Коментари - 30 г. по-късно: 3/4 от българите споделят фразата "Съсипаха я тази държава" | Днес.dir.bg\n15:20 | 18.05.21\nНе съсипаха, а "СЪСИПАХМЕ" си държавата! С начинът ни на мислене, с чуждопоклонничеството, гледането само на собствения си, частен интерес и обвиняването на държавата или някой друг за всички злини, зомбирането и затъпяването на населението, което се провежда от "националните" медиите и разрушаването на всичко (и добро и лошо), постигнато с труда на поколения преди нас и примиримостта към злото.\nПо - зле сме , щото вместо да градят пазарна икономика , дошлите на власт рушаха символи . Първото действиена фили дългото изречение беше да закрие ДСО /държавни стопански обединения/ осигуряващи пазара на произведеното . Оказа се , че директорите на печеливши предприятия не знаят как да се свържат с крайните клиенти и ...ета ни сега.\nТова проучване , както и всички останали залагат на негативния момент от 30 - те години които ни делят с онази паметна дата, когато бях 8-ми клас и чух по телевизията че бай Тошо е сменен. Ако се направи положително проучване от сорта колко по-добре живеете от преди 1989 г. Ще видите че голяма част от хората ще погледнат от друг ъгъл. Искам да кажа че никога няма черно и бяло , всеки строй си има своите кусури а ние ще усетим най-неприятните моменти от капитализма тепърва поради факта че той премина от социално ориентиран след кризата 2008 г. Към доста по суров вариянт , това от части се дължи и на САЩ , където на власт вместо политик се появи бизнесмен. 1989 г. Хората загубиха нещо изключително важно и то е сигурността , това даваше социализмът дали изкарваш пари или не ти си осигурен до една степен и можеш да се отдадеш на това с соето се занимаваш по - най добрия начин, сега е друго , един ден си супер добре и след малък период си в друго положение, нова поражда голям негатив към капитализма, освен това противоборството между двете системи караше управляващите класи да се стремят народите да се им доволни за да не допуснат другата система и при тях. Сега ни управляват парите, тогава ни управляваше идеологията , ако питаш тогава какво ще правим след 5 години веднага щяха да отговорят че има план, какъвто и де бил дори измислен е имало такъв, сега се живее ден за ден. Много е обширна темата но и двете системи са много порочни, не е проблема в България проблема е на световно ниво.\nСигурността по онова време, се базираше на цензурата в държавните средства за масова информация.\nЧе нали има банани по магазините, вий кво повече искате\nдруго си е да няма. колко добре ни беше, като нямаше...\nАуу, какво щастие изгубихме! (нерегистриран)\n2 часа висене по опашки след работа за насъщни продукти, Режим на тока, отровени реки и комини бълващи пушеци. Ама..СТАБИЛНОСТ! Имаше работа и за последните некадърници - често дори и на ръководни постове.\nСЕГА въздухът е кристално чист...\nБанани има ли по магазините- има, вий кво повече искате? Че ний нали за банани подскачахме като маймуни по площадите 89-та\nАбе не е така. Борисов каза, че икономиката ни лети с космическа скорост напред и никой не мож ни спре. Японците ни дишат прахта ... На германците отказахме WV завод, не ни трябва. Американците ни гледат завистливо, ама им отпуснахме 3 млд за несъществуващи самолети да не се сърдят. Целият народ си вее байрака и пазарува от "Лафка" не п-ееевски. Щастие безмерно.\nКогато дойде демокрацията и се излюпиха първите седесари, като ги видях кой са си казах, че работата не отива на добре(говоря за малък град дето всички се познаваме). И при всяка следваща промяна изплуваха на повърхността едни такива, други за една нощ се пребоядисваха. После царе идваха, гербаджии дойдоха и това изплуване и пребоядисване не спря. А аз вече свикнах с мисълта, че работата не отива на добре. Тези партии целят масовост и не се интересуват много какви членове имат. Не отива на добре тази работа да знаете.\nто пък една държава..\nВярно. Няма държава! А на народ без държава е съдено да ИЗЧЕЗНЕ!!!\nСега се гради макар и трудно (нерегистриран)\nПо правилно е да се каже „До съсипаха е тая държава от 1944г до 1989г„\nНе съм герберист (нерегистриран)\nНО при живков се живееше по зле поне десет пъти.. когато падна този идиот от власт имах точно 14г. Трудов стаж и получавах заплата 1988-1989 г. 350лк, което минаваше за добре. Сега съм в пъти по добре и аз и моите приятели! Апропо една част от приятелите ми заминаха в чужбина и сега са по добре и от мен. Дъщеря ми емигрира в сащ и сега взема професорска заплата в университет 180000долара годишно...и т.н. Другата ми дъщеря е тук, със средно образование, работи в чужда фирма...2500 лв заплата...малко по ниска от моята, но тя е на 26години!изобщо за несретниците, дето всяка вечер пият ракията и салатата, повече от нернишки език не знаят и мечтаят да са ченгета при живков, винаги е зле, щото за простотия цяр няма. А що се отнася до галъп, като кажат някоя цифра, по добре е да се правиш че вярваш, щото с непрофесионалисти да спориш е излишно!\nМного малко взима дъщеря ти в щатите,аз правя тук няколко пъти повече пари!\nДнес варварите взеха властта в своите ръце и първото, в което се втренчиха нискочелите им профили, е именно този паметник. Той не е с оспорвани творчески качества. Варварите ги оспорват, но те са само пяната, изплувала от дълбините на новото ни време. След Великата френска революция има подобни "плячкосвания" на културни паметници и хора. Да, вярно, санкюлотите били гладни и не разбирали нищо от култура. Затова и гилотината работела неуморно, докато не утихнала жаждата за кръв у тогавашните варвари. Сега нашите варвари имат политическа власт, имат Столичен общински съвет и карат мерцедеси, рядко ходят по улиците на София. Да не говорим, че голяма част от тях не са от София. Затова днешните санкюлоти с лека ръка ще разрушат едни паметник на историческата ни памет. Сътворен от бележит скулптор, който тези полуграмотни хора явно трудно ще разберат. Защото едно е да обичаш масовата култура (която е измерима с ядене и пиене), друго е да вникнеш в метафори и символика. Има много време, докато днешните санкюлоти и техните наследници нагънат мозъчните си дадености. А дотогава всеки паметник на културата е застрашен. От неграмотните, на които времето случайно е дало власт.\nНе е по темата но ако визираш моча, то той много отдавна трябваше да последва паметника на Ленин, мавзолея и петолъчката от партийния дом!\nТова "проучване" да не са го провели в някой старчески дом за "борци против фашизма и капитализма" ?\nПри социализма: 1.Жителство.Нямаш право да работиш,купуваш жилище,където искаш.На село бяха "крепостни селяни". 2.Характеристики -писмен документ какъв си,като се почне от дедите и бабите,техните политически възгледи и имотно състояние.Естествено и последици. 3.Режим на тока - два часа има,два няма. 4.Дефицит на стоки - Телевизори,хладилници,бойлери до тоалетна хартия и кафе. 5.Чакане за жилище 15-20 години,за автомобил 10-15 години. 6.Нямаш право свободно да критикуваш,да изказваш мнение против БКП и партийни функционери,беше престъпление и затвор. 7.Задължителни манифестации на 1 май,9 септември,7 ноември в прослава на БКП и Тодор Живков.Събрания всеки месец в предприятията,за борба с идеологическата диверсия на загниващия империализъм. И още,и още много,много дивотии....\nРапон, ти помниш ли ги тези неща или си ги чел от брошурките на другаря Костов? Единственото вярно е за режима на тока и вманифестациите. Но то и сега, след толкоз демокрация пак има режи на водата и гей паради. както и политкоректност.\nВсичко си е верно. Освен това нямахме право да припарим по-близо от 15 км до държавната граница. Иначе имаше вероятност да ни върнат в дървено пардесю.\nРапане,всичко съм го изживял на собствен гръб.\nЗа неявяване на манифестация ме наказаха като ми отрязаха 3 дена от годишната отпуска.На следващата манифестация заведох едното си дете и питах партийния,дали ще имам 3 дена отпуска отгоре.Можех да си позволя това защото партийния секретар ми бе индиректно подчинен но ,имах блокиращ глас в работните технологии/пишех ги аз/ и той нямаше думата там.\nдо рапона (нерегистриран)\n_90 % от написаното е вярно, само , че изпускаш доста неща.Киселото мляко сега не се разваля по половин година,саламите са направени от рога и копита,пилешките диетични кренвирши са с перушината.Няма нищо по-лесно от това да се купиш тарасляник за 1000 лева и дадеш още 5000 лв. за да се движи нормално.Картата за море от 14 дни беше 50 лева.Трамвайният билет беше = стотинки.Сега сикупуваш жилище с ипотека с непосилни такси.Има и бързи кредити.Като се възпозваш от техните услуги след това ще се проклинаш хиляди пъти.Аналгина беше 8 сотинки блистера ,сега е някои и друг лев.По отношение крепистните селяни сега всички дойдоха в най-голямото село - София но останаха със селския манталитет.Простотия до шия.Сега същите крепостни селяни ни управляват и крадат ,като за световно защото никога няма да се върнат по родните си места.Сега като критикуваш свободно нещо да се променя от това.Кучето си лае кервана си върви.\nВ момента и 90те ми се струват приказни. Всичко беше ново, интересно и пълно приключения. Сега всичко е банално. Всички са с еднакви татуси и прически и дрънкат едно и също. По телевизията дават безмозъчни кулинарни предавания. Въпреки това си спомням, че тогава не се кефех изобщо. Със соца е подобна схемата. В минало време всеки е бил "по-щастлив".\nзащото по-лесно му е ставала .атката.\nГочо до Спинди (нерегистриран)\nПриятелю, какво се е променило?. Тогава беше болшевизъм, сега меншевизъм, играчите са деца, рода и внуци на червените хайдуци!!!. Хайде опровергай ме - само, че пипат с кадифени ръкавици, можеш да плямпаш колкото си искаш, но дума дупка не прави и на господа -другарите не им пука!!!. Властта и парите са у тях.\nТова е най-идиотското българско твърдение. Кой я съсипа: американците, германците, египтяните или от Луната. Кога това е било нормална държава? Четете Йовков, Вазов, Елин Пелин и яе разберете-никога. Във всички тези времена има винаги един, неотменим основен фактор, който определя всичко. Това е българския народ -той определя всичко, той изгражда и съсипва. А онези лошите, са чистокръвни 100% българи-лъвове-юнаци.\nживях преди 89-та и след това. никога не съм членувал в партия и няма да го сторя докато съм жив. но и докато съм жив ще смятам, че преди 89-та живеехме по-добре. по-зле бяха единствено нереализираните комунисти, които реално управляват държавата след 89-та. това са разните му там бояджии, които смениха партиите като младеж гаджетата.\nИскаш да кажеш, че ти си бил "реализиран комунист"? Личи ти!\nНяма що...такава демокрация настъпи (нерегистриран)\nче от България нищо не остана,младите бягат като дявол от тамян,затова пък циганите раждат като зайци ,от това само Борисов е щастлив ,избирателите му се умножават в геометрична прогресия\n" България ще достигне нивото на слабата комунистическа 1989 г. за период от 50-70 г.г." УОЛСТРИЙТ ДЖЪРНАЛ, 12.8.2018 Г., нЮ йОРК\nглупости другарю (нерегистриран)\nБВП на България е в пъти по-висок от БВП през 1989 година. Пред цифрите и Господ мълчи.\nЦифрите не са това, което бяха.\nдържавата е съсипана, то активно участие за това имат българските маймуни от Галъп интернешънъл.\nзад голямото име (нерегистриран)\nсе прозира агенциика на БСП.\nБяхме държава на розите, демократите ни направиха страна на мафиозите, след 30 г. ставаме държава на археолозите\nПрост народ, слаба държава. 3/4 от населението си е ~ 80% от матрияла, както казва бога-слънце ББ. Но Боко не е тъп, овци се управляват най-лесно. За това и дори не се дава шанс на матрияла за някако личностно израстване и отрезвяване, камо ли за някакъв избор. За това матрияла ше казва "при бай тошо беше по-добре" и ше продължава да гласува за боко.\nОт офците (нерегистриран)\nАбе бибероне байнов, нали Тодор Живков е учил батето как да управлява таз държава. Той му е завещал и матряла и управлението\nСлед Костов, който стабилизира държавата, опоскана и докарана до просешка тояга от управлението на Виденов, свички са маскари. Това цар, това бсп, дпс, абв, та накрая и Борисов. Едно и също непрекъснато. САмо повишение на цени на стоки и данъци и никаква корекция на заплати и пенсии. А циганите стават все повече и повече. А работещите, все по- малко и по-малко. И накрая от къде ще идват средствата за циганите, за детските, за тока и водата, които им плащаме, за безплатното им лекуване и изобщо всичко, за което са на гърба на ряаботещите, не е ясно. Затова - вдигат данъци, вдигат цени. Белким карат доде могат, па после - я камилата, я камиларя.....\nНищо изненадващо. Точна така мислят и гражданите на другите държави за държавата си. Освен, ако някой чужденец не ги попита. Тогава се издокарват колко са велики. Българинът е много по-заможен откогато и да било, но просто парите не са равни на щастие. Може и по соца да са били по-щастливи, но не са били по-заможни, колкото и да изкривяват реалността. Така, че другари, решете най-накрая богати, свободни или щастливи искате да сте, защото трите неща са доста несъвместими.\nДоста противоречиви коментари. Мисля, че и задаваните въпроси не са адекватни. Логично е някои да са влюбени в соца, това са основно възрастните и тези които са имали облаги, а са били и доста на брой. В повечето случаи хората са били млади и плачат за младостта си. Лошото е основното, ЧЕ ЗА ДА ИМА ПОВЕЧЕ ДОВОЛНИ И ЩАСТЛИВИ ХОРА, ТРЯБВАШЕ ДА СЕ ПРОВЕДАТ ИСТИНСКА ДЕКОМУНИЗАЦИЯ И ЛУСТРАЦИЯ И ДА СЕ ПОЧНЕ НА ЧИСТО. НО МНОГО ВЛИЯТЕЛНИ ХОРА ОТВЪН НЕ ПОЗВОЛИХА. ЗАПАЗИХА КОМУНИСТИТЕ, ДС , ТЕХНИТЕ НАСЛЕДНИЦИ И ПОМАГАЧИ, ПРИВАТИЗИРАХА ЕКСПРОПРИИРАНОТО ОТ НОМЕНКЛАТУРАТА И СЪЗДАДОХА МАФИОТИЗИРАНИ СТРУКТУРИ ЗА СПЛАШВАНЕ И ТОРМОЗ НА НАРОДА. ЗАПАДЪТ МЪЛЧЕШЕ И СКРИТО ПОМАГАШЕ - ИМАХА ПОЛЗА ОТ ТОВА. За останалото сте прави в най-общ смисъл.\nКакто винаги българинът има собствено изплатено жилище, кола, спестявания, работа, обаче по навик реве, че няма нищо и е беден и бос и гладен\nИ преди и сега е същото. Лошото е , че една организирана престъпна група е заграбила власта. А водачът на бандата, тъпак, който не могъл да си вземе приемните изпити за милиционерското училище е нахален и нагъл и дразни хората. Установява мръсна тоталитарна власт. ГЕРБ трябва да се ликвидира.\nГЕРБ е единствената политическа партия в България, която не е производна от БКП и не играе по руската сФирка. За това толкова ви е трън в очите.\nа всъщност, ти си един трол\nкой казва истината. Видно е, че ти пречи.\nТези резултати никак не са нови, но въпросът е, след като това е мнението на българските граждани, какво правят за да променят статуквото. Отговорът е, нищо. За това „нищо“ всеки може да посочи поне две-три „много важни причини“, но истината е в нашата народопсихология – знаем от какво сме недоволни, но вечно чакаме някой „отвън“ да „оправи“ нещата. Станахме за посмешище в Европа, понеже единствено място, където мафията си има държава, е милата ни България – не съм го измислил аз, казват го дори американците.\nЕдно нещо не ми е ясно.Защо тиквунчо е на власт 10 години и все някой му е виновен.По зле сме от Северна Кореа.Всичката власт в ръцете на един нещастник и никакви резултати.Ами да вкара тия комуняги по затворите,да им конфискуват замъците и всичко ще си дойде на мястото.Да се даде път на младите и интелигентни деца.Това е пътя иначе няма управия.\nЗаминавай за Северна КореА тогава. Успех.\nТам току виж му Управят познанията по граматика.\nНа тия 3/4 от българите им пожелавам като легнат да спят, да сънуват цяла нощ купонна система, висене по опашки за мляко, режим на тока и водата и за капак - 3долара заплатка. И така всяка нощ.\nЕх, едно време каква пропаганда правехме. И ни верваха хората!\nБВП на България 2018 е по-висок от БВП на България 1989. Не знам защо така.\nгалъб пак лъже (нерегистриран)\nНе знам, как се съсипва еди концлагер какъвто беше България. Май 89 г, не ни пуснаха в западна Германия. Нямаше дори тоалетна хартия. Всички приказки, че е било хубаво за ала бала за идиоти който сега са на по 90 г. Да беше страшно хубаво за номенклатурата на БКП и техните деца и роднини. Те живееха като царе на гърба на хората.\nНЕ ТРИЙТЕ КОМЕНТАРИ! (нерегистриран)\nА в анкетата на друга агенция се казва, че всеки втори българин живее по-добре от преди 1989г.\nСоца е рай за мързеливите и глупаците.\nНавремето не си спомням да се заключваше входната ни врата. Ако се заклюваше си слагахме ключа под изтривалката. Кой може да се похвали в момента че не се страхува?\nслагаха го под изтривалката, от страх да не го загубиш, като го носиш на шията си.\nНавремето стреляха на место, ако се опиташ да минеш границата....защото тука беше адски хубаво, не ни пускаха навън.\nПреди трийсет години имаше дефицит на всичко. Редяхме се на опашки за какво ли не. Накрая и в 5 часа сутринта за кисело мляко. Правеха се списъци за перални и телевизори и се редяхме пред магазините денонощно. Страшно "изобилие " имаше. Уникална държава бяхме. Един милион българи след като отключиха затвора "България" побегнаха със светлинна скиорост към "лошите" държави в Европа и Америка. Всички които говорят глупости колко хубаво е било лъжат, или се самозаблуждават. Това е носталгия по младоста им, или са си некадърници и сега не могат да се впишат в свободна България. Най- вероятно те са били подтисниците и са мачкали кадърните и можещи хора.\nВече съм на възраст, малко българи останаха на село. Повечето умряха, техните къщи ги купиха роми, добри хазяйни са идват си лятото. Помня работих на времето в месокомбинат, как си вземах евтино луканка. Не живях охолно, но си имах всичко. Да бях млад, имаше работа ред и сигурност. Не бях облажен като онези млади тогава комунистчета, те си имаха вили, имаха много неща, но аз бях щастлив че работя, строя си вилата сам и със семейството, помагах му. И тогава и сега си отглеждам домате, моркови, имам и череша. Все още си пазя жигулата. Морето беше слънчево, а планината заснежена. Бях млад, енергичен, знаех това онова. Пазих си нещата, не като днешните хора които не умеят да ценят нещата които имат. Изгубихме най- ценното, мярката. Иначе всичко останало си е както полага и акъла е като тогава. Много здраве!\nТодор Живков е свален от КГБ с дворцов преврат. На негово място застават доверени хора офицери от руското разузнаване. За какъв преход говорим, като руския Лукойл в Бургас не плаща стотинка данък на тази страна?\nПравилно до някъде (нерегистриран)\nПропусна да кажеш че бай Тошо го свалят за да сложат Луканов, защото е гола вода и ще съсипе България. А тоз Горбачов това искаше. За това спря 500те милиона лева/рубли годишно. (1лев=1рубла) (до 89)\nЕдно фактическо отклонение - сложиха първо Петър Младенов. Но и двамата са работили за съветското разузнаване.\nСкъпи ми "сега", (нерегистриран)\nМного си симпатичен с това твое вайкане! Но трябва да си отправиш въпроса за зеленчуците и други работи към твоите другари и другарки - милионери, които яко са те изпързаляли, а сега се сърдиш на нас. Недей така с лошо. То и огледалата вече не са това, което бяха някога, когато си бил на 15-20 г., все те показват един такъв изкривен, сбръчкан, озлобен и прегърбен. Дано от "Позитано" ви отпуснат по едни галоши за Коледа, че я виж, вече вали и ще вземе да го обърне на сняг, а пръстите ти се подават точно пък от лявата...И потърси някоя милосърдна палаткова кухня да хапнеш топла чорбица, за да имаш сили за коментар.\n"Близо 75 процента от българите споделят популярната иронична фраза "Съсипаха я тази държава". Абе, дебили с дебили, защо тогава, вече 10 години, продължавате да гласувате за едни и същи мутри?\nТези 75% са от онези 80%\nПредстави си тогава, колко по-зле са другите мераклии за власт.\nНикой не пречи на копнеещите за социализма да си направят комуна и да живеят социално равни с Нинова,Гергов,Румен Овчаров.Ех,какъв живот ще бъде!\nСамо един факт - преди тридесет години пазарът ни беше зарит с храна, произведена в България - месо, мляко, плодове и зеленчуци. Сега?\nвчера и сега (нерегистриран)\nтака си беше,луканката под тезгяха само за познати,салама кучешка радост а бирата беше с протекции(астика) за плодовете които не виреят в България само по Коледа но пък пиле не можеше да префръкне през границата камо ли емигрант та колко още факти има за изброяване тендовагенит ще получа ако продължа\nи ти нямаше право да напуснеш родното село и да се преместиш в големия град, за да има кой да я произвежда тази храна.\nА кой работеше в ТКЗС-то за 60 лева на месец тежък физически труТ на полето, и ставаше рано сутрин да дои крави и произвежда сирене? На теби ти е било добре, а питаш ли какво им е било на тея, дето работеха за 60 лева надница, мислим да беше 1.30 лева дневната надница, но можеше да работиш овъртайм или да продаваш свръхпродукция от собственото си лозе или градина. Ех че добре ви е било на вас ядачите и мързеливите, а кой попита тея орица, дето им зеха земята, добитъка и ги засилиха да произвеждат за мързеливите команяги, с надница, дето едва им стигаше да си купът олио и да си платът тока?\nИ това при оня прост селяндурин Тодор Живков, който два пъти предлага суверинитета на България на Руската империя беше държава, то сега сме като силициевата долина в Калифорния. Едно време всички българи живеехме в затвор и работехме за 40 долара на месец. Егати и държавата бяхме! Честито!\nСъсипаха я и още как.\nСъсипахте тази хубава и предана комунистическа държава ей и за нас партийците само кокали останаха но пък другарето се уредиха покрай з.зелев и си станаа баш капиталисти ти да видиш:)))))))))\nПреди 89г ;при соца; нямаше убийства, грабежи ,изнасилвания, катастрофи..... дори и Чернобил го нямаше, а той се появи при демокрацията. Та докъде ни докара демокрацията\nЕ да не би да не е вярно? (нерегистриран)\nКакто казваше един - не можете само да боядисате това което е построено при социализма! А колко е разрушено , окрадено и разграбено - да не говорим! Разрушено е машиностроенето, хим.промишленост, селското стопанство, консервната промишленост, енергетиката еле се държи, срутено е средното образование, здравеопазването и ... - да не изброявам! Защо досега не са обесени апологетите на капитализма които твърдяха, че на България и трябват само туризъм и селско стопанство - Иванчо Костов и Со! Ето го резултата - 3 000 000 население по-малко, бягство от България, мутрафонщина в управлението и растяща неграмотност и простотия! И кое остана - възможността да избягаш на работа в чужбина и да си купиш "мерцедес" втора ръка! Намало безработица ! Скоро и умрели няма да има и ще трябва да внасяме от чужбина...\nСъсипа я Желю Желев, не останаха селяни да копаят нивите. Всичко живо стана "софиянец" или "германец".\nВ компаниите трябва да има шеф и вс останали да са зам шефове\nАйде стига бре!!!"респонденти", не, отговорили!!!!\nТо държава няма бе, има територия населена с мутри, тикви, цигани и НПО-та да ги защитават\nКолко години трябва да минат още за да може преходът да влезе в книгата на гинес


Форд, Х. Политика по опазването — кой се нуждае от нея? — Архивен преглед, 1998, № 1–2, 7–17.\nПолитика по опазването — кой се нуждае от нея?(1)\nПрез последните няколко години политиката по опазването(2) на паметниците на културата е инструмент на институциите, определени да осигурят оцеляването на поверените им материали. Музеи, галерии, библиотеки и архиви се стремят да изразят своята политика в тази важна област и да демонстрират своите възможности. При обществените институции в частност, такава политика се изразява в правилници за задълженията на персонала към читателите, предупреждения за здравето и безопасността, публикуване на корпоративни или бизнес планове и публични декларации за успеха, или иначе казано — за постигането на обявените цели. По целия свят, в една или друга форма, в по-малка или по-голяма степен, този тип информация става достъпна заедно с процесите, в които институциите преразглеждат водещата си практика, развиват нови начини за изразяване на отговорност и се учат една от друга. Въпреки че не е възможно да се даде пълно ръководство за съставяне на политика по опазването, все пак се надяваме, че този доклад ще посочи някои изисквания, ще покаже някои ползи и ще очертае някои трудности при обясняването на въпрос, който е отговорност както на персонала, така и на читателите в една библиотека или архив.\nВсички дейности, които могат да бъдат обхванати от термина «опазване» би трябвало да бъдат включени в разработването на такава политика — следователно на практика трябва да бъде включен целия архив. Дейността по опазването е всеобхватна; тя може да бъде открита при процесите на подбор(3) — както в прегледа на физическото състояние на новопостъпващите документи, така и в проверката на тяхното безопасно опаковане съответно на стандарта; в процеса на описване и каталогизиране на документите, съхранявани в архива, за да се гарантира прецизният достъп на читатели до нужните материали и да се избегне излишното боравене с документи; в съхранението на документи в подходящи кутии и условия; в правилното боравене с документите от страна на персонала и читателите; в много репрографски или публикаторски дейности, насочени към опазването на оригиналните материали чрез изготвяне на лесно и бързо достъпни заместители; в поддръжката на сградите и техниката на архива като принос към защитата на документите и в консервационната(4) работа, предприета там където по-общите мерки за опазване са се оказали недостатъчни за предотвратяване на по-нататъшно разрушаване. Общите ръководни процедури гарантират, че основните функции на архива — подбор, опазване и достъп за използване на документите се изпълняват по най-високите възможни стандарти и по най-ефективния начин. Така, независимо дали му харесва или не, целият персонал на архива е заинтересован от опазването и разработването на политика по опазването ще рефлектира върху много от дейностите му.\nЗащо въобще се повдига този въпрос? Кое е новото, което прави разработването на политика по опазването толкова неотложно? Причините са както общи, така и частни, но повечето от тях произтичат от необходимостта от отчетност, определяне на приоритети и оправдаване на разходи. Вече не е достатъчно просто да се приеме за даденост, че институциите и техният персонал ще действат отговорно, честно и почтено; те трябва да демонстрират това. Приоритети, приемани някога като аксиоматични, са оспорени; предпоставките относно осигуряването на средства са поставени под въпрос; фондовете са преразпределени, особено при нарастващите изисквания за осигуряване на нови технологии. Щом нищо не може да се приеме за даденост, тогава за всяка отделна инициатива и предложени начини на действие трябва да се приведат аргументи, всяко действие трябва да бъде обосновано, за всеки проект трябва да бъдат съставени програми за действие, които да следват логично една от друга и необходимите за всяка дейност средства трябва да бъдат пресметнати. В света на архивите и опазването им сме изминали дълъг път от времето на полупразната читалня, заета от «отвлечения» антиквар или самотния учен; специалистът книговезец все още има своето място, но до него застават операторите на нови методи за масова консервация, развити за да задоволят изискванията на крехката хартия, и информационните технолози, обсъждащи въпросите за опазването на електронни документи. Днес ние сме се посветили да отговаряме на нуждите на тези, които чукат на вратите ни и да доказваме на тези, които отпускат средства, в много случаи обществени, че постигаме това, което сме обещали.\nОтнесено към опазването, това означава да намерим начини, с които да покажем, че имаме публична политика, върху която е основана стратегия, съдържаща приетите стандарти и гарантираща най-високо възможно ниво на изпълнение. Политиката по опазването се използва да се демонстрира на широката общественост защо са необходими средства за опазване и като основа за оправдаване на предложените разходи за обекти на културата, били те артефакти(5) или архиви. Един «мъдър» архив обаче, ще използва политиката по опазването за нещо повече от публична информация. Създаването на такъв документ ще положи началото на един преглед на съществуващата практика, давайки възможност да се проучат и определят отговорностите на всеки член от персонала, да се преразгледа валидността на съществуващите приоритети, да се установят нови в съответствие със съвременните изисквания за документи и да се разгледат възможностите за привличане на средства от алтернативни източници. На съвременен жаргон тези дейности трябва да се разглеждат като предизвикателства и възможности за управлението, разширяващо пространството за развитие и гарантиращо, че политиката и стандартите са от най-висок клас.\nСъставяне на политика по опазването\nСъставянето на политика по опазването не е лесна задача. От една страна, тя трябва да бъде много специфична, а от друга, да има малко ограничения, ако въобще ги има.\nКомпетенциите трябва да бъдат установени от самото начало: определянето обхвата на такъв проект е доста трудно, тъй като това е както теоретическо, така и практическо начинание. Трябва да се състави и програма, за да се избегне рискът от отклоняване. Темата е толкова обширна, че може да стане непреодолима, ако параметрите не се очертаят в началото. Това ще ограничи количеството събрана информация, но също така ще изостри разбирането за това, което се изисква. Програмата трябва да включва възможности: за сравнително изследване на други институции — чрез справки със статии или във формата на интервюта; за дискусии с колеги; за събиране на необходимите данни, тяхното систематизиране и извличането на заключения. Трябва да се отдели време за въвеждане на темата в тези области на архива, които обикновено не се разглеждат като притежаващи опазващи функции.\nСамата институция ще определя достъпните ресурси и методологията за провеждане на прегледа, но би трябвало да се помисли и за най-подходящия начин за представяне на доклада и неговите препоръки. Ако съществуващите данни не са компютризирани, би било добре да се помисли и за това колко повече информация би могла да се получи, ако в бъдеще се използва база данни.\nСтрува ни се, първата задача е преглед на съществуващата практика във всички части на архива, съпоставена с изискваното от институцията достижение и обществените очаквания за това, което тя може или трябва да изпълни. Тук трябва да се вземе предвид целта — например публикуването на обща политика по опазването и очертаване на стратегия, основана на тази политика. Други части от изследването могат да включват преглед на излизащата в страната и света литература, свързана с дейностите по опазването, преглед на възприетите стандарти и възможностите за установяване на нови. Разработването на методология за вземане на решения относно възможностите за опазване е от първостепенна важност, въпреки че това е изпълнено с трудности, не на последно място поради опита за опростяване. Трябва да се предвиди и въвеждането на качествен контрол и оценка на изпълнението.\nЗа предприемането на такъв преглед ще бъде необходимо голямо количество информация от всички работещи в архива: области, несвързани традиционно с опазването, ще се окажат проверявани във връзка със стандартите, към които се придържат, с политиката, която представят пред обществеността, със степента на обученост, която проявяват при боравенето с документи и т. н. Ръководният персонал по оборудването на архивните сгради ще трябва да осигури информация за рисковете, свързани със сградата и програмите за почистване; от персонала по консервация ще се изисква да обоснове своите текущи програми за работа; служителите в читалнята ще трябва да демонстрират, че познават добре данните за ползване на документите, така че вниманието да се насочи към най-уязвимите материали с оглед опазването им. Ще е необходима и информация от прегледи на състоянието на документите и данни за процента документи, вече подредени в кутии. Една преценка на специфичната слабост на архивните материали, независимо дали това е традиционен носител — пергамент, хартия, или съвременен електронен носител, както и оценка на процентното им наличие в архива ще бъде полезна за обозначаване на областите, към които спешно трябва да се насочи вниманието. Някои пресмятания на разходите несъмнено ще бъдат част от прегледа на съществуващата практика и резултатите могат да предизвикат сериозен шок у тези, които го провеждат. Както и да се пресмята, вероятно ще се окаже, че средствата, погълнати в името на опазването са повече от очакваните, особено ако се вземат предвид разходите по съхранението.\nОчертаните дейности съставляват съществена част от работата, която трябва внимателно да се обмисли в самото начало. Необходимо е да се разгледат и последствията за институцията от възможна препоръка за промяна на посоката, достъпните ресурси и способността на архива да изпълни евентуалните препоръки, както и да се идентифицират групите, към които могат да бъдат насочени официалните изложения. Щом веднъж архивът е поел по този път, няма връщане назад и промяната трябва да бъде подкрепена.\nЕдин непредвиден резултат от суматохата на свързаното с опазването изследване е осъзнаването на важността на самото опазване. Въпреки увеличаването на познанията и литературата за него през последните няколко години, забележително е колко неосведомени са много архивисти за разликата между консервация и опазване. Терминологията е прониквала бавно и изглежда вероятно, че «пророците» на опазването са предали своето послание на колегите си. Дори някои служители по консервация не са склонни да разглеждат себе си като окончателни експерти, фатално лесно е да се допусне, че останалият свят разбира нуждата от опазване; предаването на послание до старшия персонал е много по-лесно от убеждаването на младшия персонал за нуждата от промяна на идеите.\nСъбирането на информация, свързана с горното, няма да е нито бърза нито лесна задача. Голяма част от нея ще бъде епизодична или ще се отнася до приетата практика. Тя няма да бъде нито прецизна, нито количествено изразена и може да се осланя твърде много на впечатления. Информацията може да не бъде обхваната в исканата форма или, ако е събрана, да се окаже остаряла и по някаква причина непълна. Така например, за служителите в отделите по каталогизиране може да е трудно да изразят количествено средствата, които те влагат в опазването, тъй като тяхната работа се отнася по-скоро до достъпа за използване, отколкото до опазването. И все пак, ако те не описваха и не индексираха материалите, не би имало нито достъп, нито опазване, понеже читателите биха били затруднени в техните търсения и много повече материали би трябвало да се доставят при малка вероятност да съдържат търсената информация.\nСистематизирането на информацията може да бъде също толкова трудно, особено предвид изискването на нейна основа да се вземат решения. Никой не обича да прави препоръки на основата на несъвършени данни, но е малко вероятно отлагането да донесе нещо по-прецизно. Вероятно ще бъде по-изгодно да се извличат общи насоки от събраните данни, отколкото да се правят много прецизни интерпретации. Политиката по опазване за своята най-широка аудитория не изисква статистическа информация; тя по-скоро е документ, очертаващ обвързаността на институцията с някои процедури и стандарти за опазване. По-подробна информация ще се изисква при въвеждането на тази политика в действие.\nШироката аудитория, за която стана дума, ще изисква просто заявление за намерение. Читателите, спонсорите, независимо дали това е правителство, местна власт, университет или бизнес, и широката общественост имат право да знаят към какъв стандарт за опазване се придържа архивът. Обикновено това може да е формулирано в правилника на съответната организация, да е включено в законодателството или да е просто имплицитно. Не е излишно да се повтори и да се препотвърди сегашното състояние на нещата като се изясни най-общо какво означава това. За повечето архиви следните дейности вероятно представляват някои, ако не и всички задължения към опазването:\n— да съхраняват архивния материал, независимо от естеството му, в подходящи кутии и условия;\n— да осигуряват средства за достъп до оригиналите по начини, които минимизират риска от боравене с тях;\n— да осигуряват подходящи приспособления за защита на оригиналите при употреба, като подпорки за книги, мелинексови листове за проследяване по карти, тежести за задържане на широки планове;\n— да поддържат приетите стандарти за опазване в целия архив;\n— да развиват и обучават по подходящ начин персонала на техники за опазване;\n— да осигуряват заместители в случаи, когато засилено текущо или очаквано търсене или лошо състояние, или и двете заедно правят неподходящо предоставянето на оригинали;\n— да предприемат консервационни работи за документи, които са определени като особено приоритетни, независимо на какво основание. Това може да бъде специфична стойност, изключителна историческа, символична или физическа ценност или интерес. Тук могат да се включват и материали за изложби;\n— да изтеглят от публичен достъп документи, ако се прецени, че те са в сериозно рисково състояние: може да се прецени тяхното включване в приоритетите на публикувана консервационна програма;\n— да следят техническите новости в областта на опазването и консервацията и да използват тези, които са подходящи;\n— да подпомагат и насърчават добрата практика при организиране на деловодната дейност сред институциите/ведомствата, които предават материали в архива;\n— да подобряват физическия достъп чрез усъвършенстване и прецизиране на средствата за идентифициране на отделни документи;\n— да рекламират сред спонсориращата организация употребата на подходящи за дългосрочно съхранение материали, където това е приложимо;\n— да поощряват най-добрата практика сред персонала и читателите в стремежа да се гарантира сигурността на документите, определени за постоянно съхранение.\nНе всяка от тези дейности ще има еднаква тежест и отделните архиви сами ще решават коя от тях е подходяща.\nПредставянето на политика по опазването пред широката публика трябва да съставлява част от стратегията — това е началната точка преди следващата фаза за разпространяване на политиката сред персонала на архива. Принципите, стоящи зад политиката, и информацията, върху която тази политика е основана, са това, което ще движи програмата за опазване до следващия преглед, когато и да бъде планиран. На този етап ще бъде необходимо да се работи с персонала на архива за изработване на политика по опазване, стандарти и практика във всички поделения на архива, основани на общата политика. Предприетата работа за оценяване на съществуващите дейности за опазване е ценна с извлечената информация за съществуващите слабости и успехи, за стандартите и способността те да бъдат достигнати и за бъдещите изисквания на архива. Следователно, този по-подробен план за действие ще следва общото изложение на политиката, което трябва да изостри съзнанието за опазването у персонала и читателите.\nПредимствата на тази доста тромава процедура за преглед на съществуващата практика по опазването в архива и за преценка на изискванията на читателите ще се състоят в много по-ясната представа за statys quo, в изясняването на приоритетите и в проблясването на някои идеи за това как да се върви напред. Това би трябвало да допринесе и за повишаване осъзнаването на въпросите на опазването, които често се жертват в случаи, в които информационното съдържание на архивните материали има особена важност. Разработването на обща политика по опазването би трябвало да доведе до разработване на политика в отделните звена, която подобрява шансовете за физическо оцеляване на архивните материали.\nСъществуващите документи често се съхраняват в лоши условия, които вредят на бъдещото им оцеляване: стандартите, представени от архива, за да предупредят потенциалните създатели на архивни материали, могат както да прокламират обвързаността на архива с неговите принципи за опазване, така и да осигурят информация за качеството на хартията, филма, магнитната лента или друг архивен носител. Редица агенции са загрижени за тези неща, оттук и честите запитвания за качеството на лазерното печатане или международните стандарти за хартия. Прегледът на политиката дава възможност отново да се формулират тези неща по един съвременен начин и да се изложат авторитетни твърдения по трудни въпроси като употребата на рециклирана хартия. Този преглед ще даде възможност отново да се подчертае пред редовните фондообразуватели важността на доброто поддържане на материалите и да се формулират отново пред всички създатели на документи, които в бъдеще могат да станат част от един архив, ограниченията срещу употребата на лепенки, самозалепващи етикети или пластмасови обложки за документи.\nПерсоналът, който работи в читалните, ще има добре развито чувство за нуждата от ясно изразен и добре аргументиран набор от правила, които читателите да следват, за да се гарантира оцеляването на документите, които те преглеждат. Малко архиви преразглеждат тези правила редовно, адаптирайки ги към нови ситуации, като например преместването на читалнята или въвеждането на нова техника. Ценността на писмена политика по опазването — както общото понятие, така и по-специфичната политика, е в това, че обосноваването на предписанията е обсъдено и развито от самите служители, които трябва да гарантират следването на тези принципи. Остарелите принципи започват да се пренебрегват. Политиката също така подтиква този персонал към програми за обучение, предназначени специално за тези, които влизат в контакт с читателите и насочващи вниманието към уникалната природа на архивните документи и грижите, които трябва да се полагат за тях. Изискванията за подходящо поведение е по-лесно да бъдат наложени, ако са разработени по обоснован начин и ако ясно се вижда, че са основани на политиката на институцията по опазването. Не трябва да се забравя също, че самите читатели имат полза от разработването на политика по опазването, тъй като документите оцеляват по-дълго, ако за тях се полагат грижи. Практиката показва, че това се оценява и че вероятно ще последва сътрудничество, ако се налага.\nПерсоналът, който доставя и връща на място документите също ще се нуждае от редовно обучение за боравене с тях. Младшият състав, на когото обикновено се възлага тази задача, рядко има ясно съзнание за това, че добрите процедури удължават предвидения живот на документите и това е област, известна с липсата на професионална обученост. Ако заявената политика предвижда такова обучение, този персонал може оправдано да настоява за него или обратно, от него да се изисква присъединяване към такива курсове. Вложените средства може да бъдат доста големи, както за всяка програма за обучение, но това е съществена стъпка, ако политиката по опазване на цялата институция цели да поддържа доверие. Читателите бързо забелязват невнимателното боравене с оригинални материали от страна на персонала, независимо дали това става в читалните или където и да е в сградата. Щом персоналът борави с документи много повече от читателите, тогава е важно той да следва добра практика.\nПолитика по опазването — и обща и частна, трябва да бъде разработена от служителите, заети с репрографска дейност в техен интерес. Търсенето на копия от оригинални документи нараства неограничено, предизвикано от учени, от които се изисква да ползват оригинали, от генеалози от цял свят, изискващи доказателство за идентифицирани прародители, от онези, които искат да използват материалите вкъщи или другаде за сравнителни цели. Технологичното развитие често изпреварва възможностите на една обществено финансирана институция да осигури най-съвременни средства за копиране, но търсенето не се съобразява с такива ограничения. Така персоналът трябва да балансира между изискванията за осигуряване на копия по най-подходящия начин, реализирайки приход и уязвимостта на документите към повреди при процеса на копиране. Без ясна политика какво може и какво не може да бъде копирано и по какъв начин, към този персонал вероятно ще се отправят противоречиви изисквания. Често той е оставен на благосклонността на изискващия клиент. Една политика по опазването на целия архив, заявяваща отговорността на целия персонал за гарантиране сигурността и безопасността на документите, ще увери специалистите по репрография, че имат подкрепата на старшото ръководство да откажат предприемането на какъвто и да е процес на копиране, вреден за архивните материали.\nЯсни насоки по опазването ще направят по-лесна и работата на ръководния персонал по оборудването и сградите. Те фокусират вниманието върху нуждата от физическа защита на документите и целта на институцията. Въпреки че тези служители може да са професионалисти в своята област, те могат да споделят задачата за осигуряване доброто състояние на оригиналите със свързания с документите персонал, определяйки обща цел. Всеки, който е трябвало да налага политика за ограничаване на тютюнопушенето, знае колко трудно може да бъде това и знае стойността на писмената подкрепа от документ за политика по опазването. Също така, нуждата от оценка на рисковете и строги строителни програми се подчертава от изискванията за опазване, които предполагат придържане към висок стандарт.\nАко разработването на политика по опазването е от особена важност за архивния персонал и читателите, това начинание очевидно е важно за тези, които са най-силно обвързани с физическото оцеляване на документите. Персоналът по опазването като такъв е все още доста оскъден, тъй като ударението традиционно е падало върху организацията на работата в хранилищата от персонала по съхранението и върху извършването на отделни реставрационни работи от специалистите по консервация. Тази ситуация полека-лека се променя. Възприемането на нуждата от по-обхватна политика, концентрирана върху най-ефективните методи за осигуряване на всички документи вместо на няколко, избрани за консервационна работа, е накарало много архиви да преоценят своите приоритети. Определянето на действията, които са от обща полза, посочва къде да се концентрират средствата. Така, в съответствие с общата политика по опазването, специалистите по консервация могат да развият програми, насочени към тези застрашени документи, които имат особена ценност или които са направени от материали със специфична нестабилност. Това предотвратява разпиляването на редки и скъпи ресурси като умения в областта на консервацията и позволява на специалистите по консервация да се придържат към рационална, съгласувана програма. Пресмятането на разходите за различните функции на архива също помага за концентрирането върху съществените неща. Бързо се вижда, че индивидуалната консервационна работа е съществен, но най-скъп начин за осигуряване на оригиналните материали: разходите за гарантиране, че покривът не тече, като начин да се избегне нуждата от консервационна работа, изглеждат по-разумни. Микрофилмирането или копирането на групи документи, за които е доказано, че са с високо търсене, може да бъде по-евтино от използването на средства за постоянна консервационна работа. Дори осигуряването на по-добри програми за почистване на хранилищата може да се разглежда в контекста на това, че превенцията е по-добра от лечението. С други думи, ресурсите могат да бъдат пренасочени към най-ефективните методи, но това изисква от старшото ръководство да има всеобхватна финансова картина.\nИзискват се управленски умения, за да се разпределят средствата така, че да отразяват по най-ефективния начин приоритетите на архива. Отнесено към опазването, това включва вземането на трудни решения с оглед на това, което е осъществимо. Концентрирането върху набелязаните приоритети може да означава, че е възможно други дейности да бъдат отложени или дори отхвърлени и че някои документи няма да бъдат обработвани с цел да се гарантира тяхното оцеляване. Разработването на политика по опазването ще постави този въпрос в близка перспектива заедно с изясняването на възможностите за избор — да не се прави нищо за материали, които се използват рядко или въобще не се използват, но все пак са приети за постоянно съхранение, може да не бъде привлекателен начин на действие. Етично ли е да се допусне разрушаването на документи с пълното съзнание, че това се случва? Аз мисля, че това е една възможност относно опазването, която трябва цялостно да бъде дискутирана; политиката със сигурност трябва да допуска такова обсъждане. Пълното разбиране за включените разходи също може да повлияе на решението и ако то е в съгласие с изразените приоритети на архива, това е защитима позиция.\nПоследователност обаче е трудно да се поддържа по въпросите на опазването, тъй като индивидуалните изисквания към информационното съдържание на всеки документ са различни. Безполезно е да се казва на родоведа, че е решено серия от генеалогически документи да останат недостъпни за ползване заради тяхното състояние в полза на консервацията на серия политически доклади в подобно състояние. Решението просто не е приложимо при тези обстоятелства, защото родоведът има специфична цел. В такива случаи е важно да има не само критерии, по които такова решение може да бъде преценено, но също и някакъв модел за решение, за да се демонстрират възможностите. Така решения за допускане на преднамерено пренебрегване, за почистване, изглаждане и съхранение, за поставяне в кутии, за консервиране или копиране (в какъвто и да е формат) могат да бъдат оправдани. Познаването на въпросите относно разходите и ползите на всяко ниво на решение също е важно, особено където средствата са ограничени. Трябва да бъдат заложени и приоритети, имайки предвид различните нива на дейността по опазването. Те могат да бъдат основани на детайлни прегледи на състоянието, ако такива съществуват, или по-вероятно на широки критерии относно включените физически материали и известната история на съхранението. Такива приоритети трябва да бъдат формулирани и достъпни за справка. Така например, архивни документи на хартиена основа от края на деветнадесети и от двадесети век могат да бъдат оценени като застрашени там, където хартията е с лошо качество; архивите ще направят добре да ги вземат под внимание като особено важни при определяне на мерки за опазване. По същия начин, документи от всякаква възраст и на всякакъв носител, за които е известно че са били съхранявани в лоши условия, трябва да бъдат разглеждани като приоритет. Политиката на архива може да се прецени като сравнително последователна и ефикасността на политиката по опазването може да бъде демонстрирана.\nПоложителен момент от разработването на такава стратегия от политика по опазването е, че тя разкрива възможностите на институцията. Повечето от нас са склонни да надценяват възможностите си; на практика много малко архиви днес могат да дадат категорично уверение, че ще бъдат способни да опазят всички предложени материали. Труден избор трябва да бъде правен и оправдаван даже при строги планове за организация на документите и примерът, към който разработващите политика по опазването трябва да се стремят, са критериите при списъците на документи със срокове за съхранение и политиката за комплектуване. Тези критерии обаче са основавани на предпоставката, че опазването автоматично ще следва подбора. Днес не е така и никога не е било така, тъй като средствата никога не са били достатъчни за да осигурят цялостна грижа. Съставянето на пълна оценка за разходите за опазване днес засилва възможността даренията на документи или депозирането им за съхранение в архива най-малкото да бъдат съпроводени с адекватни средства за опазване и използване.\nКато алтернатива се предлага възможността за търсене на спонсорство. Яснотата за реалните разходи увеличава възможността да се определят проектите, които могат да претендират за спонсорство. Докато за предишните поколения архивисти това може да е било анатема, сега е политическа реалност, пред която художественият свят се е изправил много по-късно отколкото научния свят. Вследствие на това, големи проекти за копиране на голям брой документи например по преброяване на населението, които в миналото са били нормална практика, днес трябва да се съревновават за средства с други проекти като филмиране или дигитализиране на голяма част от приетите служебни документи. Макар че достойнствата и в двата случая са защитими, все пак не винаги е възможно да бъдат подкрепени едновременно; ако едната група обаче има потенциален спонсор за обработка или копиране, това ще освободи ресурси за други проекти. Колко ли често нашите предшественици са можели да правят обосновани преценки за такива неща? Не твърдя, че аз специално харесвам настоящите условия, но чувствам, че решенията за мащабни разходи сега се правят на основата на повече информация, отколкото в миналото.\nИзработването на политика по опазването в архива е ценно като метод за насочване на дейности, демонстриране на отговорност и приспособяване към съвременните тенденции на историческото изследване. То е ценно за установяване на основни факти за разходи и средства, много от които преди са били приемани или пренебрегвани. То е ценно при вземане на решенията за преразпределяне на средствата към области с най-големи потребности и за установяване на приоритети. То е ценно като механизъм за преразглеждане на работата във всички области на архива. То е ценно за включване на целия персонал и на ползвателите на архивни документи в усилието да се гарантира, че писменото наследство е запазено и за бъдните поколения. В контекста на музеите опазването на колекциите е описано като «холистична(6) дейност, която трябва да засяга всеки»(7). Архивите не се различават по никакъв начин.\n1. На вниманието на читателите предлагаме статията на г-жа Хелън Форд (Helen Forde), ръководител на службата по опазване на Public Record Office в Лондон и лектор по представяната тема пред Летния университет в Будапеща, 1998 г.\nСтатията е публикувана в Journal of the Society of Archivists, Vol. 18, № 2, 1997.\n2. Макар че не е утвърдена като термин в архивната методология, думата «опазване» предава най-точно значението на съвкупността от всички мерки за удължаване живота на архивните материали, което се съдържа в английския оригинал preservation. Думата е предпочетена пред термина «съхранение», защото той се свързва по-тясно с организацията на работата в хранилищата и дейностите, които обозначава, са само част от мерките за оцеляване на документите. — Б. пр.\n3. Тук «подбор» има значението на приетия в нашата методология термин «експертиза на ценността на документите». — Б. пр.\n4. За разлика от наложилото се у нас значение на термина «консервация», включващо мерките за предпазване на документите от влиянието на външната среда (виж Методически кодекс, първа част, с. 366–367), тук и навсякъде в текста «консервация» по значение се доближава до нашия термин «реставрация» — операциите, свързани с възстановяване на повредени документи (виж Методически кодекс, първа част, с. 367 и Dictionary of Archival terminology, 2nd edition). — Б. пр.\n5. Артефактите са обективираните в предмети резултати от културната дейност на хората. — Б. пр.\n6. Холизъм е нагласата, според която цялото има приоритет пред своите части. В гносеологичен аспект това означава, че нещо може да бъде обяснено само като се има предвид цялостната му структура, а не чрез свеждането му до съставни части (обратно на редукционизма). — Б. пр.\n7. S. Keene, Managing Conservation in Museums (Butterworth-Heinemann, 1996), pp. 107–108.


ᐉ Топ 3 начина за справяне с нощна кашлица — Lechenie.bg\nКак се появява кашлицата\nЗащо кашлицата се задълбочава през нощта\nСухият въздух в помещението\nКак да се избавим от нощна кашлица\nЕдна от основните причини за нарушаване на съня, което води до появата на синдрома на хроничната умора, е появата на нощна кашлица.\nНай-често вината за кашлицата през нощта е дразнещо действие върху дихателните пътища на някои вещества, например, на цигарения дим, на химическите вещества или на алергените у дома.\nЗа щастие, има няколко ефективни методи, благодарение на които вашата нощна кашлица може да се контролира и спокойно да се наслаждаваме на съня.\nМакар и кашлицата обикновено да се възприема като симптом на заболяване, в действителност това е естествен механизъм за защита срещу различни заболявания.\nС нейна помощ организмът се избавя от слузта, микробите и чуждите вещества в дихателните пътища, което защитава белите дробове и възпаления и инфектиране.\nКашлицата започва от дълбокото вдишване. След това най-тясната част на ларинкса се затваря, блокирайки движението на въздуха в трахеята.\nВследствие на съкращенията на мускулите на гръбнака, корема и диафрагмата, въздухът се изтласква от белите дробове през носа и устата.\nКогато глотисът е затворен, издишването на въздух е невъзможно, в дихателните пътища налягането нараства. Накрая, глотисът се отваря, и въздухът се изтласква с огромна скорост, което създава и характерният за кашлицата звук.\nКашлянето може да бъде и осъзнат акт, и непроизволен неконтролируем рефлекс. Във втория случай раздразнението на нервните окончания в гърлото и в горните дихателни пътища може да доведе до възникване на процеса.\nНервните окончания могат да се раздразнят от инфекциозни агенти, алергени, студен въздух, тумори, химически вещества, механични фактори – например, прах, секрети от органи, например назална слуз и стомашен сок.\nКашлицата често се засилва нощем, като влияе значително на качеството на съня и на настроението на човека за цял ден. Както поясняват експертите, съществуват няколко причини за поява на кашлицата през нощта.\nТова е първият тригер на нощната кашлица. Когато човек лежи, възниква рефлекторно изхвърляне на гастроинтестинална слуз в дихателните пътища.\nНай-ефективният способ да се предотврати кашлицата – да се поддържа ефекта на гравитацията в горната част на тялото, намирайки се във вертикално положение.\nТака не се случва натрупване на слуз в задната част на гърлото, и кашлицата не се появява.\nТвърде сухият въздух предизвиква раздразнение в носа и гърлото, което води до възникване на кашлицата. Решението на проблема може да бъде поставяне в стаята на овлажнител за въздуха.\nНо е важно правилно да го използваме. При използване на замърсената вода микроорганизмите могат да заедно с въздуха да попадат в дихателните пътища и да задълбочат състоянието на човека.\nАко преди да легнем вечерта да спим, вземем някои мерки, нощната кашлица може да се контролира, особено ако не е симптом на настинка или грип.\n1. Парни бани\nГорещият душ, ваната преди сън за около 15 минути може да облекчи нощната кашлица. Слузта е вискозна течност и парата облекчава нейното изхвърляне от дихателните пътища.\nНо е важно да се знае, че тази мярка помага, а това само ще задълбочи дискомфорта, ако причината за кашлицата е астмата.\nЧашата горещ чай може да стане истинско спасение от нощната кашлица.\nВсяка топла течност стимулира оттичането на храчките от дихателните пътища, а медът притежава редица полезни свойства – притежава антимикробни, заздравяващи и омекотяващо действие.\n3. Положение на тялото по време на сън\nОпределя появата на кашлица. Когато главата се намира по-ниско от останалата част на тялото, постназалната течност изтича и дразни гърлото.\nМожете да разположите възглавницата по-високо или да сложите нещо под краката на леглото, така че главата ви е да по-висока.\nЗащо за мъжете е страшно полезно да гледат женски гърди


АЛУМИНИЕВИТЕ ПРОЗОРЦИ - МНОГОФУНКЦИОНАЛНОСТ\nСред най-големите приложения на алуминия в жилищното строителството са алуминиевитe профили за врати и прозорци. Предимствата на алуминиевите профили са устойчивостта и дълготрайността на материала, възможността за приложение при големи остъклени площи, вследствие по-малкото им температурно разширение, в сравнение с пластмасовите. Позволяват по-големи и устойчиви конструкции\nАлуминиевите профили имат много широко приложение в жилищното строителство. Най- новите алуминиеви архитектурни системи са с топлоизолационни параметри, аналогични на най-добрите PVC системи. Една прекрасна алуминиева система е CS104 - първата по рода си алуминиева система за пасивни къщи в света, с коефициент на топлопреминаване на прозореца Uw = 0.7 W/m²K.\nСписъкът с преимуществата на АЛУМИНИЯ се продължава от:\n-пълната рециклируемост на материала,\n-лесната му поддръжка,\n-изчистения дизайн и многовариантност на форми и цветове.\nСъщественото му предимство е и:\n-същевременно лекотата на материала,\nкоито способстват за конструирането на по-големи и устойчиви алуминиеви конструкции.\nПредлага се цялата палитра от възможни приложения на алуминия за дома - врати и прозорци, парапети, противонасекомни мрежи, слънцезащити, плъзгания, хармоники, зимни градини, панорамни остъклявания, вътрешни прегради и много други изделия. Богатата гама алуминиеви продукти се допълва от системата за врати тип „хармоника”, чрез която се реализира максимална отваряемост и възможност за интергиране на отделни пространства.\nМногообразието на приложение на алуминия в Дограмите се допълва от различни продукти за подобряване на комфорта в дома – системи за вентилиране на въздуха противокомарни мрежи и системите за безшпросно остъкляване на веранди, тераси и т.н.\nПо отношение на топлоизолационни си характеристики, алуминият е изключително подходящ за нашия климат, отличаващ се с големи сезонни температурни разлики. Системата за врати и прозорци CS 86-HI, притежава швейцарския сертификат Minergie за пасивни сгради. Тя е с коефициент на топлопреминаване на рамката Uf = 1.2 W/m²K, като в зависимост от избора на стъкло стойността Uw за целия прозорец намалява до 0.8 W/m²K. Този продукт демонстрира и много добри шумоизолиращи показатели, като отново в зависимост от типа остъкляване Rw(C;Ctr) достига 44 dB.\nХарактерно за системата е, че покрива стандартите EN ISO 140-1, EN 20140-3 или EN 717-1. Външният израз на тези стандарти за качество се нарича комфорт, дизайн, лекота при употреба, сигурност и здравина.\nПрозорците са критична част в строителната обвивка. Оценката им, на база цялостен жизнен цикъл става все по-важна, пред съвременния поглед за устойчивост в строителството. Алуминият, като материал, е лек, здрав и рециклируем. Прозорците, изработени с алуминиеви профили са много устойчиви при продължителна експлоатация, лесно се поддържат и са издръжливи по отношение на подвижните части. Сравнявайки ги с дървените прозорци, които се сменят средно след 60 години, пластмасовите прозорци - след 50 години, алуминиевите прозорци имат най-дълъг живот – 70-80 години.\nСред основните предимства на алуминиевите прозорци е, че те се нуждаят от най-малко разходи във времето за жизнения им цикъл – от плануването и първоначалната инвестиция, през експлоатацията и поддръжката, до демонтажа и рециклирането им.\nСъвременните алуминиеви профилни системи дават най-добри резултати по всички икономически показатели. Те са по-добри за изграждане на прозорци, главно поради своята устойчивост на атмосферни влияния. По отношение на топло- и шумоизолационните им свойства те достигат равни резултати с дървените и пластмасовите прозорци. Успешно се прилагат при остъкляване на големи площи, поради по-малкото им температурно разширение, в сравнение с пластмасовите.


Профилинк ЕООД на страница 4 от всички мнения\nПодробна оценка от АБМ\nАз съм настоящ служител на формата.\nЗаплатата, както ни е известно на всички, никога не стига. Прилична е, но смятам че е време да бъде индексирана.\nКолегите ми са готини. Случва се да разменя с някой, думи на по-висок тон, но винаги е било в контекста на работата, и никога лично.\nКато цяло съм доволна от условиата и създадената работна среда.\nПодробна оценка от Силвия Кисьова\nИскам да кажа единствено и само, че цените са им надути като прасета! А пък за Александър Белоконски - нямам думи! Ужасно държание с клиентите и ако мислят да го оставят още зам.директор на фирмата....Краят за Profilink вече наближава. Лично аз не бих си поръчала нито дограма, нито щори нито нищо. Дори и материал за изработка на алуминиева дограма за моята фирма. Препоръчвам ви да не се доближавате до миризливата им сграда на Асеновградско шосе ако не се лъжа.\nНулите в оценяването = нямам наблюдения!!!\nаэ съм този от миналия път и искам да добавя че всеки ден патувах от село эа да ходя ня работа и в село всички ме оважават а тук ме преебаха ся незнам как е но когато роботех там нямаше барче за работниците да не можиш да пиеш една биричка като идеш на работа май и жената ще се маха от там\nОсновно мото на Ръководството е: "Да прецакаме всички-и работници , и клиенти, и партньори"! Лъскава отвън, сградата мирише на духовен мухъл отвътре. Няма коректност, няма придобивки...Заплатите са символични, само подмазвачите получават повече. Обещанията при започване на работа са толкова големи, че чак се чудиш как това работно място е свободно.А истината е, че служителите бягат заради ниските заплати, които в момента се бавят с 2 месеца и половина. И ако поискаш да напуснеш - не ти дават тези 2 заплати! Ако сте клюкари, мързеливи и подмазвачи -Вашето място е Профилинк. А ако сте жена ( и ако сте хубавица)-шансовете Ви да работите в Профилинк са право пропорционални на честотата на разтваряне на краката Ви пред Ръководството. Това същото Ръководство е болно от шпиономания и докато не Ви разучат до девето коляно-не можете да започнете работа. В последствие разбирате, че ТЕ знаят всичко за Вас- и в работата, и за личния Ви живот. А всички тези знания се използват за да се намерят мотиви да не получавате обещаната заплата. И ако решите да се махнете-това задължително става със скандал, който пък е повод да се простите с последните си 2 заплати. Единствения начин да работите дълго във фирмата е да мълчите за заплатата(която и без друго е "голяма"...), да топите колегите си за щяло и нещяло и да имитирате успешно че работите. А ако сте жена-вече писах...\nТова е реалността за Профилинк.Ако Ви харесва-кандидатст-вайте за свободните работни места!\niskam da popitam znaeli nqkoi kakvi sa zaplatite na rabotnocite na profilink - sklad varna primerno ili nqkoi podobni firmi iskam s tova da se zanimavam\nПодробна оценка от bakardi\nРаботя от около 2 години в тази фирма и мога да кажа,че лично на мен ми харесва работата.Заплащането е добро (ееееее......... бих искала да получавам и двойно и тройно,но трябва да сме реалисти:))........,условията в офиса са повече от чудесни.\nШефът наистина понякога крещи повече от необходимото,но се научих да не обръщам внимание на това.\nЕй няма да се променят тия хора.Все си мислех че са узрели за тези неща , но не.Всичко изброено до момента е вярно .Шефа, ако иска да постигне нещо може да е много убедителен, но ти после да не получиш нищо в замяна , даже и обещаното.Ако го получиш то гаранция ще е със закъснение.Чак да ги съжалиш бедните, как все нямат пари да си плащат навреме.Това е абсолютна липса на лоялност и уважение към тези , които работят за тях.За това кой с кого си ляга не разбирам защо това интересува някого.Всеки е свободен да прави каквото иска.Жалкото е че това е синдром , който засегнатите хранят с бездействието и липсата си на активност.Не е важно да се жалваш по форумите, а вземи реше и изрази мнението си .Когато защитиш собствената си позиция ще се уважаваш сам за това и ще те уважат и отсрещните.Ако пък не стане , много им здраве на профилинк.Няма по добра фирмена политика от която и да било фирма в града , да не кажа , че е една от лошите.Така че работа колкото искаш, само да ти се работи вече.Жалко за тях , защото ще останат посредствени хора с които да работят , и резултатите ще са им посредствени.Ако пък греша , то със сигурност ще ги хостигат трудно.Успех!\nПодробна оценка от nikol\nprofilink edna ot nai smotanite firmi a vsa6nost se misli za golqma rabota pe4elqt na garba na drugite, sigurnost nikakva ,menadjerite sa palna kurvari, za reviziora toi pak e palen podmazva4 blije i maje zadnicite na 6efovete kam rabotnicite nikakvo uvajenie ne im davat nikakvo svobodno vreme ne gi uvajavat lajat za zaplatite bavqt gi s meseci ako nqkoi misli 4e ima bade6te ili razvitie v tazi firma se laje v skladovete im se raboti na palna mizeriq i za klientite si ni6to ne pravqt dobre 4e se maxnax na vreme koi s kogo si lqga... 4udoo vi kazvam postoqnno ima teku4estvo na xora ami kak nqma to e qsno.... obe6taniq golemii..mo6ennici, moga mnogo da kaza za tazi firma ama ima li smisal...te nqma da se promenqt vse sa6tite mo6enici 6te si ostanat ne se nalapaxa na pari ne se naqdoxaa...no ima gospod - rano ili kasno vseki 6te si polu4i zaslujenotoo neka qdat i piqt i da xodqt po 4ujbini i t.n. na garba na rabotnicite si 6te kazva toi na nova godina na banketa'blagodarq vi 4e ostanaxte v bg'apak s4etovoditelkite im sa bassi tapite patki uj sa s vis6e ta nie sas sredno razbiraxme pove4e ot tqx makar 4e ne sme u4ili za tva offf spiram 4e kato se setq za tqx imi se povdiga..\nПодробна оценка от gandy\nНяма какво да се лъжем, отношението на управата към работниците и специалистите е меко казано "отрицателно", заплатите не коментирам, но периода на даване е доста разтеглив :-). Отпуски почти липсват или най-малкото трябва сериозен пазарлък с управата. Текучеството е на лице, поради по горе изброените причини. Работнета среда е коренно изнервена, и колектива е разцепен винаги от глупави дразги по между си. Специалисти, като истински такива не се задържат дълго, а остават служители, които не си знаят цената или просто нямат такава.\nв момента тече обява на "Профилинк" за технически секретар. Някой може ли да ми каже какви са условията за работа в тази фирма, заплащане, работно време, възможности за развитие и т.н.\nПрочетох предните мнения,гледам те са на около 2 години,и истината е ,че нищо не се е променило до днес.Напротив,нещата стават все по-зле. Аз съм служител във А пласт,фирма чието ръководство...