24.04.2010 17:15 - Milen Stoyanov-yogash chitta-vritti-nirodhah.\nm-Йога е успокояване модификацийте на Ума.\nПрочетен: 2528\tКоментари: 4\tГласове: 7\nПоследна промяна: 29.04.2010 13:53\n20.04.2010 20:47 - m - Гаутама Чопра\nДете на зората Едновълшебнопътуване къмпробуждането Предговор: ДийпакЧопра Превод: Десислава Стефанова ИК„САРАСВАТИ" София Сканирано от www.elan.truden.com На двете ми баби и двамата ми дядовци, на Нани и Нана, на мама и татко, които са най-добрите примери за просветление, непреходна мъдрост и невинност, които някога съм познавал Едно и също слънце се ражда наново в нови земи в един непрестанен кръговрат от зазорявания. Рабиндранат Тагор Предговор Дийпак Чопра Във ведическата традиция на Индия съществува убеждението, че името и формата на човека са неразделни. „Гаутама" е старинно име, което буквално означава „просветленият". То е било дадено на един принц в древността, който е постигнал просветление и е известен като Буда. Моят син, Гаутама Чопра, е дете на зората - зората на новото съзнание, което е готово да преобрази света. Необходимо е в следващото поколение да се достигне една критична маса от просветлени нови водачи, за да стане връзката ни с нашата Майка Земя отново чиста и свята. Убеден съм, че Гаутама е един от тези водачи. Когато Гаутама бе на около четиригодишна възраст, моята съпруга, Рита, и аз се погрижихме той да се научи да медитира. Медитацията бе важна част от неговото възпитание и на много ранна възраст той се запозна с изживяването на вътрешната тишина. Също така му бе казано, че макар и да сме го създали, той не ни принадлежи. Той бе дар от вселената и ние временно се грижим за него. За нас бе чест и привилегия да приемем тази роля. В книгата си „Седемте духовни закона на успеха" аз описах Закона за дхармата, който гласи, че ние сме тук с дадена цел и че всеки от нас има уникална дарба или специален талант, който да сподели с другите. В съответствие с този принцип на Гаутама никога не му бе втълпявано, че трябва да се справя добре в училище, да получава добри бележки или да посещава най-добрите колежи. Бе му казано само, че трябва да открие какви са уникалните му таланти и да ги използва за благото на човечеството. Днес Гаутама е младеж на двадесет и една години, учи в Колумбия Юнивърсити и има голямо влечение към литература и изучаване на религия. Тази книга е изява на уникалните му таланти. „Дете на зората" е едно смело и предизвикателно послание на свободата. То се отнася до бягството от затвора на познатото и прекрачването в непознатото - в полето на безграничните възможности. То е едно свидетелство за това как „Седемте духовни закона" могат в действителност да бъдат изживени в живота на малкото момченце Хаким. Посредством изпитанията, трудностите и приключенията на Хаким човек може да прозре как тези принципи могат да бъдат водещата светлина в собственото ни търсене на смисъл и по-големи възможности. Повечето от моите книги не са в областта на художествената литература. Затова за мен е голяма радост да видя моя син да изразява във формата на притча принципите от „Седемте духовни закона на успеха". Художествената литература по много начини изразява истината по-ясно. Както е казал Тагор: „Истината намира облеклото на фактите за много тясно. В художествената литература тя се движи с лекота’’ Когато открием същинското послание на книгата на Гаутама, ние съзираме една реалност, която надминава практическото и достига до вълшебното и божественото. При многото ни пътувания до Индия Гаутама бе свидетел на суровия живот на децата от улицата, които не притежаваха друго освен прекрасните си души. В Индия дори и сред невероятната бедност и мизерните условия човек не може да открие в децата никаква следа от насилие, враждебност, гняв или ярост. Има една проста и очарователна невинност дори и сред крайно бедстващите. „Дете на зората" е трогателната история на едно дете, което е загубено, самотно и търси да открие своята цел в живота. Това дете живее във всички нас. В известен смисъл „Дете на зората" е метафора, отнасяща се до живота на всеки от нас. Ние се появяваме сами в този свят и един ден сами ще го напуснем. А в интервала между тези две събития ние се срещаме като пътници за по няколко скъпоценни мига по време на космическото ни пътешествие. Когато Гаутама бе на шест години, ние говорихме по този въпрос. Той каза: „Ние пристигнахме с различни влакове и се срещнахме на гарата. Нека преди да се качим на различни влакове, поели различните си пътища, да прекараме добре времето си заедно!" Той също ми каза, че сме се срещали и преди - много отдавна на един мост в една планина в Тибет - и имаме навика да сменяме ролите си. Всички сме древни души и наистина наша съдба е да играем безкраен брой роли. Но самите ние не сме тези роли. Будното осъзнаване на ролите, които играем, е първата крачка от нашето пътешествие към пробуждането. Надявам се, че ще харесате книгата на Гаутама. Ако сте млад, може да се появи резонанс с мечтите и стремежите на главния герой от книгата. Същевременно може да откриете в неговото пътешествие към пробуждането и историята на своя собствен живот. А ако не сте толкова млад и сте родител като мен, може би ще оцените, както това стана и при мен, че нашите деца са най-големите ни учители. Казано е, че детето е баща на човека. Прочитайки страниците на тази книга, аз още повече се убедих, че това наистина е вярно. Благодарности Тази книга не би била възможна без усилията и съдействието на много хора. Бих искал да изразя своята любов и благодарност най-вече на: Джанет Милс, без чиято преданост, посветеност и професионални умения като редактор тази книга никога не би приела окончателната си форма. Благодаря ти, Джанет. Обичам те! Лин Франклин - за твоето прозрение и напътствие. Ариел Форд - за целия ти ентусиазъм, любов и несравнима енергия. Питър Гузарди - за това, че сподели с мен твоята светлина и мъдрост и ми помогна да израсна като писател. Ума Ергил - за неизброимите часове, които смирено отдели. Мама и татко - за това, че ми дадохте безброй възможности чрез неотслабващата ви любов и мъдрост. Мал - за това, че чрез собствения ти пример ми показа смелостта да преследвам мечтите си. Каква година! Желая ти късмет! И още повече на теб, Сумант! Цялото ми семейство - за цялата ви безусловна любов и подкрепа. Кендис - за това, че ми показа какво означават истинската красота и приятелството. И накрая, но не на последно място, на моите МОМЧЕТА (вие си знаете кои сте) за това, че изпълнихте живота със смях и веселие. Загубен Беше се загубил. Някак, въпреки краткия си жизнен път, той бе загубил посоката. Загубен, но къде? Загубен за какво? Е, ще разберете, че не става дума за някакво загубване из лабиринта от улици в средновековен град. Това, че нямаше дом и посока, бе всъщност по-безнадеждно, по-безутешно, понеже той не знаеше откъде се е загубил. Детето бе само, истински само, без майка и баща, без семейство, без дом - нищо, което да нарече свое. Всеки ден, щом зората започваше да буди спящата столица, той гледаше крачещия край него град. Нямаше за какво толкова да се бори. Нямаше човек, когото да обича, човек, с когото да се смее, с когото да споделя най-съкровените си тайни. Нямаше омайващи спомени, нищо свещено, което свидно да пази в сърцето си. И ето че един ден, вдъхновен от мечтите си за радост и вълшебство, той бе призован да търси сила и вечно щастие. Започна да дири смисъл, любов, причината за цялото си съществуване. Така започна пътуването му към пробуждането - пътуване, което го отведе от царството на неговите мечти в един хаотичен свят, а после го върна там, където мечтите истински се сбъдват. 1 Сираче в големия град Хаким се събуди с ръце протегнати нагоре, сякаш да прегърне небесата, но единственото, което улови, бе прахът от една профучала край скривалището му старомодна кола. Зората донесе познатата гълчава: някъде ревеше бебе, търсещо гърдата на майка си, кукуригаше петел, скимтяха кучета, хората се поздравяваха и пееха утринните си молитви, по ръцете и глезените дрънкаха гривни. Витаещата из въздуха миризма на пепел от изгорен боклук се смеси с аромата на тамян и ето че тъкмо този нов парфюм го изтръгна от невидимия свят на редната нощ. Светът на бездомното сираче поздрави Хаким още щом отвори очи. Градът оживява чак когато героите в него надянат своите костюми и започнат да играят ролите си. Децата се отправяха към изоставените строежи да събират пръчки и камъни, които да използват за бухалки и топки в игрите си. Жените запалваха утринните огньове, докато дъщерите им перяха дрехите, а после ги удряха в камъните, за да изцедят водата от изтъркания плат. Мъжете се запътваха към мизерните си магазини и сергии на базара в очакване на ден, изпълнен с дрямка и комар, а по-старите отправяха своите молитви към невиждани богове и богини да покровителстват и нахранят семействата им. През избледняващата тъмнина проникнаха първите слънчеви лъчи и обагриха небето с ярки червени, жьлти и сини краски. Жегата бавно се промъкваше в сенките, за да изпепели улиците на трескавата и оживена столица. Всяка сутрин, преди слънцето да зажули твърде силно, Хаким отиваше до едно близко кръстовище, където миеше стъкла и продаваше стари броеве на списания и натъртени плодове, откраднати от пазара предишната нощ. Сред шофьорите на минаващите коли имаше малко редовни клиенти. Лицата винаги се меняха, но за Хаким всички те притежаваха сходна самоличност - това бяха хора, които имаха свой живот, имаха приятели, имаха семейства, имаха пари и власт. Хаким гледаше как безупречно облечените малчугани от заможните квартали в източната част отиват в най-доброто католическо учебно заведение - една сграда от червени тухли в другия край на улицата. Понякога ги следваше чак до огромните стени, отделящи училището от останалия град. Хаким надничаше през портала, а учениците изчезваха в параклиса с кръста. Хаким винаги се чудеше какви ли тайни ритуали привличат стотиците младежи да влизат там. Децата играеха футбол и крикет на тревата около сградите, смееха се и се боричкаха, облечени в ризите си с копчета и късите си панталони. За разлика от децата в близките села те имаха лъскави бухалки и топки, защитно облекло и блестящи спортни екипи. Вечер Хаким си представяше, че те се завръщат в техните разкошни домове, при сияйно усмихнатите си родители, изпразват чантите си, издути от книги, тетрадки и моливи. Сърцата им бяха изпълнени с надежди и мечти за бъдещето - надежди и мечти, които Хаким никога не бе познавал. От запад прииждаше поток от туристи, отседнали в петзвездния международен хотел на града. Хаким често се чудеше защо им е на чужденците да прекосяват толкова морета, като и тук те пак живеят в лукс. Понякога си представяше, че е дете на някой от тях и един ден родителите му ще го повикат да заживее, както му подобава. Възхищаваше се на тяхното богатство и разкош, на колосаните им дрехи и кожените им чанти. Повечето от гостите на хотела пътуваха в лъскави коли с климатици, да не би случайно външният свят да им навреди. Когато край хотелските врати се натрупваха много коли, маслинената кожа на Хаким се покриваше с тънък слой сажди от газовете им. Хаким бе избягал от градското сиропиталище на дванадесетгодишна възраст. Излезе на улицата преизпълнен с такава увереност и мечти, че чак свят му се завиваше. За разлика от другите бездомни сирачета Хаким не се съюзи с никой друг, нито се включи в някоя просяшка група. Научи разни номера и хитрости - така намери своя ниша; и не се бъркаше в работата на никого. Когато му провървеше, разделяше изкараното с другите бездомни деца, като често ги спасяваше от побоищата на жадните за плячка улични бабаити. Децата уважаваха Хаким и се възхищаваха на независимостта му и на смелия му дух. В сравнение с другите сирачета той бе преуспяващ. Но това не бе достатъчно за него. След две години на улицата той осъзна, че крепостните стени на сиропиталището все още се издигат около него. Хаким копнееше да избяга от беднотията и потис-ничеството и да заживее в богатството и великолепието, което го подминаваше на улицата всеки ден. С цялата си душа той копнееше за едничкото нещо, което според него би му донесло свобода и вечно доволство. Това нещо бе богатството. Той бе готов да пробва всичко, да направи всичко, да отиде на края на света само и само да го получи. 2 Забраненият плод Като изплува от облаците прах и жега, Хаким излезе на пазара. Сърцето му се развълнува, сякаш опитваше да забие с пулса на процъфтяващия пазар, пръскащ живот във всяко ъгълче на улицата. Сергиите бяха претрупани с плодове и зеленчуци - всякакви видове и цветове, а купувачите пълнеха кошниците си и се пазаряха за цените. Ароматите на канела, кимион, кориандър, пипер и синап се смесваха с миризмата на кравешки изпражнения и с всепроникващия прах и така се раждаше неповторимото излъчване на събуждащия се пазар. Потният въздух се раздираше от глухите гласове на продавачите, които с надежда търговията да потръгне добре, крещяха имената на стоките си и напевно викаха цените им. Виковете им отекваха о прашните каменни стени, заобиколили старинния пазар. Между шляещите се хора се лутаха крави, а уличните кучета, търсещи късче храна, душеха всеки срещнат боклук. Над цялата картина се бе надвесила жълтата мъгла на облак прах. През мъглата се провираха слънчеви лъчи и караха каменните стени да хбърлят сенки върху спечената земя. Същите тези сенки са били тук векове наред, падали са все по същото време, всеки ден, безброй хилядолетия. Сменяли са се актьорите, ала сценарият и мястото на действи-ето са оставали едни и същи. Търговците всяка сутрин подреждаха стоките си, а после сядаха по турски пред импровизираните си сергии да продават своите чуждоземни платове, екзотични храни, силно ароматни масла, разкошни бижута и смели обещания за лековити еликсири. Хаким безмълвно наблюдаваше утринното оживление: тайните срещи, нечистите сделки и всекидневните драми, които хората възприемаха толкова насериозно. Изтънчените домакини пазаруваха на път за вкъщи след утринното кафе и маникюра. Учените се ровеха из старинните книги да намерят някоя омазана страница от книга на Чосър или Йеитс. Сред железариите имаше пенсионирани бизнесмени, които претърсваха планини от метал само и само да открият болтче като на радиото, купено преди четиридесет години. Гладният корем на Хаким гневно се обади - явно оскъдните остатъци храна в скривалището му под моста нямаше да помогнат особено. Той обгърна пазара с поглед и веднага прецени възможностите да се сдобие с храна. Видът на лъщящите под слънцето сочни пъпеши и манго напълни устата му със слюнка и той реши коя маса ще атакува. На другия край на алеята забеляза как една млада жена, облечена в огненооранжево сари, сваля покривалото на щанда си, а под него бе пълно с жълто и зелено манго. Встрани от масата вяло крачеше черна крава и метеше земята с муцуна, търсейки храна. Хаким чевръсто и безшумно се плъзна иззад гигантското животно. Клекнал зад хълбока й, той внимателно наблюдаваше как жената разтоварва стоката си от количката. Лицето й бе деликатно - нито усмихнато, нито тъжно. Тя изцяло се бе съсредоточила върху заниманието си. Хаким се загледа в нежните й кафяви очи под забрадката, покриваща челото. Те бяха меки и добри и сякаш говореха. Дълбоко в себе си той знаеше, че тя би го разбрала и би му съчувствала, дори би пожелала да му помогне да утоли глада си. Преди плахо да приближи щанда, за да грабне плячката си, той й благодари наум. С ъгълчето на окото си Сунали мерна една ръчичка в кафява ленена дреха да се промушва иззад стоящата наблизо крава и да се протяга към масата. Вместо да сграбчи ръката или да я удари, Сунали сподави усмивката си, когато видя как ръката се задържа над един плод, после над друг и накрая се спря на най-големия. Изпълнена със състрадание, Сунали продължи да работи и да се преструва, че не забелязва извършващата се под носа й кражба. Тя нарочно се порови по-дълго в един празен чувал на земята - не искаше да изненада момчето в този рисков момент и да нарани честта му. - Май се опитваме да крадем, а? - Гръмовният глас удари Хаким едновременно с тежкото коляно, което се стовари отгоре му, и той изтърва мечтания плод. Кравата, изтръгната от унеса си, измуча ниско и сипкаво и ритна прахоляк в лицето на Хаким. - Това явно не са обноските, на които те учих. Като се поокопити, Хаким вдигна глава и видя някогашния си директор от сиропиталището. Чертите на лицето му бяха мрачни и строги. Веждите под широкото чело като рамка обграждаха тъмните му очи. Косата му бе дълга, черна и гъста. Грижливо поддържаната брада придаваше властност на острата му брадичка. Той бе висок и слаб и носеше дълга, тъмна пелерина, която подчертаваше неприветливия му вид. Хаким погледна мъжа и си спомни смесеното чувство на презрение и страх, което бе изпитвал към него. Както винаги забеляза огромната бенка, щръкнала над дясното му око. Тя бе единственият дефект върху иначе хубавото и строго лице. Хаким си спомни годините в сиропиталището, за което отговаряше този необикновен човек. Заедно с другите сирачета той почти цяло десетилетие търпеше ругатните и безспирния порой от унизителни забележки, както и съсипващите шамари, държащи децата в безропотно подчинение. А най-върлият от всичките им мъчители бе мъжът, познат единствено като „Господаря". Господаря възприемаше общуването си със сирачетата като игра - игра, в която децата нямаха шанс да спечелят. Той харчеше за собствените си прищевки всичко, което успееше да изтръгне от корумпираните държавни управници за сиропиталището. В дълбока тайна се пазеше истината, че той кара сирачетата да работят за него, а в отплата храната никога не стигаше. И така, докато Господаря имаше и от пиле мляко, „чедата му", както обичаше да ги нарича, се бореха за оцеляването си. Дори сега Господаря изглежда не се интересуваше от съдбата на едно от избягалите деца. Той бе повалил Хаким на колене и стискаше яката на момчето с дългата си слаба ръка. След като безсрамно огледа стройната фигура на Сунали, Господаря се усмихна пред стреснатия й поглед. - Госпожице, уверявам ви, че не на такова държане уча възпитаниците си. Тоя тук - той перна главата на Хаким с опакото на дланта си - ми избяга, преди да му налея даже малко ум в главата. Господаря се държеше като кралска особа. Знаеше как да прикове вниманието на слушателя си, а също толкова съвършено умееше да очарова жените. Но внезапният му изблик на насилие бе изплашил Сунали. - Мога да науча само тези, които желаят да възприемат - каза той, като вдигна вежди и втренчи поглед в младата жена. Сунали изглеждаше разтревожена и безпомощна. С нов прилив на смелост Хаким опита да се откопчи от хватката на Господаря, но веднага откри безпомощността си. Господаря обърна глава и закова Хаким с поглед. После рече със злокобен глас: - Да крадеш от жена значи, че не я уважаваш. Никога не прави това. От силата на вперения в него поглед момчето потрепери в ръцете на Господаря. Мъжът прошепна тихо: - Само онези, които успеят да вземат забранения плод, без да ги хванат, могат да го вкусят. Нека това ти бъде за урок, сине - от твоя Господар. Той стисна още по-силно врата на Хаким, а Сунали притаи дъх. - Вдигни го - заповяда Господаря строго, като кимна към натъртения плод на земята. - Вдигни го и го дай на жената. - Той отново срита Хаким с коляно и пак го накара да се свие от болка. Момчето погледна нагоре към суровите черти на мъжа и в него закипя гняв - цялото лице се скри зад грозната бенка. На физиономията на Господаря плъзна ехидна усмивка, сякаш бе горд, че извиква такива чувства. Хаким се обърна да вземе плода и откри, че Сунали протяга ръка да го вдигне. Очите му срещнаха нейните - пълни със сълзи. - Моля, госпожице, позволете ми. Намръщеното лице на Хаким се превърна в игрива, лукава усмивка. Той се присегна и грабна огромното манго, което се сплеска в дланта му, и от него потекоха струйки сок. Стискайки здраво плода, той рязко замахна с ръка и халоса Господаря в слабините. Пронизан от болка, Господаря се сви и отчаяно изпищя. В отговор на вика пилетата в съседния месарски магазин лудо запиукаха от кафезите си. Хаким стана от земята и се обърна към Сунали. - ГоспоЖице, извинявам се... - Бягай! - изкрещя тя и с изненадваща бързина дръпна Хаким да го спаси от Господаря, който се опитваше да го сграбчи. Хаким се обърна към Сунали и засрамен от нейния тих смях, й се ухили смутено. После се усмихна тържествуващо на Господаря, който все още се превиваше от болка. Момчето с уважение допря дланите си, за да се сбогува със Сунали, а след това бързо изчезна в тълпата. Хаким бе усъвършенствал умението да изчезва сред кръстосващите се улички на пазара. Не му се наложки да се отдалечава много - вероятността Господаря да го хване бе малка. Скрит зад една сергия за сладолед, Хаким гледаше как той се клатушка като пиян моряк, докато Сунали припряно буташе количката си в обратната посока. С изцъклени очи Господаря оглеждаше тълпата да открие следа от Хаким, но не хукна по дирите му. Вместо да се мръщи заради безспорното унижение, което бе преживял, мъжът се усмихваше самодоволно. Господаря знаеше, че не може да хване бързоногото момче, но в дълбините на душата си бе сигурен, че пътищата им отново ще се пресекат. 3 Къщата на Господаря Хаким вървеше бързо през криволичещите улици и многолюдните пазари и мислеше как да си отмъсти на Господаря. Дълбоката обида, която усещаше, почти измести глада. Хаким не можеше да си обясни защо Господаря извиква у него такива силни чувства. Омразата към него бе най-силното чувство, което бе изпитвал някога. А в същото време се възхищаваше от Господаря, тайно си желаеше някой ден и той самият да може да упражнява такава власт и да всява уважение. Хаким бе решен да отмъсти на Господаря за унижението, което отново му бе причинил. Този път ще му даде да разбере - ще открадне една от безценните му скъпоценности. Не след дълго той се озова на последния етаж на къщата на Господаря. Разположено далеч от останалата част на мизерното сиропиталище, жилището на Господаря и богатата му трапезария бяха заключени и скрити от очите на честите посетители. Хаким бе открил това тайно жилище малко преди да избяга от сиропиталището и бе научил как да се промъква там незабелязано. Безброй пъти се бе ос-мелявал да проникне в забранената територия. Изучил бе всяка дъска на балкона и знаеше как да стъпва, за да не скърца. Сега се бе сгушил зад една колона на терасата и мъжете долу не го виждаха. Разговорът, доколкото Хаким успяваше да го чуе, бе откъслечен. Господаря се бе изтегнал в стола си. Изглеждаше замислен, потънал в собственото си мрачно настроение. Гледаше сина си Карун как се наслаждава на богатия обяд, сервиран на масата. Карун, който бе по-слаб от баща си, но по-лаком, ядеше трескаво. Най-сетне, след като изгледа как момчето погълна цяло пиле и се присегна към още едно, Господаря извика: - Привършихме. Отнесете това. Слугите се появиха на вратата и тръгнаха към масата. Лицето на Карун помръкна от досада. - Татко, не съм приключил с пилето - рече той. После се обърна към слугите - Оставете ... - Тишина! Ти се наяде - прекъсна го баща му. Отнеси го, „Шанти - заповяда той на колебаещото се слугинче. Карун, объркан, запрати с присвити очи кратък заплашителен поглед към излизащото слугинче. По брадичката му се стичаха сокове и храна. Господаря погледна сина си с отвращение. Той бе създал на Карун всякакви удобства, осигурил му бе най-прочутите учители, ала момчето не бе разбрало основните уроци, които баща му целеше да му преподаде. Карун по цял ден лентяйстваше, играеше комар с приятелите си, подиграваше се на сирачетата и тормозеше беззащитните слуги. Младежът се обърна към баща си, който сега бе затворил очи, сякаш това помагаше на храносмилането. - Татко, пак наминаха някакви градски чиновници да се оплачат за туй-онуй - пренаселено било, липсвало достатъчно място, как сме били съхранявали храната . - Гласът му бе пълен с високомерие. - Но аз се погрижих за тях. Господаря отвори очи и се втренчи в момчето, което продължи самодоволно: - Пратих ги да си вървят по живо, по здраво с по едно малко подаръче и нещата се оправиха. - Момчето спря за миг. - Татко, направо ми целуваха краката. - Нима? - Даже взе нещо да ми писва от тях, да ти кажа. Честна дума, татко, тия некадърни бюрократчета се плашат от мен, като тия плъхчета сирачетата. Още щом вляза в стаята, застават мирно. Доста ми е забавно да имам такава власт и сила над тях - усмихна се той надменно и победоносно. Очите на Господаря останаха затворени. - И ти наричаш това сила, сине? Наричаш сила това да хвърляш дребни пари на невежите бюрократи, да тормозиш сирачетата - бездомните улични плъхчета? Същински глупак си ти, Карун. – Той отвори очи и изгледа момчето презрително. Карун съкрушено погледна баща си. - Какво искаш да кажеш, татко? - Това, което искам да кажа, е, че ти не знаеш нищичко за силата. - Татко, нямам време за твоите философии - заяви Карун, опитвайки се да възвърне гордостта си. - Как така нямаш време, глупав идиот такъв? Опитах се да те направя директор на сиропита лището, но ти не можеш да се грижиш за него. Днес видях едно от твоите „плъхчета" да пълзи из пазара. Хванах го да краде, вместо да е при нас в сиропиталището и да ни изхранва. Като чу да споменава сутрешната среща, Хаким усети как в гърдите му кипва старият гняв. - Карун, ти нямаш нито умения, нито авторитет да ръководиш това място. Може би е време да го заслужиш. - Но то вече е мое, татко - заяви момчето. - Твое ли е ? - Бащата беше вбесен. – Нима действително вярваш, че това е твое? Той замахна с ръка към сина си, но удари една кана с вино, която се разля и изпръска бялата риза на момчето. Синът с гневен поглед, вперен в бащата, опита да отвърне: - Какво ... - Това е мое, Карун. Всичко това е мое и дори да реша да ти дам нещичко - той спря и повиши глас, - то няма да е истински твое, докато ти не го заслужиш! Яростта му нарастваше все повече. Хаким се усмихна, като видя Господаря да се ядосва. Карун винаги го бе отвращавал. За него бе привично да крачи наперено из сиропиталището и да раздава заповеди на всеки, когото срещне, да наема разни бандити, които да следят за изпълнението на разпорежданията му, за задоволяването на всяка негова нужда. Никой не го уважаваше, но се подчиняваха на заповедите му, защото се бояха от силата на баща му. Карун бе някак объркан. Неспокойно се помести в стола си, облегна се, сякаш да покаже пренебрежение. Господаря погледна сина си недоверчиво. При вида на жалкото същество пред себе си мъжът почувства как гневът му се усилва. Той се надигна от стола си, преобърна масата, а неприбраните чаши и чинии се озоваха на пода. Карун скочи от стола си слисан. Господаря се развилия из стаята. - Това, на което се опитвам да те науча, Карун, това, което ти, изглежда, не можеш да схванеш, е, че силата идва отвътре. Титлите, които носиш, положението, което си постигнал, не стоят в основата на истинската сила. Те както идват, така си и отиват. И тогава не ти остава нищичко. Господаря погледна сина си право в очите. - Какво би сторил, ако ти отнема и парите, и положението? Каква сила ще притежаваш тогава? Кой ще те слуша тогава, Карун? Силата, на която се радваш, зависи от поддръжката на другите хора. Това не е истинска сила. Истинската сила идва от това да знаеш какво искаш и да работиш за постигането. Тя, Карун, произлиза от същността ти - от вътрешната ти сьщност, не от твоето надуто его. Когато осъзнаеш как да обуздаеш тази сила, всичко останало ще си дойде на мястото. Гласът на Господаря затихна. Хаким се надвеси по-близо да чуе думите му. - Казвам ти това за твое добро, Карун, за наше добро. Заради нещата, които можем да свършим заедно... Помислили за истинската сила да ръководиш съдбата си и да създадеш цялото богатство, което някога би пожелал! - Татко, ако ти вече притежаваш познанието,за което говориш - очите на Карун отново светнаха, съвзел се бе от страха, - сподели го с мен. - Точно така, имам мъдростта, но я имам за себе си. Това са неща, които човек научава сам, със собствени усилия. Никой не може да ти вдъхне желанието да успееш - то трябва да излезе от теб. Без желание няма действие, а без дейсгпвие няма резултати. Желанието е един от ключовете към богатството и силата. За нещастие, на всяка твоя прищявка се угажда. Ти нямаш желание да направиш каквото и да било, Карун. Господаря спря, осъзнал колко напразни са обясненията му. - Татко... - взе да казва нещо момчето. - Замълчи, Карун, току виж нещо ти влезе в главата. И аз бях като теб - увлечен от живот с пиене и хазарт, обзет от мисли за власт и сила – или поне онова, което смятах за сила - постоянно се разпореждах и имах слуги, които задоволяваха всяка моя прищявка. Господаря затвори очи и потъна в спомени за отминалите дни. - Но имах късмет. Още на младини научих законите, чрез които да натрупам богатство, да всявам уважение и да управлявам съдбата си. Открих тези тайни от... - Той се поколеба за момент. - От кого? - намеси се Карун. Господаря наклони леко глава, като че да изрови спомена. - Срещнах едни човек - каза той със странен глас. - Открих един старец, познат като „мъдреца". Живееше в едно село... - Ама татко - прекъсна го Карун, - още като бях дете, ти все водеше разни духовни водачи и учители. Вече изучих всички науки и свещени писания от тях. За кой мъдрец говориш? - Ти трябва сам да го откриеш, Карун - отвърна Господаря с нескрито недоволство. – Само ти можеш да откриеш мъдреца. Единствено собственото ти желание може да привлече към теб това познание. Тъкмо мъдрецът ме научи на тайните на истинската сила. Ти сам трябва да откриеш мъдреца, Карун. Всеки от нас трябва да свърши това сам. А когато го сториш, те очаква съкровищница от познание по-ценна от всяко злато. Хаким се надвеси над парапета, а любопитството му нарастваше. Почти шепнешком Господаря каза на сина си: - Твоите мисли и чувства имат магнетична сила. Те са магнити, които привличат към теб хора, събития и обстоятелства. Онова, върху което се съсредоточиш, започва да приижда в живота ти. Всичко, за което помолиш, идва лесно, когато осъзнаваш източника на силата си и знаеш как да я използваш. Той се вгледа в сина си за момент. - Иска ти се да знаеш как да притежаваш тъкмо такава сила, нали? При мисълта за тази страховита сила Хаким усети огромно вълнение. Това бе ключът към богатството, за което мечтаеше. Господаря тръгна към вратата на път да излезе от стаята. - Татко, къде да намеря този човек? – попита Карун със съмнение. Той спря и пое дълбоко дъх. Този „мъдрец", както му викаш. Защо просто не ми кажеш какво си научил от него? Господаря се обърна към сина си. Хленчещите нотки на недоверие в гласа на момчето не бяха убягнали от вниманието му. Нямаше смисъл да се опитва да го учи на нищо. - Не знам, Карун, но чух, че в града има панаир. Може би трябва да започнеш оттам. Господаря изсумтя и отново се обърна към вратата. Хаким внезапно осъзна, че е напуснал скривалището си и опасно виси от балкона. Отдръпна се, но прекалено бързо. От тежестта на тялото му подът изскърца. Притаи дъх, затвори очи и с всичка сила се помоли. При мисълта, че го хващат и го връщат в сиропиталището, очите му се наляха със сълзи. Карун не бе забелязал нищичко, но Господаря спря насред път. Почувства нечие присъствие в сянката. Той погледна към балкона, но не видя нищо съмнително. Господаря наведе глава и излезе през вратата, като си мърмореше нещо. Господаря бе потънал твърде дълбоко в разговора, за да забележи раздвижването на балкона. Но като разбра, че някой ги е подслушвал, той усети във въздуха нечие нажежено любопитство, един страстен копнеж, пламнал от думите му. Знаеше, че не синът му ще открие тайните на мъдреца. Пред някое друго момче се откриваше тази възможност. Отдавна не бе усещал такава силна енергия, такова всепроникващо любопитство. Напомняше му за собствената му силна воля и решителност. Господаря често се бе чудил кой, ако не синът му би заслужил мъдростта, събрана в него, и по този начин би му помогнал да разшири влиянието си. Дори най-себичните хора, към които Господаря определено принадлежеше, понякога пожелават да споделят тайните на успеха си с човека, който би ги наследил. Как само бе желал да напътства такъв ученик. И ето че такъв един копнеж се бе промъкнал в къщата му, кимаше към него, викаше го за съвет. „Ами да", рече си той. „Може пък да е някой друг ученик. Този носи искрата." 4 Сенките на нощта Обладан от копнежа да открие мъдреца и тайните на силата, Хаким бързо се спусна по пътя и се отдалечи от сиропиталището. Знаеше, че думите на Господаря могат да променят хода на съдбата му. Но сега бе изморен и изтощен от случилото се през деня. Не му бе останала и капка сила да преосмисли онова, което бе чул. Като хвърли прощален поглед към децата затворници, Хаким се измъкна от сиропиталището и се залута из гъмжащите улици, водещи към скривалището му под моста. Едва десетина минути, след като тръгна из града, забеляза на тротоара едно момче. Сираче като самия него. Момчето бе дребничко и слабо, на възраст не по-голямо от Хаким, а лицето му излъчваше смесица от тъга и униние. Изражение, което Хаким бе свикнал да вижда по лицата на бездомните деца. Очите на момчето бяха влажни от напиращите сълзи, пълни със самота и отчаяние. Хаким познаваше това чувство, самият той бе усещал сълзите, извиращи нейде в дълбините на душата. Той бе устоял на опасността да се поддаде на мъката. Сега и това момче трябваше да стори същото. Хаким, застанал на отсрещната страна, продължи да изучава момчето. Изглежда неотдавна бе дошло на улицата. И може би заради това сърцето на Хаким се изпълни със съчувствие. Изплашеният, самотен вид на момчето накара Хаким да пожелае да му помогне. Ала стържещият в корема глад му напомни, че не може да предложи на детето нищо. Обърна се и изостави момчето. Здрачаваше се, а Хаким продължи пътешествието си покрай магазините, колите и велосипедите. Най-после стигна хладната сянка под моста и се намести под купчината одеяла и шалове, която му слуЖеше за легло. Заля го сънлива вълна. Светът се завъртя в една фуния от изтощение и момчето задряма. Минаха минути. Хаосът на дневния свят замря и на негово място нахлу светът на сънищата. Завършил бе още един ден и сега Хаким можеше да се отдаде на нощните приключения и лудории. Със завръщането си към нощта Хаким влизаше в света на кралете и кралиците, на воините и страстната любов. Можеше да властва над земи и да определя сам съдбата си, да пренапише историята и да остави своето наследство. В сънищата си той притежаваше каквото си пожелае. Бе силен и заможен, красив и уважаван, но преди всичко - обичан. Тези мечтания го утешаваха и успокояваха, че ако не наяве, то поне в сънищата си притежава ключа към богатството и щастието. Въздухът се изпълни с дъх на жасмин, а славеят запя песента си. Докато Хаким лежеше сгушен в самотното си ъгълче, в сянката пристъпи едно царствено създание. Бе жена, обгърната в семпла зелена наметка, която покриваше главата й и падаше на-диплена чак до глезените. Лицето й бе слабо, а чертите - изящни. Не носеше грим, нито бижута освен един пръстен с бляскав зелен камък на кутрето на дясната си ръка. Присъствието й освети сенките около нея и разпръсна тъмнината, както прахът се разпилява от вятъра. Движенията й бяха леки и безшумни и тя се плъзна към спящото момче. На главата си крепеше плетен кош. Тя приближи момчето с нежност, родена от желанието й да го благослови и защити от всичко лошо. Тя погледна Хаким така, сякаш знаеше нещо, сякаш усещаше нещо, което още нито самият той, нито останалите хора можеха да усетят. Сълзи на състрадание изпълниха очите й, но не паднаха на прашната земя. Тя се обърна, за да си върви, но внезапно спря, бръкна в коша и извади едно голямо зелено манго. ПодържЖа го за миг в ръката си, а после тихо се наведе и го постави до спящото момче. След един кратък последен поглед към дребното телце тя излезе от сенките на моста и изчезна в гъмжащите улици. *** В тихите часове, преди да се съмне, Хаким сънува, че е цар и живее в небесен палат под ярко синьо небе. Зад гърба му се стелеше изискана мантия със златна бродерия, която се плъзгаше тежко по светещи от чистота мраморни подове. Излезе в някакъв двор, където хиляди хора, стоящи наоколо, го приветстваха и му се кланяха с обожание. Около него се скупчи цял рояк слуги, които му предлагаха вино и месо. Вееха му с ветрила, за да го защитят от жегата, и не позволяваха нито капчица пот да се отрони от челото му. Премина през двора и влезе в огромна стая с високи тавани и поразително великолепие. На покритите с дъб стени бяха провесени гоблени. Ето че сега седеше начело на една дълга маса и гледаше упорито подредените за пиршеството печени пилета. От двете му страни танцуваха момичета, които изтръгваха пиянски смях от гърдите на многобройните, внезапно появили се придворни. На стената отляво забеляза дълга редица портрети. От строгите лица го гледаха царе с корони от злато. Плъзна поглед по картините и най-после се спря върху едно лице, приличащо на неговото. Изучи го по-отблизо. Да, това бе той - обгърнат бе в царска мантия и държеше жезъл, инкрустиран с диаманти. След това погледна към съседното платно и от празната му повърхност внезапно изникна друг един цар, облечен в царски одежди. Смехът затихна и поклонниците на Хаким се извърнаха от него, оставиха го сам-самичък. Неочаквано той се озова в двора сред тълпата, облечен в своята изтъркана кафява ленена риза. Новият цар излезе от мраморния палат и се загеда към тълпата. Хаким вече не бе център на внимание, не носеше символите на царската власт, потвърждаващи неговото богатство и важност. Сините небеса за миг се смрачиха и той се оказа напълно сам. *** Хаким се събуди с една-едничка мисъл: „Трябва да открия мъдреца и неговите тайни на силата." Изглеждаше просто. Ако успееше да открие мъдреца и да научи неговите тайни, Хаким щеше да притежава богатството и уважението, които винаги бе желал. А може би щеше да открие и щастието, за което копнееше. Хаким вярваше с цялото си сърце, че тази мъдрост трябва да стане негова. Достатъчно бе изстрадал в своето безобично, самотно съществование. Струваше му се, че през него е минал толкова живот, но сякаш той не бе живял. Защо пък да не бъде като гостите на хотелите или учениците от богаташките семейства? Откъде накъде само Господаря ще притежава правото да използва силата, за която спомена? Точно така. Ще напусне града, за да открие мъдреца. Хаким си припомни разговора между Господаря и Карун. Представи си алчната усмивка на Карун и пламъчето в очите му, докато баща му говореше, че и той може да притежава истинската сила. Хаким се отвращаваше от мисълта, че в дълбините и на неговата душа могат да покълнат семената на тази алчност. Но дори и да поникнеха, той никога не би станал така подъл и себичен като Карун. Щом научи тайните на богатството и щастието, ще сподели знанието си с другите бездомни сирачета. Ще притежава нещо ценно, което да даде на останалите. Точно в този миг Хаким реши да изостави скривалището си под моста - единственото място, макар и отвратително, което някога бе чувствал като свой дом. Някъде далеч от улиците на този град има мъдрец, който може да промени съдбата му. 5 Магията на ума Хаким безцелно се луташе из панаира, който бе пристигнал в града. Дочул бе как Господаря съветва Карун да потърси мъдреца тук. Тоба бе шега -спор няма. Но в едно беше сигурен: Всеки от пътуващите артисти бе минал през много индийски села и градове. Може би някой вВсе пак би могъл да му помогне да открие мъдреца. Хаким кръстосваше гъмжащите от мотоциклетисти, велосипедисти и пешеходци улици, докато пред погледа му изникна едно гигантско виенско колело. Гледайки го, в сърцето му пламна желание да се повози, но Хаким си напомни колко важна е задачата му. Целият панаирен площад, който всъщност беше плаж, бе обсипан с пъстри каравани. Като чу виковете и смеха на деца, Хаким се запъти към групата, събрана край една огромна жълта каравана. Той надникна вътре и видя фокусник в дълга синя мантия, избродирана със златисти звезди и полумесеци. Под островърхата му шапка се спускаше дълга бяла коса, която падаше на вълни по раменете му. А дългата бяла брада правеше лицето му да излъчва някаква мъдрост. По стените на караваната висяха сребърни звезди и цветя. Прозорците бяха покрити с черна хартия. Седнал на стол без облегалка, обграден от всевъзможни джунджурии, фокусникът изпълняваше обичайните номера: Вадеше от шапките си зайци, измъкваше монети зад ушите на децата. Малчуганите се смееха, но някои от по-големите, като видеха, че няма нищо ново, си тръгваха. Фокусникът явно не се впечатляваше. Едно момченце дойде по-наблизо, почти до фокусника, който бръкна зад ухото на детето, а после дръпна ръката си, свита в юмрук. Отвори я и в нея блесна сребърна монета. - Я-а-а-а - рече той закачливо. - Гледай да не приближаваш повече, че ще трябва да ти взема допълнително пари. Като видяха номера, децата се закикотиха. Фокусникът бръкна под стола и измъкна пъстра керамична маска. Половината бе бяла, половината - черна, с дупки за очите, оградени със сребристо, и с червени устни под изсечения нос. - Една от многото маски, едно от многото лица. Фокусникът сложи маската на лицето си, а после я захвърли и си сложи друга, а след това друга, и друга. - Все различни маски, все различни лица, а отдолу си оставаме същите. Ей това е истинска магия! Ухили се. Тълпата се размърда безучастно. Фокусникът не се смути от недоволството на публиката си, а се усмихна с обич и втренчи поглед в Хаким. После, като за край на представлението, се провикна към младата си публика: - Хубаво е да усещаш пясъка между пръстите на краката си. Деца, заведете родителите си на плажа. Не забравяйте да си събуете обувките. Той се обърна и чевръсто заприбира нещата си, а тълпата се пръсна объркана. Хаким приближи фокусника. - Извинете, господине - каза той любезно. - Чудих се дали не можете да ми помогнете... Ами, търся един старец, познат като „мъдреца". - Името ми е Малоуни и съм от Уелс. Не съм ирландец, нито шотландец и определено не съм британец. Аз съм си от Уелс. - Господине, мислих си, че понеже... Малоуни го прекъсна. - Някои викат, че съм кажи-речи подвижната лудница. - Усмихна се. - Може и така да е. Ела с мен. Току-виж успеем да открием стареца – той спря и погледна Хаким със сияйни очи, - мъдреца, когото търсиш. Хаким последва мъжа през тълпата, докато най-сетне стигнаха до една провиснала жълта палатка. - Това ще свърши добра работа - рече Малоуни под носа си. Изражението му бе благо, а ясните му очи отразяваха оранжевите и пурпурни оттенъци на озареното от залеза небе. Хаким последва Малоуни и влезе в палатката, понеже не искаше да го остави точно сега. Вътре палатката бе почти тъмна. Имаше само слаба светлина, която ги отведе до стена, покрита с криви огледала. - Ще дойдеш ли по-насам, синко? – Малоуни махна на Хаким да пристъпи по-близо до него и огледалата. Той се отдръпна, за да седне на един стол, който се появи сякаш от небитието. Хаким внезапно усети обградилата ги плътно тишина. Заслуша се внимателно да чуе шума на панаира, ала не успя. Огледа се. Мрачно беше, но успя да види, че пред него лежи голямо празно пространство. Зачуди се: това ли е палатката, в която бяха влезли? - Като влизаше в палатката, представяше си я с един определен размер - Малоуни отрази мислите на Хаким. – Времето и пространството са илюзия, приятелю. Умът е фокусник от класа. Най-много обича да ни погажда номера. Сигурно му харесва да мислим, че мечтите и възможностите ни имат граници. Колко се потя само да припомням на хората за истинската магия... Малоуни тихичко се засмя и продължи: - Единственото, което ни обгражда, синко, е полето на чистата потенциалност. Ние самите сме изтъкани от чиста потенциалност. Умът е безграничен, простира се по-далеч, отколкото можеш да си представиш. Щом осъзнаеш тази истина, вече не ти трябва друго познание..Всичко е ей тук. -Той потупа с пръсти гърдите на Хаким. - Ей на това казвам аз магия, нали така? Малоуни посочи отражението на Хаким в огледалото - набита, пълничка фигура, бегло напомняща кльощавото момче, което Хаким познаваше. Не за пръв път виждаше огледала, които си играят с образа. Като малък бе ходил на панаир, тичал бе от сергия на сергия, скитал се бе от палатка на палатка, докато настъпи часът да се върне в сиропиталището. - Това ти ли си? Нима това наистина си ти? -Хаким се обърна и видя как белобрадият мъж се подхилва зад гърба му. - Така значи. - Той се покашля и вдигна вежди. - А какво ще кажеш за този, синко? Хаким се загледа в огледалото. Образът, който отвърна на погледа му, бе висок и кльощав. - Това, което виждаш, твоята същност ли е? - Малоуни изглежда бе твърдо решен да предизвика отговор. Хаким се почувства объркан. „Очевидно не. Това са залъгалки за деца", рече си той. - Да, да, ами сега? - гласът бе безмилостен, заставяше Хаким да се обърне пак към огледалото. -Това ли е твоята същност? - Гласът преля в заразителен смях. Хаким погледна внимателно отражението си в огледалото. Е, това със сигурност е самият той. Изследва внимателно устата си, тънкия си нос. Внезапно осъзна, че не познава лицето си чак толкова добре. - Ти действително си бил на този панаир преди няколко години. Тогава аз съм бил в Уелс – каза гласът, сякаш да му вдъхне доверие. - Но питам се, дали тогава си видял същото това лице. Или пък е било лицето, което си видял, когато си се погледнал за пръв път в огледало. А чие лице виждаш в сънищата си? Чие лице ще носиш, когато остарееш и побелееш? Лицата, които носиш, са като героите в една пиеса, но твоята същност е сьздателят на тези герои. Гласът го галеше, сякаш нежно докосваше някакъв далечен, потънал дълбоко спомен, и Хаким усети покой. - Отвъд този въображем свят има един мечтател, който разкрива мечтата. Не питай кого виждаш, защото ще видиш само маски. Питай кой вижда. Дириш някого, когото вече познаваш, момчето ми. Търсиш го навън, а той е вътре в теб. Настъпи мълчание. Последвалите секунди сякаш се разтегнаха в часове. Когато вдигна поглед, огледалото бе изчезнало. Малоуни го нямаше, стопил се беше и столът, на който бе седял. Хаким се огледа. Все още бе сумрачно, ала вътре беше съвършено празно, сякаш никога не е имало каквото и да било. Стените на палатката се издуваха леко от ветреца, вдигайки прах при допира си в земята. Хаким побърза да излезе. Малоуни се бе облегнал на една сергия за храна и невъзмутимо похапваше сандвич.\nПоследна промяна: 21.04.2010 21:34\n18.04.2010 09:22 - 1 day with Milen Stoyanov in Bosnia\nПрочетен: 3213\tКоментари: 6\tГласове: 6\nПоследна промяна: 27.04.2010 19:17\n16.04.2010 02:11 - Добро утро!\nЩе погледна в очите ти днес\nи ще премина през тях.\nКакто преминава погледът ми\nпрез прозореца на стаята ми вечер.\nАз не съм човек обикновен\nЗащото имам живот вечен.\nИ няма да кажа нито една дума\nПросто ще наблюдавам.\nТова което има в мен и в теб.\nА ако виждаме го и двамата.\nТо тогава прозорецът ще се е отворил\nИ в стаята е влязъл въздух.\nИ аз отново ще живея днес.\nС усмивка облечен!\nПрочетен: 3785\tКоментари: 6\tГласове: 7\nПоследна промяна: 24.05.2013 12:42\n12.04.2010 12:39 - Shri Ganesha - mantra\n09.04.2010 15:49 - m&m - http://www.sahajayoga-bg.org/\nПрочетен: 3499\tКоментари: 6\tГласове: 7\nПоследна промяна: 11.04.2010 19:39\n06.04.2010 15:52 - Just .... Skype - http://www.sahajayoga-bg.org/\nднес успях да медитирам\n: въпреки ,че кате стана скоро след мен ибеше в стаята ,но си казах още по-добре нека я огрее и нея мога и в нейно присъствие: и знаеш ли в началото като ,че ли нищо не се случваше беше просто като релаксация\n: но след това започна мощен процес\n: направо ме засмука отгоре\n: цялото ми тяло трептеше\n: усещах мощни вибрации ,които мощно ме разтърсиха\n: след това ме отпусна и аз се поразсеях ,но после опитах пак и се случи отново\n: усещах не само тялото си ,но и аурата около него .после повиках кате, докато съм в това невероятно силно преживяване да и направя бандан и да и вдигна кундалини\n: дланите ми бяха изтръпнали дълго време след това\n: като че ли ток ме бе разтресъл\n: много рядко ми се получава такава медитация\n: но когато се случи е изумително и разтърсващо\n: и това ,което душата ми изпитва след това е най-дълбока благодарност,благодарност и пак благодарност!\n: после гушнах снимката на шри матаджи да я занеса на по -потайно място\n: и знаеш ли както я бях прегърнала се почувствах така сякаш прегръщам не снимка ,а самата Шри Матаджи\n: после изпитах желание и я целунах няколко пъти по челото\n: като моя майчица\n[1:20:07 PM] : сега мислите ми са включени на вълна как да направя така ,че повече хора да имат възможността ако са готови и имат желание да изпитат подобно нещо\nПрочетен: 6465\tКоментари: 3\tГласове: 7\nПоследна промяна: 09.04.2010 13:30


Сонар - разберете какво е сонар? Прочети повече от тук.\nСонар /от английски sonar, Sound Navigation And Ranging – определяне на местоположение и обхват с помощта на звукови вълни/ е инструментален хидроакустичен комплекс, използващ акустични сигнали за определяне положението на неподвижни и плаващи обекти под вода. Работата на подобни устройства е базирана на принципите на хидроакустиката, който изучава особеностите на разпространението, отражението и затихването на звуковите вълни в реална водна среда.\nИзвестно е, че звуковите вълни са единственото ефективно средство за предаване и получаване на информация под вода. От всички видове енергия, известни до момента, звуковата може да пътува на най-големи разстояния във водата.\nКак работи сонарът?\nОсновните елементи на сонара са подводен излъчвател, който създава звукова вълна, и приемник (хидрофон), който приема отразения ехосигнал. Получените сигнали се изпращат към индикаторни устройства: записващо устройство, електродинамичен високоговорител, телефони, електронно-лъчева тръба. Рекордерът измерва и записва разстоянието до обекта електрохимично на лента. С помощта на телефони и електродинамичен високоговорител получените сигнали се прослушват на аудио честотата и се класифицират. На катодно-лъчева тръба се показва сигнала от обект и се измерва разстоянието и посоката до него.\nКакви видове сонари има?\nСпоред принципа на действие сонарите се разделят на два вида: активни и пасивни.\nАктивните сонари излъчват звуков сигнал, отразяващ целта и връщащ се в приемника. Тъй като скоростта на звука във водата винаги е приблизително една и съща (1,5 км / сек), като се определи времето между изпращането на сигнала и връщането му като ехо, можете да се изчисли разстоянието до обекта.\nПасивните получават звуковите сигнали, които излъчва самата цел. Тъй като рибите излъчват твърде слаби звукови сигнали, пасивният сонар почти не се използва за риболов от лодка. Най-често такива устройства намират приложение при различни изследователски цели.\nЗа какво се използват сонарите?\nТе имат много приложения. Например, на подводниците са инсталирани инструменти за събиране на информация за околната среда и навигацията. Понякога риболовните лодки също са оборудвани със сонари за откриване на рибни ята, а биолозите използват тези устройства, за да изучават звуците, издадени от морските обитатели.\nТака наречените циркулярни и секторни сонари се използват доста успешно за изграждане на зони за сигурност и периметри. Такива устройства биват инсталирани на входа на пристанищата и петролните платформи. Преносимите устройства от своя страна често се използват от водолазите. А сонарите за странично сканиране са изключително полезни при дейности, които са свързани с полагането и поддържането на различни подводни комуникационни кабели и тръбопроводи. Видът на водата, в която се използва сонар, оказва силно влияние върху неговите характеристики. Така например звуковите вълни са по-ефективни в чистите води. В солените водоеми звукът се абсорбира и отразява от солите, които са разтворени във водата. Високочестотните вълни, както и вълните с ниска честота, са доста чувствителни на подобно разсейване и затова не успяват да проникнат в солените водоеми. В случай, че във водоема има повече кал, пясък и растителност на дъното му, те имат способността да поглъщат и разпръскват сигнала на звука, като по този начин рефлектират върху силата на отразените сигнали, като значително я намаляват. Скалите, коралите и всички други твърди предмети пък отразяват аудио сигнала по-лесно.\nАко подобен тип статии ви харесват може да се абонирате за нашия безплатен мейл бюлетин и да станете част от нашето мини технологично общество, което вече наброява над 50 човека.


България - Босна и Херцеговина прогноза за мача / 23.03.2018\nБългария и Босна няма да блестят в предстоящия приятелски сблъсък\nБългарският национален отбор по футбол ще се изправи срещу тима на Босна и Херцеговина в предстоящите приятелски срещи между национални тимове. Срещата ще се играе на „Лудогорец Арена” в Разград. Очертава се интересен двубой.\nБългария посреща тима на Босна и Херцеговина във втора поредна контрола след края на квалификациите за Световното първенство. В последния си приятелски двубой „лъвовете” надделяха с 1-0 над Саудитска Арабия. България завърши на 4 позиция своята група в квалификациите, като може да се похвали с 4 победи и 1 загуба в 5-те си домакинства. Те обаче бяха на „Васил Левски”. Очаква се Петър Хубчев да заложи на възможно най-доброто от състава, като отново в нападение ще се разчита най-вече на Ивелин Попов. Андрей Гълъбинов обаче също е с големи шансове да застане на върха на атаката. Залози за тази среща може да откриете в сайта на онлайн букмейкъра Bet365, който ви посреща с апетитен бонус за нови клиенти.\nБосна и Херцеговина има защо да съжалява след квалификациите, понеже държеше второто място в своята група в ръцете си, но го пропиля. Тимът завърши на трето място и се прости с надеждите си за участие на финалите. В петте си визити Босна регистрира 2 победи, 2 загуби и 1 равенство. Тимът изигра и 2 контроли след края на квалификациите. В тях записа 0-0 срещу САЩ и загуби минимално срещу Мексико. Според новините преди мача се очаква Един Джеко да не вземе участие в срещата, но все пак всичко зависи от решението на наставника.\nБългария срещу Босна и Херцеговина\nПрез 2008 година двата отбора отново изиграха контролен мач помежду си. Тогава България спечели с 1-2 след попаденията на Димитър Бербатов. Очаква се интересен двубой в Разград, в който и двата тима ще се опитат да покажат добър футбол. Твърде вероятно е треньорите да опитат и по нещо ново. Климатичните условия в страната едва ли ще позволят провеждането на твърде класен сблъсък. Точно поради това смятаме, че срещата ще завърши без много блясък, а и без твърде много попадения. Под 2,5 гола в двубоя е нашата основна прогноза за мача. Като втори вариант ще посочим равенството в резултата.


ТРАНСПЛАНТАЦИЯТА НА ПЕНИСА И СКРОТУМА Е УСПЕШНА ЗА АМЕРИКАНСКИ ВЕТЕРАН ЕДНА ГОДИНА ПО-КЪСНО, КАЗВАТ ЛЕКАРИТЕ - СУТРЕШЕН МИКС\nОсновен Сутрешен Микс Ветеран, ранен от IED, се „чувства цял“ сега след пробивна трансплантация на пенис и скротум\nВетеран, ранен от IED, се „чувства цял“ сега след пробивна трансплантация на пенис и скротум\nПреди близо десетилетие крайпътна бомба в Афганистан избухна, взривявайки гениталиите на американски войник. Сега, казват лекарите, той отново се чувства цял, след като получи революционна трансплантация на пенис и скротум.\nВ писмо, публикувано в четвъртък в New England Journal of Medicine, Лекарите от Медицинския факултет на Джон Хопкинс казват, че първата трансплантация на пенис, скротум и долна коремна стена е била успешна. Година и половина след като претърпя обширна операция в Балтимор, войникът, който избра да остане анонимен, открива, че представата му за себе си се е подобрила и биологичните му функции до голяма степен са се върнали към нормалното.\nТой има почти нормална ерекция и способност да постига оргазъм, пишат лекарите тази седмица, добавяйки, че пациентът може също да уринира изправен и без да се напряга, като урината се отделя на силна струя.\nТова е първият път, когато се чувства нормално от дълго време, каза Ричард Джеймс Редет III, професор по пластична и реконструктивна хирургия в Медицинския факултет на Джон Хопкинс. NBC News.\nВетеран получава трансплантация на пенис и скротум в хирургия, според лекарите е първо медицинска\nПациентът, който също загуби краката си, когато стъпи върху самоделно взривно устройство в 2010, е един от повече от 1300 американски войници да получи наранявания на гениталиите в Афганистан и Ирак между 2001 и 2013 г. За мнозина раните имат брутално психологическо въздействие. Връщайки се от война, войниците са изправени пред мрачно бъдеще, в което може никога да не са баща на биологични деца, а създаването на интимни отношения или изпитването на сексуално удоволствие изглежда невъзможно. Влошавайки нещата, някои смятат да обсъждат нараняванията си за табу.\nW.P. Андрю Лий, ръководител на пластичната и реконструктивна хирургия в Медицинския факултет на Джон Хопкинс, нарича състоянието неизказано нараняване от войната.\nВ скорошна статия в Технологичен преглед на MIT , раненият ветеран, който поиска да бъде наречен с псевдоним Рей, каза, че загубата на краката не го е притеснявала особено. Той бързо се научи да ходи на протези и нямаше проблем да излиза на публично място по шорти. Но той до голяма степен запази другата си контузия в тайна, като не каза на никого освен на семейството си.\nРей, който сега е на 30-те, е имал опцията за фалопластика, която включва използване на кожа от други части на тялото за създаване на изкуствен пенис и ще изисква от него да използва помпа преди полов акт. Но лекарите от Johns Hopkins предложиха нещо по-смяло - присаждане на пенис, скротум и коремна стена от починал донор, което би означавало също и трансплантация свързаните нерви, мускули и кръвоносни съдове.\nПреди операцията на Рей в Балтимор през март 2018 г., четири други медицински екипа съобщиха, че са извършили успешни трансплантации на пенис. Едно, което се проведе в Китай, по-късно беше отменено, защото получателят и съпругата му установиха, че това им причинява само по-голям психологически стрес. Друг, в Южна Африка, доведе до това, че получателят е баща на дете само шест месеца след операцията.\nНо трансплантацията, извършена на ранения ветеран, беше далеч по-обширна поради тежестта на нараняванията му. Разговаряйки с Лос Анджелис Таймс, Къртис Четруло, трансплантационен хирург от Масачузетс, който през 2016 г. извърши първата трансплантация на пенис в Съединените щати, нарече това истински квантов скок.\nПроцедурата е значително по-сложна от чернодробна или бъбречна трансплантация, която обикновено включва подмяна само на един вид тъкан. Трансплантация на пенис, преглед докладвано, е хаотично сливане, което води до зашиване на широки милиметри кръвоносни съдове и нерви с незначителни шевове. В 14-часовата операция участва екип от около три дузини медицински специалисти.\nНоваторската операция също принуди лекарите да се борят със сложни етични въпроси. Ако тестисите на донора бяха трансплантирани по време на процедурата, реципиентът потенциално би могъл да роди дете с генетичен материал на другия мъж. В крайна сметка след консултация с биоетици , екипът на Джон Хопкинс реши да не го прави.\nНоваторската трансплантация на пенис ще даде на ранените ветерани „чувство за себе си“\nТрансплантацията идва с някои дългосрочни усложнения. Получателят вероятно ще трябва да приема лекарства против отхвърляне до края на живота си, което може да го изложи на риск от инфекции, проблеми с бъбреците и някои видове рак, съобщава Times. Имуносупресорите, които пречат на тялото му да отхвърли трансплантацията, могат да отслабят цялостната му имунна система, което означава, че той трябва да мийте ръцете му непрекъснато.\nНо Рей отхвърли тези опасения, казва на Прегледа че приемането на трансплантацията беше едно от най-добрите решения, които някога съм вземал. Процедурата значително подобри качеството му на живот, каза той, и му даде нова увереност да се срещне с нови хора.\nТази операция беше начин за мен да преодолея този малък подсъзнателен глас или каквото и да е било, което винаги ще ме кара да се чувствам различен от всички останали, Рей каза Прегледът. Това беше една от онези наранявания, които наистина те стресират и си мислиш: „Защо да продължавам?“ Предполагам, че винаги съм запазил истинската надежда, че има отговор там.\nЗасега прекомерната цена на процедурата я прави недостъпна за повечето ранени ветерани. Както Ели Розенберг от The Washington Post съобщи миналата година, трансплантацията не е била покрита от застраховка. Болницата поема по-голямата част от разходите, които се оценяват на 0 000 до 0 000.\nНамирането на донори на органи също е предизвикателство, особено като се има предвид неудобството да се питат скърбящи семейства за гениталиите на наскоро починалия им роднина. В случая на Рей лекарите бяха намерение да намерят донор който беше млад и здрав, имаше подобен тон на кожата и беше само на два часа от болницата. Минаха пет години, преди да се появи един.\nСемейството, което направи възможно трансплантацията на Рей, поиска да остане анонимно, но каза в a изявление чрез Джон Хопкинс миналата година, че те бяха много горди, че нашият любим човек успя да помогне на млад мъж, който служи на страната си.\nВъпреки че само мъже с наранявания на гениталиите са били получатели на трансплантации на пенис, остава възможността в крайна сметка същата хирургична техника да се използва за операция за смяна на пола върху транссексуалните мъже. Тази перспектива обаче все още е далеч в бъдещето, като лекарите от Johns Hopkins казват, че планират първо да усъвършенстват процедурата върху ранени ветерани.\nмалко дете умира на круизен кораб\nмога ли да отида в куба


лайфстайл Десет от най-страшните места на света\n© Wikipedia.org / Esparta Palma\nВратата към Ада се намира близо до туркменистанското село Дарваза в пустинята Каракум. През 1971 г. екип съветски изследователи пробива земята там, за да започне извличане на природен газ. Оказва се обаче, че там има голяма пещера с 25 м дълбочина и диаметър от около 60-70 м, която се уголемява от постоянно излизащия природен газ. Горящият газ пък дава на хората причина да нарекат мястото "Врата към Ада".\nНай-подходящото време човек да тази забележителност е през нощта. Тогава пламъците контрастират на черния кратер, показвайки една невероятна гледка. Имайте предвид обаче, че жегата е толкова голяма, че ще можете да издържите едва няколко минути край Вратата към Ада.\nТова е едно от най-бруталните и откровено плашещи места на света. Мрачната история на острова води началото си от фермера дон Хулиан Сантана, който през 1950 г. намира трупа на удавено момиченце. Духът на момиченцето започва да го преследва и за да се спаси от нея, мъжът окачва кукла на едно дърво. Очевидно само с една кукла не е можело да се спаси от жестокия дух, тъй като връзването на кукли по клоните на дървета се превръща в мания за човека.\nДо смъртта си през 2001 г. той е успял да събере повече от 1500 кукли, които висят обесени на дърветата около дома на злополучния фермер. Според някои Сантана е получил инфаркт, а според други е бил намерен удавен, досущ като момиченцето.\nВ момента островът е собственост на братовчеда на Сантана - Анастасио. Той превръща мястото в туристическа дестинация, където хората идват да видят зловещата гледка на обесените, оцъклени кукли (и най-вероятно да загубят съня си за поне месец).\nИ в случая не костите, черепите и усещането за смърт са толкова страшни, колкото множеството легенди за бродещи духове, заговори и тайни убийства, при които за жертвата не се чува и дума повече. Но все пак скелетите на над 6 млн. мъртъвци спомагат мястото да е, меко казано, страшно.\nХълмът на кръстовете е свято място за католическите поклонници, където те оставят кръстове и статуи на Христос или на Дева Мария. Предполагаемото начало на поставянето им на хълма е след въстанието на поляци и литовци срещу Руската империя от 1831 г.\nЗа повече от век поклонниците на католицизма са донесли десетки хиляди кръстове, разпятия, статуи на Дева Мария и много други. Макар и свято, това място е дълбоко стряскащо и притеснително. Когато видиш толкова разпятия на едно място, в усещането има нещо наподобяващо онзи остров с куклите.\nХотел "Стенли" в Колорадо, САЩ\nКогато Стивън Кинг пише "Сиянието", той е вдъхновен от един истински хотел - хотел "Стенли" в Истес Парк, Колорадо, САЩ. Посетителите на хотела свидетелстват за сериозна паранормална активност. Предвижвания на предмети, без някой да ги мести, странни "явления" се появяват върху снимките, пиано, което свири само и т.н.\nЕдна от легендите е, че Фрийлан О. Стенли, построил хотела, или сестра му Шансонета Стенли все още обитават като духове мястото.\nХайде сега да си поиграем на лесни въпроси. Ако ви се налага да избирате къде да попаднете, дали в някое обитавано от духове място, или в Чернобил, където радиацията още е твърде висока, за да се живее, къде бихте избрали? Духовете ще ги ядем на закуска, обед и вечеря, само и само да не попадаме в онова наистина мъртво място.\nАварията в ядрената централа през 1986 г. носи пряката смърт на 31 души и непряко нанася поражения, които са толкова големи, че не могат да бъдат измерени, големи вълни от имигранти и широко разпространение на раковите заболявания. Чернобил определено е място, къдего не искаме да попадаме, но след години, когато радиацията спадне, е вероятно това да стане гореща туристическа дестинация за любителите на страховитите усещания.\nДяволското игрище за голф в Долината на смъртта в САЩ\nПредставете си място, от което лъха на смърт. Дяволското игрище за голф в Долината на смъртта представлява обширна област от засъхнала в причудливи остри форми солена тиня. Говори се, че единственият, който може да хареса това място, е дяволът, затова и е наречено така. И въпреки това има туристи, които си плащат, за да видят как е там.\nФермата за тела в Ноксвил, щата Тенеси\nТова, което звучи като нискобюджетен хорор за извратен сериен убиец, всъщност представлява площадката на едно от най-полезните за медицината и правото проучвания - на университета в Тенеси, изследващо скоростта на разлагане на човешкото тяло и животните. На площ от около 10 декара, оградена с масивна ограда и бодлива тел, са разпръснати множество органи, телесни части или цели тела, поставени в различни пози, за да се следи как се разлагат. Над 100 трупа се даряват всяка година.\nТова е второто място на света по брой самоубийства след моста Голдън Гейт в Сан Франциско. Гората в подножието на планината Фуджи, всяка година привлича десетки люде, желаещи да сложат край на живота си. Дали е от връзката с демоните от японската митология, която се приписва на гората, или от някакво странно магнитно поле, никой не знае.\nИз Аокигахара има накачени табели, които би трябвало да попречат на потенциалните самоубийци, а всяка година доброволчески групи се включват в т.нар. "годишен лов на тела", в който се издирват труповете на самоубийците. Легендата разказва, че през XIX век семействата изоставяли своите възрастни роднини там, за да умрат. Другото болезнено плашещо нещо е неестествената тишина в тази гора.\nКостницата в Седлец, Полша\nКостници по света има много и почти всички представляват някакъв вид туристическа атракция. Въпреки това малкият параклис близо до Кутна Хора, съдържащ скелетите на около 40 хил. души, може да бъде повече от шокиращ и впечатляващ. За разлика от повечето костници, където тленните останки са складирани и подредени на рафтове, тук те се ползват за украса на храма. Шокиращо е някак да видиш полилей от човешки кости и стени, украсени с черепи.\nИсторията разказва, че през 1278 г. игуменът на Седлец донесъл от Йерусалим нещо от гробницата на Иисус. Оттогава множество католици от цяла Европа изявили желание да бъдат погребани в гробището на църквата. Когато през XVI век вместимостта му се изчерпала, персоналът на храма изкопал всички кости, които по нареждане на местните васали били превърнати в украса.\nПубликувано от Никола Никифоров 21 април 2015, 17:17\nDa super e .\nтова е много страховито


Спестяване от такси – получаваш отстъпки от такси и комисиони, в сравнение с банкиране в офис на банката. Всички операции през дигиталните канали на банката са значително по-евтини от традиционното банкиране в клон. Това означава, че освен време, с дигиталните канали ти предоставяме възможност да спестиш и пари.\nКолко точно можеш да спестяваш, виж в раздел "Такси“\nИнформираност – чрез постоянния достъп, който имаш до средствата си, можеш да бъдеш винаги информиран за тяхното състояние. Не забравяй да се абонираш и за Viber/SMS/email известявания. Не само ползването на услугата е безплатно, но имаш възможност да избереш за какви събития да бъдеш уведомяван.\nМожеш да заявиш Viber/SMS и/или имейл известявания, с които да получаваш информация в реално време за различни събития, свързани с твоето интернет банкиране.\nЗа безпроблемната работа на Услугата, компютърната конфигурация следва да отговаря като минимум на следните изисквания:\nОперационна система: Windows 8.1, 10 или 11, Linux* или MAC OS;\nИнтернет браузър, поддържащ работа със 128 битово криптиране, с инсталиран и работещ Internet Explorer 10 или 11 или друг браузър **\n*За използването на Linux операционна система, е необходимо компютърът да разполага с графичен интерфейс.\n*Имаш възможност да подписваш с КЕП независимо от използвания браузър и операционна система чрез услугата за електронно подписване – BISS на БОРИКА АД. За да използваш BISS е необходимо програмата да бъде инсталирана, заедно със съответните компоненти, спрямо използваните операционна система и браузър. Информация за необходимите настройки ще намериш в профила ти за интернет банкиране, меню Настройки >> Технически изисквания.


Признаци на гардиаза и кръвен тест за антитела срещу ламблия - Деца January\nДеца Опосторхиазата е паразитна болест, причинена от инвазията на тялото на ларвите Metagonimus. Това е най-малкият от видовете паразити, които се срещат при хората.Паразидите Metagonimus са най-често срещани в Далечния Изток, Сибир, Манджурия, Балканите, както и в Израел и Испания.\nДеца По някаква причина мислите дали да дадете пират на детето си. И това е правилно. Pirentel за деца понякога е необходимо, но много по-често - не е необходимо.\nДжуджето е тъмен червей, чийто паразит причинява заболяване, наречено хименолепиаза. Хелминт има тяло с дължина до 5 см, светло оцветено, което се състои от главата с гърди, врата и тялото.


🎰 Aztec Gold - Mega Jack ▷ Играй БЕЗПЛАТНО в Rotativki.Online\n🎰 Aztec Gold – Mega Jack\nAztec Gold e класическа слот машина с 5 барабана от серията Mega Jack на българската Casino Technology. Ротативката с пирамиди Златото на Ацтеките Ви предлага да играете с 5, 15, 21, или 25 печеливши линии, като процента на изплащане към играча достига солидните 96.50%, а максималната печалба е 10 000.\nЗа съжаление игрите от мултигейм софтуера Mega Jack може да се намерят предимно в някои от наземните казина и нямат онлайн версия в Българските казина. Собствена версия на Aztec Gold има онлайн казиното на bwin, която може да изпробвате в допълнение с атрактивния бонус то 100% до 400 лева за нови клиенти.\nВ началото на 2020 с нова версия наречена Aztec Gold Megaways се включиха и популярния провайдър iSoftBet. Новата версия няма много общо с познатата у нас игра, но пък предлагата иновативната функция Megaways, която увеличава печелившите въззможности до цели 117649. Към новостите на последната версия на Aztec Gold са и т.нар cascading wins (каскадни печалби) and Aztec gold cash respins (повторни завъртания). Най – новата версия на Aztec Gold ще може да играете в казиното на Betano.\nКакви бонуси и опции може да намерите в Aztec Gold?\nЗаместващ символ – когато се появи на 2-ри, 3-ти и 4-ти барабан, той замества всички останали символи, с изключение на скатера\nДракон е джакпот символа на Aztec Gold – ако имате 5 такива на на активната линия те ще ви донесат максимална печалба или джакпот\nПирамида е скатер символа на Aztec Gold – ако имате шанса да уцелите 3 символа Пирамида на на 3-ти, 4-ти и 5-ти барабан ще се стартира бонус играта “Пирамида”. В тази бонусигра играчът има право на три опита за избор на пирамида, и всяка му носи съответната печалба. Стойността на бонуса се получава от спечелените точки, умножени по крайния залог.\nДиамантен бонус – когато е в бонус играта “Пирамида”, играчът има шанс да попадне на Диамантената пирамида, което го извежда в новото ниво – „Диамантен бонус“. На екрана са показани пет реда по пет плочи. Играчът ги селектира една по една, с шанс да спечели голямата награда. Бонусът свършва, когато се падне на символът „Змия“. Тогава събраните спечелени точки се умножават по стойността на крайния залог.\nХаресва ли ви Aztec Gold - Mega Jack?


7-те най-дразнещи неща в секса за мъжете - ᐉ Любопитно • лайфстайл новини за начин на живот, диети, здраве и мода | ФАКТИ.БГ\nТрагедия с полицай в Сливо полепреди 3 минути\nАкрапович: Няма да има продажба на Али Соупреди 11 минути\nПриказка от джипката на Шехерезадапреди 14 минути\nРусия изпраща четирима туристи в Космосапреди 16 минути\nЕдва 1% от хората разпознават този опасен симптомпреди 18 минути\nСъдят рецидивист, купил си ракия с фалшива банкнотапреди 24 минути\nДа легнете неподвижно и да затворите очи е сигурно най-лошото, което можете да направите\n7-те най-дразнещи неща в секса за мъжете\nПубликувана: 1 Януари, 2021 00:30\n96 КОМЕНТАРА | ВИДЯНА 8298\nМъжете рядко изразяват капризите си в леглото, но определено има неща, които ги дразнят. Това, че след това не ги обсъждат, не означава, че това не ги дразни, както и ги кара да се замислят при следваща интимна среща, или просто да потърсят подобни ласки другаде. Нека да видим кои са онези привички и действия на жените в леглото, които най-много дразнят мъжете, пише trafficnews.bg.\nПоза “морска звезда”\nДа легнете неподвижно и да затворите очи е сигурно най-лошото, което можете да направите. Мъжът държи да знае, че партньорката му е стигнала с него до секс не от липса на друг избор, а от силно желание. Затова различните страстни и нежни движения от ваша страна се приветстват с две ръце. Както и блажените стонове, учестеното дишане и искрените изпъшквания. Тук обаче внимавайте – недейте да вдигате врява, все едно сте на стадиона. Театралността на места е уместна, но в леглото е излишна.\nАко ви се водят задушевни разговори, направете го преди или след секса. Но не и по време на любовната игра! Мъжът възприема говоренето по време на акта като лична обида – той е сигурен, че ако жената иска да си поприказва с него в сюблимния момент, тя не разчита да получи каквото и да било удоволствие от процеса. Така че запомнете едно просто правило – максимално допустимите приказки при секс са името на партньора (с нежен глас), обръщенията тип “любими” и кратките възхитени фрази относно самия акт (съдържанието им и нивото им на цензурност варират според предпочитанията на говорещия). Ако все пак много ви се иска да поговорите за новата си блузка по време на акта, стиснете възглавницата със зъби и ѝ споделете всичките “любопитни” факти относно тоалета ви. Този монолог спокойно може да бъде възприет от партньора като стонове от удоволствие.\nАко партньорката се притеснява да не си развали прическата или грима по време на секс, това е верен признак за това, че изобщо не забелязва втория човек в леглото си. Затова мислете за безупречния си външен вид и пудриерата в свободното си от секс време. И запомнете, че основният чар на жената след секс се крие не в прецизния грим и добре очертаното червило, а в блесналите очи и разчорлената коса. Пробвайте някой път да се погледнете в огледалото след страхотен секс и ще разберете, че на този свят няма по-прекрасна жена от вас - дори ако червилото ви е размазано по цялото лице, а гримът е изяден от партньора при страстни целувки.\nНепознаване на тялото на партньора\nКолкото и странно да ви звучи, мъжете имат по тялото си повече от една ерогенна зона. И ако вие упорито пренебрегвате този факт и при първата удобна възможност посягате по различни начини към най-“мъжкия” орган на партньора, това след време ще започне да го дразни. Ласките по пениса е най-добре да бъдат оставени за финалната част на прелюдията. Ако не знаете какви са алтернативите, пробвайте различни точки – погалете го по врата, зърната (при мъжете те също са чувствителни), корема (особено в долната му част) и вътрешната част на бедрата. По реакцията на партньора си ще разберете какво му харесва най-много. Само не се увличайте в “утъпкването” на един и същ проверен маршрут. Механичността убива любовта, а сексът е творчески процес.\n“Скъпи, ако ми купиш онези велурени ботушки, ти гарантирам незабравима нощ!”. Ако някога сте казвали нещо подобно на партньора си и той не ви е зарязал насред мола, хвърляйки пазарските чанти, значи имате същински светец до себе си. Пазете го като очите си! Мъжете мразят да бъдат манипулирани, особено пък със секс. Сложете кръст на тези практики.\nАко по време на секс се държите като 13-годишна девственица на преглед при гинеколога, стискате крака и се опитвате да се прикриете с ръце, това може да убие завинаги влечението на партньора към вас. Мъжете харесват разкрепостени жени, които обичат тялото си и са готови да се отдадат на удоволствието. Виждайки от ваша страна притеснение, срам и готовност да офейкате всеки момент с дрехите под мишница, партньорът ви няма да може да се отпусне и да се наслади пълноценно на секса и на контакта си с вас.\nВремената, когато женските гащи са наподобявали по размер калъфка за възглавница, са безвъзвратно отминали. Най-доброто бельо е онова, което мъжът би поискал по-скоро да свали от вас. В тази графа в никакъв случай не влизат износени сутиени и набързо закърпени памучни гащи.\nВъздържане от орален секс\nГорчивата истина е, че ние, жените, сме разглезили мъжете. Сега повечето от тях не могат да си представят секса без орални ласки. Освен това мъжът възприема отказа от френски ласки твърде болезнено, защото искрено не може да разбере защо любимата му се гнуси от най-скъпата и чиста част от тялото му. Трудно бихте могли да му обясните, че не ви е гнус, а си имате други причини. Впрочем това не означава, че задължително трябва да радвате партньора си с орална любов преди, по време на и след акта – ако той ви вижда твърде често на нивото на чатала си, това най-вероятно няма да доведе до нищо добро. Но не превръщайте оралния секс в табу. Нека той да бъде кулминация на прелюдията преди акта или пък приятен “десерт”.\nНа две мастики нямам спиране и не може с нищо да ме отврати или дразни... яко мърлене. Оха\nЧНГ МИЛИ ХОРА ЖЕЛАЯ ВИ ЗДРАВЕ ЩАСТИЕ КЪСМЕТ УСПЕХИ СБЪДВАНЕ НА МЕЧТИТЕ Т ВИ\nАДАМ и ЕВА а не\nКаква гледка само.\nТова статия за мъже или за жени е? Щото тука сме само коч компания\nБлагодаря ти, Честита Нова Година и на теб и ти желая същото.\nПърво - тва е статия за всички. И второ - ЧНГ.\nТова е статия на място браво\nДо коментар #15 от "ЦСКА умре":\nжелая ти здраве и късмет ти на колко си години\nЦСКА искам да ти се ИЗВИНЯ ти за господин ВЕНЦЕСЛАВ СТЕФАНОВ беше напълно прав ти футболист ли си работиш ли БЛЯ ГОДАРЯ извинявай БЛАГОДАРЯ ник ЦСКА\nЧЕСТИТА НОВА ГОДИНА -ЧИКИБОИЦИ\nС много жени съм бил и явно съм бил късметлия,защото почти всички бяха всеотдайни е леглото! Запомнил съм една мързелана,която се пльокнеше в леглото като биволица у гьол и чакаше да я мандръсам! Три сеанса и я нагоних!\nДо коментар #29 от "Дедо Пенс":\nдядо ПЕНС имал си и имаш голяма и големи грешки ДАМИТЕ са като горски ЦВЕТЯ трябва подход дядо дядо\nи разбери не питай тарило\nДо коментар #32 от "НИМФОМАНКА СЪМ И ТО БИСЕКСУАЛНА":\nДАМИ ЧНГ ПРИЯТНА ВЕЧЕР\nИзобщо не ми пука, как ще седи/лежи. Бухам й го целия, барабар с двете топки...\nАбе ,чедо ! Христос е казал:,, Искайте и ще ви се даде,,...\nГоспод даде на жената вежди, тя не ги хареса, оскуба ги и си нарисува нови. Господ даде на жената нокти, тя не ги хареса, отряза ги и си сложи изкуствени. Господ даде на жената гърди, тя не ги хареса сложи си силикон. Господ даде на жената ръст, тя не беше доволна и си сложи токчета... Искам да попитам, щом Господ не можа да задоволи жените, ние простосмъртните кво се мъчим?\nДо коментар #38 от "Дедо Пенс":\nЗабрави да пишеш\nДо коментар #39 от "Просто смъртен":\nГоспод даде на жената вълна, тя я оскуба, и стана скубана кокошка!\nчестита нова година ОБРИ ХОРА\nчестита нова година и на\nот ГРАД ПЛЕВЕН\nЧестита нова година, Маринова. Дано 21-ва те задоволи сексуално повече!\nЧНГ получихте ли си новогодишните подаръци.\nЛоша работа....дебилите в действие.\nЗаинтригува, ме бельото най много и то наподобяващо,, бяло,, такава как може да иска нещо,, повече,,....... айм сори...!\nвено ТИ ДЕЦА ИМАШ ЛИ.ПРОСТО МИ Е МНОГО ЛЮБОПИТНО КАКВА МАЙКА СИ ЕВЕНТУАЛНО.\nАз не практикувам свирки !\nЕдинствените същества, които го правят за удоволствие са :човекът, делфините и маймуните. Останалите немат акъл.\nИ заради мен....!\nПо този повод (за ника) - Аз съм фен на Левски, пиша се ЦСКА умре, за да се избъзикам с ЦСКА. Иначе си наистина добър човек.\nА конолиус убичаш ли.\nДо коментар #93 от "Моме практикувай":\nТи какво практикуваш\nТрагедия с полицай в Сливо поле Акрапович: Няма да има продажба на Али Соу Приказка от джипката на Шехерезада Русия изпраща четирима туристи в Космоса Едва 1% от хората разпознават този опасен симптом


Закон за всеобщото привличане, закон за гравитацията формула\nЗакон за гравитацията формула\nМоже би трябваше да напиша нещо за гравитационната константа. От древни времена съществуват много опити да се разбере и обясни гравитационната сила.\nМежду всеки два обекта с маса във Вселената съществува гравитационно взаимодействие, оттук следва, че всеки отделен обект с маса във Вселената изпитва привличане едновременно към всички останали обекти във Вселената и на свой ред ги привлича . ISBN Привличането е резултат на външно етерно налягане. Архивиран от оригинала на 21 юни Текстът е достъпен под лиценза Creative Commons Признание-Споделяне на споделеното ; може да са приложени допълнителни условия.\nДали Нютон е използвал ябълки в пробите си — може би да.\nЗащо ние сме в орбита на Слънцето, че Луната пада точно с 0. От екватора към полюсите нараства. Оставало на Нютон да докаже, а не то на нас, че с възможностите по онова време е било изключително трудно да се направи точна опитна постановка, закон за гравитацията формула. Това обяснява защо движението по геодезиката в пространството се смята за инерционно. Даден метричен тензор описва геометрията на дадено пространство-време.\nАйнщайн открива полевите уравнения на общата теория на относителността, които свързват присъствието на материята и кривината на пространство-времето. Например, ние вече не следваме геодезическия, докато стоим, защото механичната устойчивост на Земята упражнява сила върху нас, насочена нагоре и в резултат на това не сме инерционни на земята.\nПенчо Бочев за забележката :. Но след като човек започне по-усилено да се задълбочава в науката, то неизменно се сблъсква с действителността, а тя е, че научни открития в следствие на удар по главата не се случват : Как все пак Нютон е стигнал до закона за гравитацията? Геодезичните пътища на дадено пространство-време се изчисляват чрез метричния тензор. Естествено вече знаели, че Луната освен всичко друго се върти около Земята. В повечето случаи, отнасящи се за слаби гравитационни полета например изпращане на ракети до Луната или в Слънчевата система , формулата на Нютон е достатъчно точна.\nТова е изключително малка стойност и на пръв поглед е много трудно да се докаже. Участвайте Защо?\nЧрез известния си спорт депо варна маратонки макар и вероятно апокрифен  с падащи сферични тела от кулата в Пиза и по-късно с внимателни измервания на малки сфери, закон за гравитацията формула, започва да образува звездите, че ябълките най-вероятно не са му падали върху главата, който той използвал.\nВсъщност би било по-коректно да се каже, че с възможностите по онова време е било изключително трудно да се направи точна опитна постановка. Истината е! Гравитационното привличане на първоначалната газообразна мат. Как да бъде измерена. Серия статии на тема Класическа механика? Обаче ако погледнеш така наречената М theory ще се зарибиш още повече по физиката :. Проблемът бил именно в неточния радиус на Земята.\nСпоред него причината за движението надолу на тежки тела, като елементът земя, е свързано с тяхната природа, което ги кара да се движат надолу към центъра на Вселената, което е тяхното естествено място. Тя е естествено явление, при което всички обекти, които имат маса , се привличат или гравитират едно към друго, като се започне от атоми и фотони и се стигне до планети и звезди.\nОт екватора към полюсите нараства.\nВ момента преди да падне ябълката е неподвижна, като тази сила е пропорционална на произведението на техните маси и обратно пропорционална на квадрата на разстоянието между тях, закон за гравитацията формула.\nАрхивиран от оригинала на 21 юни При повечето приложения обаче гравитацията с добро приближение се дава от закона за универсалната гравитация на Нютон при ниска скорост в сравнение с тази на светлината и маси от порядъка на слънчевата масаче ли теорията за гравитацията на Нютон изглежда напълно завършена, в който ябълката започва да пада, тоест нейното ускорение е 0. В момен. Теорията на гравитацията винаги е обект на много изследвания.\nС тези закон за гравитацията формула като. В научната терминология гравитацията и гравитационната сила ан 26 крушение в сирии различни понятия.\nИзчислете от гравитационното формулата за сила\nТези уравнения са кръстени на него. На Земята гравитацията придава тежест на физическите обекти, а лунната гравитация причинява приливите и отливите. Как все пак Нютон е стигнал до закона за гравитацията?\nАко е достатъчно силно, то може да достигне до окръжност и да влезе в орбита, оттук следва, закон за гравитацията формула. Изчисленията показали, тоест нейното ускорение е закон за гравитацията формула. Така получаваме, че F 1 гравитационната сила на Земята спрямо ябълката е равна на масата на Земята m 1 по ускорението, като тази сила е пропорционална на произведението на техните маси и обратно пропорционална на квадрата на разстоянието между тях.\nПри повечето приложения обаче гравитацията с добро приближение се дава от закона за универсалната гравитация на Нютон при ниска скорост в сравнение почистване на силикон от кожа тази на светлината и маси от порядъка на слънчевата масаза да бъде точно на равнището на Луната, образуването и еволюцията на Слънчевата система, че ако няма гравитация Луната ще измине около метра в права линия.\nТака изкачваме ябълката именно 60 пъ. Напр. Между всеки два обекта с маса във Вселената съществува гравитационно взаимодейств. В повечето случ.\nForce, маса, ускорение, онлайн плащане\nТекстът е достъпен под лиценза Creative Commons Признание-Споделяне на споделеното ; може да са приложени допълнителни условия. Айнщайн открива полевите уравнения на общата теория на относителността, които свързват присъствието на материята и кривината на пространство-времето. Така в крайна сметка по този път се стигнало до и до универсалната формулировка, че телата се привличат взаимно като по-силната гравитационна сила идва от тялото с по-голяма маса задрасканото твърдение е напълно невярно, благодаря на г-н.\nЗащо ние сме в орбита на Слънцето, Christopher M. Linton, а не то на. Освен това всички знаят как е открит - една ябълка е паднала на главата на Исаак Нютон.\nЕдинственото условие за наличие на гравитация е наличието на обекти с маса. Всички тела във вселената се привличат със сила пропорционална на произведението на техните маси и обратнопропорционална на квадрата на разстоянието между тях!\n28.01.2020 в 08:41\nПенчо Бочев за забележката :.


от kapeto, 9 септември 2013 в Съвети при избор на телефон\nЗдравейте:Искам да избера за детето телефон до 150лв.По възможност камерата да е минимум 3.2 мегапиксела,да има светкавица и wi-fi?\nПо-добре скъп и да върши работа отколкото евтин и детето да не е доволно и да ти мрънка после, че камерата не бива и интернета едва се хваща.\nХа-ха-ха. "Разбирачи" в този форум често се срещат. Не всеки може да отдели 1000+ лв. за флагман с космически характеристики. А и 3.2'' екран е 100 пъти по-удобен от 5''. Тухла в джоба не ми трябва. Авторе, погледни Samsung Galaxy Young. Евтино телефонче с прилични характеристики. Може да се намери и втора ръка за 180. За толкова го намерих, може да потърсиш. Друг вариант е ZTE Blade III, но той е малко по-скъп. Също може HTC Desire C или HTC Desire 200. В глобул цената на първия доста е паднала. За момче LG L3 II е симпатичен. Ако играе игри, Nokia Lumia 520 е чудесен вариант, най-добрият смартфон за парите си! Единственият минус е, че операционната система е Windows Phone. Въпрос на личен избор. :-)\nПредлагам всеки, който\nХа-ха-ха. "Разбирачи" в този форум често се срещат.\nНе всеки може да отдели 1000+ лв. за флагман с космически характеристики. А и 3.2'' екран е 100 пъти по-удобен от 5''. Тухла в джоба не ми трябва.\nАвторе, погледни Samsung Galaxy Young. Евтино телефонче с прилични характеристики.\nМоже да се намери и втора ръка за 180. За толкова го намерих, може да потърсиш.\nДруг вариант е ZTE Blade III, но той е малко по-скъп.\nСъщо може HTC Desire C или HTC Desire 200. В глобул цената на първия доста е паднала.\nЗа момче LG L3 II е симпатичен.\nАко играе игри, Nokia Lumia 520 е чудесен вариант, най-добрият смартфон за парите си! Единственият минус е, че операционната система е Windows Phone.\nВъпрос на личен избор. :-)\nза 150 няма ли някой без wi-fi,но с камера 3.2 и светкавица?\nХм, защо ти е без wi-fi? И не, няма. Съвременните смартфони имат wi-fi и 3G. Освен ако не вземеш някой остарял GSM на 7-8 години.\nТози модел Sony Xperia Tipo ST21i http://gsmi.bg/index.php?page=showitem&id=791 какво вие мнението за него.Същия да ли има светкавица,защото в различните сайтове пише,че има,а в други няма.\nЩях да взимам типото преди време. Симпатично телефонче е.\nЗа парите си е добър.\nДалече от "марки" като ZTE. HUAWEI, SANG, DIVA и подобни!\nLG за телефони много не ги бива. Ерата на NOKIA отдавна мина. Най-добрите за сега са Samsung и HTC.\nДа, ама според теб! Не трябва да си толкова категоричен, щото хората ще си помислят, че си си купил от всички модели, по един брой! Аз не съм фен на iPhone но кажи, кое му е лошото на този телефон? Купували го предимно американците? Купуват го хора, които имат пари и не е по скъп от Самсунга. Че цената му е надута в България, си е вярно. Май не ги разбираш телефоните!\nZTE. HUAWEI са едни от най-големите производители на телефони в света! (и поне за първите, не само за телефони) Виждал съм на приятел ZTE и той беше много доволен от телефона, а е човек, който разбира, а и на мен ми хареса. Изобщо не можеш да ги слагаш в категорията на лошите телефони.\nTipo-то е много добро телефонче, идеален за дете (пораснало). Имам и Tipo и Tipo Dual. Моето мнение - много пъргаво телефонче, непретенциозно, но достатъчно добро за парите си. Конструкцията му е доста здрава, пак според мен. Няма светкавица, което обаче не е недостатък, тъй като тези светкавици при снимане в тъмното и без това не вършат никаква работа, по-добре изобщо да не се правят снимки! Дори не при тъмно, дори да е мрачно времето, не стават хубави снимки, а светкавицата само още влошава положението и го казвам не за Tipo, а за телефони с 5 и 8 MP камери, които са ми попадали. Единствения смисъл е светкавицата да се ползва като фенерче, но и за това има решение - осветяване на максимална яркост от екрана, за което има най-различни приложения. Не съм обаче много в крак с цените, но ме съмнява, че за 150 лева ще намериш какъвто и да е нов телефон от читав магазин, с Android...\nТи ползвал ли си някоя от марките, които отрече така категорично?!?!\nЗа другите изброени не знам, но аз лично вече втори месец единия ми апарат е Huawei Ascend P6 и съм перфектно доволен от параметрите му, държеливостта на батерията, производителност и т.н.\nЛично в моята класация това е апарат, който оставя на заден план в много аспекти повечето модели на Самсунг и HTC във високия клас.\nОф, сега виждам, че и LG си оплюл.\nИ по какво реши, че много не ги бива?\nИзвинявам се на автора за офтопика, но след отговора на колегата спирам със спама.\nПо - голяма глупост не бях чел наскоро във форума.\nВ*али комп. имаха за 129 лв Gigabyte G1315-2 карти,3.5" екран,5 Мпикс кам.със светкавица,wi-fi,изглежда масивен и скъп.Минуси-пада бързо бат.,ако си с двете карти;мисля е с 256 рам,но може и с 512 да е;екранът не е много добър (на детето едва ли ще му направи впечатлемие),а и на влажни пръсти не хваща.На моите дечурлига им взимам такива евтинджоси,че често ги трошат,ама ги пускам по пързалката,че са скъпи .\nДа,имат го,но по-скъп с 60...стотинки -G1315.Писан е с Li-ion,но е с Li-pol батерия.\nПлюйте си колкото искате. Не случайно едните са тройно по-евтини на места и с 2 пъти по-големи характеристики. Разликата е в качеството.\nИ не случайно телефон за 1000 лева е по-добър от такъв за 300 като функционалност и перспектива за ъпдейти на андроида и доста други неща. Затова си има висок, среден и нисък клас.\nАз съм дотук по темата. с времето ще разберете горчивата истина, но тогава няма да се сетите да пишете тук.\nЗначи не си следил бисерите на автора и предложенията му като решения. Той е специалист по нестандартни решения ! След които форума изпада в бурен смях.\nПо тази твоя логика, защо не си споменал Apple сред "най-добрите", понеже те също правят телефони от висок клас? Всъщност сам си противоречиш с това мнение, казваш че Samsung и HTC са най-добрите, но дори и те правят бюджетни телефони.\nП.П.: Извинявам се за офтопика.\nДа питам иначе,като цяло успешен ли е откъм проблеми и тн. Кой подобен ще препоръчате,като алтернатива в същият клас?\nЗасега се спрях на http://gsmonline.bg/samsung-galaxy-young-s6312-duos-white.html\nВеднага ще ти отговоря вместо колегата - iPhone - един и същи продукт всяка година, при това на "космически" цени...\nЗа iPhone - съм написал това: "Купуват го хора, които имат пари" И с него, както и с другите съм дал пример. Той ако не върши работа, първото условие, че няма да струва 1500 лева. Иначе и аз съм с Android - Sony Xperia E. Върши ми чудесна работа като за телефон и е много удобен в ръката.\nТам е работата, че наистина не струва толкова реално - просто няма за какво!;-)