Актрисите на Фюрера\n1934 г. Министърът на пропагандата звъни на Мариане Хопе. Хопе е на 23 години. Във Франкфурт и Мюнхен е играла в театъра, а в Берлин с Густав Грюндгенс; освен това е снимала филма "Юда в Тирол". Влюбена е в Йодьон фон Хорварт, но има връзка с еврейския социолог Драйфус. Чрез него се е запознала с Адорно и Хоркхаймер. Мариане Хопе е руса, по пруски дисциплинирана, малко рязка, жена по вкуса на нацистите. Гьобелс й обещава цветя, частни самолети и хотелски апартаменти. Тя не реагира. Той проверява библиотеката й. Открива издание на Маркс. Мариане Хопе забелязва, че той сигурно го е прочел по-задълбочено от нея. Заговаря за кариерата й. Тя не се потдава на предложенията му. По същото време в задната стая на жилището й Драйфус сортира книги.\nМариане Хопе я следят. Ханс Хинкел, държавен комисар в пруското Министерство на културата, я кани няколко пъти. Тя не се страхува. Трябва само да позвъни на Грюндгенс. Той ще оправи нещата - с Гьоринг или още по-добре с жена му, Еми Зоненман. Когато я викат в Министерството на пропагандата, тя отива нагиздена от глава до пети. Министърът я посреща още на стълбите. Завежда я в кабинета си, започва разговор. Той плъзга през масата едно листчe - чек за 100 000 марки. Мариане Хопе плъзга чека обратно.\nТази или подобна случка би могла да бъде част от биографията на много актриси от онова време и в повечето случаи е точно така. Понякога те я разказват кокетно разкрасена, друг път с преливащо възмущение и рядко толкова нахакано дръзко, колкото Мариане Хопе. Слабостта на куцичкият министър на пропагандата към дамите от театъра и киното е известна. Романът му с Барова, заради която той уж искал да напусне поста си и да замине за чужбина, не липсва в нито едно историческо изложение.\nНацистите създават култ към звездите, съизмерим с този на Холивуд. Звезди, олицетворение на колективните мечти, продадени чрез сръчни рекламни стратегии, съществуват в Германия още през двайсетте години: Хени Портен и Аста Нилсен, Пола Негри, Бригите Хелм и Елизабет Бергнер. По-късно, в началото на 30-те Лилиан Харви олицетворява русия блян от годините на депресията. Нацистите използват "системата на звездите", за да формират чувствата на масите, да ги направляват и контролират. Кристина Зьодербаум и Паула Весели, Луизе Улрих и Кете фон Наги, Марика Рьок и Зара Леандер се превръщат в богините на Бабелсберговата фабрика за мечти на Гьобелс и в марионетки на пропагандата; те са на разположение за всички роли, макар сценарият обикновено да ги ограничава до една единствена.\n1933 г. Две седмици след назначаването си за министър на народното просвещение и пропагандата Гьобелс подава ръка на "кинотворците". С прочувствени думи той благодари в речта си в Кайзерхоф на присъстващите артисти, режисьори и продуценти за хубавите и разтоварващи часове, които са подарили на него и на фюрера му. Правителство и кинодейци трябвало ръка за ръка да поемат по пътя към новото време: с Германия начело на света. Някои от присъстващите още се колебаели, съмнявали се; повечето, рано или късно, се възползват от случая. Гьобелс е изразил благодарността си към милите творци не само на думи и не само на онези, които и без това са били в светлината на рампата.\nЧетиридесет и осем процента от актьорите през сезона 1932/33 г. са безработни. В Мюнхен се построява домът на изкуството за подпомагане на новата смяна. Адолф Хитлер открива 50 безплатни места за "бедни млади творци". През 1938 г. е основана Гьобелсовата фондация за театрални дейци, която е трябвало да помага на възрастни хора от бранша. Във Ваймар се създава фондацията "Еми Гьоринг" за театрални ветерани, а през 1937 г. се въвеждат нови данъчни ставки за задължително пенсионно осигуряване на всички заети в театъра.\nЗаслужили артисти били отличавани с награди и звания. За "държавни артистки" били обявени Хермине Кьорнер, Люси Хьофлих, Кете Хак, Паула Весели, Олга Чехова, съпругата на Гьоринг Еми Зоненман и Кете Дорш, бившата годеница на Гьоринг. Зара Леандер отказала титлата, понеже не искала да приеме германско гражданство. Според други източници лично Хитлер се противопоставил на отличаването й. През 1934/35 Мария Бард и Кете Дорш предприемат дълго турне из Южна Америка, а Леандер и Рьок продължават да пътуват и през годините на войната; звездите са били източник на валута. Когато идвали официални гости от чужбина, обикновено канели Лил Даговер и Олга Чехова заради обноските им на дами и познанията им по чужди езици. Хитлер ощастливявал известните творци с цветя, автографи и подаръци, а понякога и с пари. Марика Рьок уверява фюрера, че в Германия е "намерила втората си родина" и слага една от двете снимки, които той й е подарил, на писалището си. Другата изпраща на родителите си в Унгария.\nВ Кайзерхофската си реч от 28 март 1933 г. Гьобелс не употребява само поетични изрази. Култът и контролът от самото начало са двете страни на един и същи медал. Пропагандният министър обявява, че новият режим ще се намеси във всички области на културата. Той смятал, че кризата на германското кино не е икономическа, а духовна; че му липсва смелост да подхранва темите на времето; че не е достатъчно външното нагаждане към официалната идеология. Ден след това е разтрогнат договорът с Ерих Помер, който е създал славата на "УФА" и е открил звезди като Лилиан Харви. На 30 март цензурата забранява филма на Фриц Ланг "Завещанието на д-р Мабузе". Режисьорът заминава в чужбина.\nДва месеца по-късно, в речта си в спортната зала Берлин-Вимерсдорф Гьобелс е още по-ясен: Изкуството е свободно и има други задачи, а не да "дискутира по партийната програма"; то е "слуга на държавата и на дълбокото, човешко чувство". На 1 юни е основана Банката за филмов кредит. На 14 юли се приема законът за създаването на Филмова камара на Райха, в която трябва да влиза всеки, който участва в създаването на филми, но само ако е смятан за "надежден", за расово чист и политически лоялен. На 1 август се създава Театралната камара на Райха. През ноември двете камари са присъединени към Културната камара на Райха. Следващата година донася нов Закон за киното и театъра, с който се въвежда предварителна цензура за всички филми, както и етикетът "ценен в държавнополитическо отношение".\nПрез март 1937 г. държавата контролира две трети от акционния капитал на "УФА". Гьобелс е можел да бъде доволен от равносметката; идеалът, който му се е мержелеел през 1933 г. - "дълбокото единство на героическия светоглед със вечните закони на изкуството" - сега е станал действителност.\nПрез 1933 г. Елизабет Бергнер заминава с мъжа си Пол Сцинер за Лондон. Марлене Дитрих е напуснала Германия още през 1930 г. Емигрират: Тила Дюро, Франциска Гал, Терезе Гийзе, Люси Манхайм, Фрици Масари, Грете Мосхайм, Лили Палмер, Луиз Райнер, Ида Роланд, Камила Спира, Роза Валети. Карола Неер отива в Съветския съюз, където през 1936 г. я арестуват и я осъждат на десет години. Матилде Сусин, която през сезона 1933/34 г. все още е играела в частен театър, умира в концентрационен лагер.\nНякои, като Бригите Хорни, остават по лични причини. Други, като Паула Весели, Кете Хак и Лил Даговер, като Олга Чехова и Кете Дорш не са искали да се откажат от кариерите си, изградени преди идването на нацистите, страхували са се от живота в чужда страна, от чуждия език, от несигурността. Луизе Улрих отказва предложение от Холивуд, Паула Весели също. Лилиан Харви, "най-сладкото момиче на света" след един-два филма се връща от Холивуд, където е била само една блондинка сред много други. Пола Негри, звездата от времето на нямото кино, също се връща в Германия. Тя, която никога не е могла да говори добре английски, не се справя с прехода към звуковия филм. Негри оставя нацистите да твърдят, че е арийка, но въпреки това с кариерата й е свършено.\nПо-късно Мариане Хопе обяснява, че не знаела защо остава: сигурно защото човек си е създал битие, пуснал е корени в даден град, кариерата му набира скорост и никой не го принуждава да бяга, не е заплашен със смърт. Не всичките й колежки са така откровени. Повечето се оправдават, че са били напълно аполитични.\nПаула Весели, която някога е играла Гретхен във "Фауст" на Райнхард, през 1938 г. приветства аншлуса на Австрия и заявява принадлежността си към фюрера и райха. Тя се радва, че по този начин може да затвърди подчертаваната от нея, културна близост между австрийската й родина и останалите гауове. Колежката й от "Бургтеатер" Хилде Вагнер я надминава: тя е щастлива, че живее отново в своето германско отечество, че може отново да служи на германския народ, не само с радост на сърцето се съгласява с аншлуса, но изразява дълбоката си благодарност към Адолф Хитлер.\nТова може да са били признания само на думи, изречени под натиска на ситуацията и под впечатлението на властващите лозунги. Но дори ако тяхната морална и политическа съвест е била подведена от духа на времето, тези чувствителни артистки не може да не са разбирали каква роля им отреждат нацистите.\nЗара Леандер разказва в автобиографията си, че филмовите премиери в Берлин са приличали на манифестации от партиен конгрес: тълпи от хора, полицейски вериги, деца с байрачета, прожектори и почетна стража; моторизирана полиция, която следва в открита кола гвардията на дивата - осем мъже във фракове. Спектакълът се заснема за кинопрегледите. Когато Леандер е имала премиера в чужбина, гардеробът й е приготвян от костюмите на "УФА", включително дамската чанта с всичките й принадлежности.\n"Кобила за разплод или работно добиче", това са били възможностите за избор, които Гьоринг предлага на жените. Още през 1933 г. омъжените жени е трябвало да бъдат уволнени от всички чиновнически длъжности, достъпът до университетите се ограничава, числото на абитуриентките не трябва да надвишва десет процента. Десет до четиринайсетгодишните момичета е трябвало да се запишат в "Бунда на германските момичета", който е бил подчинен на "Хитлерюгенд" и е служел за подготовката на бъдещите съпруги и майки. На 18 години жените са влизали в бригади по задължителен труд, "НС фрауеншафт", "Дойчес фрауенверк", "Майка и дете".\nАктрисата е била жена с кариера във време, което не е предвиждало кариера за жените. Овациите и възхищението са им давали самочувствие, но ролите са ги вкарвали в образа, който държавата е начертала за тях: на жени, готови да се жертват за Германия и за мъжа си, да изоставят напълно кариерата си, за да бъдат съпруги и майки. В актрисата обикновената жена е трябвало да вижда възвишен и разкрасен образ на самата себе си, а мъжа да открива стимулант.\nОтклонения от нормата не са се търпели. Зрителят е трябвало да може да се идентифицира с актьора.\nВ "Утринна зора", филм, който много е харесвал на Фюрера, дъщерята на кмета Хелга е раздвоена между капитан-лейтенант Лирс и неговия старши лейтенант Фредерикс. Подводницата на Лирс е сериозно повредена от англичаните. Десет души оцеляват, на борда има само осем водолазни апарата. Екипажът иска да остане с офицерите си: "всички или никой". Изстрели. Фредерикс и мизантропът Петерман са се убили взаимно. Лирс се завръща вкъщи при майка си. Режисьорът Густав Уцицки е заснел класическия сюжет на нацизма, образеца за по-нататъшните филми по модела "двама приятели обичат една и съща жена, единият умира за отечеството, другият получава жената". Никакво съмнение няма кое стои по-високо: "Кое е важното? Животът? Маловажното смятаме за важно, а най-важното изобщо не забелязваме. Може би смъртта е единственото събитие в живота." Във всеки случай единственото в живота на германския мъж: "Ние немците може и да не знаем как да живеем, но знаем как да умрем." Жената е само утешителната награда за онзи, който не може, все още не може да се отдаде на истинската си, единствената си любов - Германия.\nНов нюанс към този сценарий прибавя през 1937 г. Лида Барова с филма "Патриоти" на Карл Ритер. В него французойката Тереза се влюбва в сваления над родината й немски летец Петер. Разкъсвана между любовта и дълга, накрая тя го издава на властите. Петер е изправен пред съда и благодарение на показанията й оправдан. Войната разделя влюбените завинаги. Барова е била абонирана за жертвоготовни роли от този сорт. Една година по-късно, през 1938 тя играе във филма "Любовна история от Прусия" принцеса Радцивил, която обича престолонаследника, бъдещия кайзер Вилхелм I. По политически причини трябва да се откаже от любовта си. Тя умира с разбито сърце, той смело изпълнява дълга си. Когато филмът е трябвало да излезе на екран, Гьобелс, по височайша заповед вече се е разделил с Лида Барова, открито оплювана като "министерската курва". Цензурата забранява "Любовната история от Прусия" колкото и тя да спазва правилната линия.\nПо-фино, макар и не по-малко ясно официалният образ на жената и бил налаган чрез комедии, оперетни филми и ревюта, които са изглеждали аполитични, но в никакъв случай не са били такива. В "Деца на щастието", опит за немски римейк на "Това се случи една нощ" на Франк Капра с Клодет Колбер и Кларк Гейбъл, Лилиан Харви играе градската музикантка Ан. Гил (неуморният Вили Фрич) я спасява от затвора, като я смята за изчезналата племенница на един петролен магнат. След какви ли не бъркотии Лилиан Харви може да прегърне в обятията си своя Вили. Жената не може да заема по-високо социално положение от мъжа; дори и ако в частния си живот Лилиан Харви се разхожда из Берлин с бял кабриолет.\nПолитиката се превръща в грях за жените. За тях има щастие само край домашното огнище. Те са били изключени от обществения живот, търпяни са само като ликуващи статистки при публичните изяви на Хитлер. Привидно изключена от тези функции, привидно еманципирана, актрисата е била не по-малко ограничена във възможностите си. След като е превърната в посредник между измислените и позволените функции на жената, тя самата е сведена до една функция и една роля.\n"Естественост", "цялостност" и "истинност" са били естетическите идеали във време, когато целият живот на човека е управляван и планиран. Почти няма критик или по-скоро "слуга на изкуството", който да не настоява за "неподправеността" и непрестореността на актьорското изпълнение - като че ли това не е противоречие. Почти няма теоретик, който да се е отказал да въздига актьорската игра, поне тази на жените, до изкуство, захранвано от най-дълбоки вътрешни извори, израз на цялото същество и на единението между тялото и душата. Актрисата не бива да се преструва, а да отговоря напълно на ролята, която играе, за да може публиката да се идентифицира с нея.\nДаговер характеризира асортимента на винаги еднаквите сценарии така: "Германската жена не мами мъжа си, германското семейство никога не остава бездетно, германското дете не лъже родителите си, германското момиче не се влюбва в чужденци, германският младеж не се влюбва в чуждестранни жени."\nКато почти никоя друга артистка шведката Кристина Зьодерман е отговаряла на нацисткия постулат за естественост. Руса, с широк таз, жена-дете, във филмите си тя свенливо вдига поглед към мъжете; преследват я несправедливо; предизивиква от любов собствената си гибел. В "Младост" по Макс Халбе тя играе под режисурата на съпруга си Веит Харлан бедно сираче, което живее при чичо си, теолог, и се влюбва в един студент: "Аз не заслужавам никой човек да е добър с мен". Един викарий пуританец издава връзката им. Сирачето се удавя. Зьодерман започва кариерата си като "удавницата на Райха". Колко ли завладяващо трябва да е било въздействието, когато на фона на любимите арии на нацистите Доротея\nАнгерман, измъчената, опозорена жертва на евреина в "Евреинът Зюс" се хвърля във водата! Зрителките веднага пишат любовни писма на Фердинанд Мариан, изпълнителя на главната роля.\nЖената не е могла свободно да изрази себе си, не е могла свободно да решава дори в област, запазена единствено за нея - в областта на чувствата. Тя не е трябвало да има чувства, тя е имала съдба. Тялото й е било част от народното тяло. От екрана са изчезнали сладострастните сцени на експресионизма. Жената-вамп е прогонена. Имало е и изключения. През 1934 г. Бригите Хорни все още е можела да изпее с маниера на Марлене Дитрих непокорната песничка "Животът е и такъв и такъв" на барманката Ръби в "Любовта, смъртта и дяволът". Две години по-късно в "Хотел "Савой" 217" под режисурата на Густав Уцицки тя носи нещастие на мъжете и е трябвало да плати за това със смъртта си; съдба, която никога не е застигала никоя жена-вамп. През 1940 г. Хилде Крал в ролята на дъщерята на "пощаджията" Хайнрих Георге следва гласа на чувствата си. Любовникът й я зарязва, тя става кокотка и има право да се влюби още веднъж, съвсем невинно, съвсем скромно. Миналото й я застига. И тя трябва да го изкупи.\nЕротиката се превръща в екзотика, запазена за рускините, за чужденките и въпреки това санкционирана. В частния си живот господата от Третия райх не са били толкова благонравни. Разказът на Мариане Хопе го доказва. Марика Рьок се е принуждавала да позволява на Гьобелс да гали краката й под масата, а Зара Леандер се е отървала от мъжките дързости на пропагандния министър, искайки сандвич. Роберт Лей, ръководител на DAF и райхсорганизационслайтер, се жени за младата артистка и певица Инга Ханзен, която обаче не го издържала дълго. Тя се самоубива и дори самият Фюрер е извънредно "огорчен" от смъртта й. Шефът на берлинската полиция Волф Хайнрих граф фон Хелдорф протежирал любовницата си Елзе Елстер; синът му е вървял по неговите стъпки и е имал връзка с Джени Юго. Мартин Борман надминава всички. Той е имал отношения с дрезденската актриса Маня Беренс. Жена му Герда е била посветена в това и е била съгласна. За благото на народната общност тя е подканяла мъжа си да съзаде деца с актрисата.\nТози фон обяснява, че киното на нацизма е можело да бъде и много "разкрепостено". И въпреки това дефилетата на оскъдно облечени танцьорки във филмите-ревю а ла Холивуд напомнят не толкова еротични картини, колкото гимнастическите упражнения на "Съюза на немските момичета". Моделът е зададен от бившата танцьорка Лени Рифенщал.\nВ "Имензее", съвсем свободна адаптация на Веит Харлан по едноименната новела на Щорм Кристина Зудерман, се появява гола - както под коженото палто в "Безсмъртно сърце", но този път като къпеща се. Но разголването на жената в никакъв случай не внушава сексуална непринуденост, а достъпност. Затова и донякъде то прилича на изнасилване.\nНищо по-добро не сполетява и Ла Яна, която Алфред Полгер веднъж нарича "съвършената голота". В римейка на Рихард Айхборн на филма на Джо Мей "Индийската гробница" тя маха ръце и бедра, облечена само с един вид метални бикини. Като Конча в "Звездата на Рио" под режисурата на Карл Антон тя повтаря това изпълнение, само че в черна мрежеста рокля. Единствено движението на камерата придава на сцената някакъв повей от движение и темперамент. Голотата на Ла Яна е голотата на статуя, приличала е на гладките, безупречни и напълно лишени от еротика фигури на един Арно Брекер например, сравнима е с женските изображения на един Адолф Циглер, чийто триптихон на четирите елемента е украсявал мюнхенското жилище на Фюрера.\nКъм края на 30-те години показно благонравното и същевременно скрито похотливо отношение към жените в киното, смесица от сексуален страх и презрение, като че ли се променя. Със Зара Леандер на сцената се появява нова и изненадваща героиня, прелъстителна и самонадеяна. Леандер официално е стилизирана като заместителка на Гарбо и Дитрих, макар че тя по-скоро прилича на Мей Уест - не като характер и излъчване, а по фигура и външност. Тя избутва на заден план послушните женички с майчинско и детинско излъчване, не само защото тя, различната, чужденката отговаря на копнежа по освобождаването от тесния, контролиран живот, но и защото се нагърбва и с тяхната роля.\nНа екрана Леандер води винаги двоен живот. Тя е изкусителна и копнежна, обещаваща и изоставяща, певица, танцьорка, кокотка, изтънчена дама и отчаяно влюбена, нещастна, но вярна съпруга и грижовна майка. В "Родина" играе успялата певица Мадалена дал'Орто - всъщност Магда фон Швартце, която, прогонена от баща си, сега се връща в родния край, сдобрява се с тиранина и трябва да се омъжи за някогашния си прелъстител. Прелъстителят, банкер, забъркан в нечисти сделки, се самоубива. В "Синята лисица" в ролята на съпругата на изглупял изследовател на риби на нея й е позволено да се влюби в напетия летец Вили Биргел. Тя напуска съпруга си и се понася с Биргел във висините. Филмът се проваля. В "Беше шумна бална нощ" играе омъжена жена, влюбена в хомосексуалния Чайковски. Преди обичащите се да могат да се съберат, композиторът умира.\nЕдин от най-големите филмови триумфи на Зара Леандер е "Голямата любов". В ролята на певицита Хана Холберг тя се влюбва в летеца Паул Вендланд по време на бомбардировки. Той прекарва една нощ с нея - между другото, сцена, срещу която въздушните войски остро протестират. Певицата и летецът се сгодяват, но него го викат на фронта. Хана работи като медицинска сестра във военен лазарет. Един ден в лазарета докарват Паул. Убедени, че войната скоро ще свърши, те се държат за ръце. Жената-вамп става войнишка невяста.\nВ "Концерт по желание" Илзе Вернер убедително чака три години един мъж, който е видяла за малко на Олимпиадата. Филмът умело напомня величието на националсоциалистическа Германия - мотив от "Олимпия" на Лени Рифенщал - и го свързва с ежедневието, което не е чак толкова грандиозно наистина, но в никакъв случай не е и сиво. Защото в концерта по желание всеки неделен следобед се изпълняват любими мелодии на войниците и техните семейства. Звезди като Марика Рьок и Хайнц Рюман засилват морала на фронта и в родината.\nСлед началото на войната положението на жените се е променило. През 1939 г., въпреки официалните лозунги 25 процента от жените са заети в индустрията, но броят им постоянно нараства. Актрисите заминават за фронта. Службата им е да развличат войската. Киното също реагира. Анели, вечно закъсняващото момиче от едноименния филм (1941 г.) с Луизе Улрих, съзрява до примерна съпруга, която изпълнява спуснатите решения и добродушно, с "неозлобено сърце" понася загубите от две световни войни. Същата година - 1941, Паула Весели припомня в нескопосания пропаганден филм "Завръщане у дома" на Густав Уцицки за германските добродетели и надежди: "Защото ние не само живеем един германски живот, ние и умираме от германска смърт. Мъртви, ние също оставаме германски и сме част от Германия. Наоколо ни пеят птички и всичко е германско."\nПроменената ситуация личи най-ясно в ролите на Марика Рьок. През 1944 г. тя играе Юлия Кьостер в "Жената на моите мечти", която, отегчена от кариерата си, се влюбва в едно тиролско село в най-обикновено момче, дете на природата. После се връща в града, има успех на сцената и се жени за любимия. Във филма Рьок постоянно се преоблича, ту в пижама, която са й дали, за да преспи през нощта, ту в тиролска рокля - химн на изкуството на импровизацията, която войната изисква от жените.\nМалко филми от Третия райх показват истинските желания и копнежи на жените. През 1939 г. Мариана Хопе играе в екранизацията на Грюндген "Крачка встрани от пътя" Ефи Брист, която страда от конвенциите и принудите на времето. Критиката не забелязва ролята на Ефи и дава право на верния на дълга си Инщетен, който отблъсква "прелюбодейката": "Няма смисъл тепърва да доказваме, че в империята на Адолф Хитлер семейството представлява неприкосновената сила на външната и вътрешна спойка на народното единство."\nВ "Довиждане, Франциска" Хопе е вярната жена, която чака мъжа си. Но в 1943 г. в "Минорен романс" тя е и Маделайн, съпруга на безупречен счетоводител, която копнее за един по-свободен и романтичен живот. Маделайн се влюбва в композитора Михаел и тайно се среща с него. Пред мъжа си се прави на добродетелна съпруга. Но я изнудват; тя смята, че е изоставена и предадена от любимия си и се самоубива. Филмът на Койтнер е заподозрян в ескапизъм не само от тогавашната критика. И въпреки това тази интимна любовна история, която на пръв поглед няма нищо общо с политическата и обществена ситуация, най-точно отрязява положението на жените тогава: фиксирането им върху една роля, изключваща каквато и да било самореализация и фрустрацията им в един управляван от мъжете свят, в който редът и дългът са означавали всичко, а чувствата са били опасен лукс.\nХепиенд очаква дивите на Третия райх, поне повечето от тях. Марика Рьок е трябвало да направи кратка пауза заради подозренията в шпионска дейност. Зара Леандер се завръща на немска сцена едва в края на 50-те години като "Madame scandaleuse" в мюзикъла на Петер Кройдер. Почти до смъртта си през 1981 г. тя пее на сцената пред аплодиращата я публика старите си песни: "Знам, че някога ще стане чудо" "От това светът няма да загине". Кристина Зьодерман отхвърля всички предложения, докато на мъжа й Веит Харлан е забранено да снима филми. През 1950 г. е можела отново да играе главна роля в "Безсмъртна любима" на Харлан. След смъртта му, през 60-те години тя започва втората си кариера като фотограф - подобно на Лени Рифенщал, но с по-малък успех. Паула Весели е трябвало да изтърпи някои упреци заради ролята си в "Завръщане у дома". Но тя е реабилитирана още през декември 1945 г. Следващата година се появава в "Добрият човек от Сечуан" на Брехт. Хелене Вайгел се обявява от името на мъжа си против тази виенска постановка, за която Брехт не е давал съгласието си. През 1948 г. Весели играе във филма "Ангелът с тръбата" еврейка, преследвана от Гестапо, която се самоубива. Две години след това тя застава пред камерата в "Кирбиш" на Густав Уцицки, а няколко години по-късно в "Третият пол" на Веит Харлан, филм, заклеймяващ хомосексуалистите. Мариане Хопе продължава да има успех като филмова и театрална актриса, също и Кете Хак, Кете Голд и Дорш. Около Сибил Шмиц настъпва затишие. Тя не намира роли. През 1955 г. се самоубива.\nТе не са били обладани от дявола, влюбени във властта артистки, както ги описват Хайнрих и Клаус Ман. Между тях няма някой женски Мефисто, а трудно може да се намери и Николета фон Нибур, партньорка и съпруга на Хендрик Хьофген в романа на Клаус Ман, която, като него, принася в жертва на своето честолюбие себе си и другите. Те са се приспособили, играли са ролите си, без да питат, без да протестират. Кристина Зьодерман се оплаква в автобиографията си, че Харлан я е третирал като малко дете. Рьок намира Хитлер за плах човек, Леандер - Гюобелс за много интелигентен и Гьоринг, който й е пращал сладкиши и салами от конско месо - за не толкова лош. Само Мариане Хопе дръзва да се изразява по-ясно и признава, че е знаела за преследванията и концлагерите - не всичко, не в подробности, но все пак, че "Аушвиц" е бил един "ужас".\nТе наричат себе си наивни, аполитични и интересуващи се само от изкуство, кокетират с различните форми на съпротива, която били оказали в най-често напълно интимното си общуване с властващите. След войната актрисите на Третия райх влизат в нова роля, която едва ли е по-различна от старата, отредена им от нацистите роля в живота и на екрана. И се справят с успех. Отново ги отличават с награди и звания, отново ги аплодират и честват. Когато през 1986 г. излиза фарсът "Бургтеатер" от Елфриде Йелинек, горчива сатира за дейността на клана Весели-Хьорбигер по време на Третия райх, възмущението е голямо. Не само в Австрия. Една свята институция е стъпкана в калта. Паула Весели се извинява. Затова, че не е намерила смелост да прекъсне снимките на "Завръщане у дома", затова че е служила за украшение на нацистите.\nИз сборника "Актрисите", издателство "Инзел", 1989 г.


"Откраднат живот" | CredoWeb\nМедицински специалист 9.5.2016\nВина и отговорност при „кражба на живот“\nФилмът „Откраднат живот“ е динамичен и интригуващ. Представя житейските съдби на хора, отдадени на една от най-благородните професии – лекарската. Оттам идва и парадоксът, филантропска нагласа, допускаща без колебание асоциални прояви.\nОбразът на един от главните герой – професор Генадиев, предизвиква множество въпроси. Успешна и реализирана личност, която в ключов момент на избор за личния си живот стига до загуба на самоконтрол и необуздан страх. Изпитва чувство на безсилие от факта, че може и най-вероятно няма да успее да помогне на собственото си дете. Личност, социално зряла и устойчива, която всеки ден взима важни решения, свързани с човешки живот, и безапелационно поема контрол над тежки ситуации, не може да приеме предизвикателството на обстоятелствата, касаещи личната му съдба и подтикната от страха, извършва престъпление. В моменти на важни житейски решения адекватността на поведението, уместността на действието са въпрос на индивидуалност, без да се изключва огромната роля на целта. Желанието на всеки родител е детето му да е здраво и успешно в живота. Професорът нито за миг не се разколебава да си открадне тази радост за себе си и за любимата жена с цената на една измама. Страхът и чувството за вина не го парализират, напротив правят го по-деен и отдаден на професия, жена и син.\nВ живота всичко е възможно. Нещата не са еднозначни, колкото и да ни се иска за удобство да са черно-бели. Тази сложна личност трудно може категорично да се причисли към групата на престъпниците. Въпросите са свързани с последващите години. Как професорът успява да живее с тази тайна, не се вълнува от съдбата на собственото си дете, от бащата, чийто син е отнел?!\nНе само не се интересува, но продължава да гради един подреден, изпълнен с успехи живот – удовлетворение в работата, отговорност към пациенти и колеги, добро управление на болницата, домашен уют, любяща съпруга, успял „син“. Тази идилична картина продължава и след престъплението. Подобен акт„по правило“ води към разрушение както на собствения живот, така и на живота на значимите хора. Такава информация трудно може да се изтласка от съзнанието. Тя гризе непрестанно съвестта. Чувството за вина в общия случай е деструктивно и разрушително, води до непълноценност, неустроен личен живот, работни или семейни конфликти, гневливост, депресия, обидчивост, зависимост. Тук нещата са диаметрално противоположни. Професорът намира успешен компенсаторен маханизъм за преработване на вината. Свръхангажираността и благородната мисия да помага на другите е начинът, по който той привидно се помирява със съвестта си.\nМисълта, че си изоставил собственото дете и си откраднал чуждо, отравя живота. Истината рано или късно те застига и ти търси сметка, ако ти не си я изпреварил и не си признал пред себе си реалното престъпление, не си се разкаял, не си предприел отговорност за стореното с конкретни действия и не си понесъл последствията. Отговорността изисква да възстановиш по някакъв начин нарушената хармония.\nИзвестната максима, че времето лекува в случая е неприложима. Не можеш да излекуваш гузна съвест. Времето при такива обстоятелства не е съюзник, а враг. Годините не могат да променят моралните измерения на стореното, може да го промени единствено самият човек. Разкаянието преосмисля живота. То започва тогава, когато човек приеме своята лична отговорност за прекрачените етични граници и извършеното престъпление. Отговорността предполага осъзнаване, защото единствено разбирането дава шанс за промяна. В разкаянието има свобода и изход. Възможност да се превъзмогне първичната паника и да се защити личното достойнство.\nПри личности като професор Генадиев истината може би ще провокира „излизане от релсите“, загуба на контрол над ситуацията и крах на цялото привидно благополучие. Катарзис, който предполага коктейл от пречистващи събития. Ще гледаме и ще видим ...\nвина отговорност професор Генадиев\n18 Харесвания • 4 Коментари\nг-жа Лили Барутчиева\n9 май 2016 17:13\nМного интересна тема и поздравления за отличния разгърнат анализ на колегата Смилкова. Аз харесвам филма, защото дават, антиподите на “добрите” и “недобрите намерения” .В лицето на проф. Генадиев, и майката на д-р Захариева. Посегателството над невръстни и беззащитни животи, лекотата с цената на пари, и вината с цената на съкровената и предана любов. С вина не се живее, не се живее пълноценно. Както забелязвате във филма , будната съвест на професор Генадиев, е образа на неговата съучастничка, педиатърката. Тази жена,която я дават с една абсолютна директност и честност, която въпреки всичко също е запазила тайната. Може би като специалисти, в момета когато са взимали това решение, са си давали аргумент, че това новоредено с малоформация детенце, не би оцеляло, и всичко ще приключи в скорошен момент. Да, но не, сценаристите на филма играят чудесно ролята на съдбата, която винаги поднася изненади.\nСпециалност различна от изброените ●\n8 апр 2016 15:26\nНе мога да се ангажирам с данни, защото не съм правила подобно проучване. Нещата са много индивидуални и зависят от конкретиката. Какви са нагласите, ценностите, мотивите, какво е престъплението и т.н.\n8 апр 2016 09:57\nГоспожо Смилкова, имате ли информация, базирана на данни от проучвания кой модел се наблюдава по-често при подобни деяния - дали този на човека, който "излиза от релси" в един момент или обратно - на човека, който успява да се справи напълно с чувството за вина. Чувала съм за случайи, при които хора, извършили престъпление, лекуват съвестта си като се отдават на благотворителност, помагат на хора в беда и т.н.\n7 апр 2016 19:41\nЧудесен психологически анализ! Правилото, че времето е враг на гузната съвест е общовалидно, особено когато таиш в себе си тежка вина. Не можеш да "сапунисаш" съвестта и да "измиеш" вината от съзнанието си.


Тъмни дни | Игри онлайн - flashigri.org\nИгри онлайн Космически Тъмни дни Управлявай космическия кораб и унищожи пртивниците. Използвай стрелките или W, A, S и D за навигация, мишката за прицелване и лявото копче на мишката за стрелба, K за показване на дървото на уменията. космически\nПодобни игри на Тъмни дни / Darkest days\tПауър Рейнджърс супер удар\nУпътване за Тъмни дни / Darkest days\tИзпрати на приятел\nТъмни дни / Darkest days\tТвоето име:\nИграй онлайн Тъмни дни (Darkest days). Тъмни дни (Darkest days) е онлайн флаш игра от категория Космически.\nРегистрирай се безплатно или влез в профила си, за да можеш да добавиш играта Тъмни дни (Darkest days) в Любими игри чрез бутон "Любима игра", за да я намериш по-бързо в личната си страница с Любими игри, ако искаш да я играеш отново.


0 Коментари 37 Прегледи Русия , КГБ , Сталин\nМисълта за изваждане на балсамираното тяло на генералисимус Сталин от Мавзолея не възникнала веднага у новия генсек Хрушчов, който се опасявал от външнополитически и вътрешнополитически усложнения. За Никита Хрушчов това била важна и отговорна политическа акция. Тя символизирала края на епохата на построяване на социализма в Съветския съюз и началото на нова епоха: построяване на комунизма!\n„Нашите хора ще живеят при комунизма!“ – казвал Хрушчов\nПогребението на Сталин, 9 март 1953 г. Снимка: Интернет\nВестник „Правда“ с Указ на XXII конгрес на КПСС\nза погребението на Сталин. Снимка: Интернет\nОктомври 1961 година в Москва бил облачен и мрачен. В новия Кремълски дворец на конгресите, построен по инициатива на Хрушчов, заседавал ХХІІ конгрес на КПСС. Никита Хрушчов възнамерявал да повдигне въпроса за погребение на тялото на Сталин, но се съмнявал, че конгресът ще приеме неговото предложение.\nПодготвили делегата И. Спиридонов, който неведнъж изпитал върху себе си тежестта на сталинските репресии, да внесе от името на Ленинградската партийна организация подготвеното от генсека предложение за изваждане на тялото на Сталин от Мавзолея.\nВ случай на отказ Хрушчов щял да окаже натиск върху делегатите. Но послушното болшинство, „възпитано“ в партийна дисциплина приело предложението на делегата Спиридонов на 30 октомври 1961 година.\nН. С. Хрушчов през 1962 г\nНо подобни въпроси в Съветския съюз никога не се решавали бързо. Пленумът на ЦК на КПСС трябвало да приеме окончателното решение на следващия ден, 31 октомври 1961 година. Хрушчов използвал цялото си влияние решението на партийния конгрес да бъде потвърдено. На заседанието на Пленума на ЦК се водела ожесточена полемика и крайно се изострила борбата между политическите групировки. Затова Хрушчов бил принуден да лавира, да хитрува и да предаде определени позиции пред опонентите, за да спечели.\nКомандирът на специалния кремълски полк Ф. Конев бил повикан от заместник-началника на Управлението на личната охрана – подполковникът от КГБ В. Чекалов. Трябвало спешно да се подготви рота войници за тайното погребение на тялото на Сталин. Погребението трябвало да стане до Кремълската стена! При пълна секретност на мероприятието!\nХората се приближавали до ограждението на Мавзолея. Населението било развълнувано от известието за изваждане на тялото на Сталин. Имало недоволство от решението на конгреса. В КГБ взели решение да изгонят хората от Червения площад. Ръководството се опасявало от масов безпорядък.\nИзнасяне на тялото на Сталин от Мавзолея 1961 г. Снимка:https://znaj.ua/\nОколо 18 часа на 31 октомври 1961 година засилени наряди на милицията започнали да гонят хората от Червения площад. Казвали, че ще има репетиция на военната техника за предстоящия парад, посветен на Октомврийската революция. Преградили всички входове и изходи. Акцията трябвало да се проведе зад сградата на Мавзолея, където било решено да се изкопае гробът. За целта войниците бързо издигнали заграждение от плоскости. Мястото за гроба било осветено от силен прожектор и войниците от кремълския полк се хванали за работа. Работели без почивка. Около 21 часа гробът бил изкопан. Войниците донесли на ръце тежки и дебели железобетонни плочи, за да облицоват с тях гроба.\nСтатии от блога >>>\nВ САМИЯ МАВЗОЛЕЙ СТАВАЛИ ДРУГИ СЪБИТИЯ\nСпоред някои сведения някъде около обяд работещите там сътрудници на КГБ и няколко научни работници, извършващи работата по съхранението на балсамираното тяло на вожда, отворили саркофага с тялото на Сталин и както е прието да се пише в официалните документи, „иззели тялото“, положили го на специална количка и го закарали в помещението на лабораторията, разположена под Мавзолея. Там го очаквал ковчег от борови дъски, обвит с червен плат.\nСталин бил облечен в мундир на генералисимус с копчета, направени от висококаратово злато, специална изработка, които били сменени с предварително поръчани копчета от месинг. На мундира сияела златната звезда на Герой на социалистическия труд. По разпореждане на Николай Михайлович Шверник, председател на Президиума на Върховния съвет на СССР, свалили и златната звезда. После служителите на Мавзолея донесли черна материя от моаре, с която покрили тялото на вожда до средата на гърдите. Лицето на Сталин оставили открито. Подготвения по този начин ковчег изнесли в стаята, намираща се до траурната зала на Мавзолея.\nГробът на Сталин през 2015 година.\nВ 22 часа пристигнала правителствена комисия по погребението. Самият Хрушчов не дошъл. Никой от роднините на Йосиф Висарионович не присъствал. Освен Шверник присъствали Микоян, председателят на КГБ Шелепин, секретарят на МГК Демичев. Най-после били готови да изнесат ковчега с тялото на генералисимуса от Мавзолея. Но се оказало, че не са осигурени пирони, за да заковат капака на ковчега.\nПо традиция при погребение на вождовете телата им носели членовете на правителството и Политбюро. Предстояло да се носи тялото не на кого и да е, а на самия Сталин! Решили да извикат осем офицери от кремълския полк, те вдигнали ковчега с тялото на вожда на ръце и през страничния изход на Мавзолея го занесли до приготвения гроб.\nОколо 22 часа и 15 минути войниците от специалния полк направили подобие на саркофаг от бетонните плочи и облицовали с тях гроба, изкопан до Кремълската стена. После спуснали в него ковчега с тялото на Йосиф Висарионович Сталин. Полковник Тарасов предложил да затрупат гроба с пръст: изпълнителите много бързали. Войниците от кремълския полк бързо затрупали гроба, като направили малко хълмче. Поставили плоча с изписана дата на раждането и смъртта на Йосиф Висарионович Сталин (Джугашвили). Тази плоча стояла на гроба, докато не я сменили с паметник.\nСлед това прибрали от площада военната техника. Но достъпът до Червения площад и Мавзолея останал затворен от кордоните на сътрудниците на милицията и КГБ. Трябвало да се заличи надписът върху фронтона на Мавзолея, на който пишело: „ЛЕНИН, СТАЛИН“.\nКак Сталин почти даде Москва на германците\nРаботниците бързо и акуратно свалили старите камъни от фронтона и на тяхно място поставили други, предварително приготвени. Върху облицовката от черни плочи било изписано с големи тъмночервени букви само „ЛЕНИН“. Секретната операция приключила, когато саркофагът с тялото на Ленин бил поставен в средата на залата, а вторият саркофаг, вече празен, преместили в едно странично помещение. Всичко станало тайно и без ексцесии, за което лично доложили на Хрушчов. Той останал много доволен.\n© Александър Иванов, Издателство „Паритет“\nЕтикети: Сталин, Русия, КГБ,\nОтбраната на Москва е история на невероятно мъжество и саможертва. Според Леонид Млечин тя е история и за това, как некадърни..\nНаричат Сталин диктатор, което точно отразява природата на неговата власт, но не обяснява проявленията на личността и закономерността на появата му в ..


Бяла магия за любов се прави със снимка и вода! - Анастасия - разваляне на магия и ясновидство\nПредлагаме ви кратък разговор с Анастасия Христова, в който засягаме темите за магия за любов със снимка и с вода, разликата между бяла и черна магия, елементите на турска и руска магия и др.\nАНАСТАСИЯ ХРИСТОВА: Нека да поговорим за толкова търсената, толкова чаканата, както я наричат хората, бяла магия за любов.\nЗнам, че на всеки от вас в безбройните ни разговори съм казвала, че няма нищо лошо човек да предпази семейството си, близките си с благата бяла енергия на любовта. Много от вас ще ме попитат, както и са ме питали, има ли такава блага магия, кога и как се практикува.\nКакво може вие да направите, за да предпазите дома си от негативни мисли, от кражба на любов, от изстиване между съпрузи, бягство от дома на един от двамата, изоставяне на дом, семейство и отговорност към тези, които обичаме.\nЗа огромно съжаление тези случаи много зачестиха и не е зле всеки един от вас да знае нещо мъничко, с което да се предпазва от всичко това! Ще ви отговоря на базата на собствените си проучвания на базата на ясновидството, с което работя:\nДа за започнем с най-елементарното – снимка на любимия човек!\nВЪПРОС: Как се прави магия за любов със снимка? А с вода?\nАНАСТАСИЯ ХРИСТОВА: Снимката е образ не на самия човек, а и на неговия дух! Затова на снимка всички изглеждаме по -различни!\nРазбийте една лъжичка мед в чаша с хладка вода на новолуние и след това седем пъти потапяйте снимката на човека, когото обичате, в медената вода. По този начин в дома ви ще цари хармония и сладост както в меден кошер.\nС Анастасия Христова разговаряме за магията за любов\nВодата има много функции, но също така има и памет. Водата помни и ще изпълни това, за което я помолите, по възможност свързано с любов и хармонични взаимоотношения.\nВземете чиста вода – за предпочитане от извор, сложете двете си ръце отстрани, и говорете за любов, за любимия човек, за любимата къща, любимите хора. Сложете чашата с водата вън под звездите вечерта, а сутринта я приберете. Със същата вода напръскайте цялата къща, като започнете отвън навътре. През цялото време си мислите за щастие, уют, любов и чистота.\nБлагодаря ви! Вие ми върнахте приятеля!\nПиша ви това писмо за да ви благодаря, защото вече може да се каже, че от вашата магия за любов имаше ефект!\nНе знам дали си спомняте за мен, но имахме кратка кореспонденция по мейла и после се срещнахме с Вас в София през януари. Вие ми дадохте няколко напътствия и амулет зареден с магия за любов или по-точно за връщане на моя любим, който ме беше напуснал през есента.\nВ резултат аз изпълних указанията ви за ритуал с вода и снимка, както и произнесох тайните заклинания, които ми бяхте дала. Ефектът от тях изобщо не закъсня.\nБлагодарение на тях моят приятел се обади още на следващата седмица и сега сме отново заедно.\nБъдете все така добра и продължавайте да помагате на хората!\nИзпращам и своя снимка, като давам съгласието си да я публикувате, за да може повече хора да знаят за вашите способности и да се възползват от тях.\nОще веднъж ви благодаря и Ви желая много успехи!\nВЪПРОС: Какво можете да кажете за особеностите на една турска магия за любов?\nАНАСТАСИЯ ХРИСТОВА: Турските магии за любов се различават от другите по това, че се пишат на листче хартия, което листче се сгъва и се носи зашито някъде в дрехите с името на любимия ви човек. Българската магическа традиция наследява ритуалите за магии от всякакви народи и армии, които са минали през нашите земи. В един иначе български ритуал или заклинание има елементи и от турската, и от руската и прочие магии.\nВЪПРОС: По какво различаваме бяла от черна магия за любов?\nАНАСТАСИЯ ХРИСТОВА: Това е все едно да ме попитате по какво се различава ден от нощ.\nДокато черната негативна енергия отнема от вас любовта ви, щастието ви, смеха и успеха в къщата, то бялата и позитивна блага енергия дава в изобилие любов, разбирателство, късмет, обич и всичко, свързано с любовта. Нарича се блага или бяла енергия – любов. А от другата магия трябва да се научим да се предпазваме.\nВЪПРОС: Кога се правят най-силните магии за любов.\nАНАСТАСИЯ ХРИСТОВА: Зависи за какво става въпрос – за любов, за завръщане на изгубени чувства, за уважение, за щастие вкъщи, за раждане на дете или просто за влюбване. В тези случаи се наблюдават циклите на Луната.\nТова е писмото от Валентина Р., което получихме като благодарност към Анастасия. Пълния текст е по-долу на жълтия фон или също ще го видите, ако кликнете върху това намалено изображение.\nЛуната и планетата Венера ръководят любовните чувства, мисли и любовта в даден дом и към даден човек. Вътре в самия дом или между хората. Планетата Венера има и определен Архангел на любовта, който изпълнява желанията ви и мислите ви за любов да срещнете подходящия човек, да се влюбите в подходящия човек или да създадете прекрасно семейство пълно с топлина, разбирателство и любов.\nБлагата бяла магия за любов има безброй много измерения и ви обещавам, че ще продължим този разговор в следващите ни публикации!\nОбичайте се и бъдете винаги обичани – това е колелото на Ханиел!\nВъпросите зададе: Асен Асенов\nPost Views: 27 751\n25 thoughts on “Бяла магия за любов се прави със снимка и вода!”\nДияна on юни 14, 2015 at 5:52 am said:\nМоля ви, можете ли да ми помогнете? Мъжът ми се раздели с мен и прибра в дома ни друга жена, бившата си. Той не може да я понася, сам се чуди какво прави с нея, но тя неудържимо го привлича някак си. Изстина напълно към мен. Не го интересувам вече. Аз плача ден и нощ, не се храня, не спя, но и с нищо не мога да си помогна. Явно има направена магия от нейна страна. Какво може да се направи и колко ще струва?\nВаня on февруари 4, 2018 at 1:10 pm said:\nЗдравейте,обичаме с едно момче,но поиска да се разделим имаме различия и затова така реши,може ли някакъв талисман да ми направите за да си го върна\nJivka on май 24, 2018 at 10:49 am said:\nImam vrazka s maj ot5 mes vsicko normalno i xybavo koeto edna jena iska ot edin maj nopredi 5 dena saprygata my zvanna i toi ot togava kaza ce ne iska jena do sebe si a vsachnost toi ne e s neq ot2 god cyvstvam go az i toi ce ne e jela e no nechto vatrechno go kara i se cydi kakvo stava s nego molq pomognete mi mnogo\nРалица Иванова on юли 12, 2015 at 2:46 pm said:\nСъпругът ми си има любовница от 6 месеца. След като аз разбрах за нея преди 35 дни отидох да говоря с жената в негово приствие. Той трябваше да избере едната но не го направи. Аз избягах от стаята а той остана с нея. Дойде да ме прибере от при майка ми след 4 часа. Плака за мен и каза че ме обича , че няма да ме напусне за нищо на света. Имаме две прекрасни деца на 11 и на 13г. Женени сме 15 прекрасни години. Жената ( казва той ) го е съблазнила активно с агресивно сексуално поведение и думи за дълбока и силналюбов. Той иска да не мисли за нея полага усилия нещата между нас да се оправят . Аз съм простила и психическата и физическата изневяра. Но щом тя му изпрати смс или звънне той изпитва непреодолимо желание да я чуе. Щом тя каже чакам те той става извинява ми се и излиза. Уверява ме че много ме , че нощо нямаонощо да стане но не миже да я игнорира. Затова мисля, че тя го е омагьосала\nМила Андреева on август 23, 2018 at 4:58 pm said:\nИмам сходен проблем….. Какво направихте? Оправиха ли се нещата?\nПараскева Стойчева on юли 31, 2015 at 11:39 am said:\nЗдравейте,имах връзка с мъж ,която няколко пъти приключва ,не знам какво му става и изведнъж охладнява .Просто много го обичам,за мен той е всичко.Мисля,че този път нещата между нас приключиха окончателно,но искам да си го върна.Моля,помогнете ми!\nАни Чакърова on август 14, 2015 at 6:32 am said:\nЗдравейте,бих искала да се обърна към Вас за помощ. Имам връзка с мъж,но отношенията ни са много динамични,ту всичко е разкошно,ту сме на ръба на раздялата. И двамата се обичаме до краен предел,но тези моментни състояния развалят отношенията ни.В момента сме в състояние на раздяла,моля за помощ,не искам да го загубя.\nelka stoyanova on август 15, 2015 at 9:29 am said:\nЗдравейте,Анастасия преди десетина дни съпругът ми призна, че има друга жена и искаше да се разделим,но след един ден ми каза,че иска да си останем заедно заради мен и децата.Аз простих и се съгласих,но отношението му към мен все още не се е променило,държи се студено избягва ме.Не знам какво да правя,искам да съм с него,но незнам как да постъпя,моля ви за съвет.\nЙоана on септември 25, 2015 at 6:39 am said:\nЗдравейте! Обръщам се към Вас с последн надежда за помощ. Обръщах се вече към ходжйи и други хора, които извършваха ритуали, но не само, че не дойде желаният резултат, ами то стана точно обратното. Мъжът, когото обичам не иска да сме заедно, защото не се чувства готов за сериозна връзка, казва, че няма мотивация и, че не иска да страдам, заради това, че той няма да отговори на очакванията ми. Чувствата ги има, привързаността я има, прекрасните спомени ги има, но заради неприятния си опит от миналото, той не желае дори да направи усилие. Аз, обаче не желая да се отказвам и няма да се отказвам. Моля, помогнете със съвет, магия или, каквото е необходимо.\nАНЖЕЛИНА НИКОЛАЕВА МИХАЙЛОВА on септември 26, 2015 at 7:14 pm said:\nЗДРАВЕЙТЕ, ИМАМ ПРОБЛЕМ С ДЪЩЕРЯ МИ, ТЯ Е НА 17 ГОДИНИ, НО МНОГО ТЕЖКО ПОНЕСЕ ЕДНА РАЗДЯЛА С НЕЙНА МНОГО БЛИЗКА ПРИЯТЕЛКА, ЗАРАДИ ДРУГО МОМИЧЕ. КОНТАКТУВАХА САМО ЧРЕЗ ИНТЕРНЕТ, ЗАЩОТО ТЯ Е ОТ ЧУЖБИНА. РАЗБИРАХА СЕ МНОГО ДОБРЕ, НО ТОВА ЛЯТО- ПРЕДИ ОКОЛО 4 МЕСЕЦА ТЯ ИЗНЕНАДВАЩО Я „БЛОКИРА“ ВЪВ ВСИЧКИ КОМУНИКАЦИОННИ ВРЪЗКИ. МОЛЯ ВИ, АКО МОЖЕ ДА НИ ПОМОГНЕТЕ, ВСИЧКО ЩЕ ИЗПЪЛНИМ, КАКВОТО КАЖЕТЕ. МОЛЯ ВИ НЕЩО ДА НАПРАВИМ, ЗА ДА СЕ ВЪРНЕ ТЯ ОТНОВО ПРИ НЕЯ!\nгабриела on септември 26, 2015 at 8:43 pm said:\nЗдравейте с мажът ми бяхме 7 години заедно, имаме момиченце на 3годинки, а баща и ни остави. Знам от други хора че баща му му е повлиял много за това решение. Моля ви помогнете ми. Обичаме го с малката и страдаме за него. Искам да расте заедно и с двама ни. Липсва ми! Обичам го! Моля помогнете ми да го върна при нас!\nVasilena on май 31, 2016 at 4:38 am said:\nЗдравейте, искам да изкажа мнение за тази ДАМА от София, която само взима парите на хората…. Записах си час в определения ден от нея, натоварих се като магаре и айде при нея, прави там разни неща и каза аааа той има направена магия и затова е така със теб, каза ми пак трябва да дойдеш но аз и казах че не мога и тя ами ще ми изпратиш тези неща по Еконт и ще оправим нещата- и познайте какво стана, 1вия сеанс беше 180лв, а когато и пратих нещата за 2рия струваше 80лв след което не си вдигна телефона повече. Ама ей шарлатанкоооо не те ли е срам така да лъжеш хората- не те ли е страх че всичко се връща… Пари се изкарват, но ти тези грехове няма как да ги изкупиш….\nПетя on септември 23, 2016 at 4:44 pm said:\nИскам да си върна човека, който безкрайно обичам. Напусна ме заради любовница, а имаме 2 дечица. Тая жена му завъртя главата и все едно е съвсем друг човек, непознат. Говорих му, плаках и го молих, но нищо не помогна. Не си представям живота без него, а така добре си живеехме и се разбирахме. Много ви моля да ми помогнете – ако има направена магия за любов да я развалите, а ако няма да ми направите такава, за да се осъзнае и да се върне при мен.\nЗлатина Алексиева on януари 12, 2017 at 9:26 am said:\nЗдравейте. Искам да Ви разкажа накратко интересна случка от моя живот. Преди много години усетих тръпка, близост, нещо като влюбване към един мъж от моя роден град. По физиономия ми беше познат отдавна. Когато изтръпнах приятно, почувствах, че някой ден ще се запозная с него. И така стана. След няколко години се запознах с него по интернет по много интересен начин. Налучках му електронната поща! Като си разменихме снимки разбрах, че е Той! Започнахме редовно да си пишем и да се срещаме. Имаме много допирни точки, общи интереси, завършили сме едно училище, един университет… Дали е възможно той да ми е даден по съдба за половинка? Винаги съм го чувствала изключително близък като кръвен роднина. Бихте ли ми препоръчали някакъв лесен ритуал да се сближим още повече, да се стигне до брак.\nЗлатина Алексиева on януари 12, 2017 at 12:03 pm said:\nЗдравейте. Искам накратко да Ви разкажа една интересна случка от моя живот. Преди много години усетих тръпка, близост, нещо като влюбване към един мъж от моя роден град. Бях го виждала и по-рано и ми беше много познат по физиономия. Почувствах, че някой ден ще се запозная с него. И така стана. След няколко години се запознах с него в интернет по много интересен начин. Налучках електронната му поща (защото бях научила името му случайно)! Разменихме си снимки и се оказа, че е Той! Започнахме да си пишем и да се срещаме. Имаме много общи допирни точки: еднакви интереси, завършили сме едно училище, един университет… Дали е възможно той да ми е даден по съдба, защото винаги съм го чувствала изключително близък като кръвен роднина? Бихте ли ми препоръчали някакъв лесен ритуал да се сближим още повече и да се стигне до брак? Очаквам отговор. Моля Ви побързайте. Благодаря предварително.\nелена on април 26, 2017 at 7:42 am said:\nЗдравейте искам да ми помогнете да си върна любовта на моя приятел преди месец се скарахме а знам че се обичаме и искаме да сме заедно моля ви помогнете ми да си го върна той е моята подкрепа и стимол за живот моля ви много страдам от тази раздяла искам той да ме обича още повече да съм на първо място в живота муу моляя ви помогнете ми\nХриси on август 23, 2017 at 10:07 pm said:\nЗдравейте запознах се с един страхотен мъж и пламна искра мн ми допадна но може би и има друга може ли да ми помог ете да бъдем заедно с този мъж! Благодаря предварително\nЕмо on септември 12, 2017 at 12:21 pm said:\nЗдравйте преди медец се разделих с приятелката си много я обичам но тя охладня към мен готов съм на всичко да си я вурна\nИван Димитров on септември 23, 2017 at 10:16 am said:\nНе се лъжете, поръчването на магия е обръщане към сатаната, който чрез свойте демони влияе на човека, на който е направена магията. Това е голям грях и ще ви донесе само нещастия. Покайте се и се молете на Бог, в името на Исус Христос да ви прости и да ви отреди това, което трябва, а не това, което искате вие.\nНиколета on ноември 14, 2017 at 6:43 pm said:\nЗдравейте , обръщам се към вас с молба за помощ. Аз и моят приятел се разделихме преди известно време , но той е голямата ми любов и искам да си го върна. Сякаш нещо насила ни разделя , а аз повече от всичко искам той да се върне при мен . Моля ви за помощ. Благодаря предварително.\nВалентина on декември 3, 2017 at 7:13 pm said:\nАко може да ми помогнете.Бащата на детето ми,изведнъж охладня към мен.Изнесе си багажа.Разбрах,че си има любовница и е като обсебен.Ще я пребира да живее при него.А не дава и лев за собственото си дете.Нито се интересува.Как да направя така,да започне да се интересива отново от нас.\nРадостин on март 23, 2018 at 9:02 pm said:\nЗдравейте искам да бъда жената на живота си но тъкмо се опознахме и тя се обърна срещу мен от един път без никаква причина. Искам да си я върна и да си бъдем заедно с нея.\nГеорги on юни 14, 2018 at 7:51 am said:\nЗдравейте.С приятелката ми се разделихме .Много я обичам,страшно много.След 2 месеца тя се върна при бившия и приятел.Мислех ,че за тези 2 месеца ще ми стане безразлична,но не е така.Все още я обичам и то много.Разбравий да спомена ,че 3 години подред се разделяме и събираме.Моля ви дайте ми някакви насоки какво да направя\nИ on юни 14, 2018 at 8:26 am said:\nЗдравейте.Преди 2 месеца се разделих с приятелката ми.Много я обичам и съм готов\nВсичко да направя за нея.След като се разделихме тя се събра със стария си приятел.Искам да отбележа ,че от 3 години се познаваме и всяка година се събираме и изведнъж както вс е Ок се разделяме.Много я обичм и страшно много значи за мен.Моля ви дайте ми съвет какво да направя ,за да си я върна\nДесислава on юли 11, 2018 at 6:07 pm said:\nЗдравейте! С мъжа, с който живях 1г 10 месеца се разделихме. Имам дете от предишна връзка с починал баща, което го обича като баща си. Много искам да до върна този мъж. Моля помогнете ми\n« Анастасия: Истинското ясновидство се дава само за добро!\nКак да се предпазим от негативни влияния »


Партията беглец | Приоритети\nСпомняте ли си филма „Булката беглец” на режисьора Гари Маршал? Романтичната комедия се появи по екраните точно преди 20 години, а в главните роли бяха Джулия Робъртс и Ричард Гиър. Тя била избягала от три венчавки, предстоеше да стори това и от четвърта.\nВ наши дни пред очите ни се снима нова версия на този филм, наречен „Партията беглец”. В главната женска роля е Корнелия Нинова, за главната мъжка се борят Георги Свиленски, Крум Зарков, Таско Ерменков и още 5-6 ухажори на лидерката. Гост-режисьор е Леонид Решетников.\nТа в нашенската версия партията беглец бяга от много неща. Да караме поред.\nТя бяга от парламента, следователно и от парламентаризма. Той е тесен за нейната визия за България и заради това тя скита по страната да убеждава поклонниците си колко лошо живеят и колко добре ще стане, когато главната героиня се изнесе от „Позитано” 20 и се настани на „Дондуков” 1, как тогава дружна песен ще екне „Хей, живот, здравей, здравей”! Партията беглец се дразни, че парламентът си върви и без нея и заради това всеки ден напомня за себе си с поредна измислица.\nПартията беглец се готви за европейски избори с антиевропейска програма. Тя упорито бяга от конгресите на ПЕС и Социнтерна, защото там се решават неща, с които тя не е съгласна.\nТя избяга и от собствения си президент, като не го послуша да се върне в Народното събрание за Избирателния кодекс. На изборите се подготвя да играе прелъстена и изоставена, като месеци наред твърди, че те ще бъдат фалшифицирани.\nПартията беглец бяга от миналото си. Тя винаги се явява под вънкашност чужда и под име ново. Д-р Дертлиев казваше, че тя е верен последовател на Майкъл Джексън, като си е сменяла физиономията и името поне десет пъти. Тя лъже, че е създадена през 1891 г. на Бузлуджа. Там е основана БРСДП, а партията беглец през 1919 г. къса със социалдемокрацията и гушва комунистическите идеи, които нямат нищо общо със социалдемокрацията. Комунистите крепят социалдемократите така, както въжето крепи обесения – известна е тази постановка. Така че през май партията беглец трябва да чества един век от създаването си. Пак ще е столетница, няма проблем, щом толкова иска да бъде такава.\nПартията беглец бяга дори от най-близкото си минало. Каквото било до идването на главната героиня на власт – било, от днес партията е друга, чисто нова.\nНай-обича партията беглец да бяга от отговорност. Тя поема вина, но само с мезета и е права, когато съгреши дори. Такива неща като покаяние и смирение са чужди на нейния бит и душевност. Тя е вперила носталгичен поглед към онези 45 години, в които бе партия-държава.\nТя бяга като дявол от тамян от истината. Защото винаги си е служила с лъжата.\nТя бяга от своите бивши лидери с изключение на онзи от Правец, пред чийто паметник ходи да се кланя.\nПартията беглец мрази демокрацията, която й отне онези 45 години. За нея демокрация има само тогава, когато тя е на власт. Озове ли се в опозиция, надава вой, че демокрацията е в опасност. За 30 години трудно се заличават рефлекси, трупани в продължение на 45 години. Особено когато не желаеш да се отървеш от тях.\nОсвен „Булката беглец” имаше филм и „Влакът беглец”. Най добре ще е нашата булка беглец да се качи на този влак и да отпътува на североизток, където я тегли сърцето вече един век.\nНародът ще я изпрати с радост на Софийската гара.\nЕтикети: беглец * Корнелия Нинова * Партия