan ovella ja torstai-ilta, mutta silti, Lemonator!\nIllan lämpäribändi Kerho oli jo aloittanut keikkansa, kun saavuimme Klubille. Bändi soitti kovaa ja innolla suomenkielistä rockia. Kahden miehen ja kahden naisen muodostama bändi oli jälleen ihan ok, muttei välttämättä innostaisi uudelle keikalle. Kuulimme settiä vain vartin, joten suurempia arvioita on vaikea tehdä. Laulajatyttö oli ainakin provosoiva miniminihameessaan ja napapaidassaan, mutta hän lauloi hyvin ja monipuolisesti. Sanoitukset olivat osittain iskeviä, vaikka hieman teinimäisiä ja suomenkielisinä hyvin suoria.\nMuutaman hetken päästä samettiverhot avautuivat uudestaan ja Lemonator asteli lavalle. Muistot edellisestä keikasta parin vuoden takaa Yo-talolta nousivat mieleen niin kuin kaikki muutkin mahtavat hetket kauniin, voimakkaan ja hieman älykkään kitarapopin kanssa. Yleisöä oli vähän, eivätkä hekään vaivautuneet eteen pomppimaan. Yleensä keikalla korostuu soittajien ja kuulijoiden kokonaisuus ja siitä välittyvä tunnelma, tällä kertaa sitä oli vaikea löytää. Alkuhämmennyksen jälkeen päätin nauttia yksityiskeikasta täydellä sydämellä. Jossain vaiheessa muitakin vanhoja faneja intoutui jammailemaan ja osoittamaan suosiota, mutta pääosin jengi istuskeli pöydissään kuin levy-yhtiön pomot konsanaan. Kuten Lasse Kurkikin totesi, kaikki tamperelaiset taitavat olla Poko Recordsilla töissä.\nYleensä bändi, joka on juuri julkaissut uuden albumin soittaa sen biisejä. Lemonator ei Grandpoppia korostanut, vaan soitti paljon edellisen levyn, The Waltzin, musiikkia. Lähes kaikki mahtavat, tunteikkaat ja paljon muistoja sisältävät biisit kuultiin. Ehkäpä Lassesta, Ripa Eskolinista, Antti Karisalmesta ja Kelly Ketosesta oli hauskaa muistella vanhoja aikoja. Tottakai uudelta levyltä kuultiin parhaat ja toimivimmat palat kuten ensimmäinen sinkku Broken Record. Keikalla ei kuitenkaan keskitytty pelkästään nopeampaan kamaan vaan tunnelmoitiin tasaisesti vanhempien ja hitaiden biisien parissa rockailun lomassa. Erityisen mahtavaa oli kuulla Maison Relaxilta Safe sekä aivan ensimmäinen Lemo-hitti Over Now kaukaa 90-luvulta Yellow –levyltä, joka on juuri uudelleen julkaistu.\nKeikka oli kokonaisuudessaan todella erikoinen. Paljon vanhaa fiilistelyä, ihme välispiikkejä, mutta niin ihanaa musiikkia. Alkujäykkyyden jälkeen itse bändikin taisi vain päättää nauttia soittamisesta, vaikkei porukka bailupäällä ollutkaan. Karismaa ja sanoin kuvaamatonta aitoutta bändissä on yhä. Se ei yritä kosiskella yleisöä, muttei jää ylhäiseen ylsinäisyyteensäkään. Melankoliaa ja brittipopille tyypillistä haikeutta Lemonator tarjosi jälleen, vaikka uudemmalla levyllä ollaankin päästy rockimmalle linjalle. Jostain Klubin syövereistä nousivat suuret ablodit ja huudot keikan lopulla. Muutaman encoren jälkeen tunnelma oli erikoisen täydellinen. Ei yhteisöllisyyttä vaan yksilöllisyyttä, tunnelmaa, muistoja, haikeutta, pelkoa, kesän odotusta. Festareilla ollaan taas erilaisissa tunnelmissa kuuntelemassa Lemonatoria. Tämä oli jotain hyvin ainutlaatuista.


Skil Sekoitin 1016 AA 1200W | Netrauta.fi\n/ Sekoitin Skil 1016 AA 1200W\nSekoitin Skil 1016 AA 1200W\nKatso kaikki tuotteet: SkilKatso kaikki tuotteet: SähkötyökalutSkilSähkötyökalut Skil 1016 -sekoittimessa on miellyttävä kahden käden otteen mahdollistavat kahva ja erittäin voimakas 1 200 W:n moottori, mikä tekee siitä ihanteellisen työkalun monenlaisten materiaalien sekoittamiseen. M14-työkaluliitännän ansiosta sekoitusvispi...\nTuotteen Sekoitin Skil 1016 AA 1200W kuvaus\nSkil 1016 -sekoittimessa on miellyttävä kahden käden otteen mahdollistavat kahva ja erittäin voimakas 1 200 W:n moottori, mikä tekee siitä ihanteellisen työkalun monenlaisten materiaalien sekoittamiseen. M14-työkaluliitännän ansiosta sekoitusvispilöiden vaihto käy nopeasti ja turvallisesti. Voit asettaa haluamasi nopeuden nopeudensäätöpyörällä. Elektroninen pehmeä käynnistys parantaa käyttömukavuutta. Sekoittimen mukana toimitetaan laadukas, irrotettava 120 mm:n yleissekoitusvispilä.Täydellinen hallinta kahden käden otteen ansiostaErittäin voimakkaan 1 200 W:n moottorinsa ansiosta Skil 1016 -sekoitin soveltuu ihanteellisesti monenlaisille materiaaleille, kuten laasteille, rakennuskipsille ja laattaliimalle. Tässä sekoittimessa on kahden käden otteen mahdollistava kahva, mikä takaa mukavan työskentelyn ja optimaalisen hallinnan. Elektroninen pehmeä käynnistys varmistaa täydellisen sekoituksen hallinnan. Vakiosekoitusvispilät on helppo vaihtaa ja kiinnittää teollisuusstandardin mukaisen M14-työkaluliitännän ansiosta.Nopeuden esivalinta materiaalin mukaiseen sekoittamiseen Sekoittimessa on nopeuden esivalintatoiminto, niin että nopeus on helppo valita suoritettavan työn mukaan. Voit asettaa haluamasi nopeuden nopeudensäätöpyörällä. Voit myös lukita käyttökytkimen jatkuvaan sekoitustilaan pidempään kestävien sekoitustöiden yhteydessä.Kätevät ominaisuudet parantavat työskentelymukavuuttaSekoittimessa on alumiininen vaihteistokotelo, joka parantaa työkalun kestävyyttä. Sekoittimen ergonominen muotoilu ja pehmustettu kahva takaavat erinomaisen käyttömukavuuden. Mukana toimitettu irrotettava, laadukas 120 mm:n yleissekoitusvispilä soveltuu ihanteellisesti erilaisten materiaalien, kuten laastien, rakennuskipsien ja laattaliiman, sekoittamiseen.Takuu 2 vuotta.Vakiovarusteet120 mm:n yleissekoitusvarsiAvain (2x)Tekniset tiedot:Työkaluliitäntä: M14Vaihteistokotelo: MetalliKytkin: NopeudensäätöMaks. sekoitusteho: 35 kgMaksimivääntö: 50 NmSuurin vispilän halkaisija: 120 mmPaino: 3 kgJännite ja taajuus: 220-240 V / 50-60 Hz\tTuotteeseen liittyvät liitetiedostot\nsekoitin skil 1016 aa 1200w käyttöohjeet.pdf\tArvostelut


Jokken kirjanurkka: Margaret Mitchellin Tuulen viemää (engl. Gone with the Wind)\nMargaret Mitchellin Tuulen viemää (engl. Gone with the Wind)\nMargaret Mitchell: Tuulen viemää (engl. Gone with the Wind), 1936, suomeksi 1937, Otava 2008, sivumäärä 894, lukuja 63. Suomentaja Maijaliisa Auterinen.\nMargaret Mitchellin Tuulen viemää on mahtava teos. Lukuaikakin oli pitkä, aloitin lukemisen 16.7.11 ja kirja oli loppuun luettuna vasta 14.8.11 Luin muita teoksia välillä, koska en halunnut kiirehtiä klassikkoa, asiaa oli paljon sulateltavaksi.\nTeoksen juoni on netissä ja lyhykäisyydessään seuraava. Nuori plantaasin omistajan tytär Scarlett O'Hara on tolkuttomasti rakastunut läheisen tilan Ashley Wilkesiin. Tanssiaisiin valmistautuessaan hän kuulee Ashleyn olevan kihloissa Melanie Hamiltonin kanssa, jonka kanssa meneekin naimisiin ja saa myöhemmin pojan Beaun. Alun tanssiaisia kuvataan pitkään, joiden aikana syntyy USA:n sisällissota, Scarlett asuu Georgiassa Etelävaltioissa. Scarlett "nai" kostoksi Melanien nynnyn veljen Charles Hamiltonin, joka kuitenkin kuolee keuhkokuumeeseen. Kirjassa Scarlett saa lapsen joka avioliitossaan, esikoisen nimi on Wade Hampton. Avioliitoja on Scarlettilla kolme. Sisällissota riehuu, jenkit voittavat ja etelän elämäntapa plantaaseineen ja orjineen hajoaa, jenkit ja mustat (entiset orjat) saavat valtaa, plantaasit on poltettu ja takavarikoitu. Jenkkiliikemiehet tekevät omaisuuksia. O'Harat ja muut entiset rikkaat ovat puilla paljailla. Scarlettin äiti Ellen on kuollut, isä-Gerald on menettänyt järkensä. Jenkit vaativat Tarasta 300 $:n maksua, ja sen saamiseksi Scarlett "hankkii kakkosaviomieheksi" kauppias Frank Kennedyn, jonka piti mennä naimisiin Scarlettin siskon Suellenin kanssa. Scarlett pitää huolen koko perheestä, mutta myös nynnystä Ashleysta, jonka kanssa haluaisi karata. Scarlett alkaa pitää Frankin kauppaa Atlantassa, ja hankkii myös sahan. Hän synnyttää tytön Ella Lorenan Frankille. Frank kuolee, mutta suruaika jää lyhyeksi.\nYmpäristö paheksuu aikaansaavaa ja aggressiivista Scarlettia. Nykymittapuun mukaan Scarlett voisi olla arvostettu aikuinen. Eräiden vaiheiden jälkeen Scarlett menee naimisiin inhoamansa miehen retkun Rhett Butlerin kanssa. Rhett on rikas, ja suorapuheinen, mutta ei kuulu etelän eliittiin. Rhett on ollut koko ajan tekemisissä Scarlettin kanssa. Scarlett synnyttää Rhettille tytön Bonnie Blue Butlerin, joka kuitenkin kuolee poniratsastustapaturmassa, myös Melanie kuolee raskauden vuoksi. Rhett ja Scarlett eroavat eikä avioliitto ole ollut rakkauden täyttämä vaan riitaisa, mutta lopussa Scarlett haikailee Rhettin perään, eikä enää välitä nynnystä Ashleysta, jonka varmasti olisi saanut, sillä Melanie pyytää Scarlettia pitämään huolta Ashleysta ja Beausta. Scarlett päättää palata Taraan, sillä huomenna on uusi päivä, ja niitä Scarlettilla on edessä vielä monia. Scarlett on vasta 28-vuotias, kun kirjan päättyy, ja Rhett on 45-vuotias.\nScarlett O'Hara, päähenkilö Geraldin ja Ellenin esikoinen, Taran tyttö\nRhett Butler, boheemi onnenonkija, viisas, muttei älykäs, Scarlettin aviomies numero 3.\nGerald O'Hara, irlantilainen siirtolainen, puuvillaplantaasi Taran omistaja, minusta suvaitsevainen, lähinnä siksi, että on irlantilainen ja on siksi itsekin syrjitty\nEllen O'Hara, Geraldin vaimo, pitää plantaasin ohjia käsissään, kuolee sisällissodan aikana, on hyvä hahmo, auttaa aina omaa väkeä, toimii "sairaanhoitajana", jos joku on sairas, uhrautuu avioliitossaan, koki onnettoman rakkauden ja avioitui Geraldin kanssa, tyytyy ylpeänä osaansa.\nAshley Wilkes, haaveileva Melanien mies. Haaveet kaatuivat tosin rintamalla, idealismi maatui.\nMelanie Wilkes (s.Hamilton), Ashleyn vaimo, kuuluu kirjan hyviin ihmisiin\nCharles Hamilton, Scarlettin aviomies numero 1\nFrank Kennedy, Scarlettin aviomies numero 2\nCarreen, Scarlettin pikkusisar, menetti rakkaansa rintamalle, ja hautoo luostariajatuksia\nSuellen, Scarlettin pikkusisar, jolta Scarlett "vei" Frankin, kaupan ja sahan, Suellen meni naimisiin jalkapuoli Will Benteenin kanssa, katkera Scarlettille\nHoney Wilkes, Ashleyn sisar, hieman hupsu, mutta löysi itselleen miehen\nIndia Wilkes, katkera juoruämmä, Ashleyn vanhapiikasisar\nMammy, sisä-orja, Ellenin oikea käsi, hieno ihminen\nPrissy, orja, ei niin hieno ihminen\nPittypat, Scarlettin täti Atlantassa\nTom ja Ellie Slattery, halveksittu valkoinen tilallispariskunta\nJonas Wilkersin, petollinen tilanhoitaja, joka yhdessä Ellie Slatteryn kanssa kostaa O'Haroille ja muille nöyryytyksensä\nBetty Watling, "kapakoitsija" ja ilotyttö, kuvattu kirjassa hyväksi, Rhettin ystävä\nKirjassa on satoja henkilöitä, mutta nämä nyt ainakin ovat keskeisiä ja vielä yksi eli Etelä.\nEräs ”päähenkilö” on Etelä ja etenkin Georgia. Tämä tulee esille monessa kohtaa. Etelävaltiot, niiden elämäntapa, etelän yläluokka, maa, Tara, Atlanta, kaikki ovat keskeisiä, ja tärkeitä. Sen sijaan nousukkaat, jenkit ja onnenonkijat lytätään toistuvasti. Mitä pahaa on onnen tavoittelussa, sitähän Scarlett koko ajan tekee? Ovatko Scarlettin kärsimykset jotenkin suurempia, kuin niiden, joiden rakkaat aviomiehet tai pojat jäivät rintamalle, rampautuivat tai menettivät raajansa tai järkensä. Eikö kaikki yritä selviytyä, ja keinotella ja onkia onnea, paitsi tietenkin etelän ylimystö, jotka pitävät periaatteistaan kiinni ja pitävät lihakestejään, vaikka ei olekaan enää lihaa? Sodassa hävisi kirjan mukaan Etelän maailma, heidän tapansa, elämäntapa. Se oli hieno, pidettiin huolta omista, ja omia olivat suku, toiset suvut, joiden kesken jaettiin kaikki ja avioliitotkin solmittiin näiden kesken, omia olivat myös orjat, joita teoksen mukaan pidettiin perheenjäseninä, ja kunnioitettiin. Muita halveksittiin, he jäivät ulkopuolelle, he olivat roskaväkeä, onnenonkijoita, keinottelijoita. Kuvaavaa on sisäorjan ja mustan Mammyn puhe valkoisista Slatteryistä tähän tapaan teoksen 24 luvun sivulla 352 . ”… tuo kurja ja kelvoton ja viheliäinen roskaväki se tappo Miss Ellenin..”\nJäikö huomaamatta maailman muutos, vapauden tarve, orjuuden kieltäminen (synnytään orjaksi), ja teollisuuden kehitys, olisiko elämäntapa voinut olla muuttumatta, vaikka sotaa ei olisi ollutkaan?\nKirja on Etelän kirja, siinä on dokumentoitu ensimmäisellä sadalla sivulla elämän tapa, puuvillaplantaasit, kestit ja pieni seurapiiri ja uho, sitten taistelu, tappio, kurjuus, kolmen K:n kerho (Ku Klux Klan), orjien vapautuksen seuraukset, ja uusi nousu, joka huipentuu georgialaisten kalossien iskeytyessä Bullockin ja ”muun roskaväen” takamuksiin ja elämän jatkuminen.\nÄänen nopeus ilmassa on 340 m/s, Atlantassa juorujen kulkunopeus tuntuu olevan suurempi. Ovatko seurapiirit sitä, että levitetään juoruja? Scarlettin ja Rhettin kunniaksi täytyy sanoa, että vain he Melanien lisäksi keskittyvät työn tekemiseen, jälleen rakennukseen ja resurssien turvaamiseen, eikä jatkuviin juoruiluihin. Scarlett elätti Taran ja monta muuta Atlantassa ja ympärillä, Scarlett tajuaa Taran tärkeyden jo sivulla 356 ”Tara oli hänen kohtalonsa, hänen taisteltavansa, ja hänen oli se valloitettava”\nEtelän lesket Rhett Butlerin mukaan haudataan elävältä. Eli tytön kulta-aikaa on tanssiaiset, mutta avioliitto muuttaa naisen plantaasipomoksi, synnyttäjäksi, ja leskenä surupukuun. Etelän naiset kuten Ellen saavat tahtonsa kuitenkin tahtonsa läpi puhumalla miehensä suostuvaiseksi, tai laittamalla ovensa lukkoon, mutta yhteisön paine on sellainen, että se ei naista ylennä. Teoksen yhdessä avainkohtauksen jälkeen Scarlett saa kritiikkiä, koska on ollut yksin liikkeellä "provosoiden" hyökkäyksen, nykymittapuun mukaan nainen ei ole "riistaa", jos liikkuu yksin. Pahinta tässä on se, että juoruämmät (myös urhea KKK) sitä eniten paheksuvat. Ei kai kenenkään kannata mennä tekemään omia kostoretkiä tilanteessa, missä ei sitten lopulta mitään tapahtunut.\nEtelän tapaan kuuluu pyytää tyttären kättä isältä, tai sitten kun isää ei ole perheen päältä. Miehet olivat naisia vanhempia. Suku- ja perhetausta olivat kaikki kaikessa.\nRotuasia on minusta pinnalla koko ajan. Kirjassa irlantilaisuus ei ole erityinen hyve. Mutta jenkkejä ja mustia tarkastellaan kipakasti Scarlettin silmin. Heidän mainitaan humaltuneen vapaudesta. Heillä on äänioikeus, muttei etelävaltiolaisilla. Etelään pidetään kertojan mukaan polvillaan provinssina. Etelän plantaaseilla lämminveriset hevoset olivat myös tärkeimpiä, ja koirat, no molemmat menivät sodan myötä. Rotuteemaa, ja avioliittoja tarkastellaan hyvinkin paljon. Plantaasin omistajien lasten kasvatuksesta huolehti osin sisä-orjat, ja imettäjiä käytettiin, tässä kyllä päti sekä hyvässä että pahassa että koko "kylä" (=etelän plantaasiväki) kasvattaa.\nTeoksen aikakäsitys on hieman sekava, se johtuu siihen, että kerronnan nopeus vaihtelee, välillä ajassa hypätään eteenpäin, välillä taas jauhetaan asioita dialogien tai kuvailuin, tämä siksi (minusta), että kirjailija saa kerrotuksi, mitä sydämmellä on. Rhettin kanssa käydään monet keskustelut. Usean sivuhenkilön roolin näen näiden ajatusten kertomisessa. Tästä aiheutuu se, että yhtä tai kahta päivää käsitellään pitkän aikaa, ja siinä tuntuu tapahtuvan muutenkin paljon rakentamista, tai saha tuottaa voittoa tai tappiota. Todellisuudessa tehtiin "vain" kuusi päiväistä työviikkoa. Ajanjakso on välillä noin 1860 tai 1861-1871.\nKoulutusasia ei nouse tärkeäksi. Plantaasin pojilla tuntui olevan koulusta vain keskeytyksiä, kuitenkin Etelän väki piti itseään etevänä. Lopussa kyllä ilmenee, että Charles Hamilton nuoresta iästään huolimatta oli lakimies, kuten ilmeisesti Henry-setänsäkin.\nTuulen Viemää -teoksessa ihmetyttää Scarletin käytös että Ashleyn haihattelu.\nAshleyhän elää miltei koko ajan Scarletin siivellä, ja täydellisen selkärangaton siipiveikko, eikä saa tehoja irti, paitsi äijäporukalla kolmen Ku Klux Klanissaan, joka valkoisessa raukkamaisuudessaan on jotakin hyvin alhaista. Mursiko sota Ashley Wilkesin selkärangan vai eikö sitä ollutkaan.\nScarletin tehoja ei voi moittia, hän on KAIKKI-MULLE-HETI -henkilö ja katsoin vielä narsistin tunnusmerkistöä ja hämmästyin:\nJotta ... narsistinen persoonallisuushäiriö, ... vähintään viisi kohtaa seuraavista ..\nHenkilöllä on suuret käsitykset itsestään, hän voi liioitella lahjoillaan ja saavutuksillaan sekä odottaa perusteettomasti muiden pitävän häntä ylivertaisena.\n=> Tämä, koska Scarlett sekoittaa kaikkien päät jo ensimmäisissä tanssiaisissa, ja pyörittää sekä Charlesin että Frankin itselleen Frankin valheellisesti. Tosin Scarlett kyllä pistää saha-asiassa itsensä likoon...\nHenkilö keskittyy ajatuksissaan jatkuvasti mielikuviin rajattomasta menestyksestä, voimasta, kauneudesta tai suuresta rakkaudesta.\n=> Minusta tämäkin, suuresta rakkaudesta ainakin haaveillee koko 894 sivua, eikä tarjolla olevat vaihtoehdot kelpaa. Raha myös tuntuu motivoivan ja rikkaus\nHenkilö uskoo olevansa jotenkin erikoinen ja ainutlaatuinen, kokee että häntä ymmärtävät vain muut huomattavat henkilöt ja instituutiot, joiden kanssa hänen tulisi olla tekemisissä.\n=> Minusta myös tämä, ottaa kaikki toisten nenän edestä.\nHenkilö vaatii korostunutta ihailua.\n=> Eikö tämäkin? Haaveilee joistain tanssiaista ja kutsuista ja haluaa olla sievä.\n=> Ja vielä tämä, eikö koko ajan orjat ja vapaat juokse Scarletin oikkujen perässä.\n=> Ehdottomasti tämä, kaikkia kolmea aviomiestään käyttää hyväksi ja narraa narrit itselleen ja heidän heilansa itkevät\n=> Tarjoilee korvapuusteja itkijöille, ei näe ongelmaa ottaa sitä minkä saa. Rhettkin hoitaa Charlesin ja hänen poikaa Wadea enemmän, vaikka on vain Scarletin lapsi. Scarlett ilmoittaa Rhetille, että makuuhuone on jatkossa kiinni, ja Rhett ei osoita empatiaa, ja Scarlett ajattelee s.770 "Scarlett oli nolona . nyt hän huomasi, miten turhaa oli ollut toivoa, että niin tärkeän asian olisi saanut selvitetyksi sovinnollista tietä varsinkaan sellaisen itsekkään porsaan kuin Rhettin kanssa".\n=> Melanielle Scarlett on erityisen kateellinen Ashleystä, jos jollakin on jotain ollaan heti kateellisia, asenteella -kaikki, minulle nyt ja äkkiä- Hän on kateellinen kaikille, joilla on yritys tai rahaa.\n=> Eikö ole ylimielinen, eikö halveksi "valkoista roskaväkeä", Atlantan seurapiirejä, Rhettiä, Charlesia, Frankia, Melanieta ...\nScarlett ilmoittaa inhoavansa pikkulapsia. Siksikö, että ne ovat avuttomia, tai vaativat huomiota?\nNarsismi-asia ei ole kuitenkaan aivan näin yksioikoinen, sillä ovat olot aika poikkeukselliset, sisällissota, joka vie kaiken vanhan ja arvokkaan mukanaan. Asenne, että jättää menneet taakseen ja pystyy aloittamaan puhtaalta pöydältä, ehkä auttaa selviytymään ja on varmasti oikea tiettyyn rajaan asti. Toisaalta, jos olisi ollut rauha, miten Scarlett olisi toiminut. Tätä on turha pohtia, koska kyse on "vain" kirjasta. Niiden henkilöiden on hyvä katsoa huomiseen, ja unohtaa eilinen, jotka ovat loukanneet toisia, niitä, joita on loukattu, eivät niin helposti toivu huomiseen. Pahoittihan Scarlett mielensä jopa Archielle, joka vain arvosteli rangaistusvankien käyttöä. Miesten viemistä en pidä pahana syntinä (Scarletille) toisten tyttöjen nenän edestä, päätös kosinnasta oli lopulta Charlesin ja Frankin, saavat syyttää itseään, kuten Rhett Scarlettille toteaa.\nToisaalta Scarlett joutuu arvosteluun ensimmäisestä sahavälikohtauksesta ja naiskirjailija on kirjoittanut Rhettin sanottavaksi kaksi lausetta, joista Scarlett ei tunnu pahoittavan mieltä sivulla 771 ”yhä vain samanlainen lapsi, uskovan että he (miehet) ovat kuin naiset vaihdevuosiensa jälkeen” tai kun Scarlett jäi sahalla sylittelystä kiinni ja olisi pitänyt mennä ”yllätysjuhliin”, mutta pää särki ja Rhett toteaa hänelle 53 luvun sivulla 799 "Oletpas sinä aika jänishousu huora"\nTeoksen kakkospari Melanie ja Rhett ovat avuliaisuudessaan kultakimpaileita.\nRhetillä on pelisilmää ja rohkeutta, vaikka hän on holtiton ja lopussa aivan rappiolla, hän ei pilaa muuta kuin oman elämänsä, jos sitäkään. Tietenkin hän on ylimielinen, hieman väkivaltainen, opportunisti, mutta jos lukee koko kirjan läpi ja kirjaa tapaukset, joissa Rhett auttaa jotakin, ja missä Rhettiä autetaan tilanne on varmasti 100 - 12, Melanie auttaa Rhettiä puhumalla hänestä hyvää puolen tusinaa kertaa, ja kun Scarlett on kaiken tuhonnut niin Melanie näyttelee osansa kiltisti, eli loput puolen tusinaa tulee tästä, auttaa siis myös Rhettiä. Ihmetyttää Rhettin murjottaminen asioissa, jotka koskevat Ashleytä, eli vaivaako Rhettiä kuitenkin alemmuuskompleksi, jota yrittää hukuttaa viinaan.\nMelanie on rohkea ja ajattelee muista pelkästään hyvää. Rhetthän lunastaa hänen vihkisormuksensa takaisin, muttei Scarlettin, tämä tapahtui alussa, kun kerättiin rahaa sotaponnistuksiin. Scarlett innolla luopui sormuksestaan. Melanie on ainoa joka arvostaa Rhettiä ja ilotalon Belleä ja ottaa rangaistusvangin kotiinsa ...\nLoistava kirja, joka on varmasti luettu teos USA:ssa ja Georgiassa.\nFILMI VS KIRJA\nVasemmalla oleva elokuvan juliste on todella elävä, kirjan kansi on staattinen. Scarlett retkottaa ja odottaa varmastikin Rhetin huulien kosketusta silmät kiinni kuin koulutyttö kädet Rhetin kaulassa. Filmin julisteessa on tunnetta ja intohimoa paljon enemmän. Varsinkin Scarlett vaikuttaa minusta kirjan kannessa nynnyltä.\n--- Sisältää juonipaljastuksia---,\nFilmi alkaa kuten kirja tanssiaisten valmisteluilla ja tanssiaisilla, jonka jälkeen sota alkaa. Ashley ja Melanie, sekä Scarlett ja Charles menevät naimisiin. Rhett tietää alusta saakka, että Scarlett rakastaa ja haikailee Ashleyn perään. Scarlett saa filmissä vain yhden lapsen.\nKirjassa Scarletin äiti Ellen oli 15-vuotias mennessään Gerald O'Haran 43-vuotias kanssa naimisiin. Näyttelijöiden ikäero on "vain" 17-vuotta, mutta olennaista on, että ikäeroasiaa ei nosteta fimissä esille kirjassa se on tärkeä asia.\nLeslie Howard, eli Ashley Wilkesin näyttelijä oli syntynyt jo vuonna 1893, eli oli 23 vuotta vanhempi kuin vastanäyttelijänsä Olivia de Havilland, joka näyttelee Melanie Wilkesin os. Hamiltonia. Clark Gable (retku-Rhett) oli syntynyt vuonna 1901 ja Vivian Leigh 1913. Filmissä ikäeroa 18 vuotta, näyttelijöillä "vain" 12 vuotta. Minusta Olivia de Havilland on "kaunis" siinä kuin Vivien Leighkin, eli kirjan "tasoero" filmissä ei näy.\nLeslie Howard on minusta parempi Punaisessa neilikassa, mutta on hyvä tässäkin hieman uneliaana. Leigh ja Gable ovat loistavia, ja ovat huonoimmillaan kun he näyttelevät, päähenkilöidensä näyttelevän, muuten todella hyviä. Näyttelemisen näytteleminen tuo Gablessa mieleen Harrison Fordin episodi VI:ssa, kun hän kuulee Leian olevan Luken siskon. Mustat Mammy ja Prissy on toteutettu loistavasti.\nFilmissä ei myöskään puhuta juurikaan eteläisestä tavasta serkkujen avioliitoista, joskin se tulee ilmi filmissäkin, mutta se ei olennaista. myöskään jenkkien ja rotuasioiden käsittely tapahtuu silkkihansikkain filmissä verrattuna kirjan karkeisiin kannanottoihin.\nEtelän naiset, keimailevia neitejä, ja sitten ..\nEtelän naisten osa tulee kirjassa varsin hyvin ilmi, eli muutaman vuoden kestää tanssiais- ja keimailukausi, sitten avioliitto lapsia ja työtä, ja plantaasin narut pitää saada hyppysiin. Filmissä ei tuoda myöskään ilmi sitä, että Scarletilla oli ollut myös kolme veljeä, jotka kuolivat noin yhden kahden vuoden iässä. Muutenkin kirja tuo enemmän esille lapsi ja vuosi -tahtia, tai sitten hankitaan oma makuuhuone. Koska Melaniekaan ei voi saada lapsia, on moni ovi suljettu, ja ihmeen vähän se aiheuttaa "jännitteitä".\nGerald O'Hara oli lyhyempi (filmissä ei ole) kuin vaimonsa. Kirjassa Geraldin oli pakko paeta Irlannista, ja saada omaisuus ja arvostus, koska plantaasin omistajat olivat sisäänpäin lämpenevää sakkia. Etelän eliittiä verrataan Englannin aristokraatteihin kirjassa.\nEllenin serkku, jota Ellen tapaili lähti pois suvun painostuksesta ja teki henkilökohtaisen ratkaisun, jonka jälkeen Ellen hautasi sydänsurunsa, meni naimisiin ja alkoi työkoneeksi ja plantaasin pomoksi, ja epäitsekkääksi kätilö/sairaanhoitaja/ tautien hoitajaksi, joka koituikin hänen kohtaloksi. Gerald sai kirjassa Taran hyvällä viinapäällä, kortilla, ja ahkeruudella. Kirjassa Gerald oli Ellenin kuoleman jälkeen totaalisen tiedoton, mutta filmissä Gerald tuli huutamaan, että sota on loppu, ja Gerald ymmärsi, että Slattery-Wilkersonin juoni on saada Tara, ja lähtee seuraamaan näitä ja kuolee.\nOrja-asia, sota, ja sodan jälkeen\nOrja-asiaa on kirjassa todella paljon. Myöskin sotilaiden ja jenkkien touhuista puhutaan paljon. Esimerkiksi sitä, että jenkit olisivat käyttäneet eurooppalaisia palkkasotureita. Lisäksi jenkeillä oli Tarassa tukikohta, ja tulivat sen vielä ryöstämään. Minusta kirjassa on orja-asiassa unohdettu, että vapaus on tärkein ihmisoikeus. Scarletinkin mukaan sodan jälkeen ei entisille orjille olisi kuulunut äänioikeuksia, kun ovat tulleet Afrikan viidakoista sukupolvi sitten... (Kirjan sivulla 561 Omituinen näytelmä oli tässä käynnissä: toiset puolet kansakuntaa pakotti toista puolta pistimien voimalla alistumaan ....) Minusta eivät he tulleet, vaan tuotiin pakolla orjiksi. Minusta tämä orja-asia, joka lienee myös sodan syykin on kirjassa tuotu esille hieman omituisessa valossa. Tottakai vapaus pitkän kahleajan jälkeen tuo omia ongelmiaan, mutta silti vapaus on arvo, joka kuuluu jo 2000-luvulla toivoakseni kaikille, 1860-luvulla ei ihan jokaiselle).\nTosin Scarletin havainto on kirjassa, että jenkit, vaikka vapauttivatkin orjat syrjivät heitä rankasti, etelässä taas he ovat perheenjäseniä. Vapaus lienee se avainsana.\nScarletin lapset, suruaika, ja kätilönä toimiminen\nScarlett saa lapsen heti ensimmäisen aviomiehen kanssa. Wade oli Charlesin siis ensimmäisen aviomiehen lapsi, Lapsen olemassa olo muuttaa Scarletin asemaa kirjassa monin tavoin, esimerkiksi jenkkien tuhotyössä, he yrittävät varastaa kultakahvaisen miekan, joka oli Waden isovanhempien, eikä sitä takavarikoitu. Minusta ratkaiseva on sormuskohtauskin. Kirjassa Scarlett myy nimeenomaan sormuksensa ensin hyväntekeväisyystilaisuudessa, filmissä Melanie, mikä on todella iso kannanotto, kirjassa Scarlett liidaa, Melanie peesaa. Filmissä Rhett lunastaa molempien sormukset, mutta kirjassa vain Melanien. Muutenkin Rhett kiusaa Scarlettia tämän aviolittoista, tietää syyt. Myöskin Scarletin avustaminen Melanien synnytyksessä on uskottavampaa, kun on oman lapsen synnyttänyt. Myöskin Ella tuli ennen Bonnieta.\nScarlettia on fimiin siloiteltu, ja Rhettiä rosoistettu retkuksi, mikä minusta on sääli. Tosin kirjassa Rhetin rappiotakaan ei näytetä. Scarlett on kirjassa aika inhottava jo siskoilleenkin ja vihaa ajoittain heidän saamattomuuttaan ja valittamistaan ja jakaa heille korvapuusteja, ja nappaa Suellenin -kihlatunkin. Suelleniä filmissä ei näytetä kuin vanhana piikana, mutta kirjassa saa Will Benteenin huolehtimaan itsestään, koska Carreen luostaroituu. Will on filmissä poissa kuten kaikki rammat ja raajarikot, sodan arpia ei nosteta mitenkään esille.\nAshley on filmissä rauhallinen uneliaan näköinen, mutta menestyvä, mm. sahalla. Saha-asia on kirjassa aivan toisenlainen. Ashley on täydellinen tumpelo, ja hassaa kaikki rahat. Ashley on kirjassa totaalinen nynny ja saamaton nahjus, tästä en voi kirjoittaa ilman juonipaljastuksia enempää.\nKirjassa on todella monia kohtauksia, joissa syvennetään kertomuksia Mexicon sotaan, ja intiaanisotiin, ja korostetaan etelän vieranvaraisuutta, ja tuodaan esiin heidän rankilistansa: Etelän plantaasin omistajat, pientilalliset, orjat, valkoinen roskaväki, ja viimeisenä jenkit. Jenkkien sodan aikana ja sen jälkeen tekemiä asioita tuodaan esiin kirjassa, kuten myös Etelän härkäpäisyyttä. Filmin ei siis ole haluttu olevan Amerikkaa repivä vaan rakentava. Sota-asiasta on monia huomioita ja pitempiäkin raportteja kirjassa, mutta jätän ne amerikkalaisten pohdittavaksi, suomalaiset voivat lukea vastaavat Täällä Pohjantähden alla, monessa maassa on asein soviteltu niiitä riitoja, joihin sanat eivät ole riittäneet.\nKirjassa Pork ja Mammy ovat ehdottomia hyviksiä, he ovat lojaaleita sodan jälkeenkin eli mustat on minusta Prissyä, ja eräitä muita lukuunottamatta esitelty erittäin lojaaleiksi, hyviksi ja järkeviksi. Kirjassa Scarlett oli erilainen jo lapsena hän leikki poikien ja mustien kanssa, toisin kuin muut tytöt. Mammyn tehtävänä on koulia tytöt myös Scarlett hienon neidin tavoille, ja Mammyllä on kirjassa listoja moneen tilanteeseen, eli miten puhutaan vanhoille miehille, ujosti ja hieman keimaillen, naimissa oleville, naimattomille ...\nPukeutumisesta en ymmärrä mitään, mutta filmissä minua ihmetytti se, että Scarlett oli filmin aluksi ulkona ilman hellehattua ja lyhythihaisessa "mekossa", vaikka kirjassa kaikkein tärkeintä oli pitää iho vaaleana ja välttää kesakoita ja rusketusta eli siis olemalla joko sisällä tai vaihtoehtoisesti pukea sellaiset vaatteet, että aurinko ei tartu ihoon. Filmissä on minusta pukuihin panostettu ja ne ovat näyttäviä. Kirjan alun taftipuku, pumassiini- ja organdpuku, en tiedä mitä ovat, kureliivit myös esiintyy ja niitä filmissäkin kiristellään.\nFilmiversiossa on hyvä se, että pahimmat rönsyilyt on katkaistu ja paljon henkilöitä siten puuttuu esim. Fontainen mummo, joidenkin tapahtumien välistä on jätetty pois, tämä siksi, että filmistä olisi saatu alle nelituntinen, eli filmi on hyvä, ja lopun sumukohtaus on erityisen hyvä kytkemään uni lopun kontekstiin\nKirjassa Scarletin lempihaju oli etelän miehen haju, joka koostui whiskystä, tupakasta ja hevosista. Filmin kuvauksista olen lukenut netistä, että Vivian Leigh inhosi Clark Gablen hajua, koska hän poltti sikaria (vahvista tieto, jos levität eteenpäin, kirjan lempihaju on varmasti näin :)\nLähettänyt Jokke klo 13.49\nTunnisteet: klassikko, Mitchell Margaret\naino harjula 14. heinäkuuta 2013 klo 8.14\nTuulen viemää on kyllä ehdottomasti maailmankirjallisuuden klassikkoteos. Siinä on pohdittavaa ja mietittävää moninaiseksi kerraksi kuten postauksestasikin voi päätellä. Tätä teosta ei hetkessä pureksita tyhjäksi.\nItse olen kirjoittanut Scarletin luonteesta täällä. http://einontytar.vuodatus.net/lue/2009/06/kymmenen-kirjaa-rakkaudesta\nMinusta Tuulen viemää on ennenkaikkea kehityskertomus. Se on surullista, että kun Scarlet loppujen lopuksi tajusi "todellisuuden" se oli ehkä liian myöhään. Toisaalta Scarlet oli vomakastahtoinen nainen ja persoona, joka ei luovuttanut helpolla, vaikka hänen jotkut keinonsa olivatkin kyllä kyseenalaisia. En kuitenkaan pitäisi häntä narsistina, sillä eihän häntä leimannut niinkään ylenmääräinen mustasukkaisuus ja toisen ihmisen muokkaaminen omien sääntöjen mukaiseksi, vaan kauneuden harha. Ja narsistinen persoona tuskin auttaisi ketään synnytyksessä, kun liekit lyövät jo nurkan takana.\nJokke 14. heinäkuuta 2013 klo 9.30\nJuuri näin, tämä on näitä alkupään postauksia, jotka nostin heinähelteillä esiin.\nFilmistä pidin kovin, vaikka se kuitenkin oli aika erilainen kuin kirja.\nUnknown 9. maaliskuuta 2015 klo 18.19\nLuin kirjan ja moni asia jäi auki. Voisitko selittää vähän, kiitos?\n1: Rakastaako Ashley enää?\n2: Silloin kuin Rhett jätti Scarlettin kirjan lopussa niin eikö Rhett rakasta Scarletta enää?\nJokke 9. maaliskuuta 2015 klo 19.43\nAllakin on sama vastaus, mutta\nNäitä ovat minua viisaammatkin miettineet. Koska kyse on romaanista ei lopullisia vastauksia ole.\n*Ashley valitsi Melanien ja varmasti rakasti tätä. Melaniehan oli hyvä ihminen ja vaimo. Scarlett on ehkä liikaa Ashleylle, jollain tasolla Ashley ehkä rakastaa Scarlettia, tai ainakin ihailee tämän peräänantamattomuutta\n*Rhettille oman tyttären kuolema ja muut järkytykset ovat liikaa. Rhett luultavasti rakastaa syvästi Scarlettia, vaikka on peittänyt se erilaisin keinoin. Scarlett taas ei ole aiemmin välittänyt Rhettistä vaan haikaillut Ashleytä. Kirjan lopussa hän päättää aloittaa alusta, johon kuuluu varmasti Rhettin rakkauden voittaminen.\nRomaaneissakin ja rakkaudessakin lienee kyse sekä tunteesta, mutta myös omasta "itsetunnosta". Rhettille tapahtumat ovat liikaa.\nMolempiin kysymyksiin vastaus on ehkä. Ashleyn unelma tosin kuoli rintamalla ja Rhettin myöhemmin, mutta elämässä tilanteet vaihtelevat.\nLeena Lumi 14. heinäkuuta 2013 klo 14.10\nTuulen viemää on iki-ihana vaikka ei sen arvomaailmaa ollenkaan allekirjoittaisikaan. Rasismi on etelän itseselvyyttä ja naisten asema vähintäinkin outo etelän kukkasena...\nRhett on ylivertainen ja jossain määrin sekä pidän, että en pidä, myös Scarlettista.\nMitchellin perheen luvalla on kirjaan ilmestynyt jatko-osa eli Scarlett. Plekäsin pahinta, mutta yllätyin iloisesti: Kirja on totisesti uskollinen alkuperäisen hengelle.\nJokke 15. heinäkuuta 2013 klo 17.38\nEn ole lukenut Scarlettia, mutta tiedän sen olemassaolosta. Selasin eilen Tuulen viemää -kirjaa uudestaan, ja on se mahtava opus. (laitoin joitain merkkipaaluja juonesta ja henkilöistä, on mukavampi lukea itsekin postausta :)\nTosiaan Rhettissä on paljon hyvää, mutta Scarlett kaikesta huolimatta on todellinen nainen, varsin aikaansaava, kukapa olisi 28-vuotiaana omannut jo tuollaisen CV:n :)\nLeena Lumi 21. heinäkuuta 2013 klo 13.33\nScarlett on monien naisten idoli, myönsivät he sitä tai eivät;)\nTuo Ikäerot! Mikä ihme siinä on, että ei saa lukea kirjoja, joissa poikia naitetaan aikuisille naisille! Siis en kaipaa pedofiliia, mutta mitä muuta on 15 vuotiaiden tyttöjen naittaminen yli 40 vuotiaille miehille. Muutenkin ärryn kun luen mitä tahansa romaania, jossa ikäero on niin, että vanha mies nuori nainen, kun tiedämme miten tosielämässä biologian kellot soittavat aivan toisinpäin. Nuoret naiset, tämän päivän naiset, ne jotka eivät tarvitse elättäjää, he tämän jo tietävät. Omakin tyttäreni...ja hänen ystävänsä: Kaikilla on itseään nuoremmat miehet!\nTätä voi nimittää vaikka toivomukseksi, että seuraavat 2000 vuotta olisi toisinpäin...Vieläkin on uskontoja, joissa 15 vuotiaita ja sitäkin nuorempia naisia naitetaan vanhoille ukoille. Minulla on Planilta kummiTYTTÖ, jotta voisin estää edes yhdeltä tämän kohtalon ja että hän saisi koulutuksen.\nTosin ei Tuulen viemää lueta näitä aiheita pohtien, sillä Scarlett on tyrmäävä vastus jopa Rhettille - ja tekee sen oman onnensa kadottaen. Ehkä maailman surullisin rakkauskertomus. Sen päälle vielä Zivago ja Anna Karenina...\nJokke 21. heinäkuuta 2013 klo 16.28\nJos Scarlett oli mies, häntä vain ihailtaisiin, nyt vihaillaankin\nLeena Lumi 21. heinäkuuta 2013 klo 19.19\nTyty 18. kesäkuuta 2014 klo 15.26\n"Ajanjakso on välillä noin 1860 tai 1861-1871."\nLuin kirjan jokin aika sitten (vuonna 1988, kröhöm...) ja voin kertoa, ellen nyt kovasti erehdy, että kirja kattaa vuodet 1861-1873. Sota alkaa samaan aikaan kuin kirjakin, ja Fort Sumterin taistelu ja antautuminen tapahtui huhtikuussa 1861. (Asia itse asiassa mainitaankin heti aluksi.)\nScarlett oli kirjan alussa 16-vuotias (ja Rhett 33, sitä ei ehkä mainittu). Kirjan lopussa hän oli 28 ja Rhett 45, joten vuoden oli oltava suunnilleen 1873. Ikäeroa oli siis "vain" 17 vuotta.\nP.S. Haluaisitko tietää jotain muuta aiheeseen liittyen? :-P\nJokke 18. kesäkuuta 2014 klo 20.19\nKiitos, kaikki tieto on aina hyvästä :)\nJokke 9. maaliskuuta 2015 klo 19.41\n*Ashley valitsi Melanien ja varmasti rakasti tätä. Scarlett on ehkä liikaa Ashleylle, jollain tasolla Ashley ehkä rakastaa Scarlettia, tai ainakin ihailee tämän peräänantamattomuutta\n*Rhettille man tyttären kuolema ja muut järkytykset ovat liikaa. Rhett luultavasti rakastaa syvästi Scarlettia, vaikka on peittänyt se erilaisin keinoin. Scarlett taas ei le aiemmin välittänyt Rhettistä vaan haikaillut Ashleytä. Kirjan lopussa hän päättää aloittaa alusta, johon kuuluu varmasti Rhettin rakkauden voittaminen.


Majakkavaihtoehto: Oscar Gaala - Partio-ohjelma\nTarpoja tietää, mitä vaiheita elokuvan tekemiseen kuuluu. Hän osaa käyttää videoeditointiohjelmaa. Tarpoja osaa harkita, mitä julkaista sosiaalisessa mediassa ja internetissä.\nEtusivu Partio-ohjelma Tarpojat (12-15v.) Luovuus-tarppo Majakkavaihtoehto: Oscar Gaala\nTaitoalueet Luovuus Medialuku Organisointitaidot Rohkeus Viestintä\nJohtajan tehtävä: Vartionjohtajan tehtävä: Vartionjohtaja auttaa vartiota ideoimaan ja käsikirjoittamaan elokuvan. Hän pyytää tarvittaessa luotsilta apua editointiohjelmien käyttöä tuntevan henkilön löytämiseen. Vartionjohtaja varmistaa, että jokainen pääsee osallistumaan elokuvan teon eri vaiheisiin: käsikirjoittamiseen, kuvaamiseen ja editointiin. Hän pyrkii myös itse olemaan apuna eri vaiheissa tarpeen mukaan. Kun majakka on valmis, vartionjohtaja käy luotsin kanssa palautekeskustelun majakasta ja koko tarposta. Majakan jälkeen voi olla aiheellista puhua jo myös seuraavasta tarposta luotsin kanssa ja tehdä suunnitelmia. Luotsin tehtävä: Luotsi tukee vartiota suunnitelman ja käsikirjoituksen tekemisessä. Hän varmistaa, että ne ovat haastavuudeltaan tarpojavartiolle sopivat. Hän selvittää, onko lippukunnassa tai alueella muita vartioita, jotka tekevät samaa majakkaa. Jos näin on, luotsi ottaa yhteyttä näiden vartioiden luotseihin ja sopii mahdollisuudesta yhteiseen elokuvagaalaan. Luotsi kannustaa ja tukee vartiota majakan eri vaiheissa. Hän on myös ainakin ajoittain läsnä kuvauksissa ja suunnittelupalavereissa pystyäkseen antamaan rakentavaa palautetta majakasta. Luotsi huolehtii siitä, että elokuva tulee valmiiksi ja että valmis elokuva esitetään myös yleisölle. Kun elokuva ja sitä myöden majakka on valmis, tarpojavartio keskustelee luotsin johdolla majakasta ja koko tarposta. Arviointikeskustelun aikana vartio miettii mitä he ovat oppineet tarpon ja majakan aikana. Mitä haasteita vartio on kohdannut niiden aikana? Mitä tunteita aktiviteetit ja majakka ovat herättäneet tarpojissa? Onko jotain mitä he jäivät kaipaamaan? Mitä he nyt tekisivät erilailla? Luotsi kertoo avoimesti mutta rakentavasti oman kokemuksensa majakasta ja tarposta. Luotsin on muistettava arvioida vartiota kokonaisuudessaan eikä yksittäisiin tarpojiin ja heidä virheisiinsä keskittymisen sijaan. Luotsi käy myös erillisen arviointikeskustelun vartionjohtajan kanssa. Olisi hyvä jos luotsi etukäteen olisi miettinyt kehitysideoita vartionjohtajalle. Majakkaan valmistautuminen: Vartio suunnittelee ja kirjoittaa elokuvalleen käsikirjoituksen. Elokuva voi olla uusi versio tutusta partiotarinasta, dokumenttielokuva vartion tai lippukunnan viikonloppuretkestä tai vartion oma suunnitelma alusta loppuun. Vartio kertoo elokuvaideansa ja esittelee käsikirjoituksen luotsille ennen kuvaamisen aloittamista. Vartio päättää yhdessä missä elokuva esitetään yleisölle. Jos useampi tarpojavartio lippukunnasta tai alueelta valitsee samanaikaisesti luovuusmajakakseen elokuvan teon, voivat vartiot järjestää yhdessä Oscar Gaalan, jossa kaikkien elokuvat esitetään. Vartio suunnittelee mainoksen elokuvansa ensi-iltanäytöksestä ja kutsuu muut tarpojavartiot, lippukunnan seikkailijat tai perheensä mukaan ensi-iltaan. Majakan toteutus: Vartio kuvaa elokuvansa materiaalin ja leikkaa sen sitten valmiiksi elokuvaksi. Elokuva esitetään yleisölle joko monen vartion yhteisessä Oscar Gaalassa tai yksityisessä elokuvan ensi-illassa. Jos on tarpeen, vartio voi pyytää jonkun asiantuntijan esittelemään erilaisia editointiohjelmia, opettamaan niiden käyttöä tai muuten auttamaan elokuvan leikkaamisessa. Majakan arviointi: Majakan jälkeen koko tarpojavartio käy arviointikeskustelun luotsin kanssa. Samalla vartio keskustelee koko tarposta. Tavoite arviointikeskustelussa on että tarpojat näkevät miten he ovat kehittyneet ryhmänä, missä asioissa he onnistuivat ja mitä he ryhmänä voisivat tehdä seuraavalla kerralla eri tavalla.


Tasoitetyöntekijä, Värväämö Oy\nIlmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1189552\nKohteet sijaitsevat Turussa ja lähi kunnissa. Kohteet ovat huoneistoja, liiketiloja ja halleja.\nTyötehtäviin kuuluu ruiskutasoitukset, käsin tasoitukset ja pienet maalaukset. Työkalut tulee asiakkaalta, mutta oma auto pitäisi olla.\nTyöt alkavat vuoden vaihteessa ja töitä riittää niin pitkään kun jaksaa tehdä.\nMikäli kaipaat lisätietoja, niin Hannalle saapi soitella numeroon 0400 904053.


Omaelämäkerta | Lukulamppu\nEtusivu / Kevät 2016 / Omaelämäkerta\nBrutaalin rehellinen, kieron humoristinen ja loputtoman viihdyttävä\nOn ihme, että Chrissie Hynde on hengissä kertomassa tarinansa. Täydellisen 1950-luvun amerikkalaisen lapsuuden jälkeen rock’n’roll, moottoripyörät ja miehet pyörien selässä veivät naisen mennessään. Prätkäkerhojen ja huumeluolien kautta Meksikoon, Kanadaan, Pariisiin ja lopulta Lontooseen punkin kultakaudella päätynyt Hynde perusti oman bändinsä The Pretendersin ja loppu on historiaa.\nChrissie Hynde (s. 1951) on Lontoossa asuva laulaja-kitaristi, joka on julkaissut The Pretendersin keulilla yhdeksän albumia. Rolling Stone -lehti on rankannut vuonna 1980 julkaistun esikoisalbumin Pretenders maailman kaikkien aikojen 15. parhaaksi debyyttialbumiksi. Vuonna 2014 Hynde julkaisi sooloalbumin Stockholm.\nKirjoita ensimmäinen tuotearvio tuotteelle “Omaelämäkerta” Peruuta vastaus