Иво Стефанов — Със зелена карта в Америка (24) — Моята библиотека\nСъс зелена карта в Америка (24)\nВече споменах, че катастрофата през пролетта на 2004-а ни провали екскурзията до Хаваи. Тогава се разходихме до Йосемити, Секвоя парк и Гранд каньон. Но все ни се искаше да не пропуснем и „рая на земята“. За жена ми имаше и още един стимул. Навършваха се 10 години от голямото земетресение през 1994-а. Заваляха всякакви прогнози, най-много от руски ясновидци. Руми се стряскаше и все говореше, че трябва да се махнем от Калифорния, щото щяла да потъне. Беше при някакви руснаци и там един, който се представил за професор, казал, че било изчислено. На 20 септември — край на Калифорния.\nИмаше много изгодни обяви за екскурзия до Хаваи — 1100 долара за двамата, включително полета, хотела и обиколка на остров Оаху. Какво-що гласихме, жена ми издейства да заминем на 18 септември. Аз после разбрах, че така се избягвал апокалипсиса, предвиден от руския „професор“. След като се прибрахме и видяхме Калифорния все още читава, чухме и обяснението на ясновидеца с научно звание. Ами, той бил познал — земетресение все пак имало. Само че не в Калифорния, а в Япония!\nКакво да се прави, народът ги обича такива. Откак минаха времената на вещици, вълшебници и вампири, светът стана много скучен. Тогава дойде ред на извънземните, снежните човеци, чудовищата от Лох Нес, Бермудския триъгълник и най-вече на Нострадамус. Неговите последователи, естествено, обираха най-много лаври. И прогнозите им се сбъдваха точно като на руския професор за земетресението. Значи, може да им се вярва, разсъждава народът. И му става по-добре. Зер, разминало му се е нещо ужасно. Да са живи и здрави всички вярващи! И невярващи.\nТака ние тръгнахме за Хонолулу, столицата на Хаваи. Посрещнаха ни нашите руски екскурзоводи, сложиха ни по един венец на главите и ни заведоха с кола до „Waikiki Resort Hotel“. Стаята, естествено, от най-евтините, на 4-ти етаж, гледаме някакъв плосък покрив и скучни сгради, никакъв океан. Обаче, като излезеш, само на една минута пеш, си на „Уайкики“, централния плаж на Хонолулу. Това е плажът с наклонените палми, който аз съм виждал на снимка отпреди трийсетина години. Той беше станал за мен като символ на нещо много желано, но недостъпно. Често казвах, че ще ходя на „Уай-кики“ с наклонените палми, когато спечеля милиона от лотарията или по някакъв друг невероятен повод. Сега с няколко скока можех да отида на пясъка при наклонените палми.\nВодата няма нищо общо с тази около Лос Анджелес, в която се осмелих само да нагазя до колене. На „Уай-кики“ тя е като черноморската в най-горещите дни на лятото. И чиста, можеш да гледаш разноцветните тропически риби, най-добре с маска и шнорхел. Снабдих се с тях срещу 20 долара. Така започнахме седмицата в рая.\nПреди самия плаж има една хубава градина с големи дървета, с пейки, с естрада, на която вечер се изнасяха любителски представления, най-често полинезийски песни и танци. От брега се вижда дъгата на залива с хотелите отстрани. Накрая се извисява една малка планина с продълговата форма. Казват й „Diamond Head“, в превод „Диамантена глава“. За произхода на името има две версии.\nПървата. Когато моряците гледали този баир под лъчите на слънцето, виждали много блестящи точки. Струвало им се, че може би са диаманти, а вероятно и много им се е искало. Те били кръстниците, понеже решили, че формата наподобявала глава. Ако гледаш от брега, не прилича на глава, но те са гледали откъм морето. Всъщност в скалите блестели кварцови камъни.\nВтората версия е по-екзотична. Екипажът на един кораб слиза на брега. Моряците гледат — една хавайка продава ананаси. Питат я, как се казва въпросният хълм, а тя мисли, че се интересуват, колко струва стоката й. Отговаря на нейния английски, „Dime a head“, тоест „десет цента главата“. А произношението й такова, че моряците чуват „Diamond Head“.\nНека запозная накратко читателя с историята и географията на Хавайските острови. Архипелагът се намира в централната част на Тихия океан, на 3700 км от западното крайбрежие на Съединените щати. Заселен е бил още от 6-ти век преди Христа от полинезийци, дошли от над 3500 километра с примитивните си лодки.\nТози факт предизвиква у мене поредното възхищение от огромните възможности на човека. Не знам кое е карало тези смели мореплаватели да тръгнат заедно със семействата си към неизвестността. Кое ги е карало да вярват, че ще стигнат земя? Може би някои гадания на жреците? Или пък са нямали друг изход, ако са били победени в някоя от поредните битки, и е трябвало да се спасяват в океана. Те носели в своите големи канута всичко необходимо за живот — прасета, пилета, кучета, плодове, картофи, кокосови орехи, банани, захарна тръстика. Колко от тях са намерили смъртта си във водите на Тихия океан, е неизвестно. Вероятно по-голямата част, може би над 90 процента. Защото, ако погледнете картата, ще видите едно огромно водно пространство, където Хавайските острови изглеждат като точки. Тръгвайки, например от Таити, вероятността да попаднете в тях е нищожна, в сравнение с тази да минете някъде отстрани.\nПървите заселници установяват традиционното примитивно племенно устройство. След като населението нараства, войните между отделните кланове стават нещо обикновено. Човекоядството в това общество е традиция по онова време.\nЗа Европа островите са били открити от капитан Кук през 1778-а. Предполага се, че преди него някои испански кораби също са достигали до тях. При третото си посещение великият мореплавател е бил убит, вследствие недоразумения с местното население.\nКато следствие от контактите си с европейци и американци, хавайците променят своята политическа система. Вождовете стават принцове и крале, почва борба за надмощие, която завършва с обединение на всички племена в единна държава. Това постига крал Камехамеха І-ви, наречен Велики, през 1810 г.\nНовосъздаденото кралство съществува сравнително спокойно до 1894-а, когато е установена Република Хаваи. Тя просъществува само до 1898-а. Островите са анексирани и стават официално територия на САЩ. През 1959-а са присъединени към Съюза и стават американски щат.\nОт периода на независимост най-интересен ми се стори един епизод през 1843 г. Крал е Камехамеха III. По начало Франция, Англия и САЩ имат икономически и стратегически интереси към островите. Под влияние на интриги между британски заселници, командващият английския тихоокеански флот изпраща някой си лорд Полет в Хонолулу, за да „защити британските интереси“. Лордът очевидно превишава правата си — решава да предприеме крути мерки, с цел да се докара пред кралицата, като разшири владенията на Великобритания. Английският кораб е само един, но под дулата на топовете му кралят е принуден да се откаже от престола. Толкова са му били силите, не е могъл да противостои на британската мощ. Лордът заповядва хавайското знаме да бъде свалено и на негово място да се издигне английския флаг. Очевидно тази самоинициатива е обречена. Младата английска кралица Виктория смята, че да се засегнат по този начин Съединените щати, които имат най-интензивни търговски връзки с Хавайското кралство, не е дипломатично. За да запази добрите си отношения с американците, тя изпраща главнокомандващия Тихоокеанския флот адмирал Томас да се извини на сваления хавайски крал. Суверенитетът на островите е възстановен. Камехамеха III в прочувствена реч и просълзен, произнася историческите думи: „The life of the land is perpetuated in righteousness“ (Съществуването на страната е увековечено в справедливост), които стават девиз на бъдещия американски щат Хаваи. За да добиете представа за колорита на местния език, ето как звучи това на хавайски: „Уа маи ке еа о ка аина ка поно“.\nНашето пребиваване в Хонолулу беше разнообразно. Любезният шеф на туристическата агенция Олег ни осигури обещаната обиколка на острова. Взе ни с едно микробусче заедно с още трима руски туристи. Видяхме много красиви пейзажи, разгледахме ферми за ананаси и захарна тръстика, местни култови постройки, огромни костенурки на океанския бряг. На един плаж Олег предложи да ни донесе обяд от близкото ресторантче, докато се изкъпем. Можеше да избираме между кокошка и луау (Luau), местен специалитет. Каза, че е свинско, печено в палмови листа и го похвали. Руснаците, обаче, си знаеха своето — курица, та курица (кокошка). Не можаха да избягат от навиците си. Аз усетих, че ще се мина, ако изпусна хавайския специалитет, и си поръчах екзотичното луау. Трябва да призная, че по-вкусно свинско не съм ял. Единствено друсан кебап по шопски може да се сравни с него. На всичко отгоре — евтиния. Удоволствието ми излезе само 5 долара. А жена ми, нали не яде месо, подсмърчаше около мене с някакво вегетарианско меню.\nПо-късно ходихме на едно хавайско шоу, наречено Germaine’s Luau.\nДоколкото разбрах, имало много представления с име Luau, но това, наречено на майсторката му Germaine, било едно от двете най-добри. Срещу 100 долара на човек ни заведоха на морския бряг и ни нахраниха с луау, гарнирано с различни хавайски зеленчуци и плодове. След това ни представиха автентични хавайски песни и танци. Една фотографка хавайка ни направи фантастична снимка на океанския бряг. Не ни взе пари предварително, но като я показа преди да тръгнем, бръкнахме се веднага за 20 долара и я прибрахме. Знаеше си силите момичето.\nВсичко беше чудесно, луауто беше вкусно, но това, което Олег ми поднесе на брега при обиколката на острова, ми се видя доста по-добро от масовото производство за посетителите на шоуто. Но пък присъствахме на ваденето на изпеченото прасе от ямата, където беше престояло 24 часа.\nСега да разкажа как заработихме тези 200 долара, с които се развличахме цяла вечер. Още от къщи ни бяха предупредили, че вероятно ще попаднем на фирми, които „презентират“ една особена система за ходене на почивка. Предлагат ти да „купиш“ апартамент, например в Хонолулу, за някаква смешно малка сума, може би няколко хиляди долара. Ставаш един вид собственик и можеш да си прекарваш ваканцията там. Но не само — можеш и да го „споделяш“ с други, тоест — когато не си там, друг да го ползва. Съответно пък ти ползваш неговия апартамент, да речем във Флорида. И така, много хора си „споделят“ апартаментите. Всичко изглежда супер изгодно, има само една малка подробност — поемаш задължението да плащаш всеки месец 150 долара за поддръжка! Това никак не е малко, защото в годината ще бъдеш средно най-много две седмици в един от „твоите“ апартаменти. Според мене, само който не си знае парите трябва да приеме. Веднъж хванал се на хорото, много трудно можеш да се откачиш. Ще плащаш като поп, докато си жив. Хитрите капиталисти ще разполагат с кредитната ти карта, мърдане няма. И вероятно курортите ще ти струват много повече, отколкото ако си останеш свободен и ходиш, където и когато ти е кеф.\nКазаха ни, че на тези „презентации“ можеш да отидеш, да изслушаш учтиво рекламните им речи и, също така учтиво, да откажеш. А за това, че са ти загубили времето (което е пари!), ще ти дадат 100 долара! И наистина, както се разхождаме веднъж по „Калакауа авеню“, главната улица, една дама ни спира и ни казва накратко за „изгодната“ сделка, която може да направим. Завежда ни в офиса, записват ни, питат, имаме ли кредитни карти(!). Тогава нямах, но показвам дебитна и номерът минава. Дават ни богата закуска. После едно младо момиче, черна хубавица вероятно от Карибските острови, ни развежда из един чуден апартамент с изглед към океана, отлично обзаведен, с една дума идеален. След това влизаме в един голям салон, пълен с кандидат-собственици. Там почва голямата агитация. На нашата маса идва самата шефка на фирмата, баровка от класа, представя се, пита ни нещо. Аз се потя, докато успея да скалъпя някакъв отговор. Жена ми, която на български говори поне шест пъти повече от мене, си трае, но накрая се намесва. Ние, казва, често ходим на различни места по света на курорт, понеже мои пациенти ни канят. Изхвърляне в нейния стил, но в случая точно на място. А дали беше полезно лично за мен, ще се види от следващия епизод.\nШефката се връща на трибуната и произнася една безкрайна реч, прекъсвана от въпроси към този или онзи от слушателите. Когато пред всички се обръща към мен по име и ме пита, харесвам ли техните предложения и ще подпиша ли договор, за малко да припадна. Ставам, какво съм смотолевил не помня, бях като замаян. Строполясвам се на стола и само се моля всичко да свърши. Кой знае, колко ми беше кръвното в този момент. Ексик олсун и стоте ви долара, мръсни капиталисти, мисля си, само да се спася по-скоро. Чак сега, след пет години, се сещам, че това внимание, което без малко да ме умори, се е дължало на изсилването на жена ми за околосветските обиколки при нейните пациенти.\nСлед края отиваме в офиса и се питаме, ще има ли мангизи или няма да има. Аз бях толкова изтощен от езиковите усилия и желанието по-скоро да се измъкна, че нямах сили да си направя устата за обещаната компенсация. Жена ми, макар че по-често само гледаше умно и не се напъваше да говори, също беше капнала. Хайде, да си ходим, и се насочваме към вратата. Но едно момиче ни пресреща, бихте ли седнали за момент? Ние сядаме, след малко ни викат и ни връчват печалбата. Честни мошеници (има един сборник разкази от О’Хенри „Честния мошеник“).\nВ края на краищата, бързо забравих премеждията, но за едно нещо и досега ми става криво, като си спомня. Става дума за момичето, което беше прикрепено към нас да ни води и агитира. Докато шефката разговаряше с нас на масата, два-три пъти така му скръцна със зъби, че видях, как от страх му се промени изражението. Можеше всеки момент да си загуби работата, такова чувство имах. И за какво? Не било ни обяснило нещо, както трябвало. Налегна ме чувство за вина, все едно заради мен ще я изхвърлят. Същото се случи и при втората „презентация“, на която отидохме след няколко месеца, в Лос Анджелес. И там забелязах голямото притеснение на симпатичното момче, което ни агитираше пред шефовете. Капитализмът си е капитализъм, суров, често пъти жесток към наемните работници. Отщя ми се да ходя по презентации.\nТова бяха по-интересните ни преживявания на Хавайските острови, всъщност само на един от тях, Оаху. Действително беше като в рая. Остава да си пожелаем да видим и другите прелести — действащите вулкани Мауна Лоа и Мауна Кеа, както и най-красивия остров Мауи. Едва ли ще стане в настоящия живот, но в следващия — сигурно.


Как изглежда идеалният мъж? :: Женска логика\nКак изглежда идеалният мъж?\nУчени разкриват 11 качества на идеалния мъж\nИдеалният мъж – мускулест, мъдър като старец, но млад на външност и смел като воин, живее само във филмите и интернет. Всеки има собствени критерии за мъжка красота, но учените не спират да се опитват да открият как изглежда идеалният мъж – поне що се отнася до мнението на мнозинството хетеросексуални жени. Bright Side представя някои от изводите, до които са стигнали.\n11. Дебели вежди и квадратна брадичка\nТова са класическите белези на мъжественост. Жените предпочитат мъже с такива черти, когато търсят дълготрайни връзки.\nВ едно изследване жените е трябвало да сравнят мъже с различна степен на лицево окосмяване – гладко избръснати, с леко набола брада, с гъсто набола брада (около десети ден след бръснене) и с гъста брада. Най-предпочитана се оказва десетдневната брада, която участничките в изследването свързват със зрялост и мъжественост.\nУчени показват на група жени снимки на мъже с и без белези по лицето. Белезите правят мъжете по-привлекателни. Някои участнички в изследването предполагат, че раните са резултат от насилие (в действителност, са в резултат на Фотошоп). Още повече, раните от куршум предизвиквали повече интерес, отколкото раните от, да речем, падане от колело.\n8. Срамежлива усмивка\nМъжете са оценявани като по-привлекателни, когато се усмихват стеснително. Усмивката със следа от срам или достойнство се оценява още по-високо. Учените смятат, че това е част от причините момичетата да харесват лошите момчета.\nАко една жена трябва да избере между красив мъж и същия мъж, но малко по-възрастен, тя избира втория вариант. Хората стават по-мъдри, по-уверени и по-независими с възрастта. Възрастта на мъжете не се отразява върху плодовитостта им (това зависи от начина на живот), което от еволюционна точка означава, че жената не рискува, като избира по-възрастен партньор. Учените наричат тази зависимост „ефект на Джордж Клуни“.\nРомантично е да продадеш всичко, за да купиш милиони цветя, но не всяка жена оценява подобни жестове. Повечето жени предпочитат мъже, които могат да спестяват – и това не е защото ги смятат за по-богати. Причината е, че спестовните хора създават впечатление, че имат силен самоконтрол, което увеличава тяхната привлекателност.\nКогато един мъж има домашен любимец, тя си мисли нещо подобно: „Ако той се грижи за това животинче, той ще може да се грижи и за мен и нашите деца“ – или поне това според някои учени е причината мъжете с домашни любимци да изглеждат по-привлекателни. Но по-скоро това е признак, че той е добър човек, който обича животните.\n4. Червени дрехи\nИзследвания са доказали, че мъжете, облечени в червено, са по-привлекателни за жените. Същото важи и в обратна посока – жените в червено също изглеждат по-секси.\n3. Да свири на музикален инструмент\nДруг любопитен експеримент: един и същи мъж се опитва да вземе телефонния номер на различни жени. В една ситуация той е с празни ръце, в други носи китара, в трети носи сак за фитнес. 35% от жените, които той се опитва да убеди да му дадат номера си, му го дават, когато е с китара в ръце. 14% - когато е с празни ръце, и само 9% – когато е с чанта за фитнес. Но никой не знае каква щеше да бъде реакцията, ако носеше акордеон.\n2. Телесната миризма след ядене на чесън\nТрудно е за вярване, но фактите са налице. В едно изследване мъжете били разделени на две групи. Едните яли хляб и сирене. Другите яли хляб, сирене и чесън. След което трябвало да държат памучни тампони под мишница. Жените, участвали в изследването, посочили недвусмислено, че „чесновите“ подплънки миришат по-добре.\nВ един бар повторили многократно следния експеримент. Група мъже (актьори) седят на масата срещу случайно избрана жена. Един от тях разказва смешен виц и след малко отива при момичето, за да поиска телефонния му номер. След което чакат следваща дама. Отново един от тях разказва виц, но този път друг мъж от групата отива при нея. Повтарят същия експеримент 60 пъти. В крайна сметка, мъжът, който разказва вицове, имал много по-голям успех с посетителките на бара. Момичетата давали телефоните си, защото забавните непознати им се стрували по-привлекателни и по-интелигентни. Клише или не, чувството за хумор наистина печели сърца.\nИзточник: Scientists Reveal 11 Qualities of the Ideal Man, and They Are Not What We Expected


Музикалната сензация е подписала "един от най-мащабните договори" в цялата издателска история.\nСъвсем скоро Бритни Спиърс ще разкаже своята версия на историята в мемоар.\nPeople потвърди, че музикалната сензация е подписала договор за автобиографична книга с популярното издателство Simon & Schuster, като в него се включва подготовката на произведението и хонорар от цели 15 милиона долара.\nКъм момента няма никакви подробности за мащабния проект. Нито членове от екипа на Бритни, нито от тези на издателството, са коментирали спекулациите, но сме убедени, че положението ще бъде взривоопасно.\nПрез последните няколко месеца Спиърс говори открито за отчуждението от семейството и публично посочи с пръст баща си, майка си и сестра си, която наскоро също издаде мемоар.\n"Това съобщение е до моето семейството. Наранихте ме по-дълбоко, отколкото някога ще разберете. Знам, че попечителството приключва, но все още искам справедливост", споделя тя наскоро в официалния си Instagram акаунт, след като Джейми, Лин и Джейми Лин отрекоха да са извършили каквито и да било неправомерни действия.\nОЩЕ ОТ GRAZIA: БРИТНИ ЩЕ ГОВОРИ С ОПРА, ЩЕ ПРАВИ МУЗИКА, НО ИСКА И БЕБЕ\nОще през юни музикалната суперзвезда се появи в съда, за да сподели опита си в последните няколко години. "Заслужавам да имам живот. Работих през цялото време досега. Заслужавам да имам две-три години почивка и да правя това, което трябва. Чувствам се измъчена, чувствам се изоставена, чувствам се сама. Заслужавам да имам права. Като всеки друг", разкрива тя тогава.\nОтносно плановете за музика, все още нямаме категоричен отговор. Важното е, че тя ще проговори.


17 Ян. 2019, 12:17\n„ЧЕЗ Електро България“ АД уведомява своите клиенти, че днес е установен опит от страна на външни лица да заблуждават клиенти на Дружеството с имейли, наподобяващи тези, които потребителите получават за електронна фактура. Това съобщиха от пресцентъра на дружеството.\nФалшивият имейл изглежда почти идентично на съобщенията, изпращани от ЧЕЗ Електро България, но съдържа прикачен файл с наименование на кирилица и разширение .7z, който представлява вирус. Молим клиентите ни да не кликват върху линка „тук“, да не отварят прикачения файл и веднага да изтрият съобщението. Информираме клиентите си, че електронните фактури на ЧЕЗ Електро България се изпращат само в .pdf формат. Достъпът до електронния архив с фактури на сайта на Дружеството www.cez.bg е напълно защитен и функционира нормално.\nВсички наши клиенти могат да изтеглят безопасно електронните си фактури оттам. Екипът по киберсигурност на Дружеството установи източника на атаката и предприе мерки за блокирането му. „ЧЕЗ Електро България“ АД уверява своите клиенти, че техни лични данни не са били достъпвани или копирани от сървърите на Дружеството от трети страни.


Думи на годината - e-vestnik.bg\nАнгличаните са подреден народ – седнали и пресметнали кои са най-важните думи за миналата година. Според едни – „токсичен”, според други – „еднократна употреба”, според трети – „постистина”…\nИ трите май са приложими към родната преса, макар тя да приключи годината с думата „задник”.\n„ДЕПУТАТСКИ ЗАДНИЦИ СТРАДАТ ЗАРАДИ КРИВИ ПРУЖИНИ” – твърди „ТРУД”. Заради предстоящото преместване в сградата на бившия партиен дом парите за ремонт били икономисвали и „Седалките в пленарната зала са със строшени или изскочили пружини, а дървените повърхности на банките са захабени, като липсват парчета фурнир“.\nЕ, това може да бъде и едно от обясненията защо залата през повечето време си стои полупразна – очевидно вътре остават само тия, на които пружините не бодат по-заоблените части.\nДруги издания наблегнаха на чорапите и начина им на употреба – „КРИЯТ КОЛБАСИ В ЧОРАПИ” – дава полезен съвет как да се нарушават тъпите пощенски забрани „ТЕЛЕГРАФ”.\n„МОНИТОР” пък се грижи за здравето на чорапите и своите читатели – „МИРИЗЛИВИ ЧОРАПИ ВКАРАХА СОБСТВЕНИКА ИМ В БОЛНИЦА”! Неидентифициран китаец обичал да си мирише чорапите – първата му работа, като се прибере от работа, била да си ги подуши, предполагаме – за да си оправи настроението. Е, и това му докарало белодробна инфекция – мийте си краката, уважаеми, за да не кашляте!\nВ класирането за свободата на печата може и да сме след стотното място, но в друга, по-престижна класация сме много по-напред – „НИЕ СМЕ 18-И В СВЕТА ПО ПИЕНЕ НА БИРА” – радва се „24 ЧАСА”. Странното е не, че изпреварваме повечето страни-членки на ООН, а, че тази консумация по никакъв начин не ни помага да се преместим поне с няколко места по-напред в подреждането по свобода на словото.\nМоже би защото обикновено вестниците се списват сутрин, когато древният бог Махмур пее своята зла песен в главите на списователите. Но пък и срещу това вече има лек, открит благодарение на саможертвата на учените – „ЛЕКАР ПИЯНСТВАЛ 10 ГОДИНИ В ИМЕТО НА НАУКАТА” – прославя научния подвиг „МОНИТОР”. Канадски доктор десет години се наливал, за да експериментира в тъжните сутрини различни средства против махмурлук. На десетата година го открил, макар според очевидци „умствените му способности се влошили”…\nИ у нас има хора, които правят подобни саможертви – само че не с научна, а по-скоро с благотворителна цел – алкохолът е акцизна стока, с парите от данъка на една ракия могат да се подпомогнат какви ли не благотворителни кампании!\nЗа да не си помислите, че из вестниците празнично се прескачат само пияндурки и задници, „24 ЧАСА” прославя и други, по-важни части на човешкото тяло – в очерк на цяла страница проследява кариерата на бившия столичен зам.-кмет по транспорта: „ЕВГЕНИ КРУСЕВ, КОЙТО ЛИЧНО ДАДЕ ГЛАВАТА СИ ДА Я ТЪРКАЛЯТ ПО „ГРАФ ИГНАТИЕВ”!\nСлед прочита на заглавието веднага отърчахме до улицата – ако мислите, че вестниците винаги пишат истината, лъжете се – никой нищо не търкаляше.\nДано и историята с депутатските задници да се окаже токсична постистина за еднократна употреба – много е лошо електоратът да съжалява избраниците си. Ще вземе от жал да не гласува повече за тях – да не се мъчат!


Валери Симеонов: Не виждам криза в парламента, работи добре (Обновена) - 24chasa.bg\n14.03.2019 11:47; Мария Милкова\n"Не мога да давам определение за парламентарна криза - на мен ми е много комфортно сега, когато го няма БСП. Приемат се законите с добро темпо. Какво е парламентарна криза? Парламентът работи ли? Работи. Добре ли работи? Добре работи. Не виждам криза." Това заяви председателят НФСБ и депутат от „Обединени патриоти“ Валери Симеонов в кулоарите на парламента във връзка с заявлението на „Воля“, че напуска парламента.\nСимеонов каза, че не се притеснява за кворума и обясни: "Не съм видял някой да напуска или да се провали кворума сутрин. Ако това се случи да го коментираме, но до момента има само изявления. Смятам, че е дълг на всеки народен представител да ходи на работа."\nДепутатът от "Обединени патриоти" акцентира, че затова са внесли предложение за спиране на възнаграждението на всеки депутат, които отсъства.\nТой посочи, че групата ще настояват да се разгледат промените в Правилника за депутатските заплати при отсъствия и предстои да се обсъди с коалиционния партньор ГЕРБ как ще се процедира с внесените промени.\nСимеонов допълни: "Не знам, отложиха го по някакви причини, ще настояваме да се разгледа. Хората очакват да видят такава справедливост, каквато се вижда във всяка фирма и държавно учреждение. Как така ще отсъства някой от работа и ще продължава да получава 1/3 от заплатата. Това са 1200-1300 лв.


Нови 24 заразени с коронавирус и 1 починал в Сърбия - 24chasa.bg\nhttps://www.24chasa.bg/novini/article/8653897 Нови 24 заразени с коронавирус и 1 починал в Сърбия Нови 24 заразени с коронавирус и 1 починал в Сърбия 24 часа онлайн www.24chasa.bg\n02.06.2020 17:20; 24 часа онлайн\nПрез последните 24 часа в Сърбия са потвърдени нови 24 случая на заразени с коронавирус и е починал 1 пациент с COVID-19, предаде Танюг.\nОбщият брой на заразените от началото на епидемията достигна 11 454. От тях 6766 са излекувани, а смъртните случаи са 245. Смъртността е 2,13 процента, предава БТА.\nВ момента са хоспитализирани 475 души, 10 от тях са на респиратор.\nПрез последното денонощие са направени 4372 теста за коронавирус, а общо досега 252 132.


ДЕНЯТ НА ПРЕСМЕТЛИВОСТТА - ВЕК 21 ПРЕС - Политика, общество, култура.\nДЕНЯТ НА ПРЕСМЕТЛИВОСТТА\nфевруари 4, 2017 февруари 4, 2018 Век 21 6 Comments 4 февруари, БСП, Георги Първанов, Иван Костов, Николай Добрев, Петър Стоянов, СДС\nЗа деня 4 февруари 1997 г. Петър Стоянов и Георги Първанов разказват две различни версии. Става въпрос за…папка или папки. Според Стоянов, на този ден в 12.00 ч . при него в Президентството пристигат Николай Добрев – кандидат за премиер от БСП и председателят на партията Георги Първанов. Те носят ЕДНА ПАПКА със състав на правителство, което трябва да бъде гласувано от 37-то народно събрание. Седмица по-рано Стоянов е възложил мандат на БСП да състави правителство. Сега, на 4 февруари, когато правителството „пристига“, той отказва да вземе папката, т.е. нарушава Конституционното си задължение и информира представителите на БСП, че след 2 часа свиква Консултативен съвет с оглед на „сложната ситуация”. Вместо да се възмутят Добрев и Първанов се правят на „разсеяни”. Не ги вълнува явно нарушението на Конституцията. Години по-късно Петър Стоянов ще сподели, че в този ден е „вървял по границата на конституционните правомощия”. Добрев и Първанов не правят скандал, макар да „предават“ своите „другари“, а и кандидатите за министри, чиито имена са в папката. Тихо и кротко се съгласяват със Стоянов. По-късно, дори ще се похвалят, че сами са се отказали. Как така се „отказват“ пък носят папка с правителство? И то само една?\nВсъщност, Консултативният съвет, в който участват лидерите на всички парламентарно представени партии, се явява точно навреме като „deus ex machina“ или „извинителна бележка”, в точния момент и на точното място. Първанов и Добрев слагат под мишка тази извинителна бележка и я отнасят на своите съпартийци. Така нито Стоянов е „виновен”, че нарушава Конституцията, нито Добрев и Първанов са „виновни”, че са дали заден ход.\nА сега ето я и втората версия, тази на Георги Първанов. Според него Добрев носил не една, а ДВЕ ПАПКИ. Едната с правителство, а втората – с декларация за неуспешен опит за съставяне на правителство. Николай Добрев е покойник и няма как да го попитаме дали е така. Затова и двете версии продължават да съществуват.\nКлючът за „загадката” е в стенограмата на последвалия Консултативен съвет и в един друг съвет – Националният съвет на СДС.\nНа Консултативния съвет в президентството става ясно, че „има сделка”, както се изразяват в едно известно телевизионно шоу. За да не скърши хатъра на своите съпартийци и депутати, чийто мерак е да продължат да бъдат на власт, Добрев и Първанов наистина са подредили второ социалистическо правителство с „експертен характер”. Много от предлаганите за министри са живи и здрави, затова могат спокойно да разкажат кое как е било, т.е. как са дали съгласието си да бъдат в „списъка”. Но не го правят. Защо? Защото явно са решили да останат „верни на партията”, която продължава да представя Николай Добрев като „герой“, спасил България от „гражданска война”. Имал е възможност да стане премиер, но е отказал.\nИдеята да се състави второ правителство в 37-то Народно събрание и то да бъде „програмно-експертно”, е обсъждана на няколко срещи между Иван Костов – председател на СДС и Николай Добрев. Но това стана известно едва през 2012 г., т.е. 15 години по-късно. Една от срещите е била далеч от погледите на гневните в ония дни софиянци – в ресторанта на Витошкия връх „Копитото”. На нея присъства и агент „Танев“ ( Красимир Стойчев) от Второ и Четвърто (икономическо) управление на „бившата“ държавна сигурност, приятел на Иван Костов и един от създателите на групата Г-13, в която влизат още Илия Павлов, Емил Кюлев, Борислав Дионисиев и др. За приятелската атмосфера на срещата говори факта, че Костов и Стойчев са заедно със своите съпруги. В един момент „Костов и Добрев се оттеглят насаме“. Това разказва организаторът на срещата, журналистът Юлий Москов – главен редактор на в.“Стандарт“. Затова и само може да се предполага за какво са си говорили Добрев и Костов. Но едва ли темата е била „съдене на виновниците за националната катастрофа в периода 1994-1996 година“, каквато мисъл се въртеше тогава в главите на всички българи. Говореното на такива потайни срещи, въпреки мълчанието на участниците, може да се реконструира единствено по логиката на предходни или последвали събития. Освен ако самите участници не разкажат сами за тях. В случая Николай Добрев не разказа приживе. Едва след „издаването на тайната“ от страна на Юлий Москов, Иван Костов призна, че е провеждал няколко такива, извън „чужди погледи“, срещи с Николай Добрев. Затова и докато не бъде автентично доказано обратното, ще продължа да мисля, че Иван Костов и Николай Добрев са обсъждали на такова закътано място и в такава компания, други въпроси. Но какви е могло да бъдат те и защо е трябвало да се обсъждат в такъв „формат“ чак на „Копитото“? Ако обсъжданата тема е била за „запазване на гражданския мир“, то тя е могло да бъде дискутирана и на площад „Славейков“. Или в парламента. Защо е било необходимо министърът на вътрешните работи Николай Добрев – основна фигура в БСП и кандидат за премиер, и лидерът на СДС – бъдещ премиер, да бият път чак до Копитото в ония мразовити дни? Какво толкова важно е имало в този техен разговор, че да остане толкова дълго в „тайна“.\nПредположението ми е логично. БСП не можеха открито да кажат: ДАВАМЕ ВИ ВЛАСТТА, НО НЕ НИ ЗАКАЧАЙТЕ, НЕ НИ ПРЕСЛЕДВАЙТЕ, КАКВАТО БИЛО – БИЛО. Няма да правим правителство, вие сте на ход, но нека да работим ЗАЕДНО за „НАЦИОНАЛНО СЪГЛАСИЕ“. Това не можеше да каже открито БСП и е логично, че нейният лидер отива на „тайна“ среща с лидера на СДС.\nА СДС не можеше открито, публично, да обещае на БСП: КАТО ВЗЕМЕМ ВЛАСТТА НЯМА ДА ВИ ЗАКАЧАМЕ, КОСЪМ НЯМА ДА ПАДНЕ ОТ НИЧИЯ ЧЕРВЕНА ГЛАВА. И ЗАЕДНО ЩЕ ПОСТИГНЕМ „НАЦИОНАЛНО СЪГЛАСИЕ“.\nНо как да се случи всичко това, какъв „преходен период“ да има, как точно да стане така, че изборите да не дойдат в тази „революционна“ ситуация, а ако може да се отложат за есента, след лятото, като дотогава парламентът излъчи едно ПРОГРАМНО-ЕКСПЕРТНО ПРАВИТЕЛСТВО. То именно трябва да подготви почвата за „националното съгласие“, да свали „напрежението“ в обществото и на есен – с нова изборна песен. Защо смятам, че точно това са обсъждали в оная зимна вечер на „Копитото“ Николай Добрев и Иван Костов?\nЗащото, двадесет и два дни по-рано, на 14 януари 1997 г., в Културният дом на район „Красно село” в столицата, Националния съвет на СДС проведе заседание. На него Изпълнителния съвет (Иван Костов, Александър Божков, Надежда Михайлова, Йордан Соколов, Екатерина Михайлова, Васил Гоцев, Христо Бисеров) направи неуспешен опит да убеди членовете на Координационния съвет, че е добре в 37-то Народно събрание да бъде избрано ново правителство: ПРОГРАМНО-ЕКСПЕРТНО.\nТова заседание се проведе в момент, когато София и страната бяха залети от протести срещу престъпното управление на БСП. Хората искаха наказание за виновниците за националната катастрофа, за огромния банков грабеж унищожил техните спестявания, за съсипания си живот. Затова е обяснимо, че Едвин Сугарев, Александър Йорданов, Евгени Михайлов, Георги Боздуганов, д-р Васил Михайлов, Георги Панев, д-р Георги Карев, Иван Сунгарски, Красимир Момчев, Иван Сотиров категорично възразяват на направеното от председателя на СДС Иван Костов предложение за преговори с БСП. Аргументът Иван Костов да предложи „Програмно-експертно правителство“ и практически удължаване на живота на 37-то Народно събрание, в което БСП имаха мнозинство, бе:\n„защото не можем да решим проблемите само с политически средства. Няма да се справим сами с една опустошена страна.”\nИ предложи „излъчване на група за преговори за постигане на съгласие за т.нар. „структурна реформа” и приватизация. А бяха изминали само 4 дни от „съдбовния”, както днес се нарича, 10 януари, когато гневни граждани бяха нападнали сградата на парламента, с намерение да изхвърлят от него т.нар. от тях „червени боклуци”. Ръководената от министъра на вътрешните работи Николай Добрев полиция бе пребила много хора, имаше много ранени, включително и сини депутати (Георги Панев, Филип Димитров). Затова и всички, които възразиха на това заседание на варианта „програмно-експертно правителство в този парламент“ изтъкнаха, че това би било равносилно на национално предателство. Практически ни се предлагаше да съставим съвместен кабинет заедно със съсипниците на България. Защото дори и „експертите“ в него да бъдат „независими“ (а знаем колко са „независими“ експертите в България!) то решенията им трябваше да срещат одобрението на парламента, в който щяха да продължат да седят същите комунистически мутри, които хората вече не можеха органично да понасят.\nВпрочем, веднъж вече, през 1991 г. СДС бе въвлечен в подобна „игра”. Тогава бе съставено „програмно-експертното” правителство на Димитър Попов, в което заедно с „ненагледните“ бесепари Александър Томов и Емилия Масларова се курдисаха и „нашите”: Костов, Пушкаров и Луджев. При това (любопитен момент!) комунистите изглежда нямаха нищо против тези трима техни „противници“ да получат точно традиционно любимите на комунистите министерства: на финансите, индустрията, търговията и услугите, а Димитър Луджев да бъде и вицепремиер. Тогава в цялата страна хората се питаха: що за правителство е това, защо се опозицията (сините) се води по акъла на БСП. Тогава се роди и израза „синьо-червена мъгла“. Тогава и СДС загуби голяма част от подкрепата, която имаше след „гладната Луканова зима“. И когато дойдоха изборите се оказа, че имаме сили за победа, но само с 1% повече от комунистите. Това бе много горчив опит, срамно участие на представители на СДС в правителство заедно с БСП.\nНа 14 януари, след като Иван Костов въведе темата за „преговори” с БСП с цел: „някаква форма на правителство”, Йордан Соколов като член на ръководството се нагърби да мотивира необходимостта от такъв кабинет. И ни информира, че ръководството на СДС вече е обсъждало „този вариант” с чуждестранни посланици. Не каза кои. Но обясни, че БСП е съгласно да има предсрочни избори при условие, че има второ свое правителство. И представи „трите варианта”:\n1.Ново правителство на БСП;\n2. Да продължи известно време да управлява правителството на БСП в оставка с премиер Жан Виденов;\n3. „Експертно правителство”, „може и с в мандата на БСП” от „едни неутрални експерти”. Ето и думите му тогава, за които в личен разговор, след много години, малко преди смъртта си, Йордан Соколов сподели с мен, че „съжалява”, но тогава каза „не бе възможно да се възрази на Иван Костов“:\n„ За мен не е по-лоша възможност едно експертно правителство, в което да не влезнат никакви политически лица, но без значение, може да е с мандата на БСП, това вече няма никакво значение. Няма защо да губим време, ако ние се съгласим, че трябва да бъде експертно правителство”.\nПодкрепи го Светослав Лучников добавяйки: „едно временно правителство…договорено между основните политически сили”. Тогава именно не се сдържах, взех думата и изразих недоумение от факта, че в ситуация, когато българите не искат и да чуят за комунистите и нещо повече – искат да видят изправени пред съда, а след него и в затвора министрите от „кабинета Виденов“ „ние говорим така, като че ли вече сме приели, сядаме и преговаряме с тия, които провалиха България”. И поясних:\n„Всяко правителство излъчено в този парламент в мандата на БСП е социалистическо правителство”.\nИ това бе логично, защото БСП имаше самостоятелно парламентарно мнозинство. Припомних също така, че в Конституцията няма понятие „експертно” или „програмно” правителство и това също е логично, защото би трябвало всяко правителство да има програма, а министрите в него все пак по нещо да са „експерти”. Затова и голяма бе изненадата ми, че не друг, а Иван Костов пръв възрази на моите думи:\n„Аз долавям, каза той, че не е ясно дори на Александър Йорданов, какво става в момента”.\nНикога съм нямал претенцията, че всичко ми е ясно. Но тогава със сигурност знаех едно: всяко заиграване с комунистите е смъртоносно за СДС и България. Но след като ме „сгълча“, Костов отново повтори тезата си за преговори и правителство. Започнаха изказванията.\nИван Сунгарски каза, че ако продължаваме да приказваме за „програмно-експертно” правителство, „утре гражданите могат да бият и нас”. Костов го погледна мрачно. Д-р Георги Карев нарече предлаганото „упражнение” „съглашателство”. Валентин Василев го определи като „риск”. Д-р Васил Михайлов: „няма какво да преговаряме с тях…мостовете са изгорени”. Но кой да знае тогава, че задкулисно „преговори“ вече са се водили и то…на Копитото. Костов не ни каза. Мълчеше.\nТук обръщам внимание, че към този момент, началото на 1997 г., СДС все още не бе партия, а коалиция. Партия стана през април. И затова именно обръщам внимание, че демократичната процедура и култура изисква председателяут на коалицията да информира коалиционните партньори за важните разговори които води особено ако те са с политическия противник. Затова и добре си спомням думите на Едвин Сугарев:\n„Не зная дали си давате сметка, че ще изглеждаме малко странно, ако отидем при хората и кажем: вижте какво момчета, ние се споразумяхме с комунистите, вие си вървете в къщи. Пак ще има бити депутати, но този път измежду нашите редици”.\nПрав беше Сугарев. А може би народът още тогава трябваше да ни поотупа, че да ни дойде и по-рано акъла, та когато „взехме властта“ СДС, да не набутваме в комунистически и ченгесарски ръце собственост за милиарди.\nЕвгени Михайлов аргументира теза за бързо достигане на избори. Той, чиято камера съхрани за поколенията много събития от това време, също явно не е знаел, че в СДС настъпват времена, когато едно ще се говори публично, а друго ще се върши скрито, задкулисно.\nИван Костов усети накъде „духа вятърът” и реши да извика спешно „тежката артилерия”. За такава минаваше тогава новоизбраният президент Петър Стоянов. Той още не бе встъпил в длъжност, но несъмнено бе авторитет. Пристигна Стоянов и най-напред заяви, че по всички въпроси ще вземе отношение едва когато встъпи в длъжност. Но ще се отнася до основния въпрос е на мнение, че „е възможен и кабинет с мандата на БСП, като за отделните министри в него…се преговаря с БСП.” Посочи и министерствата, които да поискаме: на финансите и на индустрията. И дори се скара на тези от нас, които настоявахме за „бързи избори”: „Някои тук си правят сметките без кръчмаря”. Но забрави да каже кой е според него кръчмарят.\nОтново ще повторя това, което тогава, на 14 януари 1997 г., съм казал:\n„Тактиката на социалистическата партия е да избяга от отговорността за положението. Мостът за това бягство се нарича „програмно правителство”.\nА сега, след това отклонение, нека се върнем отново в Президентството на 4 февруари 1997 г. Николай Добрев внася папка с имената на министрите в новото правителство. Стоянов твърди, че е отказал да я докосне дори. Два дни преди това, на 2 февруари, Добрев е записал в бележника си в 16 часа: „Тотален изчерпан ресурс за кабинет, имената (за министри – б.а.) се страхуват.“ Имало e защо да се страхуват, но явно е имало и „храбреци” мераклии. НО КОИ СА БИЛИ ТЕ? Защо и до днес мълчат и не си кажат?\nВалерия Велева твърди, че Николай Добрев е споделил с нея, че на 2 февруари е разговарял за последен път с Иван Костов. И е останал разочарован, защото Костов му бил казал със „съжаление”, че на Националния съвет на СДС го бил „блокирал”. Дали това е вярно, след като го казва Валерия Велева, не съм много сигурен. Но че на 14 януари 1997 г. наистина Националния съвет на СДС блокира мерака на Изпълнителния съвет на СДС за „програмно-експертно” правителство с БСП, е факт. И нещо също немаловажно: всички, които на 14 януари 1997 г. се обявихме против опитите на ръководството на СДС да се заиграе с БСП чрез формулите „национално съгласие” и „програмно-експертно” правителство, бяхме „деликатно“ отстранени от активната политика. А някои и от СДС. Имаше и още една причина за това ни „лустриране“. Не бяхме съгласни СДС да се превърне в партия, защото така се унищожаваше това, което наричах тогава „политическо ветрило“– възможността всяка партия в коалицията да разширява влиянието и електората си, но на избори всички да гласуват за цялото, за СДС. Наясно бяхме, че превръщането на СДС в партия ще затвори „ветрилото“ и ще го замести с „командно-административна система“. Така и стана. От момента, в който се превърна в партия СДС не само не успява да спечели избори, но и достигна дъното на неуспехите. През 1997-1998 г. все още в СДС съществуваше илюзията наречена „присъдружни партии“. Но постепенно и тя угасна. СДС стана партия и в нея, каквото кажеше Иван Костов това ставаше. Затова и успехите са свързани с неговото име, но и пораженията – също. Няма как да бъде по друг начин. Организацията за превръщане на СДС в партия, както и промяната на устава движеше Христо Бисеров – по това време дясна на ръка на Иван Костов. Днес, когато мнозина се питат, защо когато сме били на власт в периода 1997-2001 г. не сме осъществили лустрация, отговорът е:\nне е възможно да има едновремено „национално съгласие” и „лустрация”.\nНяма как с комунисти и агенти на ДС да постигаш съгласие и същевременно да ги лустрираш, т.е. да не ги допускаш до властта. Няма как парите, приватизираната собственост, да е в тях, а същевременно те да са…в затвора. Иван Костов отлично знаеше това и затова осъществи „национално съгласие”, а не лустрация. Затова и дълго време в парламентарната група на СДС от „високо място“ се отклоняваха всякакви опити за прокарване на лустрационен закон или лустрационни текстове. Затова и закъсня т.нар. „отваряне на досиетата“, затова и досието на лидера на БСП Георги Първанов остава скрито до последно, за да може той спокойно да изпълни „процедурата“ по „националното съгласие“ и да стане президент. Подлежащите на лустриране приватизираха България. Днес тя е тяхна собственост.\nГеорги Първанов отлично знае имената на лицата, които БСП предлага за министри на 4 февруари. Но мълчи. Защо? Той 20 години вече поддържа втората теза: че БСП е влязло в кабинета на Петър Стоянов на тази дата с ДВЕ ПАПКИ, като втората е била с отказ за съставяне на правителство. Реконструкцията на събитията показва, че лъже. След „колебанията”, след провала на идеята за съвместно „програмно-експертно” правителство със СДС, Добрев и Първанов очевидно решават да излъжат своите съпартийци. Успокояват ги, че ще предложат правителство и наистина съставят такова. Показват им Решението на СДС от 14 януари, в което се казва, че СДС ще се върне в парламента при клетвата на президента Стоянов и при евентуално гласуване на правителство. В действителност не само са намислили, а и са договорили вече с ръководството на СДС друг сценарий:\nСценарият за „национално съгласие”.\nЧе това е така става ясно от думите както на Иван Костов, така и на Георги Първанов, които те произнасят от трибуната на парламента на 8 май 1997 г. на второто заседание на новоизбраното 38 Народно събрание.\nНа 4 февруари е било важно всички да са доволни. Добрев и Първанов да получат убедителен мотив за реализирането на сценария, мотив, който да не взриви партията им отвътре, където са разделени на „страхливци” и „храбреци”. Такъв мотив е Консултативният съвет. И Петър Стоянов им го дава като свиква съвета, където вече отговорността се размива, става „колективна”, „политическият елит” „заедно” съветва БСП да върне мандата. БСП се вслушва в този съвет и става част от „общата“ воля. Няма виновни, няма вина. „Малка“ подробност е, че България е колапс, че средната месечна заплата е 10 долара, а пенсията – 5 долара. през месец януари 1997 година. Това е „наследството“ на БСП за „трудовите хора“ на България. Остави БСП тогава това „наследство“ и се оттегли формално от властта като „спасител на гражданския мир”. И всички станаха „герои“, според синята и червената легенда. Петър Стоянов е „нашият герой“, и Иван Костов е „герой“, Софиянски – въвежда валутния борд и също е „герой“, Бисеров – стяга партията и е „герой“, „герой“ на кон е и Богомил Бонев, Евгений Бакърджиев взривява мавзолея на Георги Димитров и също е „герой“. И Надежда Михайлова е „героиня“. И приватизацията се получи – интересите се стиковаха. Само справедливостта се загуби някъде по пътя. Няма я и до днес. Николай Добрев и Георги Първанов също излизат от Президентството на 4 февруари като „герои”. Ахмед Доган и Юнал Лютви и те са „герои“ в този ден: балансьори на „националното съгласие“. За всички тях 4 февруари е „ден на честта”.\nЗа мен 4 февруари е ДЕН НА ПОЛИТИЧЕСКАТА ПРЕСМЕТЛИВОСТ. на този ден СДС спечели, защото си отвори пътя към властта. Но на този ден БСП не загуби, защото получи възможността нейните кадри да приватизират България. Въпросът за „вината“ за националната катастрофа остана в спомените на участниците в митингите тогава. България погледна към своето „бъдеще”. В него грабителите на националното богатство, тези, които пълнеха десетилетия главите на народа с простотиите за комунизма, станаха първи капиталисти. И станаха такива благодарение на „националното съгласие“ със СДС. Нямаше лустрация. Нямаше справедливост. Успехът ни бе, че избрахме правилния коловоз, който ни отведе към членството в НАТО и ЕС. Пътуването ни бе дълго, защото влачим на гърба си крадците на прехода. Идеолозите на „националното съгласие” пътуваха през този преход в първа класа, а онези нашенци, които мръзнеха по улиците и площадите през зимата на 1996-1997 г. изминаха същия път в „конските вагони”.\nНа Консултативния съвет на 4 февруари 1997 г. бяха направени резервациите на местата. В „първа класа” се оказаха главно наследниците на бившата комунистическа и ДС номенклатура. И някои от сините, които ги обслужиха при приватизацията, се посместиха до тях. Пътуването продължава, резервацията е актуална. Защо е актуална все още? Защото народите, които нямат своя Ден на гнева, са обречени да прославят Денят на пресметливостта.\n← Президент и думи\n44-то Народно събрание е открито →\n6 thoughts on “ДЕНЯТ НА ПРЕСМЕТЛИВОСТТА”\nфевруари 8, 2017 at 5:06 pm\nМного интересно ,сега нещата ми се подреждат логично!От Първанов и другите комунисти очаквам само лъжи и полу-истини,но защо Костов не разкаже как е било,тогава как е смятал,какво го е накарало да постъпи така, смята ли че тогава е сбъркал , или смята че пак би постъпил така.Ако е сбъркал ,да се извини,ако мисли че е бил прав ,да се аргументира!Или е под нивото му да се обяснява?!\nД-р Георги КАРЕВ, д.м.н.\nфевруари 4, 2019 at 6:17 pm\nКато един от „редовите“ депутати от СДС, свидетели и участници в тези събития, заявявам, че подкрепям всяка дума от това есе. Крайно време е сега, 22 години след историческия 4 февруари 1997, да кажем на хората истината, поне такава, каквато я виждаме ние, участниците в нея. Истината е, че много неща са ставали зад гърба ни, а ние дори не подозирахме за престъпните сделки между нашите „лидери“ и БСП за „мирен преход“, „национално съгласие“ и т.н., т.е., за тотално амнистиране на престъпленията на комунизма и за превръщане на политическата власт на БКП в икономическа на БСП. Тези сделки започнаха с негласното сътрудничество между Желю Желев и Луканов и завършиха с това на Иван Костов с Добрев и Първанов. А нас, които се опитвахме да попречим на това съглашателство, ни заклеймяваха като „кинжали“ и „пещерни антикомунисти“, а впоследствие Костов унищожи СДС, като го превърна в партия от тоталитарен тип и внимателно и постепенно елиминира всички, които можеха да попречат на плановете му. В структурите на новоизлюпената „партия“ се появиха буквално „от нищото“ млади амбициозни кариеристчета, послушници на Костов, под названието „координатори“, за които не само, че никой не беше гласувал и никой не беше избирал, но и едва ли някой беше чувал. Така партийно-организирана българска десница тръгна към предизвестения си край. Наистина е време да отговорим на много въпроси, които хората продължават да ни задават. Утре ще разкажа на профила си защо така и не се стигно до лустрация. Д-р Георги КАРЕВ, д.м.н.\nфевруари 6, 2019 at 7:31 am\nНаписаното от Александър Йорданов е вярно и честно! Като пряк участник в тези събития мога да го твърдя. Резултатът от тях е известен на обществеността! Превръщането на СДС в партия от Иван Костов беше гибелно, както и договорките с БСП ! За това и този преход доведе до сегашното положение на България!\nPingback: “БЯХМЕ ПРЕСТЪПНИ РОМАНТИЦИ !” - ВЕК 21 ПРЕС - Политика, общество, култура.\nфевруари 12, 2019 at 3:08 am\nЯ стига.. много по рано се знаеше за контактите на върхушката на СДС с БСП..за яката неконтролируема корупция в Сините общини..ние от граждански комитет към СДС Варна още от 93,94 предупредихме с писма и аргументи.. нямаше кой да чуе ,а и не познавахме играчите в НКС улисани в далавери.Каруцата отдавна се преобърна.. пътища много.. Костов и неговите слуги „свършиха“необратимо какво трябва\nмарт 20, 2019 at 6:09 pm\nДруго,принципно по различно развитие на страната,в икономиката,политиката и доходите,не би могло да се случи. БКП от години,са следили събитията в Русия,човек на УБО,спомена за сценарий,по който процесите се управляват и контролират.Новите партньори на БКП ,нямаха куража и силата за радикалнен и окончателен преход,не можеха да лишат управляващите от участие във власта и в механизмите на икономическите, печеливши комбинации. Власта стана,колаборация между стари и нови формирования.По подготвени,инструктирани, насърчавани,кадрите на партията овладяха,активите на държавата – нямаше банковски директор,не член,на компартията. Сработи нашенскта несговорчивост на„орела,щуката и рака“.\nВашият отговор на Проф.Захари Захариев Отказ


Въвеждат нови мерки и ограничения против разпространението на коронавируса - Червено.bg\nВъвеждат нови мерки и ограничения против разпространението на коронавируса\n“Във връзка с усложняващата се ситуация – епидемична обстановка, свързана с разпространението на коронавируса, считано от 0 часа на 21 март, с моя заповед въвеждаме следните противоепидемични мерки на територията на Република България“.\nТова обяви днес министърът на здравеопазването Кирил Ананиев. Пред журналисти той уточни новите мерки против разпространението на коронавируса:\nМВР ще организира контролно-пропусквателни пунктове на входно-изходните пътища на областните центрове и ще проверяват целта на пътуването на гражданите. През КПП-та ще се пропуска преминаването на лица в случай на неотложно пътуване, обусловено от доказана потребност от трудово естество, здравословни причини, завръщане на собствения настоящ адрес, дом или постоянен адрес. Това се удостоверява със служебна бележка от работодателя, медицински документ или документ за самоличност.\nЗабранява се на лицата до 60-годишна възраст да посещават хранителни магазини и аптеки всеки ден в периода от 8,30 ч до 10,30 часа.\nПредседателят на Националния оперативен щаб генерал-майор проф. д-р Венцислав Мутафчийски уточни, че забраната за посещение на магазини и аптеки е във връзка с проведено проучване от щаба, със съдействието на големите хранителни вериги, кога имат най-малко клиенти.\n“Идеята е, след като е забранено на лица до 60-годишна възраст, да бъдат приканени хората над 60-годишна възраст, да ги посетят точно в това време. Не се засича с трудовите потоци, които са между 7 и 8 часа – хората, които отиват на работа. Така хората над 60-годишна възраст ще могат за два часа да си напазаруват на спокойствие. Имаме пълно съдействие и уверение от големите магазини, че ще направят перфектна организация, за да могат при необходима дистанция в най-бърз порядък да бъдат обслужени възрастните хора“, каза Мутафчийски.\nЗдравният министър Кирил Ананиев допълни:\n“Вдигаме нивото на мерките, които прилагаме. Ще ги прилагаме няколко дена и ще видим как се изпълняват от българските граждани. Ако обаче резултатът е негативен, ще трябва да вдигнем още по-високо нивото на сигурност“, заяви Ананиев.


Това, към което се връщаш. Или не. - Авторите - Edna.bg\nОще в ранни зори на 1 март се върнах в кафенето, което обичам, за да напиша този текст. И на мен ми беше любопитно да узная дали това, че от много време въобще не ми се пише, се дължи на затворените заведения, в които съм свикнала да работя. Вкъщи не е същото. Никъде не е същото. По едно време работех на място, където в последната година нямах почти никаква работа, но трябваше да вися там в работно време. И все си казвах, „Днес ще пиша“, но никога не се получи. За да пиша, си удължавах обедната почивка в най-близкия любим и вкусен ресторант наблизо. Музата винаги ме чакаше там. Понякога подрънкваше чашата си с мартини с шумящия разбит лед, друг път се отдаваше на гурме удоволствия, докато ми разказваше каква е визията ѝ за нещата от живота. Обича да се отдава на разкош моята муза.\nСега ѝ е друга темата и седи умислена над чашата си кафе с няколко капки мляко. Даже не поиска кроасан със синьо сирене и карамелизирани смокини. Чак се чудя какво ѝ стана, след като предвкусвах този кроасан още щом отворих очи. Но слушам, както каже. И съм си благодарна, че похапнах вкъщи.\n„Ето това е“ – казва ми тя. „Откакто съм в карантина, взе да си угаждаш като се грижиш за себе си сама. Вместо да отидем някъде и да оставим други да се погрижат за нас, а ние да танцуваме, да се вълнуваме, да раждаме идеи, да ги хвърляме като фойерверки, кой видял-видял, да звъним по звънците на хорските заключени врати и да бягаме, а после много да се смеем“.\nЕй така като започне да ми говори, ми става гузно и започвам да се държа като отговорен зрял човек: „Е, хайде сега, това с карантината не зависи от мен“. По-неразбиращо вцепеняване не бях усещала: „Как така не зависи от теб? Ти създаваш света си. И аз искам да знам защо създаде свят, в който аз съм под карантина“. Тука е излишно да се спори. Музата е изначално лишена от възприятието, че каквото и да било съществува или може да бъде създадено извън нея и нейното творческо въображение.\nИ внезапно ми хрумна да изляза от парадоксалната ситуация с финт: „Този свят го създавам заедно с теб. Ти защо създаде свят, в който си под карантина и разделена от приемника на вдъхновението ти? Не знам дали можеш да си го представиш, но моята човешка функция е да възприемам резултатът от творението ни чрез отражението му към мен – онова, което идва отвън. Така че аз ще продължавам да твърдя, че не зависи от мен. Явно обаче, зависи от теб. Кажи ми защо го измисли това – да си под карантина, а аз да го преживявам?“\n„Да поставяш нещата, хората, изживяванията си под карантина е готино. Така разбираш дали са твои или не“ – казва го, сякаш това е най-нормалното нещо на света и аз съм тъпакът, който има нужда от едно голямо мартини, за да реши дали да продължи разговора си с музата, която от гледната точка на трезвомислещия човек у мен, се е напушвала, докато е била в изолация. Вместо това обаче, решавам да се разсея с нещо, което по принцип ми е досадно, но някак ми дава фундамента на познатото усещане за сигурност, че тия всички неща, хора, изживявания, за които трябва да се погрижа точно днес, са си нещо, което въобще не съм избирала. Но поне ме карат да се чувствам нормална от гледна точка на възприятието, че стабилните неща са онези, които идват в живота ми отвън. Слагам музата отново под карантина. Допивам кафето. Изключвам компютъра. И за известно време се чувствам нормална. Но не ме свърта. Вместо да ме успокоят, всички тези нормални неща, ме правят невротична.\nВръщам се по някое време в кафенето. Взимам си карамелено макиато. Дишам дълбоко. Пуша цигара отвън. Няма я тази муза. А толкова исках да ми каже какво има предвид с това, че като поставяш нещата под карантина разбираш дали са твои или не.\nДокато я чакам, се сещам за четирите неотворени кашона от предишното ми местене на дом. Бях решена да си създам мой дом, обзаведох го, изпонакупих си „мои“ неща. Почти веднага след това го напуснах, прибрах всичко и се нанесох временно в малко, но удобно жилище. Не съм отваряла тези кашони 4 години. Вече не помня дори какво има в тях. Не съм сигурна, че ще бъдат „моите“ неща, когато дойде моментът да напусна тази квартира. Спомних си как миналата година бях платила пътуване, което не се получи. Сега има нова, изгодна оферта за него. Никакъв импулс нямам да отида. Спомних си дори как навремето щях да се женя за един човек, който замина с първата емигранстка вълна на 90-те, за да осигури по-добро бъдеще за нас. И как, когато се завърна след 6 години, вече не ни изглеждаше добра идея да градим общо бъдеще. Сетих се и за още „карантирани“ неща, хора, изживявания, към които нямам желание да се връщам, дори и когато те се връщат отново в живота ми.\nМеждувременно мейлът ме подсеща, че наближава времето да подновя платения си абонамент за сайта. Какъв сайт? В първият момент решавам, че това е някакъв скам. Плесвам се по челото - точно преди година, когато започна всичко с ковид-изолацията, реших, че ще правя мой собствен сайт с абонамент за текстове, както правят любимите ми не-български блогъри. Ами, не, няма да подновявам този абонамент. Не ми се играе на „Марк Менсън“ – дори и неговите текстове вече скролвам само отгоре-отгоре. Пък и „фейсбук народът“ всичко си знае. Отдавна отминаха времената, в които фактът, че си автор за популярно списание или любим сайт, подхранваха илюзията, че си някак по-ексклузивен. Странно е, но ми олеква от това внезапно и много лесно сбогуване с остатъците от месианския комплекс, присъщ на почти всички пишещи хора.\nВръщам се пред компютъра с отворения файл, който чакаше музата, за да го довърши по някакъв много мъдър начин. Заварвам до кафето си, чинийка с кроасан със синьо сирене и сладко от смокини. Казва, че навън е слънчево и иска да се разходим. „Няма ли да довършим текста?“ – питам. „Е, ти нали току-що разбра, че не съм някаква муза за писане? Че най-голямата карантина, в която ме държеше, е убеждението ти, че съм при теб, за да пишеш някакви текстове. Аз съм тук за изживяването на живота, не за неговото описание. И без друго, това, което можем да изживеем, никой не може да го опише. Ставай да ходим навън и да лудуваме“.


Как да преведете PDF документ\nПрез последните тридесет години PDF (преносим формат на документи) файлове се превърнаха от нещо, за което никой никога не е чувал, до най -популярния формат на документи в света. PDF документите са самостоятелни, гъвкави, съвместими с различни платформи и сравнително леки; можете да показвате PDF дори на много елементарен хардуер като евтин смартфон.\nНай-хубавото при PDF документите е, че те изглеждат еднакво, независимо от устройството, което използвате за преглед на документа-PDF на вашия телефон ще изглежда същият като PDF на вашия работен плот от висок клас. Дори уеб браузърите могат да четат PDF файлове, което ги прави почти универсални по отношение на тяхната достъпност от устройства с интернет. PDF форматът е доста близо до универсалния формат.\nТази независимост на платформата обаче не се отнася за човешките езици; PDF файл на английски може да бъде прочетен само от човек, който знае английски. Ако работите или създавате документи и трябва да преведете PDF файл на друг език, има три основни подхода за това. Можете да наемете човешки преводач, за да конвертирате документа на нов език, можете да използвате търговски софтуер, за да го преведете, или можете да използвате услугата Google Преводач, за да го направите.\nВ тази статия TechJunkie ще ви покажа да започнете с тези различни методи за превод на PDF документ от един език на друг език.\nПреведете PDF файл с помощта на професионален преводач\nАко имате изходния файл, който е бил използван за създаване на PDF, можете да използвате услуга за превод на трета страна, за да конвертирате документа на нужния ви език и след това да го запазите или отпечатате като PDF. В зависимост от това от колко или колко езика се нуждаете, това може да е най -точният начин да получите точен превод. Човешкият превод все още обикновено е по -добър от машинния, особено за сложни текстове.\nНамирането на преводач не е трудно; в интернет има много професионални компании за преводи и можете да разгледате и сайтове на свободна практика като Upwork. Можете да публикувате искане за превод и фрийлансърите ще наддават за произведението. Използвал съм Upwork като доставчик и клиент и мога да потвърдя ефективността му. Някои много талантливи хора получават работа оттам, така че си струва да се опитате да наемете преводач на свободна практика.\nАко трябва да преведете PDF файл за професионална употреба или презентация, това може да бъде най -добрият вариант да го направите ръчно. Това очевидно би работило най -добре на етапа на създаване, преди документът да се превърне в PDF файл, но може да работи и след това. Това просто означава малко повече работа за преводача и малко повече разходи за вас.\nПреведете PDF файл с помощта на софтуер\nАко често се налага да превеждате PDF файлове, може да искате да инвестирате в професионален софтуер или услуга за превод, за да го направите вместо вас. Ако имате нужда само от време на време, безплатна услуга може да е точно това, от което се нуждаете.\nЕдна такава услуга за случайна употреба е DocTranslator. Това е безплатна уеб базирана услуга за управление на документи, която може да превежда PDF файл на и от всеки от 109 езика. DocTranslator се управлява от доброволци и се задвижва от Google Translate, не изисква плащане за използване, но дарение за този уебсайт определено си заслужава да се даде.\nАко имате изходен файл на Microsoft Word, можете да използвате Microsoft Translator for Word, за да преведете документа, а след това и да го конвертирате в PDF. Ако нямате изходния файл в Word, можете да конвертирате вашия PDF в документ на Word и да го преведете и след това да го конвертирате обратно. Инструментите за превод на думи са доста добри, но няма да свършат толкова добра работа, колкото човешките преводачи. Имате обаче предимството, че ако имате правилно форматиран документ в Word, преведеният документ трябва да запази вашето оформление и форматиране.\nТози метод може да работи добре за професионални документи или презентации, но трябва да се доверите на софтуера, за да получите правилния превод. За вътрешни или лични документи това не би трябвало да е проблем.\nПреведете PDF файл с помощта на Google Преводач\nGoogle Translate е мощна многоезична преводаческа услуга, предлагана от Google чрез уеб интерфейс, приложение за iPhone и iPad, приложение за Android и API, който позволява на уеб разработчиците да интегрират преводачески услуги в своите уеб страници и уеб приложения. Google Translate използва мощни алгоритми за машинно обучение, за да подобрява непрекъснато своите възможности за превод.\nGoogle Translate е безплатен и бърз. Недостатъкът е, че Google Translate няма да уважава оформлението или дизайна и не може да работи с дълги PDF файлове. Ако имате изходния файл и нямате Word, това би било много жизнеспособна опция за превод на малки PDF файлове. Ако имате PDF, трябва да решите дали трябва да запазите оформлението или не, преди да го качите.\nЕто инструкциите за превод на PDF с помощта на уеб приложението на Google Преводач:\nПридвижете се до Google Преводач.\nКликнете върху Документи раздел.\nСлед това изберете документ, който да качите от компютъра си.\nУдари Превод и изчакайте процесът да приключи. Това може да отнеме няколко минути в зависимост от размера на файла. Гледайте напредъка в долния ляв ъгъл на браузъра си, за да се уверите, че работи.\nИзтеглете преведения файл, като първо отворите до История и щракване Запазване. След това можете лесно да експортирате документа в Google Таблици, като щракнете върху Запазено и Експортиране в Google Таблици.\nНе забравяйте, че трябва да сте влезли, за да изтеглите преведения файл, в противен случай ще получите уеб страница на преведения PDF.\nМожете също така да получите достъп до Google Преводач от Google Документи, така че ако вече имате документа в Google Диск, просто влезте в него чрез Документи и изберете Превод от горното меню.\nGoogle Translate е известен и пропуснат, що се отнася до точността на неговия превод. Като се има предвид, че това е безплатно приложение, не трябва да се оплакваме твърде силно, но това е малко проблем, ако подготвяте документи за публикуване или презентация. Въпреки това, Google Translate направи огромни подобрения през последните години и продължава да се подобрява.\nКой метод за превод на PDF файлове трябва да използвате, зависи от това какво правите с документа. Ръчният превод отнема време и струва пари, но трябва да бъде много по -точен от машинния превод - критичните документи за бизнеса вероятно трябва да вървят по този път. Използването на софтуер като Microsoft Translate за Word или Google Translate може да не е толкова точно, но е безплатно (ако имате Word 365) и бързо, което може да е точно това, от което се нуждаете.\nАко тази статия ви е харесала, може да ви бъде полезна и как да преведете електронна таблица в Google Таблици с Google Преводач,\nИмате ли други методи за получаване на страхотни преводи на PDF документи? Кажете ни в коментарите по -долу!


Секс, любов и удоволствия... - Spodeli.net\nСекс, любов и удоволствия...\nпреди: 7 месеца, 11 дни, прочетена 920 пъти\nДилемата е защо търсим сексуално и емоционално удоволствие извън семейството!? Събираш се с един човек под един покрив с цел да създадеш семейство, деца... и в повечето случаи, това се случва, защото имаш чувства! Преди 40 години свободното съжителство беше забранено, сега можеш да живееш с парньора си свободно години на ред, да го опознаеш, да прецениш...! ... и хоп, създадеш семейство, родят се деца и... почват изневерите. Секса е лош, малко внимание, разочарование от патньора! Преди 40 години, хората по-готови ли бяха за семеен живот спрямо днес!? .. или днес "слободията" и егоизма са по-големи. Споделете...\n1. Смятам, че на някой му изнася така, затова се създават безполови същества бавно и полека. В чужбина това вече е реалност. А и нали знаете приказката за лисицата и гроздето... представям си брака като една хубава узряла чепка грозне и отдолу лисицата, която се опитва да я стигне, но уви къси са и краката и най - лесно и е да каже, че гроздето е кисело. Като извод: Тези, които не умеят да се справят с предизвикателствата в живота остават ергени/стари моми. Само смелите хора се впускат в предизвикателства, но някои се страхуват да поемат рискове. Тези, които ги е страх, мразят брака. Това мисля по въпроса.\n2. Живееш си с партньора години наред, създадете деца... и си омръзнете до смърт.\nНито годините съжителство, нито децата са разрешение на вечния биологичен проблем, че хората просто не са моногамни и в един момент искат разнообразие. Говоря от мъжката гледна точка, но според мен и някои жени ще споделят подобни впечатления.\nАз съм женен от 17 години, живеем заедно от почти толкова време, имаме едно дете, не сме си изневерявали, но.... това не пречи вече да не ми се прави особено секс с жена ми. Нищо и няма (даже е много красива), просто ми е омръзнала. Предполагам при нея положението е подобно, защото и тя не гори от нетърпение да прави секс с мен.\nПризнавам си, че много пъти съм имал възможност и желание да и изневеря, но засега се въздържам... и аз не знам защо... но не е заради морала от преди 40 години. Просто не искам да я нараня. Но както казах, това не ми решава проблема.\nТвоят човек явно няма подобни скрупули като мен! Или го приемаш, или и ти му изневеряваш, или го зарязваш.... Не е като да нямаш избор ;)\n3. Няма лош секс, ако е с човек когото обичаш.. Проблема е ако започнеш нещо с неправилния, а не останалото.\n4. Моите наблюдения са, че повечето жени не създават семейство, защото имат чувства а от изгода и оттам тръгват проблемите.\n5. Нарича се еволюция. Преди 40 години си бил длъжен да се съобразяваш с нормите и правилата на обществото, загърбвайки собственото си личностно израстване. Всеки греши и трябва да има шанс да оправи грешките си, да се развива , да израства и да се усъвършенства. Преди 40 години нямаше wifi, internet и дори мобилни телефони, а стационарните телефони бяха за богоизбраните. Секса е още един начин на изразяване на чувства и емоции. В повечето семейства качеството и количеството му рязко падат след 5тата или 10тата година. Партньорите са си омръзнали, изхабили са се емоционално един към друг, трудно се гледат и разговарят .. как да им се получи качествен секс?! Преди години щеше да е срамно и дори невъзможно да изпуснат парата на вън и това би довело до болести, истерии и влошено качество на живота. Няма спор, че слободията и егоизма са несъизмеримо по-разпространени в наши дни. Но "секс, любов и удоволствия.. " са много по-достъпни и когато не ги получаваш в семейството никой няма да те спре да ги намериш извън него. Въпрос на личен избор е.. и това е хубаво.\n6. Защото изчезва уважението, общуването и това, от което и за което сте се събрали, съсипвате. Не е задължително да има изневери, но доста от тях са следствие от това, изключвам хора, които просто не стават и са си такива. Но какво може да накара човек, който е бил дълго с един човек, да помисли за изневяра? ! Аз ще ти кажа своята гледна точка. С моята жена/приятелка, сме заедно от около 13 години, имаме детенце почти на 4. Откакто роди, жена ми стана съвсем различен човек. Не, че не съм виждал тази й страна понякога, но сега я виждам постоянно. Нервна, заядлива и т. н. и ако детето и отглеждането са имали огромно значение и влияние докато детенцето е доста малко, то вече тя поотрасна, но жена ми си остана същата. Вече не се сеща за мен, да дойде да ме разтрие, както правеше едно време. Да ме прегърне, да ме целуне(аз правя към нея тези неща, с разтривките, с целувки вече по-рядко, но заради нея) Желая я, не е да кажеш, че ми е писнала, дори сексуално си я харесвам и ме привлича. Но... Винаги има някаква работа, да сготви, да чисти... И дори когато взема, че й помогна с всичко, свърша и повече от 50%, тогава на лаптопчето или да си почива, но не и да обърне внимание на мен. Аз просто съм ако остане време след всичко останало. И ето това ме кара да искам да й изневеря не само физически, защото и сексът е доста рядък и трябва аз винаги да съм в настроение, когато тя иска, пък аз кога съм в настроение, не е важно. И да, говорил съм доста пъти с нея, даже казах, че ако така продължат нещата, ще си намеря любовница. Ако я питаш нея, не е баш така, грижи се за мен, грижи се за дома и т. н и е "прислужница". Но аз нито я карам, нито не й помагам. Напротив, правя го, но тя е през деня вкъщи обикновено, аз в офиса, на работа.\nОтносно въпросът ти, не мисли, че преди 40 не са изневерявали. Да, моралът е бил много различен, но... Имало го е и уважението. Мъжът се прибира вкъщи изморен, работил, жена му е направила ядене, и ако трябва и краката ще му измие, защото се е скъсал от работа, за да има тя и децата им да ядат. Ще го прегърне, ще го целуне и т. н. А сега какво? Прибира се човек и чува "ох, колко съм изморена, колко съм скапана". Да, мила, само ти си скапана, другите не се изморяваме, не ни е тежко и т. н. А иначе си има и женкари и курвета, които просто са си такива хора, но аз говоря за малко по-стойностни хора, които по някакъв начин биват подтикнати да изневерят. Най-вече няма ли уважение, и някой постоянно е на нож към теб, вместо ако те обича, просто да те обича, така се случва. Мъж на 29 години съм, ако мога да се нарека мъж изобщо :)\n7. Проблемът е чисто психологически. Младите и не толкова младите създават семейство и деца. За да направиш тази стъпка, ти трябва да си готов за нея. Трябва да си готов да пренебрегнеш собственото АЗ в името на НИЕ. Това е в емоционален план.\nТрябва да имаш ОБЩА парична каса, от която плащате разходите в къщи, не всеки да си държи парите в "джоба". С парите трябва да сте абсолютно на ясно и всички разходи да се обсъждат... няма фонд " и аз съм човек".\nЕргенският живот е повече от привлекателен. Мислиш от първо лице единствено число. Кеф ти дискотека, отиваш... , кеф ти компания с приятели... отиваш, кеф ти нова дреха... купуваш си. Кеф ти нова приятелка или приятел... преориентираш се, харесаш си някого... хайде в леглото.\nСемейният живот е ангажимент и то сериозен, първо със собственото си ЕГО, после с ЕГОТО НА ПАРТНЬОРА!!!\nИска ни се хем да имаме семейство, да живеем по правила, хем да си живеем по ергенски. Егоизмът е издигнат в култ. Поради тази причина и свободното съжителство е актуално. Заиграят "пеперудите" в стомаха и хоп смяна на партньора... ПАРТНЬОРА ПРЕБИТ ОТ РАБОТА И АНГАЖИМЕНТИ НЕ МОЖЕ ДА ПРАВИ РЕДОВЕН СЕКС, хайде да си намерим любовник или любовница, щото този вече не ни задоволява!!!\nКато секса е най-важното нещо в живото, защо търсите моногамна връзка и създавате деца.\nЩастието е скучно нещо, ...


Съвети при избора на тапицерии за коли\nот web fusion, 14.06.2019г в Автомобили Разглеждания уникални/общо310/542\nЗакупуването на автомобил е важна инвестиция за всеки човек. Затова трябва да се полагат и усилия за поддържане на закупения автомобил в добро състояние, за да можете да му се радвате по-дълго време. Не мислете, че оригиналните части от производителя ще са вечни. Трябва да ги подменяте, когато има нужда. Много често се случва да се износи тапицерията например – в следствие на замърсяване, избеляване от слънцето или по друга причина. Тогава е време да се насочите към магазин за автоаксесоари, където се продават тапицерии за коли. Изберете подходящия модел и размер, така че седалките да бъдат перфектно покрити.\nС многото възможности на пазара обаче, изборът може да Ви се стори труден. Особено ако сте начинаещ. Съветваме Ви да разгледате различни варианти на тапицерии за коли във flexzon.com, преди да купите. Ако не сте сигурни за размера или нещо друго, консултирайте се със специалистите в магазина. Ето и още няколко съвета, които могат да Ви помогнат да вземете решение:\nМожете да избирате от много различни материали, всеки от които има своите предимства и недостатъци. Трябва да се съсредоточите върху важни аспекти на тапицериите за коли, като издръжливост, модел, почистване и поддръжка. Материите могат да бъдат и евтини, и скъпи. Най-често се срещат тапицерии от неопрен, велур, кожа и различни платове. Трябва да се запознаете с описанията на всеки вид и да изберете най-доброто за Вашата кола.\nТрябва да знаете точните размери на седалките си, преди да тръгнете към магазина за тапицерии за коли. Уверете се, че избраният модел ще пасне идеално, за да можете и Вие и всеки, който седне в автомобила, да се чувства комфортно. Предлагат се също универсални модели или такива, чиито размери се регулират.\nТапицерии за коли по поръчка\nВ някои магазини се предлагат тапицерии по поръчка. Те ще бъдат изработени по размерите на Вашите седалки от професионален шивач. Ще можете сами да изберете материала и десена. Но ще Ви струва повече, отколкото ако закупите готова тапицерия от магазина.\nКачеството на тапицериите за коли\nТрябва да внимавате с качеството на тапицерията, която купувате. То зависи от материала, използван за направата й. Освен това варира в зависимост от цената. И все пак, не залагайте на евтините модели, които ще се скъсат бързо. Отделете достатъчно време, за да разгледате и да намерите тапицерия, която да бъде надеждна, красива и да отговаря на бюджета Ви.


Финансови антивирусни стимулиращи пакети и злато – Website\nНовият коронавирус е за съжаление смъртоносен не само за хората, но и за световната икономика. Централните банки са застреляли своите базуки, но паричната политика е безпомощна по време на пандемии с техните смущения в доставките и самокарантина, която ефективно замразява икономическата активност. Интересното е, че дори централните банкери изглежда признават своята импотентност. Както каза Джером Пауъл по време на неотдавнашната си пресконференция:\n„Нямаме инструменти за достигане до физически лица и особено до малкия бизнес и други бизнеси и хора, които може да са без работа … ние смятаме, че фискалните отговори са критични.“\nНе отне много време да убеди правителствата да се намесят и да увеличат разходите си. Например Испания обяви пакет от стимули за 220 млрд. Долара или почти 16 процента от своя БВП. Обединеното кралство разкри още по-голям стимул: безпрецедентен пакет за финансово спасяване на 400 милиарда долара, възлизащ на почти 15 процента от БВП, за „подкрепа на работни места, доходи и бизнес“. Германия стигна още по-далеч: страната разреши на държавната банка KfW да отпусне 610 милиарда щатски долара, или почти 16 процента от БВП, на компании, за да смекчи ефектите от коронавируса.\nТръмп вече е подписал два пакета, но на стойност само 108 милиарда долара. Но не се притеснявайте: американците все още не са казали последната си дума. Републиканските и демократичните сенатори постигнаха сделка за пакет от стимули за около 2 трилиона долара. Да, правилно сте го прочели. Два мрачни трилиона! Но ако мислите, че е много, грешите! По отношение на американския БВП, два трилиона са “само” 9.4 процента. Така че, не се притеснявайте, има място за допълнителни стимули, ако е необходимо.\nЩе помогне ли този мамутски фискален стимул? Е, зависи – дяволът е в детайлите. Много зависи от това за какво ще похарчат правителствата, докато се справят с това пандемия. Разходите за здравеопазване и изследвания за ваксини са крайно необходими, така че дори фискалните ястреби (като нас) не биха се оплакали. Но това не може да се окаже по начина F-35, а също така да кажем, че финансирането на инфраструктурни проекти не би било много полезно в момента. Виждате ли, това е уникална ситуация, при която цели икономики замръзват, за да изгладят кривата и да предотвратят колапса на здравната система. Но когато фирмите не работят, те нямат приходи. Без приходи хората нямат заплати. Без заплати и приходи заемите не се изплащат. Без погасяване, банковата система се срива – и цялата система се срива като къща от карти. Така че е необходима известна подкрепа, за да се предотврати това – за да могат хората да плащат безпроблемно задълженията си.\nДали лесната фискална политика ще бъде полезна или не – предстои да разберем. Но наскоро безпрецедентният фискален стимул ще има една много важна последица. Фискалните дефицити ще скочат. Забравете за строгите икономии, излишъци или дори балансиран бюджет. Така че публичните дългове непременно ще последват примера.\nЗащо е важно? Е, нивата на глобален дълг вече бяха небесни. През третото тримесечие глобалният дълг, който включва заеми от домакинства, правителства и компании, нарасна до 253 трилиона долара или до над 322 процента, най-високото регистрирано ниво. В много страни публичният дълг ще скочи до нестабилни нива.\nОсвен това, това увеличава шансовете САЩ да влезе в стагфлация, а това означава, че инвестициите в злато съвсем вероятно ще бъдат особено привлекателни. Може би е добра идея да помислите да научите повече за този благороден метал, преди той да стане очевиден за всички инвеститори – когато стане така, цената му вероятно ще бъде вече много по-висока.


Витамин С: Митове и Истини\nПролетта ни носи не само топлина, природна пъстрота и радост, но и сезонни проблеми. Един от тях е дефицитът на витамини. Лекарите препоръчват да се ядат плодове и зеленчуци и да се приемат допълнително витамини. Витамин С или т.нар. аскорбинова киселина е един от най-важните витамини, който изпълнява множество съществени функции в човешкия организъм. За ползите от този витамин се говори от далечни времена.\nНаистина ли е толкова важен Витамин C?\nОтговорът е: Да, важен е! Аскорбиновата киселина - един от най-естествените антиоксиданти, предпазва тялото от преждевременно стареене и отравяне от различни видове вещества (включително токсини, получени по време на вирусни и бактериални инфекции), укрепва кръвоносните съдове и лимфната система, необходими за поддържане на имунитета, усвояването на желязо, производството на хормони и регенерирането на тъканите.\nНуждата от Витамин С в организма на човек се увеличава при физическо натоварване на тялото. Вярно!\nКолкото по-високо е натоварването на тялото (при борбата с настинка или спортна умора), толкова по-висока е необходимостта от витамин С. При нормални обстоятелства възрастен човек е достатъчно да си набавя 100 mg аскорбинова киселина на ден. Интензивното физическо натоварване може да увеличи нуждата до 140 mg, при състезания до 200 mg и екстремни условия до 400 mg!\nНезаменим при грип и простуди. Вярно!\nПод въздействието на вирусите настъпва оксидативен стрес на организма с всички неприятни последствия – втрисане, температура и т.н., витамин С е мощен антиоксидант и неговата полза при грип е очевидна. Особено ако се приема в естествен вид от пресните плодове и зеленчуци.\nНай-много витамин С се съдържа в цитрусовите плодове. Не е вярно!\nМалко известен факт е, че най-голямото съдържание на витамин C имат – шипките. Те съдържат 1250 мг от витамина на 100 гр., докато цитрусовите плодове съдържат едва 50 мг на 100 гр. Важно е да се знае, че при набавянето на витамин С от плодове и зеленчуци, те трябва да се консумират в суров вид, защото при термична обработка голяма част от витамина се разрушава.\nВитамин С не може да се образува в човешкото тяло. Вярно!\nМного важно е да се знае, че този витамин не може да се образува в човешкото тяло, поради което е нужно да бъде набавян чрез храната или под формата на добавки.\nВитамин С се отнася до водоразтворимите витамини и не се задържа в тялото: дори ако вземете доза, превишаваща няколко пъти дневната, след 4-5 часа, излишъкът ще бъде освободен през бъбреците. Ето защо хипервитаминозата (нежелани последствия от твърде много витамини) при аскорбиновата киселина е много рядка.\nДефицитът на витамин С (хиповитаминоза) е честа, особено през пролетта и ако тялото трябва да се предпази от заболяванe. Ето защо се препоръчва да се вземат допълнителни дози витамин С за предотвратяване на сезонни заболявания.\nВ бонбоните Кармолис се съдържа Витамин С. Така че, те не само спомагат за облекчаването на кашлица и за предотвратяване на настинки, но също така са източник на витамин С.