JTFA определение: Съвместни време честота на анализ - Joint Time-Frequency Analysis\nНачало › 4 букви › JTFA › Съвместни време честота на анализ\nJTFA: Съвместни време честота на анализ\nКакво означава JTFA? JTFA означава Съвместни време честота на анализ. Ако посещавате нашата неанглийска версия и искате да видите английската версия на Съвместни време честота на анализ, моля превъртете надолу до дъното и ще видите значението на Съвместни време честота на анализ на английски език. Имайте предвид, че съкращението на JTFA е широко използвано в отрасли като банкиране, компютърни, образователни, финанси, правителствени и здравни. В допълнение към JTFA, Съвместни време честота на анализ може да е съкратено за други акроними.\nJTFA = Съвместни време честота на анализ\nТърсите общо определение на JTFA? JTFA означава Съвместни време честота на анализ. Горди сме да изброим акроним на JTFA в най-голямата база данни от съкращения и акроними. Следното изображение показва едно от дефинициите на JTFA на английски: Съвместни време честота на анализ. Можете да изтеглите файла с изображението, за да го отпечатате или да го изпратите на приятелите си чрез електронна поща, Facebook, Twitter или Тисток.\nЗначения на JTFA на английски език\nКакто бе споменато по-горе, JTFA се използва като акроним в текстовите съобщения, за да представлява Съвместни време честота на анализ. Тази страница е за абревиатура на JTFA и неговите значения като Съвместни време честота на анализ. Моля, имайте предвид, че Съвместни време честота на анализ не е единственото значение на JTFA. Може да има повече от едно определение за JTFA, така че го проверете в нашия речник за всички значения на JTFA един по един.\nОпределение на английски език: Joint Time-Frequency Analysis\nДруги значения на JTFA\nОсвен Съвместни време честота на анализ, JTFA има други значения. Те са изброени по-долу вляво. Превъртете надолу и кликнете, за да видите всеки от тях. За всички значения на JTFA, моля, кликнете върху "More ". Ако посещавате нашата английска версия и искате да видите дефиниции на Съвместни време честота на анализ на други езици, моля, кликнете върху менюто за език в дясното дъно. Ще видите значения на Съвместни време честота на анализ на много други езици, като например арабски, датски, холандски, хинди, Япония, корейски, гръцки, италиански, виетнамски и др.\nСъвместни време честота на анализ\nСъвместни оперативни сили на Атлантическия океан


Очна линия с апликатор тип писалка. Висока Дефиниция. Наситено черно.\nВодоустойчив молив за устни, с плъзгаща се и хиперпигментирана текстура. Безупречнa устойчивост с интензивен и наситен цвят. Започнете от купидоновата извивка и нанесете по целия контур на устните.\nВодоустойчив молив за очи. Интензивен и наситен цвят. Мека и гладко плъзгаща се текстура. 24h. издръжливост.Нанесете според желания ефект.За лесно, меко и прецизно нанасяне приложете чрез лек наклон на писеца. Цвят: черен\nИновативна бързосъхнеща формула с "млечен" гел ефект. Продуктът е с тествана дълготрайност до 10 дни.\nс витамин Е Способен да стяга и тонизира кожата на тялото, предотвратявайки образуването на стрии и отпускането на тъканите. Витамин Е има ефективно действие против стареене, докато растителните екстракти са известни със своето тонизиращо и еластично действие. Текстурата на този крем позволява лесно усвояване. Опаковка от 200 мл.\nРавномерно оцветяване и изключително дълготраен резултат. Предпазва и ревитализира косата, като я прави бляскава и изключително красива. Ексклузивна ГЕЛ-формула - НЕ СЕ СТИЧА.


Начало: Продукти Микро Напояване\nПродукти за озеленяване\nКофи, туби, бидони и резервоари\nMрежи, найлони, мулч и аксесоари\nМикро напояването е метод, тясно свързан с капковото напояване, и е още един начин да бъдете креативни, а растенията във вашата градина, да получават така нужната им вода. При този вариант на напояване капковият маркуч се използва като магистрална ( водозборна ) тръба, а водата достига директно до коренчето на растението посредством Микро тръба. Има два общо приети начина за присъединяване на микро тръбата към капковия маркуч.\nПри първия се използва външен капкообразувател, специално пригоден за микро напояване ( можете да видите тези капкообразуватели в нашата категория - Капков маркуч - фитинги ). Те са с точен дебит - 2л/ч, 4л/ч или 8л/ч, водата винаги трябва да бъде дозирана, за да се предотврати безразборното и разливане, както и равномерното и разпределение по дължината на магистралната тръба и микро тръбите. Избора на капкообразувател винаги е съобразен с вашите растения. Монтажа на капкообразувателя става посредством пробиване на дупка с размер 3мм върху капковия маркуч. Върху капкообразувателя се монтира специално пригоден за него разклонител. Той може да бъде еднопосочен, двупосочен или четирипососчен ( разклонителите можете да видите в тази категория ). Предварително, заедно с избора на капкообразувателя, който искате да използвате, избирате и разклонителя, като имате в предвид, че двупосочния разклонител разделя дебита на водата на две, а четирипосочния на четири. След монтажа на разклонителя следва микро тръбата. Тя се монтира директно върху разклонителя. Дължината на микро тръбата е съобразена с това колко растенията са отдалечени от капковия маркуч. Когато микро тръбата достигне до стъблото на растението, тя трябва да бъде здраво прикрепена към почвата, това става посредством специално пригодени колчета. При този метод колчетата са два вида - за придържане на микро тръбата в близост до растението, код: 0324 , или колчето се монтира на края на тръбата, забива се в земята и водата се стича във вътрешността на почвата по специални каналчета, код: 0316, 0317, 0318 и 0319.\nВтория метод за присъединяване на микро тръбата към капковия маркуч е чрез водовземка - код: 0312, 0321. Монтажа става чрез пробиване на отвор с размер 3мм, върху капковия маркуч. Микро тръбата се поставя директно върху водовземката и достига до растението. При този метод трябва да се използват колчета, не само за прикрепяне към почвата, но и за дозиране на водата. Или да се монтира външен капкообразувател с определен дебит на края на микро тръбата в близост до растението.\nКойто и вариант за микро напояване да изберете, добрия резултат винаги ще бъде на лице, а пък нашите консултанти ще се погрижат да направите най-удачния за вас избор.\nРезултати 1 - 9 от 11\nВертикален адаптор с един изход за iDrop\nВодовземка за микро тръба\nКолче за микро тръба 5-6мм\nКолчета за микро тръба\nМикро тръба PVC - 201 еластична\nРегулируем капкообразувател на колче\nТройник за микро тръба - 3.5мм\nХоризнтално разклонение за iDrop с 2 изхода


Емигранти от социализма 3. От сватбата до швейцарския затвор - e-vestnik.bg\nЕмигранти от социализма 3. От сватбата до швейцарския затвор\nПродължение. Виж – Емигранти от социализма 2. – От ресторант „Гъмза“ до Швейцария\nХристо и Ганчо се снимат за спомен, след като са ги приели като емигранти в Швейцария. Снимка: Личен архив\n“Още не беше минал месец, откакто избягахме, и се качихме с Ганчо на пежото, и отидохме да видим Париж. Кракът ми още не беше оздравял, ама вече ходех с бастунче. Снимахме се пред Айфеловата кула и пратихме снимки във Варна на приятели. Сигурно са се шашнали – тия кога избягаха, са си викали, кога кола си купиха и чак до Париж стигнаха… Колко ли хора съм подлудил с тия снимки и съм ги накарал да бягат през граница, колко ли са влезли в затвора заради това…\nДокато живеехме в приюта на „Армията на спасението“ веднъж-два пъти дойде да ни види една българка от Лозана, богата жена, вдовица. Казваше г-жа Блументалер. Видяхме й се свестни с Ганчо и ни съжали, предложи ни да отидем да живеем у тях – на тавана. Бащата на тази жена беше българин, архитект, швейцарски гражданин, а майка й – французойка. Имаха голяма къща с градина. Бeше ни прибрала временно, не ни искаше наем. Ганчо работеше, а моят крак се беше усложнил, аз ходех на електромасажи, нагревки, терапии. На мен г-жа Блументалер ми казваше: “Христо, ти си болен. В двора има една самостоятелна къщичка за градинар, ще те пусна там да живееш и като оздравееш и си намериш работа, пак няма да ми плащаш наем. Само да се грижиш за градината”. Но Ганчо като разбра за нашите уговорки, май нещо я подучи, че съм пияница, че не съм човек, на който може да се разчита. И когато стана неудобно и дойде време да си отиваме, той остана в къщичката, която тя беше обещала на мен.\nТака пътищата ни с Ганчо се разделиха. Той започна работа в гараж “Сило”, специализиран за „Рено“ и там се запозна с оня поляк, Горички, с когото после откраднаха трупа на Чарли Чаплин. Чувах от няколко места, че освен работата им в гаража, двамата са се сприятелили и се увлекли да изкупуват стари брички, да ги поизчукат, боядисат и след това да намерят някой емигрант или гастарбайтер им ги продават …\nВидяхме се с Ганчо около Коледа 1971 г., той още живееше в градинарската къщичка. Пихме българска ракия. Аз го бях научил да кара пежото и понеже ми беше омръзнало постоянно да поправям, тогава му го оставих. Той ми каза, че като припечели малко, ще ми даде 500 франка, но тая работа така си и остана. Ганчо нямаше книжка, нямаше и пари да ходи на курсове, и взе да кара на риск. По-късно ми казаха, че си извадил книжка.\nЩом ми заздравя кракът, отначало и аз работех в един гараж, собственост на испанеца Аседо (б. а. – под гараж се разбира автосервиз, каквито има много в крайните квартали на Лозана). Там понаучих добре френски и главно техническите термини, коя част на колата как се казва. Един друг техник – мароканецът Хаким, ми показа за първи път как се завърта колянов вал на 12 цилиндров двигател – такава машина не можеше да се види тогава в България. Работехме по 9 часа на ден, като испанецът ни плащаше по 6,50 франка на час. В петък се брояха само 7 часа, а два часа – за цялостно почистване и излъскване на гаража със специални химикали – те не се плащаха. Изкарвах към 300 франка на седмица, като половината от тях давах в хотелчето, където живеех. Всичко друго – за храна и цигари. Ослушвах се да си намеря нещо по-добре платено, ако може по моята специалност – шофьор.\nВсяка сутрин и вечер на път за работа или като се прибирах, си купувах цигари от едно магазинче, приличаше на будка, “Табак Журно” се казваше. Продавачката беше хубаво момиче. Винаги я поздравявах, заприказвах я от време на време, тя ми се усмихваше. На 3 март 1972 г. вечерта минавам оттам и пак спирам за цигари. Пишеше, че е затворено, но видях, че продавачката е вътре. Погледнах отстрани през вратата, тя седи и плаче. Видя ме и отвори, за да ми даде цигари. „Защо плачете мадам, недейте така!“, почнах да я успокоявам и да я питам какво се е случило. Тогава разбрах, че е женена отдавна, има 3 деца – двама сина и една дъщеря, а мъжът й я тормози, бие я. Работел като стругар на смени, постоянно се запивал с приятели. Прегърнах я и започнах да я милвам по главата, тя още повече се разплака и се сгуши в мен. Тръгнахме заедно, разговаряхме, после я отведох в квартирата си и цяла нощ я скъсах от секс.“\nКогато Христо се запознава с Лилиян-Валентин Огей и през ум не му минава, че ще изкара целия си живот с нея. В следващите 30 години те ще се оженят три пъти, ще се разведат два пъти, ще се разделят още веднъж през 2000 година и пак ще се съберат в малката къщичка на Христо във Варна, където живеят и досега.\n„Около един два-месеца аз продължих да си ходя на работа, минавам сутрин покрай будката, купувам си цигари от Лилиян и давам любовно писмо. Тя на мен също с цигарите. Вечерта се връщам, тя слага надписа „Затворено“, влизаме в стаичката отзад, там имаше едно диванче, и … се започва. Подарих й златно златно сърце с кръстче за 100 франка. Веднъж Лилиян ми обясни, че иска да избяга от мъжа си, обаче много я е страх, че той ще я намери и ще я пребие. „Не бой се, викам. Нали аз ще те пазя!“ Тя всяка вечер закъсняваше от работа, мъжът й започна да се досеща. Наел частен детектив. А свекърва й да вземе да й рови в нещата и намира любовните писма, и сърцето, и кръстчето. Един ден ние пак бяхме в будката и мъжът й тропа отвънка. Надникнах и гледам, дошъл той и най-големият им син. И двамата едни едри и зачервени. Аз понеже като я гледах млада, не знаех, че има толкова голям син, а той беше на 17 години, доста як. Тропаше два пъти по-силно по будката от баща си. Ние се облякохме, Лилиян излезе навънка да се разправя с тях, аз стоя вътре, слушам ги как си викат и не знам какво ще стане. После и аз излязох и им казвам: „Господа, недейте така, дайте ще се разберем като нормални хора“. И питам мъжа й: „Ти защо я биеш? Тя не те обича повече!“ Той вика, че и мене ще ме набие. Ама се размина, защото там – в Швейцария, рядко може да има толкова голям скандал на улицата, че чак да се стигне и до бой. “\nСлед тази случка за Лилиян връщане назад нямало. Тя оставила мъжа си и трите си деца заради Христо Чашката.\n„Каза ми, че повече при семейството си няма да се прибере. И тръгнахме да бягаме от кантон на кантон. И разбирам аз, че Лилиян, която си е швейцарка, не знае други езици, освен френски. Просто не й се е налагало да учи немски или италиански. Отиваме ние по зимните курорти, там в хотелите винаги търсят камериерки, сервитьорки, чистачки, обаче тя не знае други езици. А аз съвсем. И търся работа по пералните, по кухните. Носим един куфар с речници и разговорници и един куфар с дрехи. Поработим няма и месец и хайде – отново си събираме куфарите и заминаваме. Бояхме се, че мъжът й ще я търси и пак ще станат скандали, защото той не искаше да се развеждат, а тя вече беше подала молба. Те по-късно се разведоха, обаче на Лилиян не й дадоха нищо, защото швейцарецът отишъл в съда и казал, че тя е избягала с друг мъж, заразяла си трите деца и като баща сега той трябва да ги издържа”.\nКъм края на август се озовават в Цюрих и си намират работа в малък хотел, близо до гарата. Христо си припомня, че по онова време вече е понаучил немски и го назначават за нощен пазач, а Лилиян – за камериерка. Българинът обаче още на втория ден разбира, че всъщност ще е нещо като администратор, тъй като нощем обикновено пристигали десетки гости от гарата, повечето без резервации и той ще трябва да ги настанява по стаите. А иначе “нощната” му смяна започвала към 2 часа следобед, когато отнасял прането и се връщал да мие коридорите и прозорците из хотела. Не стига това, ами Лилиян “го уредила”, докато има свободно време на заранта да чисти офисите на фирма в съседна сграда.\n“Бях станал на чироз, защото по цели седмици нямах и един час, за да дремна. Ако успея да стигна до леглото, там ме чака Лилиян, а тя нали е млада булка и айде – пак безсъние. Постоянно заспивах на рецепцията и като дойдат хората, по половин час ме будят. Аз отварям очи, гледам ги и не мога да си спомня къде съм и какво трябва да правя”, оплаква се Христо.\nЗастигнала ги и друга беда. Като продавачка в Лозана Лилиян теглила заем от 12 000 франка, за да зареди магазинчето със стока и да плати търговски лиценз. Когато избягала с Христо, имала да доизплаща още 7000 франка. Затова на всеки 5 франка, които изкарат, Христо и Лилиян отделяли по 3 и в края на всяка седмица изпращали парите със запис.\nСлед тежката работа в Цюрих, двамата заминали по обява в Женева, за да работят в Дом за възрастни и психично болни хора. “То си се оказа истинска лудница, почти нямаше никакви стари хора. Беше пълно с откачени – клептомани, пиромани, но там поне плащаха добре. За 2-3 часа работа на ден – за толкова време ние с Лилиян почиствахме – ни даваха общо 1000 франка на месец. Но имаш много свободно време и обикаляш из града и вече – каквото падне. Докарвахме си още към 1000-1500 франка. В онези години в Швейцария беше пълно с испанци, португалци и италианци – имаше цели техни квартали. С тях се конкурирахме за всякакъв вид работа. Скоро научих, че когато техните държави – Испания, Португалия, вече са се позамогнали, в Швейцария не можело да срещнеш и един испанец. Иначе италианци има още много. Но другите всички се прибрали, кой с пари, кой без пари, ама вече за тях няма смисъл да вършат мръсната работа в чужбина. Може би някой ден и за българските гастарбайтери няма да има смисъл да мият чинии в чужбина“, добавя Чашката.\nЧак в началото на 1973 г. Христо успява да намери в Женева работа по своята специалност – шофьор, и започва да изкарва по 2500 франка на месец. Всяка сутрин отива до гаража, картотекира се и получава задача и маршрут. Пали камиона и заминава. Работното време се спазва стриктно, печели се добре и някъде в този период дългът на Лилиян е платен напълно. Швейцарката вече има и развод и двамата се женят. Оттогава и досега името й е Лилиян-Валентин Огей-Иванов. Когато в Женева си стъпили с Христо на краката, децата й започнали да им идват на гости от Лозана (б. а. – разстоянието между двата града е около 60 км по магистралата, а има и по-къс път с корабче през езерото).\nВ Женева, покрай шофьорството, Христо среща други двама българи – братята Митко и Людмил. Те работят като товарачи в склад за продажби на едро на алкохол. Понякога там се получават негодни пратки – например френски коняци с повредени етикети или вино с мухлясали тапи, друг път падне някой палет и кашоните се изпокъсат. Тогава собственикът разпродава на безценица бракуваните стоки на своите работници. Митко и Людмил били нещо като снабдители на емигрантите с алкохол, тъй като и тогава, и сега в Швейцария цените на спиртните напитки са високи заради големите акцизи. При по-големи “разпродажби” на нередовен алкохол, братята българи доставяли нелегално и на кръчми в покрайнините на града.\n“Наближаваше Великден, тогава Митко и Людмил ме потърсиха и ме питат: “Можеш ли да откараш с камиона едни бутилки уиски до един ресторант. Те са в склада, ама са си наши, ние вече сме ги платили на шефа. Ще ти дадем много пари!” Викам: “Мога, как да не мога… Обаче камионът не е мой. Нали трябва да го изкарам от гаража без пътен лист, без да го картотекирам!” “Не бой се бе, ще се направиш, че си закъснял от курс. Нали идва Великден, ние сега работим извънредно нощем, ще дойдеш в 2,30 ч през нощта, товарим уискито и го караме”. Абе аз малко се усъмних в тая работа, дето ще я вършим в два и половина през нощта по складовете. И то така си и излезе – жива кражба. Отивам с камиона до складовете, братята ме чакат отпред. Имат ключове – отварят всички врати. Товарят четири палета с уиски, аз седя в кабината и пуша. Те заключват и потеглихме. Откарахме ги в един квартал, там ни чака кръчмарят – не си спомням дали беше арменец или грък. Разтоварваме, той брои и дава на Митко и Людмил 42 000 франка. Те ми викат: “Христо, добра работа свършихме, делим на три – за нас по 17 500, понеже товарихме, за теб 17 000. И ми дават парите. Прибирах си ги в джоба и се разделихме.\nУлица в Лозана. Снимка: Иван Бакалов\nНа сутринта казвам на Лилиян: “Нали знаеш, че много те обичам. Утрепах се тия дни от работа, обаче спечелих малко повече пари. Хайде да ходим да празнуваме Великден в Лондон”. Тя се зарадва, но ми вика: “Разбрала съм се на празниците да ни дойде на гости дъщерята с нейния приятел, какво да правим?” В Швейцария гостуванията дори между най-близки роднини задължително се уговарят около една седмица предварително, не е като у нас. “Как какво – взимаме ги и тях!”, казвам аз. Те тогава бяха на по 16-17 години, с дънки, обици и шарени прически, дойдоха у нас, аз им дадох 5000 франка, качихме се на самолета и хайде – в Лондон. Наехме си две малки двойни стаички в един хотел, не беше много хубав, ама гледахме да е евтин и да е по в центъра. И после – свободна програма. Излязохме да се разхождаме, те – отделно от нас. Вечерта ние с Лилиян като се прибрахме, приятелят на дъщеря й тропа на врата. “Бързо, стана нещастие!”, вика. Тичаме ние в съседната стая, там момичето лежи, обелило очите – в кома. “Абе, какво стана, бе?”, питам оня, той мълчи. Викаме линейка доктори, сложиха й системи, апарат за дишане, изнесоха я на носилка. Качихме се и ние в линейката, закарахме дъщерята на Лилиян в болницата. Връщаме се, отиваме пак да говорим с момчето и го заварваме и него – лежи, подбелил очите. Айде пак същата работа – и него го караме в болницата. Влязох аз в стаята им и започнах да ровя, обръщам дюшеци, възглавници, всичко, докато намерих в стената дупка. Там – един найлонов плик, пълен с пакетчета, имаше и спринцовки. Те като излезли, намерили отнякъде и си купили хероин от парите, дето им ги бях дал. Върнали се и се дрогирали. Показах плика на Лилиян и решихме да го изхвърлим в клозета, защото полицията може да дойде всеки момент да търси с какво са се дрогирали тия младежи, дето са в кома. Два три дни лежаха, докато ги свестят, а ние си прекарахме Великден в английската болница. Качваме се на самолета да си ходим и мълчим. Пристигаме в Женева, слизаме на летището и щом ми провериха паспорта, идват двама-трима полица и ми казват: “Ела, Христо Иванов, че вече четвърти ден те търсим!” Сложиха ми белезници и ме арестуваха. За съучастие в кражбата на четири палета уиски от складовете. А то как се разкрила цялата работа. Ония двамата братя товарили, ама много бързали, нахвърляли кашоните отзад в каросерията, както им падне. И аз си карам камиона по улиците и където малко друсне или има завой, хоп – падне на пътя един кашон с уиски. На сутринта полицаите ги намират и тръгват от кашон на кашон и разбират пътя на моя камион – от кой склад е стигнал, в кой ресторант е разтоварил. Точно като в онази приказка, дето Хензел и Гретел пускали трохи хляб, за да си бележат пътя. Кръчмарят веднага издал Митко и Людмил и братята веднага ги арестували, ама ние нали заминахме за Лондон, мен ме чакат на летището. Като взеха после да ме разпитват, аз все това казвам: “Не знаех, че стоката е крадена, те братята българи работят там”. А полицаите ми викат: “А не ти ли направи впечатление, когато за има-няма два часа работа, ти платиха 17 000 франка, а?”\nТака Христо Чашката бил осъден на 4 и половина години затвор, от които лежал само малко над 2 години, а за останалия срок бил пуснат условно. Обаче, като човек лежал по българските затвори, в швейцарския му се видяло земен рай.\n“Килията чиста, има тоалетна, маса, стол, дават ти цигари безплатно – аз в затвора пушех само “Марлборо”. Храната – като за хора. Задължително ти намират работа – градинарство, дърводелство – нещо такова. Имаш и надница, която ти се превежда по сметка и като излезеш, не си беден. Беше някъде към 10-15 франка на ден, в събота и неделя – двойно. Ние, емигрантите от изтока – чехи, поляци – гледахме през другите дни да си почиваме, но събота и неделя задължително сме на работа. Като излежиш част от присъдата, минаваш на по-лек режим – семи либерте (полусвобода) – можеш да излизаш, да се прибираш в отпуск вкъщи. В затвора сякаш гледаха да не те озлобяват, защото нали после ще излезеш. А в България е обратното – веднъж влезеш ли, излизаш два пъти по-голям бандит”, смята Христо.\n(Следва – „Емигранти от социализма 4. Нелегално обратно в България„)\nЕтикети: българи по света, емигранти, история


ТЕГЛО НА ДЕТЕТО В ПРОДЪЛЖЕНИЕ НА МЕСЕЦИ - ДЕЦАТА - 2019\nHealthyKid Sofia Уменията на бебето първия месец, как да стимулираме потенциала му (Юни 2019).\nВсички млади родители са загрижени за това дали височината и особено теглото на детето са нормални. В края на краищата, за много малки деца това е един от най-ярките показатели за здравето: не получава много тегло - нещо не е наред с развитието и здравословното състояние, консултация със специалист и евентуално лечение. Ето защо всеки млад родител трябва да познава теглото на детето месеци, за да не пропусне заплахата.\nСравнявайки височината и теглото на детето, таблицата не показва, че кърмените деца винаги са малко по-ниски от връстниците си, собственици, следователно е допустимо малко отклонение от показателя. Тук вече е важно да се вземе под внимание характерът на поведението на бебето, неговото настроение: детето е весело и активно, което означава, че за него точно това тегло е норма.\nВ началото на този век Световната здравна организация отново насочи вниманието си към височината и тежестта на детето, за да направи необходимите корекции в таблиците на тези показатели, тъй като през последните 20 години условията на живот на повечето хора се промениха драстично. Освен това беше решено да се вземе предвид и полът на бебето при размножаване на средните стойности на нормата.\nВ резултат на това е установено, че показателят от 3, 2 кг е нормален при раждането на момичетата и 3, 3 кг за момчетата. Тегло съответно 2, 4 кг и 2, 5 кг е много ниско, почти критично за детето. Големи деца са момичета, родени с тегло 4.2 кг или повече, и момчета от 4.4 кг. Що се отнася до растежа, момичетата обикновено се раждат около 47, 4 - 51 cm, а момчетата - 48, 1 - 49, 9 cm.\nПрез първия месец от живота, теглото на детето трябва да нарасне средно с 1200 грама и не по-малко от 4 см. Не се притеснявайте, ако бебето ви е загубило ценни грамове в първите дни след раждането - това е съвсем нормално и има физиологични съображения. Основното нещо е, че до края на престоя в болницата бебето вече е започнало да наддава на тегло.\nВероятно има няколко души, които не знаят колко бързо растат бебетата. За всеки месец децата получават около 600 грама и растат с поне 2-2.5 см. До първия си истински рожден ден те нарастват значително: растежът на по-голямата част от децата на едногодишна възраст варира от 77 до 80 см, а теглото им достига 10 кг. Въпреки че със съжаление си струва да се отбележи фактът, че всяко пето модерно бебе е с наднормено тегло, което се отразява негативно върху неговото настояще и бъдещо здраве. И само близките възрастни могат да се погрижат за неговото утре днес, без да вярват, че по-голямото, по-здравословно.\nТрябва да се отбележи, че височината и теглото на детето се увеличават неравномерно и имат няколко скока: на 8 - 10 месеца, на 3 години, на 7 години. Така че не се тревожете, ако бебето изведнъж започна да расте с скокове и граници - това е нормално. Но ако той, напротив, далеч изостава от нормата, тогава трябва да посетиш ендокринолога колкото е възможно по-скоро и да провериш детето за недостиг на определени хормони, тъй като колкото по-малко е бебето, толкова по-големи са шансовете за успешна корекция на този процес.\nВисочината и теглото на детето, излизащо от ранна детска възраст, може да се изчисли по следните формули:\nВисочина = 75 cm + (7 cm * N)\nТегло = 10 kg + 2.5 * N, N - броят на пълните години\nИ накрая, бих искал да представя на вашето внимание средните нормативни показатели за ръст и тегло на деца под 5 години (но не забравяйте - всяко дете е уникално дори и в това!):\nВисочина (cm) / тегло (g) / височина (cm) / тегло (g)\n1 месец 53/4100/54/4300\n2 месеца 56/4800/57/5100\n3 месеца 59/5400/60/5800\n4 месеца 62/6000/63/6600\n5 месеца 64/6700/66/7200\n6 месеца 66/7400/68/7900\n7 месеца 68/8000/70/8400\n8 месеца 70/8500/72/8800\n9 месеца 72/8900/73/9200\n10 месеца 73/9300/74/9700\n11 месеца 74/9600/75/10200\n12 месеца 75/9800/76/10400\n1, 5 години 81/11100/82/11600\n2 години 86/12200/88/12700\n2.5 години91 / 13300/93/13700\n3 години 96/14300/97/14700\n3.5 години100 / 15200/101/15600\n4 години 104/16500/105/17000\n4.5 години 107/17400/108/17800\n5 години 111/18600/112/19200\nКолкото по-възрастно е детето, толкова по-голяма е разликата между представените показатели и реалните. Така, в края на таблицата, такава разлика може да достигне 3 кг и 3-4 см. Факт е, че децата в предучилищна възраст нямат такова силно влияние върху ръста и теглото върху здравето си, както при бебетата, които имат всеки сантиметър и грам.\nЗдраве и щастие на вас и вашите деца !!!\nТЕГЛО НА ДЕТЕТО В ПРОДЪЛЖЕНИЕ НА МЕСЕЦИ - ДЕЦАТА - 2019 © https://our-hometeam.com - 2019


indigo dust...: August 2008\nНяколко сутрини подред се събуждам на пода и с хиляда и триста фльонги от опаковки на дъвчащи бонбони в косата.. it's fun.\nДа не мислите, че много съм се задържала вкъщи? Ноуп. Прекарах два дена в четене на терасата, легнала под туко - що изпраното пране, дъвчене на бонбони, правене на салати и доматена супа. А и подреждах.. И сега отново казах "довиждане" на възглавницата си и се качих на влака. Тъй вярно, сър. Е, вярно, че после цели два месеца няма да ходя никъде (абе не е съвсем сигурно, ама да не си насилвам късмета)..\nВальо донесе спагети! Байз!\nby Chris Ka at 14:14:00 1 comment:\nгалактики food, friends, Montana, soul, travels\n252. flip flops\nПрибрах се от Пловдив по джапанки..\nphoto by maxxboyy\nЕ, окей... самият план за пътуването се провали. Ю ноу.. Пловдив, Несебър.. Но идеята за пътуването си остана, макар да го докарахме само до Пловдив (някои от нас и до Храбрино). Да речем, че почти през целия първи ден, в който бях умряла за сън, след неспането около рождения ден, със Зу сме се питали: "Дюд, какво правим в Пловдив?!". Защото в един прекрасен момент, в който Петко се занимаваше с феста, който за нас не бе особено интересен, целия смисъл да сме в Пловдив също се беше изпарил. И така.. оказахме се захвърлени в Пловдив, с багаж заключен в апартамент някъде си из града, в махалата със най - смешното име на света (Кючук Париж, wtf) и много свободно време. Запълних ме го някак с три качвания до едно от тепетата, срещи с приятели, три похапчвания и по една бира в едно клубче. На следващия ден пък Зузанството си хвана сутрешното влакче за Несебър, а ние се отправихме към Храбрино (приятно селце близо до Пловдив). Одяла, хапване, фотоапарати и айде нагоре по чукарите. Сравнително стръмничко изкачване, много мокро при това. Петко каза нещо в стил "Които искат да се мокрят да минат по реката, останалите с мен по пътеката". Хубаво де, тия дето тръгнахме по пътеката трябваше да се справяме с това, че след не повече от 20 крачки въпросната пътека се превърна в канал широк 30 самтиметра, с по пет сантиметра сухичко място за стъпване от двете страни и подходящи места за падане от там нататък. Браво Петко! Всички стигнахме с пълни с вода, кал и клечки гуменки на една полянка някъде из високото и почнахме да се разполагаме. Напали се огън, за да си правим манджа, някои от нас се праха в реката, други джапаха, трети просто си изстудяваха бирата. Перфектно си беше.. както някой каза "Седиш си на полянката. Пиеш си биричка. Ядеш мръвка полу - алангле. И слушаш Черно фередже!".\nКъм 3 и 15 започнахме да бързаме за към селото, за да си хванем автобуса, пък настана една кална, мокра и широка. Добре че мъжката част (високи, дългокоси и крайно забавни типове, които обичат да се бият с мечове и все пак бяха победени от една девойка) бяха така добри да ни помагат със слизането по хлъзгавите места, че направо не знам. Пък картата на едно момче остана в моя телефон, разделихме се по пътя, накарая се оказа, че той се качи на друг автобус и аз умрях от притеснение, че сега той е без телефон. Добре че после някой се обади на Петко и той отиде да му я занесе с колелото. Хю.\nОт там нататък... къпане, събиране на парцалки, прибиране на мокрите кецове в пликове и прибиране по джапанки.\n(освен всичко друго изпаднаха две много добри изненади за фотографията, та ще видим какво ще излезе)\nby Chris Ka at 11:34:00 No comments:\nгалактики Cherno Feredje, food, friends, Hrabrino, music, Nessebar, photos, Plovdiv, soul, travels\nБила съм на достатъчно много партита..\n.. не че това си беше за мен и успях да събера почти всички хора, които много обичам и са много важни за мен в настоящия момент..\n.. но беше най - великото парти евър.\nИ ги обичам всичките.\nИ не искам да свършва, защото... защото го чаках с такова нетърпение, а ще остане само спомен, който... вече е свършил.\nИскам пак да го прегърна, но... не знам... остава само едно но..\nD2 - Не мога да спра да те обичам..\nby Chris Ka at 04:03:00 2 comments:\nгалактики bds, D2, family, friends, music, soul\n250. Waste Allocation Lift Loader, Earth-Class\nАз съм просто.. влюбена.\nТакова мило (и още по - забавно) нещо отдавна не бях гледала.\nby Chris Ka at 01:37:00 2 comments:\nгалактики movies, quotes, soul\n249. I wish..\nАбе не се стърпях егоистично да не си пусна един пост, ня..\ndrawing by huuh\nОще преди няколко часа, като намерих тази картинка (а тя изпадна точно от небето) си помислих, че е рисувана по последните ми мечти и желания..\nЕ, това си пожелавам аз.. любов, приятели, цветя, щастие, пари, за да си купя бонбоните, текилата, лимоните и да си платя пътуването до Мексико, откъдето със сигурност ще си купя и сомбреро. И много се надявам да нямам махмурлук на сутринта.\nПреди два - три часа се оплаквах на Вальо, че не си чувствах рождения ден.. сега, две обаждания, три смс-а, три теми във форуми и 7 шемета включили се на скайп.. нямаше как да не ми се оправи настроението и да ми дойде бърдей вълната. Благодаря на всички за прекрасните думи и пожелания, за трепета, докато ги четях или слушах. Пожелавам Ви всичко, което ми пожелахте и Вие, на този Ваш, не-рожден ден. Защото сте много по - страхотни от мен и защото денят нищо не значи. Само обичта.\nПожелавам си... да съм обичана.\nА мисля... че вече съм.\nby Chris Ka at 00:07:00 1 comment:\nгалактики bds, drawings, friends, Mexico, soul, travels\nНа мен пък ми се пише за музика..\ndrawing by tiffyv\nДо преди малко доглеждах 100 greatest songs of the 90s по vh1. Трябва да кажа, че с някои точки не бях съгласна, но това е пресятото мнение от много хора, нормално е аз да не съм съгласна с нещо. Като цяло беше добра класация, чийто край ме накара да преосмисля някои неща за музиката, която слушам и която съм искала да слушам енд стъф. Тука трябва да призная на Зори, че никога не се бях интересувала от това, но сега видях че Кърт Кобейн бил голям красавец, ай! И R.E.M. трябва да бъдат слушани. След като натеглих порядъчно много песни, на повечето от които се бях канила да изтегля от поне 6 месеца насам, пуснах си ги на уинампа и проследих заека до скришното му място под леглото, реших да си погледна last.fm - a. Нямаше как да не забележа, че последните 6 месеца класациите ми са водени само от мъже. П.И.Ф., RHCP, Incubus, Coldplay (мога да изброя още няколко имена (на групи и самостоятелни изпълнители), все мъже ще бъдат). Въобще първата жена, която се появява във списъците (и то някъде надолу-надолу) е Regina Spektor.\nВсъщност исках да кажа, че съм много горда с музикалния си вкус в последно време (и с този на Бро).\nОсвен всичко друго в последните шест месеца написах първите си текстове на песни, че дори ги и записахме (да, много непрофесионално, ама на кой му пука). Важното е, че Вие ги харесахте, колкото и да са непрофесионални, скалъпени и смешни. Важното е, че дори аз и Зу си ги харесваме. Аз пък съм особено горда, duh. ^^\nЕ, не си оправих китарата, което тотално убива всичките ми шансове скоро да се науча да свиря що-годе прилично, но какво по - хубаво от това всичко да ми е под ръка и ако някой ден реша, че наистина ми се занимава да седна и да го направя.\nНе се и научих да пея като хората, ама отново ху керс, като ми идва от вътре, забавно ми е и ми се пее ще си пея. Айде бе.. (не пея толкова зле, надявам се). ^^\nИ.. май не ми се пише повече в момента. Не че имам какво друго да правя (освен да слушам албума на една 16 - годишна сладурана и да си търся филм за гледане), но май не се сещам какво друго да кажа за музикалните си влечения в последната половин година.\nby Chris Ka at 23:10:00 No comments:\nгалактики Coldplay, drawings, family, friends, Incubus, music, Nirvana, P.I.F., R.E.M., Red Hot Chili Peppers, Regina Spektor, soul\nКръгът има само една страна и всички живеем на нея... под едно и също небе и звезди..\ndrawing by toinjoints\n..пък все се оплакваме, че сме далеч един от друг..\nЗнаете ли какво винаги ме е опиянявало в пътуването? Това как се качваш на влака/ автобуса/ колата/ самолета/ кораба/ коня/ ракетата/ каквото-там-се-сетиш-още и след няколко часа бездействие/ чакане/ досада/ спане/ четене-на-нещо-си-там/ разговор-с-някой-си-там си на съвсем друго място със съвсем други хора (освен ако не си си взел твоите си хора в чантата). И същевременно съм на същото място със същите хора. Малко е трудно за разбиране, но.. когато погледна небето, звездите там са си същите.\nХич не сме далеч един от друг. Много сме близо дори. Кръгът ни е достатъчно малък, че да сме един до друг винаги, когато имаме нуждата. Планетата ни не е толкова малка, колкото тази на Малкия принц, но е достатъчно малка. Всичко е на един влак/ автобус/ кола/ самолет/ кораб/ кон/ ракета/ каквото-там-се-сетиш-още разстояние. Въпрос на няколко часа. Няколко дълги часа. И пари за билетите, ама това е друго на ръка.\n*още един усмив*\nНо щом се обичаме и се имаме.. какво са парите, няколкото билета и още толкова часове висене по гари и така нататък? Щом имаме път под краката си... винаги ще сме заедно.\nby Chris Ka at 22:33:00 1 comment:\nгалактики drawings, soul, travels\n"Oще не съм те опитомила... но като направя така *следва жест с ръка около лицето*, значи да ми кажеш дали съм се омазала с нещо от това, което съм яла"...\nАхм... Вие замисляли ли сте се през колко промени преминаваме с всеки нов по - специален приятел? Колко много ни е повлиял, как ни е опитомил... колко негови прегрешния сме простили, които не бихме простили на друг. И колко той е простил на нас. Колко много компромиси с недостатъците му сме направили. Как не обичаме пушачите, но той ни е приятел и някак не ни пречи. Как не обичаме размъкнати панталони, но него му стоят перфектно. Как сме се нагласявали един според друг..\nИ тук споменавам лайк... дребите неща. Малките метафори. Вие се досещате за какво говоря.. всички имаме много такива преживявания, напасвания и малки промени.\n"А като направя така *озъбване*, значи да ми кажеш дали имам нещо по зъбите"...\nby Chris Ka at 23:54:00 2 comments:\nгалактики friends, photos, quotes, soul\n245. brothers and hurricanes\nГледате ли олимпиадата?\nphoto by callmewrong\nWell, ние с Бро я гледаме. Почти нон-стоп всеки ден, откакто е започнала. И днес, докато гледахме щафетата на 4 по 100 плуване мъже, той каза нещо... нещо, за което мислих цял ден. "Какво ли е да даваш всичко то себе си, да се скапваш, да не можеш повече и да виждаш как някой те задминава.. а ти просто не можеш повече и той те задминава". *усмив*\nНаитина харесвам човека, в който се превръща Бро.. този, който вече е и който ще расте още. И ще става по - добър. Защото.. той е един от онези хора, които като погледнеш и си сигурен, че никога няма да бъдат нещо друго освен един добър човек.\nХаресва ми как се сближаваме напоследък. Особено напоследък. Не е като да не полагам усилия... признавам, преди, когато бяхме по - малки, той беше една даденост, но сега.. да, сега. Той ме разсмива, защитава.. и ми харесва как като говори за някого казва "Ами той е нашите години с теб", въпреки разликата ни, колкото и да е малка (2 години са достатъчно), в годините. Той сега стана на 17, аз навършвам 19 след по - малко от седмица. И все пак сме някак... заедно. Хубаво е.\nА от него определено бликат много интересни изречения и мисли, като онова горното. Вдъхновява ме. И... ми харесва как се отнася към момичетата и как говори за тях, и начина по който ги харесва. Като го слушам осъзнавам, че би се влюбил във всяко свестно и усмихнато момиче без значение от външния вид или каквото ще да е там. Като го слушам как се възхищава на красотата без да е влюбен, без да звучи глупаво, подигравателно или като седмокласник... Просто се възхищава. Просто оценява. Когато се влюби... ще направи всичко, сигурна съм.\nИ знаете ли... сега, когато сме всеки ден заедно на работа и вкъщи забелязвам колко много неща прави като мен. Или колко аз правя като него. Неща, които няма как да сме видели един от друг, защото не сме ги правили вкъщи, а сме ги показвали само пред чужди хора. И когато виждам как постъпва към някой или нещо по същия начин, по който го правя аз, без той да знае за това, винаги се усмихвам толкова широко и си помислям "Ето... толкова си приличаме".\nА и в училище... той се чувства така, както се чувствах и аз.\nДа, може да няма перфектния правопис, да оплесква математиката, да не му пука за дълбоките философски филми енд стъф.. но е прелестен. Дори повече.\nИ ужасно пораснал.\nИ е много по - добър, наивен и мил човек от повечето ми приятели.\n..да виждам усмивката му, онази усмивка, когато се събуждам още достатъчно дълго време..\nby Chris Ka at 23:40:00 5 comments:\nгалактики family, Muse, photos, soul\nНали те определяли що за хора сме..\nphoto by muszka\nДнес в автобуса се качи една жена, която поне две минути се чуди коя от всички празни седалки да заеме. Почти ме разсмя, защото си помислих "Дъ, г - жо, няма никакво значение на коя ще седнете. Това няма да Ви промени като човек". Което автоматично ме накара да се замисля за един по - конкретен мой избор. Е, и за всички останали, но за този конкретно.\nИзбора да говоря или да мълча. Да бъдат ли проведени тези разговори или не. Егоистично погледнато бих предпочела да не говоря. Да не казвам нещата, които трябва да кажа, защото за мен би било по - добре, ако не ги споменавам. Няма да объркам по никакъв начин моите отношения с другите и техните с тях си. Аз направих избора да говоря. Направих го още преди седмица, когато казах само някои неща и донякъде.. всъщност изцяло се уплаших от това, което съм направила. Не казах всичко, което щеше да е по - правилно. Казах нещата на половина, защото ме беше страх. Уплаших се от избора си, съжалих. Молих се нещата да останат изказани само до тук, защото... може би защото щеше да ми е по - кротко на мен. Но те не се отнасят само до мен. И са неща, които трябва да бъдат изговорени, за да се почувстват всички по - добре. Не се оправдавам за избора си, не.. просто си мисля, че съм права. А може би не съм.\nАз съм човек с принципи. Човек с голяма уста. Човек, който предпочита да каже на всички всичко, защото няма да има напрежение скрито в тайни.. добре, дори това звучи егоистично - казах, защото това ме напрягаше, дъ. Да, отвсякъде излизам виновна. Вероятно съм. Сигурно съм.\nРазкрих една тайна, която пазих толкова дълго. Всъщност това е тайната, която съм пазила най - дълго през целия си живот. Почти 5 месеца. Може би не ми беше работа да го правя, но информацията ми дойде вповече (което пак звучи егоситично). Ужасно е. И май пак съм уплашена от избора си и съжалявам.\nНо се надявам, че така нещата ще се наредят по - бързо. И че ще свършат по - добре.\nТрябва да говорим... нали?\nby Chris Ka at 19:08:00 3 comments:\n243. poor litlle rich boy\nИ този път няма да съм аз... ще е някой друг. Ху керс.. лайф гоус он.\nphoto by krmenxa\nПростете ми, че в близко бъдеще ще бъда егоист. Че ще искам да става моето, че ще се карам и ще се ядосвам. Простете ми, че ще бъда несериозна, че няма да давам любов и обич, а само празни целувки. Простете ми, че ще наранявам, защото няма да ми пука. Няма да го правя нарочно.. но така ще се получи, колкото и да не ми се иска.\nТрябва да ми простите.\nМоля да ми простите.\npoor litlle rich boy.. you're so god damn young..\nby Chris Ka at 05:07:00 2 comments:\nгалактики music, photos, Regina Spektor, soul\n242. oh life\nЪм... абе живеем си живота, ако не забелязвате.\nКолкото и да се оплакваме заради това или онова.. постоянно пътуваме някъде, постоянно се забавляваме, постоянно сме с приятели или семейство. Постоянно сме обичани от някой и постоянно обичаме някого по един или друг начин. Винаги имаме кого да помолим за помощ, винаги има кой да окаже подкрепа. И макар че винаги някой ни скапва настроението или се караме и имаме проблеми в същото това време много други неща са окей.\nЖивеем си живота и то си го живеем страхотно.. по влаковете, автобусите, с големи усмивки и хубава музика. Спим твърде често в легла, които не са нашите собствени, в чужди чаршафи, в които са спали и други хора. Между четири стени, където хора са плакали или са се смяли. Всеки ден получаваме поне по един мъничък, понякога едва забележим комплимент от нягоко. Всеки ден някой ни се обяснява в любов. Всеки ден някой ни целува по бузата. И много прегръдки. Дават ни се много прегръдки. Намира се някой, който да ни разсмее колкото и зле да се чувстваме. Имаме си по някоя друга китара. По някое друго парче торта и бутилка текила. Имаме си безгрижието почти на 80 процента от ежедневието. В другите 20 спим или се тревожим за глупости. Срещаме непознати, които след 10 секунди се оказват новите ни най - добри приятели или поне ни подаряват по някоя друга усмивка, без да сме я искали или без да сме им дали нищо. Виждаме разперените крила на някоя птица..\n..само да го видим зад сълзите, които изплакваме и въздишките, по неща, които дори не са толкова сериозни, колкото ги изкараваме..\nby Chris Ka at 17:21:00 No comments:\nгалактики soul, travels


„Големите малки лъжи“ от Лиан Мориарти – — Reader Wizard —\n14.07.2019 31.12.2020 readerwizard\nзаглавие: Големите малки лъжи/ Big Little Lies\nКато за начало, искам да кажа, че първо изгледах първия сезон на сериала „Големите малки лъжи“ и ми хареса моментално, а след като прочетох книгата просто нямах думи. Сериалът е много хубав, но както в повечето случаи, книгата е по-добра. Някои от героите в книгата ги няма в сериала или пък е променана сюжетната им линия. Точно затова, според мен е по-добре, ако все още не сте гледали сериала, да прочетете преди това книгата, предполагам, че ще останете доста по-доволни.\nМного голямо впечатление ми направи това, че Лиан Мориарти е представила главните герои по много интересен начин. Те са толкова земни и по човешки описани и в същото време толкова специални и завладяващи герои. Особено главните героини. Жени, които съумяват да бъдат добри майки и съпруги, както и добри в професията си и в същото време да имат и добър социален живот. Но точно зад този перфектен живот на всяка една от тях се крият малки тайни и лъжи, които всъщност с напредването на романа се оказват, че не са толкова малки, а са огромни.\nЧестно казано, във всяка една от главните героини намирам качества, които харесвам или имам и точно заради това се възхищавам на всяка една от тях. Любимката ми, обаче е Маделин. Най-много ми харесва духът ѝ, толкова е войнствена и закриляща всички останали и според мен точно тя сплотява приятелството между тези невероятни жени.\nКнигата е много хубава, заслужава си четенето, защото освен тези земни и всекидневни случки, които ги има в живота на почти всеки от нас, в тази книга има и една по-голяма трагедия, която е разгърната много добре от авторката. Книгата те държи на нокти до края, препоръчвам я на всички, които харесват трилъри и криминални романи.\nПредишна публикация „Малки чудеса“ от Марта Удруф\nСледваща публикация „Без Мерит“ от Колийн Хувър\nЕдин коментар към “„Големите малки лъжи“ от Лиан Мориарти”


Hostel X Point - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nВиж всички 61 места за настаняване в Кобарид.\nHostel X PointTrg svobode 6, Kobarid Town Center, Кобарид, Словения, 5222 - Покажи на картатаОтличен8,6Въз основа на 65 отзивиHostel X PointВижте повече снимкиВижте повече снимкиВижте повече снимки8,6 Отличен рейтинг от гостиПрегледайте всички отзиви"Location was great and staff very helpful. Property has a we..."ClarisseUnited KingdomБаняВижте повече снимки9,1 Отлично местоположениеВиж на картатаВижте всички26снимки9,1Местоположение\nИзбор на стаяВж. снимкиЧетворна стая (Quintuple Room)...20 кв.мдуш1 Единично легло и 4 Двуета...Въведете дати, за да видите цениВж. снимкиТройна стая (Triple Room)...12 кв.мдуш1 Единично легло и 1 Двуета...Въведете дати, за да видите цениВж. снимкиСтая с две единични легла (Twin Room)...10 кв.мдуш1 Двуетажно леглоВъведете дати, за да видите цени\nИнформация за обектаОписаниеHostel X Point е перфектен избор за пътуващи, които желаят да почувстват духа на Кобарид. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят. Съоръженията и услугите предлагани в Hostel X Point гарантират Вашия приятен престой. Хотелът предлага достъп до широк спектър от услуги като безплатен WiFi достъп във всички стаи, съхраняване на багаж, паркинг, екскурзии, перални услуги. Дизайнът на хотела е съобразен с най-високите изисквания за удобство и комфорт, осигурявани от съоръжения достъпни в някои стаи като отопление, бюро, тоалетни артикули, душ, обща баня. Независимо от това, дали сте фен на фитнеса или просто търсите начин да отпочинете след уморителен работен ден, в хотела ще намерите най-висококачествените съоръжения, такива като каране на ски, водни спортове (немоторизирани). Hostel X Point е идеално място за туристи, търсещи чар, комфорт и удобство в Кобарид.Покажи повечеХарактеристикиИнтернетбезплатен WiFi достъп във всички стаи Услуги и удобствазала за пушачи Достъпдопускане на домашни любимци На разположение във всички стаибезплатна минерална водадушотоплениебюрообща банятоалетни артикулиПокажи по-малкоПолитикиВъзможността за допълнителни легла зависи от избрания тип стая. За повече информация, моля проверете индивидуалния капацитет валиден за типа стая.При резервиране на повече от 5 стаи е възможно да се прилагат различни условия и допълнителни плащания.Покажи повечеВажно съобщениеMandatory previous notice of late arrival (after 7:00PM) via telephone. Последни коментари от клиенти


Страданията на Христос – 43 (1-ва част) – Съкровищница от свидетелства Том 1 – Елена Вайт (Елън Уайт)\nЗа да схванем по-пълно цената на спасението, необходимо е да разберем какво струва то. В резултат на ограничените представи за страданията на Христос мнозина принизяват великото дело на изкуплението. Славният план за спасението на човека започна да се изпълнява благодарение на безпределната любов на Бога Отца. В този Божествен план се вижда най-чудното проявление на Божията любов към падналия род. Любовта, проявена в дара на Божия възлюбен Син, учуди святите ангели. „Защото Бог толкова възлюби света, че даде Своя единороден Син, за да не погине ни един, който вярва в Него, но да има вечен живот“ (Йоан 3:16). Спасителят бе сиянието на славата на Неговия Отец и отпечатък на образа на Неговата личност. Той притежаваше божествено величие, съвършенство и превъзходство. Той беше равен на Бога. „Защото Отец благоволи да всели в Него съвършената пълнота.“ „Който, като беше в Божия образ, пак не счете, че трябва твърдо да държи равенство с Бога, но се отказа от всичко, като взе на Себе Си образ на слуга и стане подобен на човеците; и като се намери в човешки образ, смири Себе Си и стана послушен до смърт, даже смърт и кръст“ (Колос. 1:19; Фил. 2:6-8).\nХристос се съгласи да умре заради грешника, за да може чрез живот на послушание човекът да избегне наказанието на Божия закон. Неговата смърт не обезсили закона, не го унищожи, не намали святите му изисквания и не му отне святото достойнство. Смъртта на Христос изяви правото на закона на Неговия Отец да наказва престъпника. Той се съгласи да понесе това наказание, лично да го изтърпи, за да спаси падналия човек от проклятието. Смъртта на Божия възлюбен Син на кръста показа неотменимостта на Божия закон, възвеличи го, направи го почитаем и доказа непроменимия му характер. Божествените Му устни лично изрекоха думите: „Да не мислите, че съм дошъл да разруша закона или пророците; не съм дошъл да разруша, но да изпълня“ (Матей 5:17). Христовата смърт оправда изискванията на закона.\nВ Христос бяха съединени божественото с човешкото. Неговата мисия беше да примири Бога с човека, да свърже ограниченото с безкрайното. Това бе единственият начин, по който падналият човек можеше да бъде издигнат – чрез заслугите на Христовата кръв, за да стане участник в Божественото естество. Приемането на човешкото естество Го подготви да разбира човешките изпитания и скърби, и всичките му изкушения. Ангелите, непознаващи греха, не можеха да не съчувстват на човека в неговите особени изпитания. Христос се съгласи да вземе човешко естество и бе изкушаван подобно на нас във всичко, за да може да ни помага.\nПриемайки човешко естество, Той почувства нуждата от силата на Отца. Търсеше място за молитва и обичаше да общува със Своя Отец насаме в планината. С този духовен опит Неговата свята човешка душа се зареждаше със сили, за да понесе длъжностите и изпитанията на деня. Нашият Спасител уеднакви Себе Си с нашите нужди и слабости и стана постоянен просител пред Своя Отец за нови запаси от сила, за да може да продължи живота Си освежен и изпълнен с енергия, силен да изпълнява длъжностите Си и да понася изпитанията. Той е нашият пример във всяко отношение и истински Брат в немощите ни. Непритежаващ обаче същите страсти, напълно безгрешен, Той се отдръпваше с цялото Си същество от злото. Понесе борби и душевни мъки в този греховен свят. Човешкото Му естество направи молитвата истинска привилегия и необходимост. Изискваше по-силната Божествена подкрепа и утеха, които Неговият Отец бе готов да Му даде – Нему, Който заради човека бе оставил радостите на небето и бе избрал Своя дом в студен и неблагороден свят. Христос намираше утеха и радост в общението Си с Отца. Можеше да разтовари сърцето си от притискащата Го скръб. Той бе човек на скърби и навикнал на печал.\nПрез деня Христос работеше прилежно за доброто на другите и за спасяването им от гибел. Лекуваше болните, утешаваше наскърбените, обнадеждаваше и окуражаваше сломените. Превръщаше смъртта в живот. След като свършваше всекидневната си работа, всяка вечер се оттегляше далече от градския шум и коленичеше в някое усамотено място, за да получи сила от Своя Отец. Често бледите лунни лъчи осветяваха тялото Му, приведено за молитва, а малко след това облаците и мракът отново преграждаха пътя на светлината. Росата и нощният мраз навлажняваха косите и лицето Му, докато се молеше за подкрепа. Често продължаваше молитвата Си през цялата нощ.\nТой е нашият пример. Ако разберем това, ще Му подражаваме и ще бъдем много по-силни в Бога.\nЩом Спасителят със Своята божествена сила чувстваше нужда да се моли, колко повече ние, слабите и грешни смъртни същества, трябва да изпитваме нуждата от гореща, непрестанна молитва. Когато беше най-безмилостно нападан от изкушения, Той не ядеше нищо. Поверяваше Се на Бога и чрез сериозна молитва и пълно подчинение на волята на Своя Отец излизаше победител. Онези, които изповядват истината за последните дни, повече от всички други християни трябва да подражават на великия Образец, в молитвата.\n„Доста е на ученика да бъде като учителя си, и слугата като господаря си“ (Матей 10:25). Трапезите ни често са отрупани с луксозни, но не здравословни и поради това излишни неща. Това е така, защото те ни харесват повече, отколкото въздържанието, свободата от болести и здравия разум. Исус търсеше усилено сила от Своя Отец, която Той считаше за много по-ценна, отколкото и най-луксозната трапеза. Показа ни, че молитвата е жизнено важна за получаване на сила, нужна ни в борбата със силите на тъмнината и за извършване на определеното ни дело. Собствената ни сила е слабост, но силата, която Бог ни дарява, е мощна и ще направи повече от победител всеки, който се сдобие с нея.\nКогато в Гетсиманската градина коленичи на земята, за да се помоли, Божият Син бе обзет от такава агония, че от челото Му закапаха огромни капки кръв. В този миг ужасът на дълбокия мрак го изпълни. Греховете на света бяха върху Него. Страдаше вместо човека като престъпник на закона на Своя Отец. Това беше мигът на изкушението. Божествената светлина се изгуби от погледа Му. Предаваше се в обятията на силите на мрака. В душевна мъка лежеше прострян на студената земя. Сега разбираше какво значи да бъдеш отделен от Отца. Бе отнел чашата на страданието от ръцете на съгрешилия човек и възнамеряваше сам да я изпие. Щеше да я размени с чашата на благословението. Гневът, предназначен за човека, сега се стоварваше върху Него. Тайнствената чаша потрепери в ръката Му.\nИсус често се бе оттеглял в Гетсимания заедно с учениците Си за размишление и молитва. Всички те познаваха това свято убежище. Дори Юда знаеше къде точно да заведе тълпата от убийци, за да предаде Исус в ръцете им. Никога до този миг Спасителят не бе посещавал това място с толкова скръбно сърце. Не телесните страдания караха Божия Син да потръпва и не те изтръгнаха от устните Му в присъствието на учениците горчивите думи: „Душата ми е прескръбна до смърт; постойте тук и бдете заедно с Мене!“ (Матей 26:38).\nОтдалечавайки се от тях, но не толкова, че да не могат да чуват гласа Му, Той падна на лицето Си и започна да се моли. Душата му агонизираше. Той се молеше: „Отче Мой, ако е възможно, нека Ме отмине тази чаша; не обаче както Аз искам, но както Ти искаш!“ (ст. 39). Греховете на един изгубен свят се бяха стоварили върху Него и Го смазваха. Чувството, че е отделен от Отца като последица на греха, и тази ужасна агония разкъсваше сърцето Му. Огромни капки кръв се стичаха от челото по бледото Му лице и оросяваха земята.\n„Бдете и молете се“\n„Дохожда при учениците, намира ги заспали и казва на Петра: „Как! Не можахте ли ни един час да бдите с Мене?“ Бдете и молете се, за да не паднете в изкушение. Духът е бодър, а тялото – немощна. „В най-върховния миг, мигът, когато Исус ги беше помолил да бдят заедно с Него, учениците бяха заспали. Знаеше, че ожесточени битки и нечувани изкушения ги очакваха. Беше ги взел със Себе Си, за да Му бъдат в помощ. Искаше събитията, които щяха да наблюдават през нощта, и уроците, които щяха да научат, да се запечатат незаличимо в съзнанието им. Това бе необходимо, за да не отслабне вярата им, а да бъдат укрепени за предстоящото им изпитание.\nТе не бяха обаче с Него. Скръбта ги беше надвила и заспаха. Дори ревностният Петър беше заспал. Само преди няколко часа бе заявил, че е готов да страда, ако е нужно, и да умре за своя Господ. В най-критичния момент, когато Божият Син се нуждаеше от тяхното съчувствие и от искрените им молитви, те заспаха. Спасителят възнамеряваше да ги подкрепи за тежкото изпитание на вярата, на което скоро щяха да бъдат подложени. Ако бяха прекарали този скръбен миг в бдение с милия Спасител и в молитва към Бога, Петър нямаше да бъде оставен на собствените му нищожни сили и нямаше да се отрече от своя Господ във времето на изпитанието.\nБожият Син се отдалечи втори път и се молеше: „Отче Мой, ако не е възможно да ме отмине това, без да го пия, нека бъде Твоята воля!“ (Матей 26:42). И пак дойде при учениците си и ги намери заспали. Очите им бяха натежали. Чрез заспалите ученици е представена църквата – задрямала във времето малко преди деня, когато Бог ще посети земята. Това ще бъде време на облаци и непрогледен мрак, когато ще бъде крайно опасно да бъдеш намерен заспал.\nИсус ни е оставил предупреждението: „Бдете, прочее, (защото не знаете кога ще дойде господарят на къщата – вечерта ли, или в среднощ, или когато пеят петлите, или заранта), да не би, като дойде неочаквано, да ви намери заспали“ (Марк 13:35, 36). От Божията църква се изисква да изпълни това нощно бдение колкото и да е опасно и независимо дали дълго или кратко ще продължи. Скръбта не е извинение, за да бъдем по-малко бдителни. Изпитанието не трябва да ни води към безгрижие, а напротив, да ни стимулира да удвоим бдителността си. Христос води църквата чрез собствения си пример към Източника на нейната сила във време на нужда, беди и опасности. Не друго, а състоянието на бдение трябва да определя църквата като истинския Божи народ. Това е белегът, който разграничава очакващите от света и показва, че са чужденци и пришълци на земята.\nСпасителят отново се отдалечи наскърбен поради заспалите ученици и се помоли за трети път със същите думи. „Тогава дохожда при учениците и казва им: „Още ли спите и почивате? Ето, часът наближи, когато Човешкият Син се предава в ръцете на грешниците“ (Матей 26:45). Колко жестоко бе от тяхна страна да позволят на съня да затвори очите им и дрямката да притъпи сетивата им в миг, когато техният Господ преживяваше такава неизразима душевна агония. Ако бяха останали будни, нямаше да загубят вярата си, когато гледаха как Божият Син умира на кръста.\nНощното бдение трябваше да премине в благородни душевни борби и молитви, които щяха да ги дарят със силата да усетят неизказаната агония на Божия Син. То щеше да ги подготви за страданията на кръста и щяха да разберат нещо от огромната мъка, която Той понесе в Гетсиманската градина. Това щеше да им даде възможност да си спомнят по-добре думите, които им бе казал за Своите страдания, за смъртта и за възкресението Си. Всред мрака на онзи ужасен час на изпитание лъчи на надежда щяха да осветят тъмнината и да поддържат вярата им.\nХристос ги беше предупредил, че всичко това ще се случи, но те не Го разбраха. Сцените на Неговите страдания трябваше да бъдат огнено изпитание за тях. Ето защо бяха толкова необходими бдението и молитвата!\nВярата им се нуждаеше от подкрепата на една невидима сила в момент, когато преживяваха тържеството на силите на мрака над тях.\nСамо бегла представа можем да имаме за мъката на възлюбения Божи Син в Гетсимания, когато разбра, че е отделен от Своя Отец, защото бе понесъл греховете на човека върху Себе Си. Стана грешник заради падналия човешки род. Чувството, че любовта на Отца се е оттеглила от Него, изтръгна от смазаната Му от болка душа горчивите думи: „Душата ми е прескръбна до смърт“ Миг след това, подчинил се без остатък на волята на Своя Отец, добави: „Не обаче както Аз искам, но както Ти искаш“ (Матей 26:38, 39).\nБожият Син загуби съзнание. Небесният Отец изпрати вестител от Своето присъствие, за да подкрепи божествения Страдалец и да го насърчи да продължи по окървавения път, по който беше тръгнал. Ако хората можеха да си представят недоумението и скръбта на ангелските множества, наблюдаващи онемели как Отец оттегля Своите лъчи на светлина, любов и слава от Сина на утробата Си, те биха схванали по-добре колко отвратителен е грехът в Неговите очи. Мечът на правдата сега бе изваден от ножницата, за да се насочи срещу Неговия любим Син. Той бе предаден чрез целувка в ръцете на Своите неприятели и отведен в съдебната зала на един земен съд, за да бъде осмиван и осъден на смърт от грешни смъртни същества. Там Божият Син бе „наранен поради нашите престъпления, бит биде поради нашите беззакония“. Той понесе ругатни, подигравки и срамни хули, докато „толкова бе погрозняло лицето Му повече от лицето на кой да е бил човек, и образът Му – от образа на кой да е от човешките синове“ (Исая 53:5; 52:14).\nМоже ли някой да схване любовта, която Бог прояви? Ангелските множества наблюдаваха с недоумение и скръб Онзи, Който бе величието на небето, Който бе носил короната на славата, а сега носеше трънен венец, Който бе кръвна жертва в ръцете на една разярена тълпа, доведена до лудост от яростта на Сатана. Кръвта на живота изтече от разкъсаните вени. И всичко това като последица от греха! Какво друго би могло да принуди Христос да напусне величието и почитта, които Му бяха отдавани в Небето, и да дойде в един грешен свят, за да бъде пренебрегван, презиран и отхвърлен от онези, които дойде да спаси. Нищо друго не можеше да Го разпне на кръста освен вечната изкупителна любов, която завинаги ще остане велика тайна.\nЧудете се, о небеса, удивлявай се, земя! Погледнете потисника и потиснатия! Огромна тълпа настъпва от всички посоки към Спасителя на земята. Подигравки и насмешки се смесват с проклятия и богохулни ругатни. Скромното Му рождение и смиреният Му живот се коментират от безчувствени клеветници. Претенциите Му, че е Божи Син, са отхвърлени от първосвещениците и старейшините. Вулгарни шеги и обидни подигравки се носят от уста на уста. Сатана е завладял напълно умовете на служителите си. За да постигне съвършен успех, той изпълва с религиозен фанатизъм първо първосвещениците и старейшините. Подбужда ги същият сатанински дух, който властва над най-отвратителните и закоравели престъпници. Истинска хармония на поквара(в покварата) обладава чувствата на всички без изключение – от лицемерните свещеници и старейшини до най-долния от присъстващите. Христос, възлюбеният Божи Син, е изведен и кръстът е сложен върху раменете Му. Кървави следи от раните Му бележат всяка Негова стъпка. Заобиколен от огромна тълпа разярени врагове и безчувствени наблюдатели, Той е поведен към кръста. „Той беше угнетяван, но смири Себе Си и не отвори устата Си. Както агне водено на клане и както овца, която пред стригачите си не издава глас, така Той не отвори устата Си“ (Исая 53:7).


Митьо Очите - разпитван за взрива в Обзор\nЧерноморие Димитър Желязков - Митьо Очите бе задържан и разпитван в РДВР-Бургас.\nОсвен Димитър Желязков в следствието на РДВР-Бургас са били разпитвани и други хора от т.нар. подземен свят. Това съобщи в предаването "Сеизмограф" на bTV директорът на РДВР-Бургас ген. Красимир Петров. Генерал Петров потвърди, че Рали Пенков е имал конфликтни бизнес отношения с един от приближените на Димитър Желязков.\nДен след след експлозията на бомба, заложена в колата на Пенков, при което загина 2-годишната му дъщеря, стана ясно, че има петима задържани, между тях и хора на Димитър Желязков, но самият той бил в неизвестност. 48 часа след взрива почина и съпругата на Пенков, 27-годишната Златина Христова. Малко след това в Обзор за разследване на случая пристигна и ген. Бойко Борисов.\n1481 0 Добави коментар


Forever Cardio Health с коензим Q10 | Alloe.net\nпродукти добавки и хранене други Cardio Health\nКардио Хелт с Q10\nЦена: 58,09 лв.\nНовият продукт на Форевър с коензим Q10 представлява специална прахообразна формула, създадена за разтваряне в гела от алое на ФЛП. Тя е източник на три важни съставки, които подкрепят здравето на сърдечносъдовата система. Витамините от В комплекса поддържат здравословни нива на хомоцистеина в организма, коензимът Q10 допринася за функциите на клетките, а антиоксидантите се борят със свободните радикали. Заедно тези съставки имат потенциал да подпомагат правилното функциониране на сърдечносъдовата система.\nQ10 представлява ензим, произвеждан от човешкия организъм и необходим за основните функции на клетките, включително и на тези в сърцето и кръвоносните съдове. Според изследванията, нивата на коензим Q10 се понижават с напредване на възрастта, а ние именно тогава имаме най-голяма нужда от него.\nПродуктът Forever Cardio Health ви доставя допълнителната доза коензим Q10, необходима на вашето тяло. Новата хранителна добавка на Форевър подкрепя функциите на сърдечносъдовата система, като допринася за поддържане на здравословни нива на хомоцистеина в кръвта. Доказано е, че витамините В6, В12 и фолиевата киселина имат свойството да задържат нивата на хомоцистеина в полезните за здравето ниски стойности. Това на свой ред подпомага правилното функциониране на сърцето и кръвоносните съдове. Forever Cardio Health съдържа още подбрани билкови екстракти – от гроздови семки, куркума, бозвелия и маслинови листа. Според различни изследвания тези растителни извлеци също имат полезни свойства за сърдечносъдовото здраве. Към всичко изброено, добавихме и полезните за сърцето минерали магнезий и хром, плюс лецитин, известен със свойствата си да смазва вътрешността на кръвоносните съдове и да раздвижва мастните натрупвания в тях, както и мощните антиоксидантни витамини С и Е.\nВземете тази съкровищница от полезни съставки и я разтворете в следващата си чаша полезен гел от алое. Изсипете, разбъркайте и изпийте - вашето сърце ще ви е благодарно!\nForever Living Products - Cardio Health с коензим Q10 от Форевър Ливинг.


Каква холна маса да изберем за модерната дневна – 1000Knigi.com.mk\nDBookHi/23rd февруари 2022/ Comments Off\nАко сте направили ремонт и сте променили интериора на любимата си дневна зона непременно трябва да поръчате и подходяща холна масичка. Тя ще завърши дизайна на помещението и ще го направи по-уютен със своя красив и открояващ се стил. Съвременните мебели са изключително разнообразни и функционални в което ще се уверите ако разгледате Венус холни маси. Всеки един от моделите предлага различни практично допълнения, качествено изпълнение и много интересни места за съхранения на вещи. Съобразете се с личните си критерии за красота, стил и функционалност, преди да поръчайте съответния модел.\nКакво предлагат модерните холни масички\nТова което ще ви впечатли най-вече в тези модели е огромното разнообразие от дизайни и изработка на модерни плотове. Ако искате да придадете повече чар и стил на дневната купете комплект помощни холни масички, които могат да имат много красиви и декоративни плотове, които в същото време са и достатъчно практични, за да поставите различни неща върху тях. Тези мебели се предлагат в няколко различни размера което ги прави идеални, когато имате гости и искате да сервирате почерпки и напитки в различни части от помещението. Те са достатъчно мобилни и винаги могат да бъдат подредени, за да не пречат когато не се използват. Моделите се изработват от различни материали, което ви дава и възможност лесно да намерите модел, който да се съчетае с интериора във вашата дневна. Венус препоръчва следния модел. Холна мебел с 2 бр. Помощни Piramit – черен мрамор/орех:\n„Piramit“ е комплект, който съдържа една холна маса с две помощни маси;\nПодходящи са за обзавеждането на вашата дневна;\nПрактични и модерни артикули, които лесно ще се комбинират с различен модел и дизайн и ще бъдат достатъчно удобно да поставяме различни неща върху тях.\nДа купим ли мебел направена от MDF\nАко се интересувате от различните материали които се използват за направата на холни масички ви препоръчваме MDF-а като един от най-качествените и здрави. Тези плоскости са на много по-достъпна цена в сравнение с естествената дървесина. Така може да притежавате дизайнерска мебел на достатъчно ниска цена. Подобен артикул ви гарантира устойчивост във времето и възможността да използвате елемента максимално дълъг период. MDF-а често се комбинира със закалено стъкло, което прави такива артикули раздвижени, модерни и много предпочитани за всякакъв интериор. Помислете добре преди покупката и изберете модел в сходен дизайн с останалите мебели в стаята. Променете интериор и го направете по-красив, за да се чувствате удобно и комфортно докато си почивате.\nPrevious PostКакви са характеристиките на съвременното обзавеждане за кухня\nNext PostС какво са по-добри съдомиялните за вграждане БОШ