Actemra (инжектиране на Tocilizumab): Употреба, дозировка, странични ефекти, взаимодействия, предупреждение - Актема\nОбщо име:инжектиране на тоцилизумаб\nИме на марката:Актема\nКакво представлява ACTEMRA и как се използва?\nACTEMRA е лекарство, отпускано с рецепта, наречено антагонист на интерлевкин-6 (IL-6) рецептор. ACTEMRA се използва за лечение на:\nВъзрастни с умерена до силно активна ревматоиден артрит (RA), след като поне едно друго лекарство, наречено Модифициращо заболяването антиревматично лекарство (DMARD), е използвано и не работи добре.\nВъзрастни с гигантски клетъчен артериит (GCA).\nХора с активна PJIA на възраст над 2 години.\nХора с активен SJIA на възраст над 2 години.\nХора на възраст над 2 години, които изпитват тежък или животозастрашаващ синдром на освобождаване на цитокини (CRS) след лечение с химерни антигенни рецептори (CAR) T клетки\nACTEMRA не е одобрен за подкожно приложение при хора с CRS.\nНе е известно дали ACTEMRA е безопасен и ефективен при деца с PJIA, SJIA или CRS под 2-годишна възраст или при деца със състояния, различни от PJIA, SJIA или CRS.\nКакви са възможните нежелани реакции при ACTEMRA?\nACTEMRA може да причини сериозни нежелани реакции, включително:\nХепатит В инфекция при хора, които носят вируса в кръвта си. Ако сте носител на вируса на хепатит В (вирус, който засяга черния дроб), вирусът може да стане активен, докато използвате ACTEMRA. Вашият доставчик на здравни грижи може да Ви направи кръвни изследвания преди да започнете лечение с ACTEMRA и докато използвате ACTEMRA. Кажете на вашия доставчик на здравни грижи, ако имате някой от следните симптоми на възможни хепатит В инфекция:\nсе чувствам много уморен\nкожата или очите изглеждат жълти\nдвижения на червата с глинен цвят\nслаб или никакъв апетит\nСериозни алергични реакции. Сериозни алергични реакции, включително смърт, могат да се случат с ACTEMRA. Тези реакции могат да се появят при всяка инфузия или инжекция на ACTEMRA, дори ако не са се появили при по-ранна инфузия или инжекция. Кажете на вашия доставчик на здравни грижи преди следващата доза, ако сте имали уртикария, обрив или зачервяване след инжектирането. Незабавно потърсете медицинска помощ, ако имате някой от следните признаци на сериозна алергична реакция:\nподуване на устните, езика или лицето\nумерена или силна коремна болка или повръщане\nПроблеми с нервната система. Макар и рядко, Множествена склероза е диагностициран при хора, които приемат ACTEMRA. Не е известно какъв ефект може да има ACTEMRA върху някои нарушения на нервната система.\nНай-честите нежелани реакции на ACTEMRA включват:\nинфекции на горните дихателни пътища ( настинка , инфекции на синусите)\nМожете също да съобщите нежелани реакции на Genentech на 1-888-835-2555.\nРИСК ОТ СЕРИОЗНИ ИНФЕКЦИИ Пациентите, лекувани с ACTEMRA, са изложени на повишен риск от развитие на сериозни инфекции, които могат да доведат до хоспитализация или смърт [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ , НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ]. Повечето пациенти, които са развили тези инфекции, са приемали едновременно имуносупресори като метотрексат или кортикостероиди.\nАко се развие сериозна инфекция, прекъснете ACTEMRA, докато инфекцията бъде овладяна.\nСъобщените инфекции включват:\nАктивна туберкулоза, която може да се прояви с белодробно или извънбелодробно заболяване. Пациентите трябва да бъдат изследвани за латентна туберкулоза преди употреба на ACTEMRA и по време на терапията. Лечението на латентна инфекция трябва да започне преди употреба на ACTEMRA.\nИнвазивни гъбични инфекции, включително кандидоза, аспергилоза и пневмоцистис. Пациентите с инвазивни гъбични инфекции могат да проявят дисеминирано, а не локализирано заболяване.\nБактериални, вирусни и други инфекции, дължащи се на опортюнистични патогени.\nРисковете и ползите от лечението с ACTEMRA трябва да бъдат внимателно обмислени преди започване на терапия при пациенти с хронична или рецидивираща инфекция. Пациентите трябва да бъдат внимателно наблюдавани за развитието на признаци и симптоми на инфекция по време и след лечение с ACTEMRA, включително възможното развитие на туберкулоза при пациенти, които са имали отрицателен тест за латентна туберкулозна инфекция преди започване на терапията [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nTocilizumab е рекомбинантно хуманизирано анти-човешко интерлевкин 6 (IL-6) рецепторно моноклонално антитяло на имуноглобулин IgG1 & tau; (гама 1, капа) подклас с типична H2L2 полипептидна структура. Всяка лека и тежка верига се състоят съответно от 214 и 448 аминокиселини. Четирите полипептидни вериги са свързани вътре и междумолекулно чрез дисулфидни връзки. ACTEMRA има молекулно тегло приблизително 148 kDa. Антитялото се произвежда в клетки на бозайници (яйчници на китайски хамстер).\nИнжектирането на ACTEMRA (тоцилизумаб) се предлага като стерилен разтвор без консерванти за допълнително разреждане преди интравенозна инфузия в концентрация 20 mg / ml. ACTEMRA е бистра, безцветна до бледожълта течност с рН около 6,5. Предлагат се еднодозови флакони за интравенозно приложение, съдържащи 80 mg / 4 ml, 200 mg / 10 ml или 400 mg / 20 ml ACTEMRA. Инжекционните разтвори на ACTEMRA се формулират във воден разтвор, съдържащ динатриев фосфат додекахидрат и натриев дихидроген фосфат дехидрат (като 15 mmol на L фосфатен буфер), полисорбат 80 (0,5 mg на ml) и захароза (50 mg на ml).\nИнжектирането на ACTEMRA (тоцилизумаб) се предлага като стерилен, бистър, безцветен до леко жълтеникав, без консерванти течен разтвор за подкожно приложение с рН приблизително 6,0. Предлага се в 1 ml предварително напълнена спринцовка за еднократна употреба (PFS) с устройство за предпазване на иглата. Всяка предварително напълнена спринцовка доставя 0,9 ml (162 mg) ACTEMRA в буфериран с хистидин разтвор, съставен от ACTEMRA (180 mg / ml), полисорбат 80, L-хистидин и L-хистидин монохидрохлорид, L-аргинин и L-аргинин хидрохлорид, L -метионин и вода за инжекции.\nACTEMRA (тоцилизумаб) е показан за лечение на възрастни пациенти с умерено до тежко активен ревматоиден артрит които са имали неадекватен отговор на едно или повече модифициращи заболяването антиревматични лекарства (DMARDs).\nГигантски клетъчен артериит (GCA)\nACTEMRA (тоцилизумаб) е показан за лечение на гигантски клетъчен артериит (GCA) при възрастни пациенти.\nПолиартикуларен ювенилен идиопатичен артрит (PJIA)\nACTEMRA (тоцилизумаб) е показан за лечение на активна полиартикуларна младост идиопатичен артрит при пациенти на възраст над 2 години.\nСистемен ювенилен идиопатичен артрит (SJIA)\nACTEMRA (тоцилизумаб) е показан за лечение на активен системен ювенилен идиопатичен артрит при пациенти на възраст над 2 години.\nСиндром на освобождаване на цитокини (CRS)\nACTEMRA (тоцилизумаб) е показан за лечение на синдром на тежък или животозастрашаващ синдром на освобождаване на цитокини, предизвикан от химерни антигенни рецептори (CAR) Т клетки, при възрастни и педиатрични пациенти на възраст 2 години и повече.\nACTEMRA може да се използва като монотерапия или едновременно с метотрексат или други небиологични DMARD като интравенозна инфузия или като подкожна инжекция.\nПрепоръчителен режим на интравенозно дозиране\nПрепоръчителната доза ACTEMRA за възрастни пациенти, прилагана като 60-минутна интравенозна капкова инфузия, е 4 mg на kg на всеки 4 седмици, последвано от увеличение до 8 mg на kg на всеки 4 седмици въз основа на клиничния отговор.\nНамаляване на дозата от 8 mg на kg на 4 mg на kg се препоръчва за лечение на някои свързани с дозата лабораторни промени, включително повишени чернодробни ензими, неутропения и тромбоцитопения [вж Модификации на дозата поради сериозни инфекции или лабораторни отклонения , ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ , и НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ].\nДози над 800 mg на инфузия не се препоръчват при пациенти с RA [вж КЛИНИЧНА ФАРМАКОЛОГИЯ ].\nПрепоръчителен режим на подкожно дозиране\nПациенти с тегло под 100 kg 162 mg, прилагани подкожно през седмица, последвано от увеличение до всяка седмица въз основа на клиничния отговор\nПациенти с тегло или над 100 kg 162 mg, прилагани подкожно всяка седмица\nПри преминаване от ACTEMRA интравенозна терапия към подкожно приложение прилагайте първата подкожна доза вместо следващата планирана интравенозна доза.\nПрекъсване на дозата или намаляване на честотата на приложение на подкожна доза от всяка седмица до всяка седмица дозиране се препоръчва за управление на някои свързани с дозата лабораторни промени, включително повишени чернодробни ензими, неутропения и тромбоцитопения [вж. Модификации на дозата поради сериозни инфекции или лабораторни отклонения , ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ , и НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ].\nПрепоръчителната доза ACTEMRA за възрастни пациенти с GCA е 162 mg, прилагани веднъж седмично като подкожна инжекция в комбинация с намаляващ курс на глюкокортикоиди.\nВъз основа на клинични съображения може да се предпише доза от 162 mg, прилагана веднъж на всеки седмица като подкожна инжекция в комбинация с намаляващ курс на глюкокортикоиди.\nACTEMRA може да се използва самостоятелно след спиране на приема на глюкокортикоиди.\nМоже да се наложи прекъсване на дозировката за лечение на свързани с дозата лабораторни аномалии, включително повишени чернодробни ензими, неутропения и тромбоцитопения [вж. Модификации на дозата поради сериозни инфекции или лабораторни отклонения ].\nИнтравенозното приложение не е одобрено за GCA.\nACTEMRA може да се използва самостоятелно или в комбинация с метотрексат. Не променяйте дозата само въз основа на еднократно измерване на телесното тегло, тъй като теглото може да варира.\nПрепоръчителната доза ACTEMRA за пациенти с PJIA, прилагана веднъж на всеки 4 седмици като 60-минутна интравенозна капкова инфузия е:\nПрепоръчителна интравенозна доза PJIA на всеки 4 седмици\nПациенти с тегло под 30 kg 10 mg на kg\nПациенти с тегло над 30 kg 8 mg на kg\nПрепоръчителна подкожна доза PJIA\nПациенти с тегло под 30 kg 162 mg веднъж на всеки 3 седмици\nПациенти с тегло над 30 kg 162 mg веднъж на всеки 2 седмици\nПри преминаване от интравенозна терапия ACTEMRA към подкожно приложение, приложете първата подкожна доза вместо следващата планирана интравенозна доза.\nСистемен ювенилен идиопатичен артрит\nACTEMRA може да се използва като интравенозна инфузия или като подкожна инжекция самостоятелно или в комбинация с метотрексат. Не променяйте дозата само въз основа на еднократно измерване на телесното тегло, тъй като теглото може да варира.\nПрепоръчителната доза ACTEMRA за пациенти с SJIA, прилагана веднъж на 2 седмици като 60-минутна интравенозна капкова инфузия е:\nПрепоръчителна интравенозна доза SJIA на всеки 2 седмици\nПациенти с тегло под 30 kg 12 mg на kg\nПрепоръчителна подкожна доза SJIA\nПациенти с тегло под 30 kg 162 mg веднъж на всеки две седмици\nПациенти с тегло над 30 kg 162 mg веднъж седмично\nПри преминаване от интравенозна терапия с ACTEMRA към подкожно приложение, приложете първата подкожна доза, когато се дължи следващата планирана интравенозна доза.\nИзползвайте само интравенозния път за лечение на CRS. Препоръчителната доза ACTEMRA за лечение на CRS, приложена като 60-минутна интравенозна инфузия, е:\nПрепоръчителна интравенозна доза CRS\nСам или в комбинация с кортикостероиди\nАко след първата доза не настъпи клинично подобрение на признаците и симптомите на CRS, могат да бъдат приложени до 3 допълнителни дози ACTEMRA. Интервалът между последователните дози трябва да бъде най-малко 8 часа.\nДози над 800 mg на инфузия не се препоръчват при пациенти с CRS.\nПодкожното приложение не е одобрено за CRS\nОбщи съображения за администрацията\nACTEMRA не е проучен в комбинация с биологични DMARDs като TNF антагонисти, IL-1R антагонисти, анти-CD20 моноклонални антитела и селективни модулатори на костимулация поради възможността за повишена имуносупресия и повишен риск от инфекция. Избягвайте да използвате ACTEMRA с биологични DMARD.\nПрепоръчва се ACTEMRA да не се започва при пациенти с абсолютен брой неутрофили (ANC) под 2000 на mm3, брой тромбоцити под 100 000 на мм3, или които имат ALT или AST над 1,5 пъти горната граница на нормата (ULN).\nПациентите с тежка или животозастрашаваща CRS често имат цитопении или повишен ALT или AST поради лимфоразграждане химиотерапия или CRS. Решението за прилагане на ACTEMRA трябва да отчита потенциалната полза от лечението на CRS спрямо рисковете от краткосрочно лечение с ACTEMRA.\nИнструкции за подготовка и приложение за интравенозна инфузия\nACTEMRA за интравенозна инфузия трябва да се разрежда от медицински специалист, използвайки асептична техника, както следва:\nПациенти по-малко от 30 кг : използвай 50 мл инфузионна торбичка или бутилка с 0,9% или 0,45% натриев хлорид инжектиране, USP и след това следвайте стъпки 1 и 2 по-долу.\nПациенти при или над 30 kg тегло : използвай 100 ml инфузионна торбичка или бутилка и след това следвайте стъпки 1 и 2 по-долу.\nСтъпка 1. Изтеглете от инфузионната торбичка или бутилка обем от 0,9% или 0,45% инжектиране на натриев хлорид, USP, равен на обема на инжектирането на ACTEMRA, необходим за дозата на пациента [вж. Ревматоиден артрит, полиартикуларен ювенилен идиопатичен артрит, системен ювенилен идиопатичен артрит, синдром на освобождаване на цитокини (CRS) ].\nЗа интравенозно приложение: Обем на инжектиране на ACTEMRA на kg телесно тегло\nДозировка Индикация Обем на инжектиране на ACTEMRA на кг телесно тегло\n4 mg / kg Възрастен RA 0,2 ml / kg\n8 mg / kg Възрастен RA\nSJIA, PJIA и CRS (> 30 kg телесно тегло) 0,4 ml / kg\n10 mg / kg PJIA (<30 kg of body weight) 0,5 ml / kg\n12 mg / kg SJIA и CRS (<30 kg of body weight) 0.6mL / kg\nСтъпка 2. Изтеглете количеството ACTEMRA за интравенозна инфузия от флакона (ите) и добавете бавно в 0,9% или 0,45% инжектиране на натриев хлорид, инфузионна торбичка или бутилка USP. За да смесите разтвора, внимателно обърнете плика, за да избегнете образуването на пяна.\nНапълно разредените инфузионни разтвори ACTEMRA, използващи 0,9% инжекция с натриев хлорид, USP могат да се съхраняват при 2 ° до 8 ° C (36 ° до 46 ° F) или стайна температура до 24 часа и трябва да бъдат защитени от светлина.\nНапълно разредените инфузионни разтвори ACTEMRA, използващи 0,45% инжекция с натриев хлорид, USP могат да се съхраняват при 2 ° до 8 ° C (36 ° до 46 ° F) до 24 часа или стайна температура до 4 часа и трябва да бъдат защитени от светлина.\nРазтворите на ACTEMRA не съдържат консерванти; следователно неизползваният продукт, останал във флаконите, не трябва да се използва.\nОставете напълно разредения разтвор на ACTEMRA да достигне стайна температура преди инфузията.\nИнфузията трябва да се прилага в продължение на 60 минути и трябва да се прилага с инфузионен комплект. Не прилагайте като интравенозно изтласкване или болус.\nACTEMRA не трябва да се влива едновременно в една и съща интравенозна линия с други лекарства. Не са провеждани изследвания за физическа или биохимична съвместимост, за да се оцени едновременното приложение на ACTEMRA с други лекарства.\nПарентералните лекарствени продукти трябва да се проверяват визуално за наличие на частици и обезцветяване преди приложение, когато разтворът и контейнерът позволяват. Ако се забележат частици и обезцветяване, продуктът не трябва да се използва.\nНапълно разредените разтвори ACTEMRA са съвместими с инфузионни торбички от полипропилен, полиетилен и поливинилхлорид и бутилки за инфузия на полипропилен, полиетилен и стъкло.\nИнструкции за подготовка и приложение за подкожно инжектиране\nACTEMRA за подкожно инжектиране не е предназначен за интравенозна капкова инфузия.\nОценете годността на пациента за подкожна домашна употреба и инструктирайте пациентите да информират здравен специалист, преди да приложат следващата доза, ако получат някакви симптоми на алергична реакция. Пациентите трябва да потърсят незабавна медицинска помощ, ако развият симптоми на сериозни алергични реакции. Подкожната инжекция ACTEMRA е предназначена за употреба под ръководството на медицински специалист. След подходящо обучение в техниката на подкожно инжектиране, пациентът може да си инжектира ACTEMRA или болногледачът на пациента може да администрира ACTEMRA, ако медицински специалист прецени, че това е подходящо. Пациентите с PJIA и SJIA могат да си инжектират предварително напълнена спринцовка ACTEMRA или болногледачът на пациента може да администрира ACTEMRA, ако както медицинският специалист, така и родителят / законният настойник преценят, че е подходящо. Способността на педиатричните пациенти да се самоинжектират с автоинжектора не е тествана. Пациентите или болногледачите трябва да бъдат инструктирани да следват указанията, дадени в Инструкциите за употреба (IFU) за допълнителни подробности относно приложението на лекарства\nПарентералните лекарствени продукти трябва да се проверяват визуално за наличие на частици и обезцветяване преди приложение. Не използвайте предварително напълнени спринцовки ACTEMRA (PFS) или автоинжектори (AI), показващи частици, облачност или обезцветяване. ACTEMRA за подкожно приложение трябва да бъде бистър и безцветен до бледожълт. Не използвайте, ако изглежда, че някоя част от PFS или AI е повредена.\nПациентите, използващи ACTEMRA за подкожно приложение, трябва да бъдат инструктирани да инжектират цялото количество в спринцовката (0,9 ml) или цялото количество в автоинжектора (0,9 ml), което осигурява 162 mg ACTEMRA, съгласно указанията, предоставени в IFU.\nМестата на инжектиране трябва да се въртят с всяка инжекция и никога не трябва да се прилагат върху бенки, белези или участъци, където кожата е нежна, натъртена, зачервена, твърда или непокътната.\nМодификации на дозата поради сериозни инфекции или лабораторни отклонения\nЗадръжте лечението с ACTEMRA, ако пациентът развие сериозна инфекция, докато инфекцията бъде овладяна.\nРевматоиден артрит и гигантски клетъчен артериит\nАномалии на чернодробните ензими [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]:\nЛабораторна стойност Препоръка\nПо-голямо от 1 до 3x ULN Дозата модифицира едновременно DMARDs (RA) или имуномодулиращи агенти (GCA), ако е подходящо\nЗа постоянни увеличения в този диапазон:\nЗа пациенти, получаващи интравенозно ACTEMRA, намалете дозата до 4 mg на kg или задръжте ACTEMRA, докато ALT или AST се нормализират\nЗа пациенти, получаващи подкожно ACTEMRA, намалете честотата на инжектиране на всеки две седмици или задръжте дозата, докато ALT или AST се нормализират. Възобновете ACTEMRA през седмица и увеличавайте честотата до всяка седмица, както е клинично подходящо.\nПо-голямо от 3 до 5x ULN Задръжте дозата на ACTEMRA до по-малко от 3x ULN и следвайте препоръките по-горе за повече от 1 до 3x ULN\n(потвърдено чрез повторно тестване) При постоянни увеличения, по-големи от 3x ULN, прекратете ACTEMRA\nПо-голямо от 5x ULN Прекратете ACTEMRA\nНисък абсолютен брой на неутрофилите (ANC) [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]:\n(клетки на mm3) Препоръка\nANC по-голям от 1000 Поддържайте дозата\nANC 500 до 1000 Задръжте дозирането на ACTEMRA\nКогато ANC е по-голям от 1000 клетки на mm3:\nЗа пациенти, получаващи интравенозно ACTEMRA, възобновете ACTEMRA с 4 mg на kg и увеличете до 8 mg на kg, както е клинично подходящо\nЗа пациенти, получаващи подкожно ACTEMRA, възобновете ACTEMRA през седмица и увеличавайте честотата до всяка седмица, както е клинично подходящо\nANC по-малко от 500 Прекратете ACTEMRA\nНисък брой тромбоцити [вижте ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]:\n50 000 до 100 000 Задръжте дозирането на ACTEMRA\nКогато броят на тромбоцитите е по-голям от 100 000 клетки на mm3:\nПо-малко от 50 000 Прекратете ACTEMRA\nПолиартикуларен и системен ювенилен идиопатичен артрит\nНамаляването на дозата на ACTEMRA не е проучено при популациите PJIA и SJIA. Прекъсванията на дозата на ACTEMRA се препоръчват при аномалии на чернодробните ензими, нисък брой неутрофили и нисък брой тромбоцити при пациенти с PJIA и SJIA на нива, подобни на описаните по-горе за пациенти с RA и GCA. Ако е подходящо, променете дозата или спрете едновременния прием на метотрексат и / или други лекарства и задръжте дозата на ACTEMRA, докато се оцени клиничната ситуация. В PJIA и SJIA решението за прекратяване на ACTEMRA поради лабораторна аномалия трябва да се основава на медицинската оценка на отделния пациент.\n80 mg / 4 ml, 200 mg / 10 ml, 400 mg / 20 ml като бистър, безцветен до бледожълт разтвор в еднодозови флакони от 20 mg / ml за допълнително разреждане преди интравенозна инфузия.\n162 mg / 0,9 ml бистър, безцветен до леко жълтеникав разтвор в еднодозова предварително напълнена спринцовка или автоинжектор.\nЗа интравенозна инфузия\nИнжектиране на ACTEMRA (тоцилизумаб) е стерилен бистър, безцветен до бледожълт разтвор без консерванти. ACTEMRA се предлага като 80 mg / 4 ml ( NDC 50242-135-01), 200 mg / 10 ml ( NDC 50242-136-01) и 400 mg / 20 ml ( NDC 50242-137-01), индивидуално опаковани 20 mg / ml еднодозови флакони за допълнително разреждане преди интравенозна инфузия.\nЗа подкожно инжектиране\nИнжектиране на ACTEMRA (тоцилизумаб) се предлага като стерилен, бистър, безцветен до леко жълтеникав разтвор без консерванти за подкожно приложение. Предлагат се следните конфигурации на опаковката:\nВсяка еднодозова предварително напълнена спринцовка доставя 162 mg / 0,9 ml ( NDC 50242-138-01).\nВсеки еднодозов автоинжектор (ACTPen ™) доставя 162 mg / 0,9 ml ( NDC 50242-143-01).\nНе използвайте след срока на годност върху контейнера, опаковката, предварително напълнената спринцовка или автоинжектора. ACTEMRA трябва да се съхранява в хладилник при 2 ° C до 8 ° C (36 ° F до 46 ° F). Не замразявайте. Защитете флаконите, спринцовките и автоинжекторите от светлина, като ги съхранявате в оригиналната опаковка до момента на употреба и поддържайте спринцовките и автоинжекторите сухи.\nПроизведено от: Genentech, Inc. Член на Roche Group 1 DNA Way South San Francisco, CA 94080-4990. Ревизиран: юни 2019 г.\nСледните сериозни нежелани реакции са описани другаде в етикетирането:\nСериозни инфекции [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]\nСтомашно-чревни перфорации [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]\nЛабораторни параметри [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]\nИмуносупресия [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]\nРеакции на свръхчувствителност, включително анафилаксия [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]\nДемиелинизиращи нарушения [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]\nАктивно чернодробно заболяване и чернодробно увреждане [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]\nТъй като клиничните проучвания се провеждат при много различни условия, честотата на нежеланите реакции, наблюдавани в клиничните проучвания на дадено лекарство, не може да бъде директно сравнена с честотата в клиничните проучвания на друго лекарство и може да не предвижда честотата, наблюдавана при по-широка популация пациенти в клиничната практика.\nОпит от клинични изпитвания при пациенти с ревматоиден артрит, лекувани с интравенозно ACTEMRA (ACTEMRA-IV)\nДанните ACTEMRA-IV при ревматоиден артрит (RA) включват 5 двойно-слепи, контролирани, многоцентрови проучвания. В тези проучвания пациентите са получавали дози ACTEMRA-IV 8 mg на kg монотерапия (288 пациенти), ACTEMRAIV 8 mg на kg в комбинация с DMARD (включително метотрексат) (1582 пациенти) или ACTEMRA-IV 4 mg на kg в комбинация с метотрексат (774 пациенти).\nПопулацията с цялата експозиция включва всички пациенти в регистрационни проучвания, които са получили поне една доза ACTEMRA-IV. От 4009 пациенти в тази популация, 3577 са получавали лечение за поне 6 месеца, 3309 за най-малко една година; 2954 са лекувани поне 2 години, а 2189 - 3 години.\nВсички пациенти в тези проучвания са имали умерено до тежко активен ревматоиден артрит. Проучваната популация е била на средна възраст 52 години, 82% са жени и 74% са от бялата раса.\nНай-честите сериозни нежелани реакции са сериозни инфекции [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]. Най-често съобщаваните нежелани реакции в контролирани проучвания до 24 седмици (срещащи се при поне 5% от пациентите, лекувани с монотерапия с ACTEMRA-IV или в комбинация с DMARD) са инфекции на горните дихателни пътища, назофарингит, главоболие, хипертония и повишена ALT.\nДелът на пациентите, които са прекратили лечението поради някакви нежелани реакции по време на двойно-слепите, плацебо-контролирани проучвания, е 5% за пациентите, приемащи ACTEMRA-IV, и 3% за пациентите, лекувани с плацебо. Най-честите нежелани реакции, които налагат прекратяване на ACTEMRA-IV, са повишени стойности на чернодробните трансаминази (според изискванията на протокола) и сериозни инфекции.\nПрез 24-седмичните контролирани клинични проучвания честотата на инфекциите в групата на монотерапия ACTEMRA-IV е била 119 събития на 100 пациент-години и е сходна в групата на монотерапия с метотрексат. Честотата на инфекциите в групата с 4 mg на kg и 8 mg на kg ACTEMRA-IV плюс DMARD е съответно 133 и 127 събития на 100 пациент-години, в сравнение със 112 събития на 100 пациент-години в групата на плацебо плюс DMARD. Най-често съобщаваните инфекции (5% до 8% от пациентите) са инфекции на горните дихателни пътища и назофарингит.\nОбщият процент на инфекции с ACTEMRA-IV в цялата популация на експозиция остава в съответствие с честотата през контролираните периоди на проучванията.\nПрез 24-седмичните контролирани клинични проучвания честотата на сериозните инфекции в групата на монотерапия ACTEMRA-IV е била 3,6 на 100 пациент-години в сравнение с 1,5 на 100 пациент-години в групата на метотрексат. Честотата на сериозните инфекции в групата с 4 mg на kg и 8 mg на kg ACTEMRA-IV плюс DMARD е съответно 4,4 и 5,3 събития на 100 пациент-години, в сравнение с 3,9 събития на 100 пациент-години в групата на плацебо плюс DMARD .\nВ популацията с цяла експозиция общата честота на сериозни инфекции остава в съответствие с честотата в контролираните периоди на проучванията. Най-честите сериозни инфекции включват пневмония, инфекция на пикочните пътища, целулит, херпес зостер, гастроентерит, дивертикулит, сепсис и бактериален артрит. Съобщени са случаи на опортюнистични инфекции [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nВ проучването за сърдечно-съдови резултати WA25204, честотата на сериозните инфекции в групата на ACTEMRA 8 mg / kg IV на всеки 4 седмици, със или без DMARD, е 4,5 на 100 пациент-години, а честотата в групата на етанерцепт 50 mg седмично SC, със или без DMARD, е 3,2 на 100 пациент-години. [виж Клинични изследвания ]\nПо време на 24-седмичните контролирани клинични проучвания, общата честота на стомашно-чревна перфорация е 0,26 събития на 100 пациент-години с терапия с ACTEMRA-IV.\nВ популацията с цяла експозиция общата честота на перфорация на стомашно-чревния тракт остава в съответствие с честотата в контролираните периоди на проучванията. Доклади за стомашно-чревна перфорация са докладвани предимно като усложнения на дивертикулит, включително генерализиран гноен перитонит, перфорация на долния стомашно-чревен тракт, фистула и абсцес. Повечето пациенти, които са развили стомашно-чревни перфорации, са приемали едновременно нестероидни противовъзпалителни лекарства (НСПВС), кортикостероиди или метотрексат [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]. Относителният принос на тези съпътстващи лекарства спрямо ACTEMRA-IV за развитието на перфорации на стомашно-чревния тракт не е известен.\nПрез 24-седмичните контролирани клинични проучвания, нежелани събития, свързани с инфузията (настъпващи по време или в рамките на 24 часа от началото на инфузията), са докладвани при 8% и 7% от пациентите при 4 mg на kg и 8 mg на kg ACTEMRA -IV плюс група DMARD, съответно, в сравнение с 5% от пациентите в групата на плацебо плюс DMARD. Най-често съобщаваното събитие при доза от 4 mg на kg и 8 mg на kg по време на инфузията е хипертония (1% за двете дози), докато най-често съобщаваното събитие, настъпило в рамките на 24 часа след завършване на инфузията, е главоболие (1% за и двете дози) и кожни реакции (1% за двете дози), включително обрив, сърбеж и уртикария. Тези събития не са ограничаващи лечението.\nРеакции на свръхчувствителност, изискващи прекратяване на лечението, включително анафилаксия, свързана с ACTEMRA-IV, са докладвани при 0,1% (3 от 2644) през 24-седмичната, контролирани проучвания и при 0,2% (8 от 4009) при популацията с цяла експозиция. Тези реакции обикновено се наблюдават по време на втората до четвъртата инфузия на ACTEMRA-IV. Трябва да се осигури подходящо медицинско лечение за незабавна употреба в случай на сериозна реакция на свръхчувствителност [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nПрез 24-те седмици, контролирани клинични проучвания, броят на неутрофилите намалява под 1000 на mm3се наблюдава при 1,8% и 3,4% от пациентите в групата на ACTEMRA-IV плюс DMARD от 4 mg на kg и 8 mg на kg, съответно, в сравнение с 0,1% от пациентите в групата на плацебо плюс DMARD. Приблизително половината от случаите на ANC под 1000 на mm3настъпили в рамките на 8 седмици след започване на терапията. Намаляване на броя на неутрофилите под 500 на mm3се наблюдава при 0,4% и 0,3% от пациентите, съответно ACTEMRA-IV плюс 4 mg на kg и 8 mg на kg плюс DMARD, в сравнение с 0,1% от пациентите в групата на плацебо плюс DMARD. Няма ясна връзка между намаляването на неутрофилите под 1000 на mm3и появата на сериозни инфекции.\nПри популацията с цяла експозиция моделът и честотата на намаляването на броя на неутрофилите остават в съответствие с наблюдаваното в 24-седмичните контролирани клинични проучвания [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nПрез 24-те седмици, контролирани клинични проучвания, броят на тромбоцитите намалява под 100 000 на mm3настъпили при 1,3% и 1,7% от пациентите, съответно на 4 mg на kg и 8 mg на kg ACTEMRA-IV плюс DMARD, в сравнение с 0,5% от пациентите на плацебо плюс DMARD, без свързани кръвоизливи.\nПри популацията с цяла експозиция моделът и честотата на намаляването на броя на тромбоцитите остават в съответствие с наблюдаваното в 24-седмичните контролирани клинични проучвания [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nАномалиите на чернодробните ензими са обобщени в маса 1 . При пациенти, които изпитват повишаване на чернодробните ензими, модифицирането на схемата на лечение, като намаляване на дозата на едновременно DMARD, прекъсване на ACTEMRA-IV или намаляване на дозата на ACTEMRA-IV, води до намаляване или нормализиране на чернодробните ензими [вж. ДОЗИРОВКА И АДМИНИСТРАЦИЯ ]. Тези повишения не са свързани с клинично значимо повишаване на директния билирубин, нито са свързани с клинични данни за хепатит или чернодробна недостатъчност [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nТаблица 1 - Честота на чернодробните ензимни аномалии в контролирания от 24 седмици период на проучвания от I до V *\n8 mg на kg MONOTHERAPY\n4 mg на kg + DMARDs\n8 mg на kg + DMARDs\n(%) Плацебо + DMARD\n> ULN до 3x ULN 22. 26 3. 4 41 17\n> 3x ULN до 5x ULN 0,3 две 1 две 0,3\n> 5 пъти ULN 0.7 0,4 0,1 0.2 <0.1\n> ULN до 3x ULN 36 33 Четири пет 48 2. 3\n> 3x ULN до 5x ULN 1 4 5 5 1\n> 5 пъти ULN 0.7 1 1.3 1.5 0,3\nULN = горна граница на нормата\n* За описание на тези изследвания вижте раздел 14, Клинични изследвания .\nВ популацията с цяла експозиция повишенията на ALT и AST остават в съответствие с наблюдаваното през 24-седмичните контролирани клинични проучвания.\nВ проучване WA25204 от 1538 пациенти с умерен до тежък РА (вж. Раздел 14, Клинични изследвания ) и лекувани с тоцилизумаб, повишения на ALT или AST> 3 x ULN се наблюдават съответно при 5,3% и 2,2% пациенти. Съобщава се за едно сериозно събитие на индуциран от лекарства хепатит с хипербилирубинемия във връзка с тоцилизумаб.\nКота в липид параметри (общо холестерол , LDL, HDL, триглицериди ) са оценени за първи път на 6 седмици след започване на ACTEMRA-IV в контролираните 24-седмични клинични изпитвания. Понастоящем се наблюдават увеличения и след това остават стабилни. Рядко се наблюдават повишения на триглицеридите до нива над 500 mg на dL. Промените в другите липидни параметри от изходното ниво до 24-та седмица бяха оценени и са обобщени по-долу:\nСредният LDL се увеличава с 13 mg на dL в рамото ACTEMRA 4 mg на kg + DMARD, 20 mg на dL в ACTEMRA 8 mg на kg + DMARD и 25 mg на dL при монотерапия с ACTEMRA 8 mg на kg.\nСредният HDL се увеличава с 3 mg на dL при рамото ACTEMRA 4 mg на kg + DMARD, 5 mg на dL при ACTEMRA 8 mg на kg + DMARD и 4 mg на dL при монотерапия с ACTEMRA 8 mg на kg.\nСредното съотношение LDL / HDL се увеличава средно с 0,14 при рамото ACTEMRA 4 mg на kg + DMARD, 0,15 при ACTEMRA 8 mg на kg + DMARD и 0,26 при монотерапията ACTEMRA 8 mg на kg.\nСъотношенията ApoB / ApoA1 по същество са непроменени при пациенти, лекувани с ACTEMRA.\nПовишен липиди отговорили на липидопонижаващи агенти.\nВ популацията с цяла експозиция повишенията на липидните параметри остават в съответствие с наблюдаваното през 24-седмичните контролирани клинични проучвания.\nКакто при всички терапевтични протеини, има потенциал за имуногенност. Откриването на образуването на антитела е силно зависимо от чувствителността и специфичността на анализа. Освен това, наблюдаваната честота на позитивност на антитела (включително неутрализиращи антитела) при анализ може да бъде повлияна от няколко фактора, включително методология на анализа, обработка на пробата, време за вземане на проби, съпътстващи лекарства и основно заболяване. Поради тези причини сравнението на честотата на антитела към тоцилизумаб в описаните по-долу проучвания с честотата на антитела в други проучвания или с други продукти може да бъде подвеждащо.\nПрез 24-седмичните контролирани клинични проучвания общо 2876 пациенти са тествани за антитела срещу тоцилизумаб. Четиридесет и шест пациенти (2%) са развили положителни антитела срещу тоцилизумаб, от които 5 са имали свързана, медицинско значима реакция на свръхчувствителност, водеща до отнемане. Тридесет пациенти (1%) развиха неутрализиращи антитела.\nПрез контролирания период от 24 седмици на проучванията са диагностицирани 15 злокачествени заболявания при пациенти, получаващи ACTEMRA-IV, в сравнение с 8 злокачествени заболявания при пациенти в контролните групи. Честотата, коригирана на експозиция, е сходна в групите ACTEMRA-IV (1,32 събития на 100 пациент-години) и в групата на плацебо плюс DMARD (1,37 събития на 100 пациент-години).\nВ популацията с цяла експозиция процентът на злокачествените заболявания остава в съответствие с честотата, наблюдавана през контролирания период от 24 седмици [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nНежеланите реакции, възникващи при 2% или повече от пациентите с 4 или 8 mg на kg ACTEMRA-IV плюс DMARD и поне 1% по-големи от наблюдаваните при пациенти на плацебо плюс DMARD, са обобщени в Таблица 2 .\nТаблица 2 - Нежелани реакции, възникващи при най-малко 2% или повече пациенти с 4 или 8 mg на kg ACTEMRA плюс DMARD и най-малко с 1% по-големи от наблюдаваните при пациенти на плацебо плюс DMARD\n24-седмична фаза 3 Контролирано проучване на популацията\nПредпочитан срок АКТЕМРА\nИнфекция на горните дихателни пътища 7 5 6 8 6\nНазофарингит 7 6 4 6 4\nГлавоболие 7 две 6 5 3\nХипертония 6 две 4 4 3\nALT се увеличава 6 4 3 3 1\nЗамайване 3 1 две 3 две\nБронхит 3 две 4 3 3\nОбрив две 1 4 3 1\nЯзва в устата две две 1 две 1\nКоремна болка в горната част две две 3 3 две\nГастрит 1 две 1 две 1\nТрансаминазата се повишава 1 5 две две 1\nДруги редки и медицински значими нежелани реакции, възникващи с честота по-малка от 2% при пациенти с ревматоиден артрит, лекувани с ACTEMRA-IV в контролирани проучвания, са:\nИнфекции и инвазии: орален херпес симплекс\nСтомашно-чревни нарушения: стоматит, стомашна язва\nРазследвания: повишено тегло, повишен общ билирубин\nНарушения на кръвта и лимфната система: левкопения\nОбщи нарушения и условия на мястото на приложение: оток периферни\nРеспираторни, гръдни и медиастинални нарушения: диспнея, кашлица\nОчни нарушения: конюнктивит\nБъбречни нарушения: нефролитиаза\nЕндокринни нарушения: хипотиреоидизъм\nОпит от клинични изпитвания при пациенти с ревматоиден артрит, лекувани с подкожна ACTEMRA (ACTEMRA-SC)\nДанните ACTEMRA-SC при ревматоиден артрит (RA) включват 2 двойно-слепи, контролирани, многоцентрови проучвания. Проучване SC-I е проучване без непълноценност, което сравнява ефикасността и безопасността на тоцилизумаб 162 mg, прилаган всяка седмица подкожно, и 8 mg / kg интравенозно на всеки четири седмици при 1262 възрастни пациенти с ревматоиден артрит. Проучване SC-II е плацебо контролирано проучване за превъзходство, което оценява безопасността и ефикасността на тоцилизумаб 162 mg, прилаган през седмица подкожно или плацебо при 656 пациенти. Всички пациенти в двете проучвания са получили небиологични DMARD.\nБезопасността, наблюдавана за ACTEMRA-SC, прилаган подкожно, е в съответствие с известния профил на безопасност на интравенозно ACTEMRA, с изключение на реакциите на мястото на инжектиране (ISR), които са по-чести при ACTEMRA-SC в сравнение с плацебо SC инжекции (IV рамо).\nПрез 6-месечния контролен период, при SC-I, честотата на ISR е била съответно 10,1% (64/631) и 2,4% (15/631) за седмичните групи ACTEMRA-SC и плацебо SC (IV-рамо) . При SC-II честотата на ISR е била 7,1% (31/437) и 4,1% (9/218), съответно за всяка седмица ACTEMRA-SC и плацебо. Тези ISR (включително еритема, сърбеж, болка и хематом) са били леки до умерени по тежест. По-голямата част се разрешава без никакво лечение и нито едно не налага прекратяване на приема на лекарства.\nВ 6-месечния контролен период при SC-I, 0,8% (5/625) в рамото на ACTEMRA-SC и 0,8% (5/627) в рамото на IV, развиха антитела срещу тоцилизумаб; от тях всички са разработили неутрализиращи антитела. В SC-II 1,6% (7/434) в рамото на ACTEMRA-SC в сравнение с 1,4% (3/217) в рамото на плацебо са разработили антитела срещу тоцилизумаб; от тях 1,4% (6/434) в рамото ACTEMRA-SC и 0,5% (1/217) в плацебо рамото също развиват неутрализиращи антитела.\nОбщо 1454 (> 99%) пациенти, които са получавали ACTEMRA-SC във всички групи на експозиция, са тествани за антитела срещу антитоцилизумаб. Тринадесет пациенти (0,9%) развиха антитела срещу тоцилизумаб и от тях 12 пациенти (0,8%) развиха неутрализиращи антитела.\nПроцентът съответства на предишния интравенозен опит. Не се наблюдава корелация на развитието на антитела с нежелани събития или загуба на клиничен отговор.\nПо време на рутинно лабораторно наблюдение в 6-месечните контролирани клинични изпитвания, намаляването на броя на неутрофилите под 1 × 109/ L се наблюдава при 2,9% и 3,7% от пациентите, получаващи ACTEMRA-SC, съответно седмично и през седмица.\nНяма ясна връзка между намаляването на неутрофилите под 1 х 109/ L и появата на сериозни инфекции.\nПо време на рутинно лабораторно наблюдение в 6-месечните контролирани клинични изпитвания ACTEMRA-SC, нито един от пациентите не е имал намаляване на броя на тромбоцитите до> 50 000 / mm3.\nПо време на рутинно лабораторно наблюдение в 6-месечните контролирани клинични проучвания, повишение на ALT или AST> 3 пъти ULN се наблюдава съответно при 6,5% и 1,4% от пациентите, получаващи ACTEMRA-SC седмично и 3,4% и 0,7%, получаващи ACTEMRA-SC всяка друга седмица.\nПовишаване на параметрите на липидите\nПо време на рутинно лабораторно наблюдение в 6-месечните клинични проучвания на ACTEMRA-SC, 19% от пациентите са дозирали седмично и 19,6% от пациентите са дозирани през седмица, а 10,2% от пациентите на плацебо са имали трайно повишаване на общия холестерол> 6,2 mmol / l (240 mg / dL), като 9%, 10,4% и 5,1% изпитват трайно повишаване на LDL до 4,1 mmol / l (160 mg / dL), приемайки ACTEMRA-SC седмично, съответно през седмица и плацебо.\nОпит от клинични изпитвания при пациенти с гигантски клетъчен артериит, лекувани с подкожна ACTEMRA (ACTEMRA-SC)\nБезопасността на подкожната ACTEMRA (тоцилизумаб) е проучена в едно проучване фаза III (WA28119) с 251 пациенти с GCA. Общата продължителност на пациентските години в ACTEMRA GCA популацията с цяла експозиция е била 138,5 пациентски години по време на 12-месечната двойно сляпа, плацебо-контролирана фаза на проучването. Общият профил на безопасност, наблюдаван в групите за лечение с ACTEMRA, обикновено съответства на известния профил на безопасност на ACTEMRA. Имаше общо по-висока честота на инфекции при пациенти с GCA спрямо пациентите с RA. Честотата на инфекции / сериозни инфекции е била 200,2 / 9,7 събития на 100 пациентски години в седмичната група на ACTEMRA и 160,2 / 4,4 събития на 100 пациентски години в групата на ACTEMRA през седмица в сравнение със 156,0 / 4,2 събития на 100 пациентски години в плацебо + 26 седмичен конус на преднизон и 210,2 / 12,5 събития на 100 пациентски години в плацебо + 52 седмични конусни групи.\nОпит от клинични изпитвания при пациенти с полиартикуларен ювенилен идиопатичен артрит, лекувани с интравенозно ACTEMRA (ACTEMRA-IV)\nБезопасността на ACTEMRA-IV е проучена при 188 педиатрични пациенти на възраст от 2 до 17 години с PJIA, които са имали неадекватен клиничен отговор или са имали непоносимост към метотрексат. Общата експозиция на пациентите в цялата популация на ACTEMRA-IV (дефинирана като пациенти, получили поне една доза ACTEMRA-IV) е 184,4 пациентски години. В началото приблизително половината от пациентите са приемали перорални кортикостероиди и почти 80% са приемали метотрексат. Като цяло видовете нежелани лекарствени реакции при пациенти с PJIA са били в съответствие с тези, наблюдавани при пациенти с RA и SJIA [вж. Опит от клинични изпитвания при пациенти с ревматоиден артрит, лекувани с интравенозно ACTEMRA (ACTEMRA-IV) и Опит от клинични изпитвания при пациенти със системен ювенилен идиопатичен артрит, лекувани с интравенозно ACTEMRA (ACTEMRA-IV) ].\nЧестотата на инфекциите при ACTEMRA-IV при всички пациенти с експозиция е била 163,7 на 100 пациентски години. Най-честите наблюдавани събития са назофарингит и инфекции на горните дихателни пътища. Честотата на сериозните инфекции е била числено по-висока при пациенти с тегло под 30 kg, лекувани с 10 mg / kg tocilizumab (12,2 на 100 пациентски години), в сравнение с пациенти с тегло над или над 30 kg, лекувани с 8 mg / kg tocilizumab (4,0 на 100 пациентски години). Честотата на инфекциите, водещи до прекъсване на дозата, също е числено по-висока при пациенти с тегло под 30 kg, лекувани с 10 mg / kg тоцилизумаб (21%), в сравнение с пациенти с тегло над или над 30 kg, лекувани с 8 mg / kg тоцилизумаб (8% ).\nПри пациенти с PJIA, свързаните с инфузията реакции се определят като всички събития, настъпващи по време или в рамките на 24 часа след инфузията. В ACTEMRA-IV цялата експозиция, 11 пациенти (6%) са имали събитие по време на инфузията, а 38 пациенти (20,2%) са имали събитие в рамките на 24 часа след инфузията. Най-честите събития, възникващи по време на инфузията, са главоболие, гадене и хипотония, а настъпили в рамките на 24 часа след инфузията са замаяност и хипотония. Като цяло нежеланите лекарствени реакции, наблюдавани по време или в рамките на 24 часа след инфузията, са сходни по характер с тези, наблюдавани при пациенти с RA и SJIA [вж. Опит от клинични изпитвания при пациенти с ревматоиден артрит, лекувани с интравенозно ACTEMRA (ACTEMRA-IV) и Опит от клинични изпитвания при пациенти със системен ювенилен идиопатичен артрит, лекувани с интравенозно ACTEMRA (ACTEMRA-IV) ].\nНяма съобщения за клинично значими реакции на свръхчувствителност, свързани с тоцилизумаб и изискващи прекратяване на лечението.\nЕдин пациент, в групата с 10 mg / kg по-малко от 30 kg, развива положителни антитела срещу тоцилизумаб, без да развива реакция на свръхчувствителност и впоследствие се оттегля от проучването.\nПо време на рутинно лабораторно наблюдение в ACTEMRA-IV на цялата популация на експозиция, намаляването на броя на неутрофилите под 1 × 109на L се наблюдава при 3,7% от пациентите.\nНяма ясна връзка между намаляването на неутрофилите под 1 × 109на L и появата на сериозни инфекции.\nПо време на рутинно лабораторно проследяване при ACTEMRA-IV на цялата популация, 1% от пациентите са имали намаляване на броя на тромбоцитите с или по-малко от 50 000 на mm3без свързани кръвоизливи.\nПо време на рутинно лабораторно наблюдение в ACTEMRA-IV на цялата популация на експозиция, повишаване на ALT или AST при или по-голямо от 3 x ULN се наблюдава съответно при 4% и по-малко от 1% от пациентите.\nПо време на рутинно лабораторно проследяване на цялата експозиция на тоцилизумаб, повишение на общия холестерол по-голямо от 1,5-2 x ULN се наблюдава при един пациент (0,5%) и повишение на LDL по-голямо от 1,5-2 x ULN при един пациент (0,5%).\nОпит от клинични изпитвания при пациенти с полиартикуларен ювенилен идиопатичен артрит, лекувани с подкожна ACTEMRA (ACTEMRA-SC)\nБезопасността на ACTEMRA-SC е проучена при 52 педиатрични пациенти на възраст от 1 до 17 години с PJIA, които са имали неадекватен клиничен отговор или са имали непоносимост към метотрексат. Общата експозиция на пациентите в популацията PJIA ACTEMRA-SC (дефинирана като пациенти, които са получили поне една доза ACTEMRA-SC и отчитане на прекратяване на лечението) е 49,5 пациентски години. Като цяло, наблюдаваната безопасност на ACTEMRA, приложена подкожно, е в съответствие с известния профил на безопасност на интравенозната ACTEMRA, с изключение на реакциите на мястото на инжектиране (ISR) и неутропенията.\nПо време на едногодишното проучване се наблюдава честота от 28,8% (15/52) ISR при пациенти, лекувани с ACTEMRA-SC с PJIA. Тези ISR се срещат при по-голям дял от пациенти с или над 30 kg (44,0%) в сравнение с пациенти под 30 kg (14,8%). Всички ISR са с лека тежест и нито една от ISR не изисква оттегляне на пациента от лечението или прекъсване на дозата. По-висока честота на ISR се наблюдава при лекувани с ACTEMRA-SC пациенти с PJIA в сравнение с това, което се наблюдава при възрастни пациенти с RA или GCA [вж. Опит от клинични изпитвания при пациенти с ревматоиден артрит, лекувани с интравенозно ACTEMRA (ACTEMRA-IV) и Опит от клинични изпитвания при пациенти с гигантски клетъчен артериит, лекувани с подкожна ACTEMRA (ACTEMRA-SC) ].\nТрима пациенти, 1 пациент под 30 kg и 2 пациенти с или над 30 kg, развиха положителни антитела срещу тоцилизумаб с неутрализиращ потенциал, без да развият сериозна или клинично значима реакция на свръхчувствителност. Впоследствие един пациент се оттегли от проучването.\nПо време на рутинно лабораторно наблюдение в ACTEMRA-SC всички популации на експозиция, намаляване на броя на неутрофилите под 1 × 109на L се наблюдава при 15,4% от пациентите и се наблюдава по-често при пациенти под 30 kg (25,9%) в сравнение с пациенти с или над 30 kg (4,0%). Няма ясна връзка между намаляването на неутрофилите под 1 × 109на L и появата на сериозни инфекции.\nОпит от клинични изпитвания при пациенти със системен ювенилен идиопатичен артрит, лекувани с интравенозно ACTEMRA (ACTEMRA-IV)\nДанните, описани по-долу, отразяват експозицията на ACTEMRA-IV в едно рандомизирано, двойно-сляпо, плацебо-контролирано проучване на 112 педиатрични пациенти със SJIA на възраст от 2 до 17 години, които са имали неадекватен клиничен отговор на нестероидни противовъзпалителни лекарства (НСПВС) или кортикостероиди поради токсичност или липса на ефикасност. В началото приблизително половината от пациентите са приемали 0,3 mg / kg / ден кортикостероиди или повече и почти 70% са приемали метотрексат. Изпитването включва 12-седмична контролирана фаза, последвана от открито удължаване. В 12-седмичната двойно-сляпа, контролирана част от клиничното проучване 75 пациенти са получавали лечение с ACTEMRAIV (8 или 12 mg на kg в зависимост от телесното тегло). След 12 седмици или по време на бягство, поради влошаване на заболяването, пациентите са лекувани с ACTEMRA-IV във фазата на отворено удължаване.\nНай-честите нежелани събития (поне 5%), наблюдавани при пациенти, лекувани с ACTEMRA-IV в контролираната 12-седмична част от проучването, са: инфекция на горните дихателни пътища, главоболие, назофарингит и диария.\nВ 12-седмичната контролирана фаза, честотата на всички инфекции в групата на ACTEMRA-IV е била 345 на 100 пациент-години и 287 на 100 пациент-години в групата на плацебо. При отвореното удължаване за средна продължителност от 73 седмици лечение, общата честота на инфекциите е 304 на 100 пациент-години.\nВ 12-седмичната контролирана фаза, честотата на сериозните инфекции в групата ACTEMRA-IV е била 11,5 на 100 пациентски години. При отвореното удължаване за средна продължителност от 73 седмици лечение, общата честота на сериозни инфекции е била 11,4 на 100 пациентски години. Включени са най-често съобщаваните сериозни инфекции пневмония , гастроентерит, варицела и отит на средното ухо.\nСиндром на активиране на макрофаги\nВ 12-седмичното контролирано проучване, нито един пациент в никоя лечебна група не е имал синдром на активиране на макрофагите (MAS), докато е бил на назначено лечение; 3 на 112 (3%) развиха MAS по време на открито лечение с ACTEMRA-IV. Един пациент от групата на плацебо е избягал до ACTEMRA-IV 12 mg на kg на седмица 2 поради тежка активност на заболяването и в крайна сметка е развил MAS на ден 70. Двама допълнителни пациенти са развили MAS по време на продължителното удължаване. При всичките 3 пациенти дозата ACTEMRA-IV е била прекъсната (2 пациенти) или прекратена (1 пациент) за MAS събитието, лекувани са и MAS е изчезнал без последствия. Въз основа на ограничен брой случаи, изглежда, че честотата на MAS не е повишена в клиничния опит на ACTEMRA-IV SJIA; обаче не могат да се правят окончателни заключения.\nПациентите не са били предварително подготвени, но повечето пациенти са били на съпътстващи кортикостероиди като част от основното им лечение за SJIA. Реакциите, свързани с инфузията, се определят като всички събития, настъпващи по време или в рамките на 24 часа след инфузията. През 12-седмичната контролирана фаза 4% от ACTEMRA-IV и 0% от пациентите, лекувани с плацебо, са имали събития, настъпили по време на инфузията. Едно събитие (ангиоедем) се счита за сериозно и животозастрашаващо и пациентът е прекратен от изпитваното лечение.\nВ рамките на 24 часа след инфузията 16% от пациентите в групата за лечение с ACTEMRA-IV и 5% от пациентите в групата на плацебо са имали събитие. В групата на ACTEMRA-IV събитията включват обрив, уртикария, диария, епигастрален дискомфорт, артралгия и главоболие. Едно от тези събития, уртикария, се счита за сериозно.\nАнафилаксия се съобщава при 1 от 112 пациенти (по-малко от 1%), лекувани с ACTEMRA-IV по време на контролираното и отворено разширено проучване [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nВсички 112 пациенти са били тествани за антитела срещу тоцилизумаб на изходно ниво. Двама пациенти са развили положителни антитоцилизумаб антитела: един от тези пациенти е имал сериозни нежелани събития от уртикария и ангиоедем, съответстващи на анафилактична реакция, довела до отнемане; другият пациент е развил синдром на активиране на макрофаги, докато е бил на терапия за бягство и е бил прекратен от проучването.\nПо време на рутинно наблюдение в 12-седмичната контролирана фаза, намаляване на неутрофилите под 1 × 109на L се наблюдава при 7% от пациентите в групата на ACTEMRA-IV и при нито един от пациентите в групата на плацебо. При отвореното удължаване за средна продължителност от 73 седмици на лечение се наблюдава намален брой неутрофили при 17% от групата на ACTEMRA-IV. Няма ясна връзка между намаляването на неутрофилите под 1 × 109на L и появата на сериозни инфекции.\nПо време на рутинно наблюдение в 12-седмичната контролирана фаза, 1% от пациентите в групата на ACTEMRA-IV и 3% в групата на плацебо са имали намаляване на броя на тромбоцитите до не повече от 100 000 на mm3.\nПри отвореното удължаване за средна продължителност от 73 седмици лечение, намален брой на тромбоцитите се наблюдава при 4% от пациентите в групата на ACTEMRA-IV, без свързано кървене.\nПо време на рутинно лабораторно наблюдение през 12-седмичната контролирана фаза, повишение на ALT или AST при или над 3x ULN се наблюдава съответно при 5% и 3% от пациентите, съответно в групата на ACTEMRA-IV и при 0% от пациентите на плацебо.\nПри отвореното удължаване за средна продължителност от 73 седмици лечение, повишаването на ALT или AST при или над 3 пъти ULN се наблюдава съответно при 13% и 5% от лекуваните с ACTEMRA-IV пациенти.\nПо време на рутинно лабораторно наблюдение през 12-седмичната контролирана фаза, повишение на общия холестерол над 1,5 пъти ULN - 2x ULN се наблюдава при 1,5% от групата на ACTEMRA-IV и при 0% от пациентите на плацебо. Повишаване на LDL над 1,5 пъти ULN - 2x ULN се наблюдава при 1,9% от пациентите в групата на ACTEMRA-IV и 0% от групата на плацебо.\nВ отвореното удължено проучване за средна продължителност от 73 седмици лечение, моделът и честотата на повишения на липидните параметри остават в съответствие с данните от контролираното проучване от 12 седмици.\nОпит от клинични изпитвания при пациенти със системен ювенилен идиопатичен артрит, лекувани с подкожна ACTEMRA (ACTEMRA-SC)\nПрофилът на безопасност на ACTEMRA-SC е проучен при 51 педиатрични пациенти на възраст от 1 до 17 години със SJIA, които са имали неадекватен клиничен отговор на НСПВС и кортикостероиди. Като цяло, наблюдаваната безопасност на ACTEMRA, приложена подкожно, е в съответствие с известния профил на безопасност на интравенозно ACTEMRA, с изключение на ISR, където се наблюдава по-висока честота при пациенти, лекувани с ACTEMRA-SC SJIA в сравнение с пациенти с PJIA и възрастни пациенти с RA или GCA [ вижте Опит от клинични изпитвания при пациенти с ревматоиден артрит, лекувани с подкожна ACTEMRA (ACTEMRA-SC) и Опит от клинични изпитвания при пациенти с гигантски клетъчен артериит, лекувани с подкожна ACTEMRA (ACTEMRA-SC) ].\nРеакции на мястото на инжектиране (ISR)\nОбщо 41,2% (21/51) пациенти с SJIA са имали ISR на ACTEMRA-SC. Най-честите ISR са еритем, сърбеж, болка и подуване на мястото на инжектиране. По-голямата част от докладваните ISR са събития от степен 1 и всички докладвани ISR са несериозни и нито едно не изисква оттегляне на пациента от лечението или прекъсване на дозата.\nЧетиридесет и шест от 51-те (90,2%) пациенти, които са били тествани за антитела срещу тоцилизумаб на изходно ниво, са имали поне един резултат от скрининговия тест след изходното ниво. Нито един пациент не е развил положителни анти-тоцилизумаб антитела след изходното ниво.\nОпит от клинични изпитвания при пациенти със синдром на освобождаване на цитокини, лекувани с интравенозно ACTEMRA (ACTEMRA-IV)\nВ ретроспективен анализ на обобщени данни за резултатите от множество клинични проучвания 45 пациенти са лекувани с тоцилизумаб 8 mg / kg (12 mg / kg за пациенти под 30 kg) със или без допълнителни високи дози кортикостероиди за тежък или животозастрашаващ CAR T -индуцирана от клетките CRS. Приложена е медиана от 1 доза тоцилизумаб (диапазон, 1-4 дози). Не са съобщени нежелани реакции, свързани с тоцилизумаб [вж Клинични изследвания ].\nСледните нежелани реакции са идентифицирани по време на употребата на ACTEMRA след одобрение. Тъй като тези реакции се съобщават доброволно от популация с несигурен размер, не винаги е възможно надеждно да се оцени тяхната честота или да се установи причинно-следствена връзка с експозицията на наркотици.\nФатална анафилаксия [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]\nМедикаментозно увреждане на черния дроб, хепатит, чернодробна недостатъчност, Жълтеница [виж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]\nСъпътстващи лекарства за лечение на индикации за възрастни\nПри пациенти с РА популационните фармакокинетични анализи не откриват никакъв ефект на метотрексат (MTX), нестероидни противовъзпалителни лекарства или кортикостероиди върху клирънса на тоцилизумаб. Едновременното приложение на единична интравенозна доза от 10 mg / kg ACTEMRA с 10-25 mg MTX веднъж седмично няма клинично значим ефект върху експозицията на MTX. ACTEMRA не е проучен в комбинация с биологични DMARDs като TNF антагонисти [вж ДОЗИРОВКА И АДМИНИСТРАЦИЯ ].\nПри пациенти с GCA не се наблюдава ефект на съпътстващ кортикостероид върху експозицията на тоцилизумаб.\nВзаимодействия със субстрати CYP450\nЦитохромът P450s в черния дроб се регулира надолу от инфекции и възпалителни стимули, включително цитокини като IL-6. Инхибирането на IL-6 сигнализиране при пациенти с RA, лекувани с тоцилизумаб, може да възстанови CYP450 активността до по-високи нива от тези при липса на тоцилизумаб, което води до повишен метаболизъм на лекарства, които са субстрати на CYP450. Инвитро проучвания показват, че тоцилизумаб има потенциал да повлияе експресията на множество CYP ензими, включително CYP1A2, CYP2B6, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6 и CYP3A4. Неговият ефект върху CYP2C8 или транспортери е неизвестен. In vivo проучвания с омепразол, метаболизиран от CYP2C19 и CYP3A4 и симвастатин, метаболизиран от CYP3A4, показват до 28% и 57% намаляване на експозицията съответно една седмица след еднократна доза ACTEMRA. Ефектът на тоцилизумаб върху CYP ензимите може да бъде клинично значим за субстрати на CYP450 с тесен терапевтичен индекс, където дозата се коригира индивидуално. При започване или прекратяване на ACTEMRA, при пациенти, лекувани с тези видове лекарствени продукти, провеждайте терапевтичен мониторинг на ефекта (напр. Варфарин) или концентрацията на лекарството (напр. Циклоспорин или теофилин) и индивидуалната доза на лекарствения продукт, коригирана според нуждите. Бъдете внимателни при съвместно приложение на ACTEMRA със субстратни лекарства на CYP3A4, когато намаляването на ефективността е нежелателно, например перорални контрацептиви, ловастатин, аторвастатин и др. Ефектът на тоцилизумаб върху ензимната активност на CYP450 може да продължи няколко седмици след спиране на терапията [вж. КЛИНИЧНА ФАРМАКОЛОГИЯ ].\nИзбягвайте употребата на живи ваксини едновременно с ACTEMRA [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nНе са провеждани проучвания за възможността ACTEMRA да причини зависимост. От наличните данни обаче няма доказателства, че лечението с ACTEMRA води до зависимост.\nСъобщава се за сериозни и понякога фатални инфекции поради бактериални, микобактериални, инвазивни гъбични, вирусни, протозойни или други опортюнистични патогени при пациенти, получаващи имуносупресивни средства, включително ACTEMRA. Най-честите сериозни инфекции включват пневмония, инфекция на пикочните пътища , целулит, херпес , гастроентерит, дивертикулит, сепсис и бактериален артрит [вж НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ]. Сред опортюнистичните инфекции, туберкулоза , криптококи, аспергилоза, кандидоза и пневмоцистоза са докладвани при ACTEMRA. Могат да се появят и други сериозни инфекции, които не са докладвани в клинични проучвания (напр. Хистоплазмоза, кокцидиоидомикоза, листериоза). Пациентите са имали дисеминирано, а не локализирано заболяване, и често са приемали едновременно имуносупресори като метотрексат или кортикостероиди, които в допълнение към ревматоидния артрит могат да ги предразположат към инфекции.\nНе прилагайте ACTEMRA при пациенти с активна инфекция, включително локализирани инфекции. Рисковете и ползите от лечението трябва да се имат предвид преди започване на ACTEMRA при пациенти:\nс хронична или рецидивираща инфекция;\nкоито са били изложени на туберкулоза;\nс анамнеза за сериозна или опортюнистична инфекция;\nкоито са пребивавали или пътували в райони на ендемичен туберкулоза или ендемични микози; или\nс основните състояния, които могат да ги предразположат към инфекция.\nВнимателно наблюдавайте пациентите за развитието на признаци и симптоми на инфекция по време и след лечение с ACTEMRA, тъй като признаците и симптомите на остро възпаление могат да бъдат намалени поради потискане на реагентите с остра фаза [вж. ДОЗИРОВКА И АДМИНИСТРАЦИЯ , НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ , и ИНФОРМАЦИЯ ЗА ПАЦИЕНТА ].\nЗадръжте ACTEMRA, ако пациентът развие сериозна инфекция, опортюнистична инфекция или сепсис. Пациент, който развие нова инфекция по време на лечение с ACTEMRA, трябва да се подложи на бърза и пълна диагностична обработка, подходяща за имунокомпрометиран пациент, да започне подходяща антимикробна терапия и да наблюдава внимателно пациента.\nОценявайте пациентите за рискови фактори за туберкулоза и тествайте за латентна инфекция преди започване на ACTEMRA.\nПомислете за противотуберкулозна терапия преди започване на ACTEMRA при пациенти с минала анамнеза за латентна или активна туберкулоза, при които не може да бъде потвърден адекватен курс на лечение, и за пациенти с отрицателен тест за латентна туберкулоза, но имащи рискови фактори за туберкулозна инфекция. Препоръчва се консултация с лекар с опит в лечението на туберкулоза, за да се помогне при вземането на решение дали започването на противотуберкулозна терапия е подходящо за отделен пациент.\nВнимателно наблюдавайте пациентите за развитието на признаци и симптоми на туберкулоза, включително пациенти, които са тествали отрицателно за латентна туберкулозна инфекция преди започване на терапията.\nПрепоръчва се пациентите да бъдат изследвани за латентна туберкулозна инфекция преди започване на ACTEMRA. Честотата на туберкулозата в световните програми за клинично развитие е 0,1%. Пациентите с латентна туберкулоза трябва да бъдат лекувани със стандартна антимикобактериална терапия преди започване на ACTEMRA.\nСъобщава се за вирусно реактивиране при имуносупресивни биологични терапии и са наблюдавани случаи на обостряне на херпес зостер в клинични проучвания с ACTEMRA. В проучванията не са наблюдавани случаи на реактивиране на хепатит В; обаче пациентите, които са изследвани положително за хепатит, са изключени.\nСъбития от стомашно-чревни перфорация са докладвани в клинични проучвания, главно като усложнения на дивертикулит при пациенти, лекувани с ACTEMRA. Използвайте ACTEMRA с повишено внимание при пациенти, при които може да има повишен риск от стомашно-чревна перфорация. Навременна оценка на пациентите с новопоявили се коремни симптоми за ранно идентифициране на стомашно-чревна перфорация [вж НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ].\nСериозни случаи на чернодробно увреждане са наблюдавани при пациенти, приемащи интравенозно или подкожно ACTEMRA. Някои от тези случаи са довели до чернодробна трансплантация или смърт. Времето до началото на случаите варира от месеци до години след започване на лечението с тоцилизумаб. Докато повечето случаи са представени с подчертано повишение на трансаминазите (> 5 пъти ГГН), някои случаи са представени с признаци или симптоми на чернодробна дисфункция и само леко повишени трансаминази.\nПо време на рандомизирани контролирани проучвания лечението с ACTEMRA е свързано с по-висока честота на повишаване на трансаминазите [вж. НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ]. Наблюдава се повишена честота и величина на тези повишения, когато се използват потенциално хепатотоксични лекарства (напр. MTX) в комбинация с ACTEMRA.\nЗа пациенти с RA и GCA вземете панел за чернодробен тест (серум аланин аминотрансфераза [ALT], аспартат аминотрансфераза [AST], алкална фосфатаза и общ билирубин) преди започване на ACTEMRA, на всеки 4 до 8 седмици след началото на терапията през първите 6 месеца от лечението и на всеки 3 месеца след това. Не се препоръчва започване на лечение с ACTEMRA при пациенти с RA или GCA с повишени трансаминази ALT или AST по-големи от 1,5 пъти ULN. При пациенти, които развият повишени ALT или AST над 5 пъти ULN, прекратете ACTEMRA. За препоръчителни модификации, базирани на увеличаване на трансаминазите, вижте ДОЗИРОВКА И АДМИНИСТРАЦИЯ .\nИзмервайте своевременно чернодробни тестове при пациенти, които съобщават за симптоми, които могат да показват увреждане на черния дроб, като умора, анорексия, дискомфорт в горната част на корема в дясно, тъмна урина или жълтеница. В този клиничен контекст, ако се установи, че пациентът има необичайни чернодробни тестове (напр. ALT над три пъти горната граница на референтния диапазон, серумният общ билирубин по-голям от два пъти горната граница на референтния диапазон), лечението с ACTEMRA трябва да се прекъсне и да се направи разследване за установяване на вероятната причина. ACTEMRA трябва да се рестартира само при пациенти с друго обяснение за аномалиите на чернодробния тест след нормализиране на чернодробните тестове.\nПодобен модел на повишаване на чернодробните ензими се забелязва при лечение с ACTEMRA в популациите PJIA и SJIA. Наблюдавайте панел за чернодробен тест по време на второто приложение и след това на всеки 4 до 8 седмици за PJIA и на всеки 2 до 4 седмици за SJIA.\nЛечението с ACTEMRA е свързано с по-висока честота на неутропения. Необичайно се съобщава за инфекции във връзка с свързана с лечението неутропения в дългосрочни удължаващи проучвания и клиничен опит след пускане на пазара.\nНе се препоръчва започване на лечение с ACTEMRA при пациенти с нисък брой неутрофили, т.е. абсолютен брой на неутрофилите (ANC) под 2000 на mm3. При пациенти, които развиват абсолютен брой на неутрофилите под 500 на mm3лечението не се препоръчва.\nНаблюдавайте неутрофилите 4 до 8 седмици след началото на терапията и на всеки 3 месеца след това [вж КЛИНИЧНА ФАРМАКОЛОГИЯ ]. За препоръчителни модификации въз основа на резултатите от ANC вижте ДОЗИРОВКА И АДМИНИСТРАЦИЯ .\nЛечението с ACTEMRA е свързано с намаляване на броя на тромбоцитите. Намаляването на тромбоцитите, свързано с лечението, не е свързано със сериозни кръвоизливи в клинични проучвания [вж НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ].\nНе се препоръчва започване на лечение с ACTEMRA при пациенти с брой тромбоцити под 100 000 на mm3. При пациенти, които развиват брой на тромбоцитите по-малко от 50 000 на mm3лечението не се препоръчва.\nНаблюдавайте тромбоцитите 4 до 8 седмици след началото на терапията и на всеки 3 месеца след това. За препоръчителни модификации въз основа на броя на тромбоцитите вижте ДОЗИРОВКА И АДМИНИСТРАЦИЯ .\nВижте 5.3 Хепатотоксичност. За препоръчителни модификации [вж Модификации на дозата ]\nАномалии на липидите\nЛечението с ACTEMRA е свързано с повишаване на липидните параметри като общ холестерол, триглицериди, LDL холестерол , и / или HDL холестерол [виж НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ].\nОценете липидните параметри приблизително 4 до 8 седмици след започване на терапията с ACTEMRA.\nВпоследствие управлявайте пациентите в съответствие с клиничните насоки [напр. Национална образователна програма за холестерол (NCEP)] за управление на хиперлипидемия .\nПодобен модел на повишаване на чернодробните ензими, нисък брой неутрофили, нисък брой тромбоцити и повишаване на липидите се забелязва при лечение с ACTEMRA в популациите PJIA и SJIA. Наблюдавайте неутрофилите, тромбоцитите, ALT и AST по време на второто приложение и след това на всеки 4 до 8 седмици за PJIA и на всеки 2 до 4 седмици за SJIA. Следете липидите, както е посочено по-горе, за одобрени показания за възрастни [вж ДОЗИРОВКА И АДМИНИСТРАЦИЯ ].\nВъздействието на лечението с ACTEMRA върху развитието на злокачествени заболявания не е известно, но злокачествени заболявания са наблюдавани в клинични проучвания [вж. НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ]. ACTEMRA е имуносупресор и лечението с имуносупресори може да доведе до повишен риск от злокачествени заболявания.\nРеакции на свръхчувствителност, включително анафилаксия\nСъобщава се за реакции на свръхчувствителност, включително анафилаксия във връзка с ACTEMRA [вж НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ] и анафилактични събития с фатален изход са съобщени при интравенозна инфузия на ACTEMRA. Анафилаксия и други реакции на свръхчувствителност, които изискват прекратяване на лечението, са съобщени при 0,1% (3 от 2644) пациенти в 6-месечните контролирани проучвания на интравенозна ACTEMRA, 0,2% (8 от 4009) от пациентите при интравенозна RA популация, 0,7% (8 от 1068) в подкожни 6-месечни контролирани проучвания за РА и при 0,7% (10 от 1465) от пациенти в подкожната популация с излагане на всички. В контролираното проучване на SJIA с интравенозно ACTEMRA, 1 от 112 пациенти (0,9%) са получили реакции на свръхчувствителност, които налагат прекратяване на лечението. В контролирано проучване с PJIA с интравенозно ACTEMRA, 0 от 188 пациенти (0%) от популацията с цяла експозиция на ACTEMRA са имали реакции на свръхчувствителност, които са наложили прекратяване на лечението. Реакциите, които налагат прекратяване на лечението, включват генерализиран еритем, обрив и уртикария. Реакциите на мястото на инжектиране бяха категоризирани отделно [вж НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ].\nВ постмаркетинговите условия са настъпили събития на реакции на свръхчувствителност, включително анафилаксия и смърт, при пациенти, лекувани с редица дози интравенозно ACTEMRA, със или без съпътстващи терапии. Настъпили са събития при пациенти, получили премедикация. Свръхчувствителност, включително анафилаксия, са настъпили както с, така и без предишни реакции на свръхчувствителност и още при първата инфузия на ACTEMRA [вж. НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ]. ACTEMRA за интравенозно приложение трябва да се влива само от медицински специалист с подходяща медицинска подкрепа за лечение на анафилаксия. За подкожно инжектиране на ACTEMRA, съветвайте пациентите да потърсят незабавна медицинска помощ, ако получат някакви симптоми на реакция на свръхчувствителност. Ако се появи анафилаксия или друга реакция на свръхчувствителност, незабавно прекратете приложението на ACTEMRA и прекратете ACTEMRA за постоянно. Не прилагайте ACTEMRA на пациенти с известна свръхчувствителност към ACTEMRA [вж ПРОТИВОПОКАЗАНИЯ и НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ ].\nВлиянието на лечението с ACTEMRA върху демиелинизиращите нарушения не е известно, но множествена склероза и хронична възпалителна демиелинизираща полиневропатия са докладвани рядко при клинични проучвания с RA. Наблюдавайте пациентите за признаци и симптоми, потенциално показателни за демиелинизиращи нарушения. Предписващите лекари трябва да бъдат внимателни при обмислянето на употребата на ACTEMRA при пациенти с предшестващи или скорошни демиелинизиращи нарушения.\nАктивно чернодробно заболяване и чернодробно увреждане\nЛечението с ACTEMRA не се препоръчва при пациенти с активно чернодробно заболяване или чернодробно увреждане [вж НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ , Използване в специфични популации ].\nИзбягвайте употребата на живи ваксини едновременно с ACTEMRA, тъй като не е установена клинична безопасност. Няма налични данни за вторично предаване на инфекция от лица, получаващи живи ваксини на пациенти, получаващи ACTEMRA.\nНяма налични данни за ефективността на ваксинацията при пациенти, получаващи ACTEMRA. Тъй като инхибирането на IL-6 може да попречи на нормалния имунен отговор към нови антигени, препоръчително е всички пациенти, особено педиатрични или пациенти в напреднала възраст, ако е възможно, да бъдат актуализирани с всички имунизации в съгласие с настоящите насоки за имунизация преди започване на ACTEMRA терапия. Интервалът между ваксинациите на живо и започването на терапия с ACTEMRA трябва да бъде в съответствие с настоящите насоки за ваксинация по отношение на имуносупресивните агенти.\nКонсултиране на пациенти\nКонсултирайте пациентите и родителите или настойниците на непълнолетни с PJIA, SJIA или CRS относно потенциалните ползи и рискове от ACTEMRA.\nИнформирайте пациентите, че ACTEMRA може да намали тяхната устойчивост към инфекции. Инструктирайте пациента за важността да се свържете незабавно с лекаря си, когато се появят симптоми, предполагащи инфекция, за да се осигури бърза оценка и подходящо лечение.\nИнформирайте пациентите, че някои пациенти, лекувани с ACTEMRA, са имали сериозни нежелани реакции в стомаха и червата. Инструктирайте пациента за важността да се свържете незабавно с лекаря си, когато се появят симптоми на силна, постоянна коремна болка, за да се осигури бърза оценка и подходящо лечение.\nСвръхчувствителност и сериозни алергични реакции\nОценете пригодността на пациента за домашна употреба за подкожно инжектиране. Информирайте пациентите, че някои пациенти, лекувани с ACTEMRA, са развили сериозни алергични реакции, включително анафилаксия. Посъветвайте пациентите да потърсят незабавна медицинска помощ, ако получат някакъв симптом на сериозни алергични реакции.\nИнструкция за инжекционна техника\nНаправете първата инжекция под наблюдението на квалифициран медицински специалист. Ако пациент или болногледач трябва да прилага подкожно ACTEMRA, инструктирайте го / инжекционните техники и оценете способността му да инжектира подкожно, за да се осигури правилното приложение на подкожно ACTEMRA и пригодността за домашна употреба [Вж. Инструкции за употреба на пациента ].\nПреди употреба извадете предварително напълнената спринцовка (PFS) или автоинжектора от хладилника и оставете да престои при стайна температура извън картонената кутия за 30 минути (PFS) или 45 минути (автоинжектор), далеч от достъпа на деца. Не затопляйте ACTEMRA по никакъв друг начин.\nПосъветвайте пациентите да се консултират със своя доставчик на здравни грижи, ако не се получи пълната доза.\nТрябва да се използва устойчив на пробиване контейнер за изхвърляне на игли, спринцовки и автоинжектори и да се съхранява на място, недостъпно за деца. Инструктирайте пациентите или болногледачите в техниката, както и правилното изхвърляне на игла, спринцовка и автоинжектор, и внимавайте срещу повторната употреба на тези предмети.\nИнформирайте пациентите, че има регистър за бременност, за да се наблюдават феталните резултати на бременни жени, изложени на ACTEMRA [вж Използване в специфични популации ].\nИнформирайте пациентите с репродуктивен потенциал, че ACTEMRA може да причини увреждане на плода, и информирайте техния предписващ лекар за известна или предполагаема бременност [вж. Използване в специфични популации ].\nСъществува регистър за експозиция на бременност, който следи резултатите от бременността при жени, изложени на ACTEMRA по време на бременност. Лекарите се насърчават да регистрират пациенти, а бременните жени се насърчават да се регистрират на телефон 1-877-311-8972.\nОграничените налични данни за ACTEMRA при бременни жени не са достатъчни, за да се определи дали съществува риск, свързан с наркотици, за големи вродени дефекти и спонтанен аборт. Моноклоналните антитела, като тоцилизумаб, се транспортират активно през плацентата през третия триместър на бременността и могат да повлияят на имунния отговор в вътреутробно изложено бебе [виж Клинични съображения ]. При проучвания върху репродукцията при животни интравенозното приложение на тоцилизумаб на маймуни Cynomolgus по време на органогенезата е причинило аборт / ембрио-фетална смърт в дози 1,25 пъти и по-високи от максималната препоръчителна доза при хора по венозен път от 8 mg на kg на всеки 2 до 4 седмици. Литературата при животни предполага, че инхибирането на сигнализирането на IL-6 може да попречи на узряването и разширяването на маточната шийка и контрактилната активност на миометриума, което води до потенциални забавяния на раждането [вж. Данни ]. Въз основа на данните за животните може да съществува потенциален риск за плода.\nФетални / неонатални нежелани реакции\nМоноклоналните антитела все повече се транспортират през плацентата с напредването на бременността, като най-голямото количество се прехвърля през третия триместър. Рисковете и ползите трябва да се имат предвид преди прилагането на живи или атенюирани живи ваксини на бебета, изложени на ACTEMRA in utero [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ]\nПроведено е проучване на ембрио-феталната токсичност за развитието, при което бременни маймуни Cynomolgus са били лекувани интравенозно с тоцилизумаб в дневни дози 2, 10 или 50 mg / kg по време на органогенезата от гестационния ден (GD) 20-50. Въпреки че няма данни за тератогенен / дисморфогенен ефект при която и да е доза, тоцилизумаб е увеличил честотата на абортите / ембрио-феталната смърт при дози 1,25 пъти и по-високи MRHD по интравенозен път при интравенозни дози на майката от 10 и 50 mg / килограма. Тестването на миши аналог на тоцилизумаб при мишки не даде никакви доказателства за увреждане на потомството по време на фазата преди и след раждането, когато се дозира 50 mg / kg интравенозно с лечение на всеки три дни от имплантацията (GD 6) до деня след раждането 21 (отбиване). Няма данни за някакво функционално увреждане на развитието и поведението, способността за учене, имунната компетентност и плодовитостта на потомството.\nРаждането е свързано със значително увеличение на IL-6 в маточна шийка и миометриум. Литературата предполага, че инхибирането на сигнализирането на IL-6 може да попречи на узряването и дилатацията на маточната шийка и контрактилната активност на миометрия, което води до потенциални закъснения на раждането. За мишки с дефицит на IL-6 (ll6- / -нулеви мишки), раждането се забави спрямо дивия тип (ll6+ / +) мишки. Прилагане на рекомбинантен IL-6 до ll6- / -нулеви мишки възстановиха нормалното време за доставка.\nНяма налична информация за наличието на тоцилизумаб в кърмата, ефектите на лекарството върху кърмачето или ефектите на лекарството върху производството на мляко. Майчиният имуноглобулин G (IgG) присъства в кърмата. Ако тоцилизумаб се прехвърли в кърмата, ефектите от локалната експозиция в стомашно-чревния тракт и потенциалната ограничена системна експозиция при кърмачето на тоцилизумаб са неизвестни. Липсата на клинични данни по време на кърмене изключва ясното определяне на риска от ACTEMRA за бебе по време на кърмене; следователно ползите от кърменето за развитието и здравето трябва да се вземат предвид заедно с клиничната нужда на майката от ACTEMRA и потенциалните неблагоприятни ефекти върху кърменото дете от тоцилизумаб или от основното състояние на майката.\nACTEMRA чрез интравенозно приложение е показан за лечение на педиатрични пациенти с:\nАктивен системен ювенилен идиопатичен артрит при пациенти на 2 и повече години\nАктивен полиартикуларен ювенилен идиопатичен артрит при пациенти на възраст над 2 години\nТежък или животозастрашаващ CAR T-индуциран от клетките синдром на освобождаване на цитокини (CRS) при пациенти на възраст над 2 години.\nACTEMRA чрез подкожно приложение е показан за лечение на педиатрични пациенти с:\nБезопасността и ефективността на ACTEMRA при педиатрични пациенти със състояния, различни от PJIA, SJIA или CRS, не са установени. Безопасността и ефективността при педиатрични пациенти на възраст под 2 години не са установени в PJIA, SJIA или CRS. Способността на педиатричните пациенти да се самоинжектират с автоинжектора не е тествана.\nПроведено е многоцентрово, отворено проучване с едно рамо за оценка на ПК, безопасността и изследователския PD и ефикасността на ACTEMRA в продължение на 12 седмици при пациенти с SJIA (N = 11) на възраст под 2 години. Пациентите са получавали интравенозно ACTEMRA 12 mg / kg на всеки две седмици. Разрешено е едновременното използване на стабилно фоново лечение с кортикостероиди, MTX и / или нестероидни противовъзпалителни лекарства. Пациентите, завършили 12-седмичния период, биха могли да продължат към периода по желание за удължаване (общо 52 седмици или до 2-годишна възраст, което от двете е по-дълго).\nПървичните PK крайни точки (Cmax, Ctrough и AUC2 седмици) на ACTEMRA в стационарно състояние в това проучване са в границите на тези параметри, наблюдавани при пациенти със SJIA на възраст от 2 до 17 години.\nБезопасността и имуногенността на ACTEMRA за пациенти със SJIA под 2-годишна възраст бяха оценени описателно. SAE, AE, водещи до прекратяване, и инфекциозни AE са съобщени от 27,3%, 36,4% и 81,8% от пациентите. Шест пациенти (54,5%) са имали реакции на свръхчувствителност, определени като всички нежелани събития, настъпващи по време или в рамките на 24 часа след инфузия, считана за свързана с ACTEMRA. Трима от тези пациенти са имали сериозни реакции на свръхчувствителност и са били оттеглени от проучването. Трима пациенти с реакции на свръхчувствителност (двама със сериозни реакции на свръхчувствителност) развиват индуцирани от лечението антитоцилизумаб антитела след събитието. Няма случаи на MAS въз основа на критериите, определени от протокола, но 2 случая на съмнение за MAS въз основа на критерии на Ravelli1.\nСиндром на освобождаване на цитокини\nВ ретроспективния анализ на обобщените данни за резултатите за пациенти, лекувани с ACTEMRA за CRS, индуциран от CAR T клетки, 25 пациенти са деца (2 години до 12 години) и 17 пациенти са юноши (12 години до 18 години ). Няма разлика между педиатричните пациенти и възрастните по отношение на безопасността или ефикасността.\nОт 2644 пациенти, получили ACTEMRA в проучвания от I до V [вж Клинични изследвания ], общо 435 пациенти с ревматоиден артрит са били на 65 и повече години, включително 50 пациенти на 75 и повече години. От 1069 пациенти, получили ACTEMRA-SC в проучвания SC-I и SC-II, има 295 пациенти на 65 и повече години, включително 41 пациенти на 75 и повече години. Честотата на сериозна инфекция сред пациенти, лекувани с ACTEMRA, на възраст 65 и повече години е по-висока от тези под 65-годишна възраст. Тъй като има по-висока честота на инфекции сред възрастното население като цяло, трябва да се внимава при лечението на възрастни хора.\n1Ravelli A, Minoia F, Davì S от името на Международната организация за педиатрична ревматология, Изследователския алианс за детски артрити и ревматология, Изследователската група за педиатрична ревматология и Хистиоцитното общество и др. Критерии за класификация от 2016 г. за синдром на активиране на макрофаги, усложняващ системния ювенилен идиопатичен артрит. Анали на ревматичните болести 2016; 75: 481-489.\nКлиничните проучвания, които включват ACTEMRA за CRS, не включват достатъчен брой пациенти на възраст 65 и повече години, за да се определи дали те реагират по различен начин от по-младите пациенти.\nБезопасността и ефикасността на ACTEMRA не са проучени при пациенти с чернодробно увреждане, включително пациенти с положителна серология на HBV и HCV [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nНе се налага корекция на дозата при пациенти с леко или умерено бъбречно увреждане. ACTEMRA не е проучен при пациенти с тежко бъбречно увреждане [вж КЛИНИЧНА ФАРМАКОЛОГИЯ ].\nНалични са ограничени данни за предозиране с ACTEMRA. Съобщава се за един случай на случайно предозиране с интравенозно ACTEMRA, при което пациент с множествен миелом получава доза от 40 mg на kg. Не са наблюдавани нежелани лекарствени реакции. Не са наблюдавани сериозни нежелани лекарствени реакции при здрави доброволци, които са получавали еднократни дози до 28 mg на kg, въпреки че всичките 5 пациенти с най-високата доза от 28 mg на kg развиват неутропения, ограничаваща дозата.\nВ случай на предозиране се препоръчва пациентът да бъде наблюдаван за признаци и симптоми на нежелани реакции. Пациентите, които развиват нежелани реакции, трябва да получат подходящо симптоматично лечение .\nACTEMRA е противопоказан при пациенти с известна свръхчувствителност към ACTEMRA [вж ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nТоцилизумаб се свързва както с разтворими, така и с мембранно свързани IL-6 рецептори (sIL-6R и mIL-6R) и е доказано, че инхибира медиираната от IL-6 сигнализация чрез тези рецептори. IL-6 е плейотропен провъзпалителен цитокин, произведен от различни клетъчни типове, включително Т- и В-клетки, лимфоцити, моноцити и фибробласти. Доказано е, че IL-6 участва в различни физиологични процеси като активиране на Т-клетки, индукция на секреция на имуноглобулин, започване на чернодробна синтеза на остра фаза на белтъка и стимулиране на хемопоетичната пролиферация и диференциация на прекурсорни клетки. IL-6 също се произвежда от синовиални и ендотелни клетки, което води до локално производство на IL-6 в ставите, засегнати от възпалителни процеси като ревматоиден артрит.\nВ клинични проучвания при пациенти с RA с интравенозни дози от 4 mg на kg и 8 mg на kg или 162 mg седмично и всяка друга седмична подкожна доза ACTEMRA, се наблюдава намаляване на нивата на С-реактивен протеин (CRP) до нормални граници. още на седмица 2. Наблюдават се промени във фармакодинамичните параметри (т.е. намаление на ревматоидния фактор, еритроцит скорост на утаяване (ESR), серумен амилоид А, фибриноген и нараства в хемоглобин ) с дози, но най-големи подобрения са наблюдавани при 8 mg на kg ACTEMRA. Наблюдавани са и фармакодинамични промени след приложение на ACTEMRA при пациенти с GCA, PJIA и SJIA (намаление на CRP, ESR и повишаване на хемоглобина). Връзката между тези фармакодинамични находки и клиничната ефикасност не е известна.\nПри здрави индивиди, прилагани ACTEMRA в дози от 2 до 28 mg на kg интравенозно и 81 до 162 mg подкожно, абсолютният брой на неутрофилите намалява до най-ниския 3 до 5 дни след приложението на ACTEMRA. След това неутрофилите се възстановяват към изходното ниво по зависим от дозата начин. Пациентите с ревматоиден артрит и GCA демонстрират подобен модел на абсолютен брой неутрофили след приложение на ACTEMRA [вж. ПРЕДУПРЕЖДЕНИЯ И ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ ].\nПК на тоцилизумаб се характеризира с нелинейно елиминиране, което е комбинация от линеен клирънс и елиминиране на Michaelis-Menten. Нелинейната част от елиминирането на тоцилизумаб води до увеличаване на експозицията, което е повече от пропорционално на дозата. Фармакокинетичните параметри на тоцилизумаб не се променят с времето. Поради зависимостта на общия клирънс от серумните концентрации на тоцилизумаб, полуживотът на тоцилизумаб също зависи от концентрацията и варира в зависимост от нивото на серумната концентрация. Популационните фармакокинетични анализи при която и да е тествана досега популация пациенти не показват връзка между привидния клирънс и наличието на антитела срещу лекарства.\nФармакокинетиката при здрави пациенти и пациенти с RA предполага, че ПК е сходен между двете популации.\nПопулационният PK модел е разработен от набор от данни за анализ, съставен от набор от данни за IV на 1793 пациенти от проучване I, проучване III, проучване IV и проучване V и от набор от данни IV и SC на 1759 пациенти от проучвания SCI и SC-II. Cmean е включен вместо AUCtau, тъй като за режимите на дозиране с различни интервали между дозите средната концентрация през периода на дозиране характеризира сравнителната експозиция по-добре от AUCtau.\nПри високи серумни концентрации, когато общият клирънс на тоцилизумаб е доминиран от линеен клирънс, от изчисленията на параметрите на популацията е получен терминален полуживот от приблизително 21,5 дни.\nЗа дози от 4 mg / kg тоцилизумаб, прилагани на всеки 4 седмици интравенозно, изчислената средна стойност (диапазон) Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб в стационарно състояние са 86,1 (44,8–202) mcg / ml, 0,1 (0,0–14,6) mcg / mL и 18.0 (8.9–50.7) mcg / mL, съответно. За дози от 8 mg / kg тоцилизумаб, прилагани на всеки 4 седмици интравенозно, изчислената средна стойност (диапазон) Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб са 176 (75,4–557) mcg / mL, 13,4 (0,1–154) mcg / mL и 54,0 (17–260) mcg / mL, съответно. Cmax се увеличава пропорционално на дозата между дозите от 4 и 8 mg / kg интравенозно на всеки 4 седмици, докато по-голямо от пропорционалното на дозата увеличение се наблюдава при Cmean и Ctrough. В стационарно състояние Cmean и Ctrough са били 3,0 и 134 пъти по-високи при 8 mg / kg, съответно в сравнение с 4 mg / kg.\nСъотношенията на натрупване за AUC и Cmax след многократни дози от 4 и 8 mg / kg IV Q4W са ниски, докато съотношенията на натрупване за Ctrough са по-високи (съответно 2,62 и 2,47). За Cmax, повече от 90% от стойността в стационарно състояние е достигната след 1-ва IV инфузия. За AUCtau и Cmean 90% от стойността в стационарно състояние е достигната след 1-ва и 3-та инфузия за 4 mg / kg и 8 mg / kg IV, докато за Ctrough приблизително 90% от стойността в стационарно състояние е достигната след 4-та IV инфузия след двете дози.\nЗа дози от 162 mg, прилагани през седмица подкожно, изчислените средни (в диапазона) стационарни Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб са 12,1 (0,4–49,3) mcg / ml, 4,1 (0,0–34,2) mcg / ml и 9,2 (0,2– 43,6) mcg / mL, съответно.\nЗа дози от 162 mg, прилагани всяка седмица подкожно, изчислените средни (в диапазона) стационарни Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб са 49,8 (3–150) mcg / ml, 42,9 (1,3–144) mcg / ml и 47,3 (2,4–147) mcg / mL, съответно. Експозициите след 162 mg SC QW режим са по-големи с 5,1 (Cmean) до 10,5 пъти (Ctrough) в сравнение с 162 SC Q2W режим.\nСъотношенията на натрупване след многократни дози от двата режима на SC са по-високи от тези след IV режим с най-високи съотношения за Ctrough (6.02 и 6.30, съответно за 162 mg SC Q2W и 162 mg SC QW). По-високото натрупване на Ctrough се очаква въз основа на приноса на нелинейния клирънс при по-ниски концентрации. За Cmax по-голяма от 90% от стойността на стационарно състояние е достигната след 5-та SC и 12-та SC инжекция, съответно с режимите Q2W и QW. За AUCtau и Cmean, 90% от стойността в стационарно състояние е достигната след 6-та и 12-та инжекция, съответно за схемите на SC2 Q2W и QW от 162 mg. За Ctrough приблизително 90% от стойността в стационарно състояние е достигната след 6-та и 12-та инжекция, съответно за схемите на Q2W и QW от 162 mg SC.\nПопулационният ПК анализ идентифицира телесното тегло като значим ковариат, повлияващ фармакокинетиката на тоцилизумаб. Когато се прилага интравенозно на база mg / kg, лица с телесно тегло & ge; 100 kg се предвижда да имат средни експозиции в стационарно състояние по-високи от средните стойности за популацията пациенти. Поради това дозите на тоцилизумаб над 800 mg на инфузия не се препоръчват при пациенти с RA (вж. Точка Дозировка и приложение ). Поради плоското дозиране, използвано за SC приложение на тоцилизумаб, не са необходими модификации по този начин на дозиране.\nФармакокинетиката на тоцилизумаб при пациенти с GCA се определя с помощта на популационен фармакокинетичен анализ върху набор от данни, съставен от 149 пациенти с GCA, лекувани с 162 mg подкожно всяка седмица или с 162 mg подкожно през седмица.\nЗа дозата от 162 mg всяка седмица, прогнозната средна (обхват) стационарно Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб са 72,1 (12,2–151) mcg / ml, 67,2 (10,7–145) mcg / ml и 70,6 (11,7– 149) mcg / mL, съответно. Съотношенията на натрупване за Cmean или AUCtau, Ctrough и Cmax са съответно 10,9, 9,6 и 8,9. Стационарно състояние се достига след 17 седмици. За дозата от 162 mg през седмица, очакваната средна стойност (в диапазона) на стационарно Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб е 17,2 (1,1–56,2) mcg / mL, 7,7 (0,1–37,3) mcg / mL и 13,7 ( 0,5–49) mcg / mL, съответно. Съотношенията на натрупване за Cmean или AUCtau, Ctrough и Cmax са съответно 2,8, 5,6 и 2,3. Стационарно състояние се достига след 14 седмици.\nФармакокинетиката на тоцилизумаб (TCZ) при пациенти с PJIA се характеризира с популационен фармакокинетичен анализ, който включва 188 пациенти, лекувани с TCZ IV или 52 пациенти, лекувани с TCZ SC.\nЗа дози от 8 mg / kg тоцилизумаб (пациенти с телесно тегло над или над 30 kg), прилагани на всеки 4 седмици интравенозно, изчислените средни (диапазони) Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб в стационарно състояние са 181 (114–331) mcg / mL, 3.28 (0.02-35.4) mcg / mL и 38.6 (22.2-83.8) mcg / mL, съответно. За дози от 10 mg / kg тоцилизумаб (пациенти с телесно тегло под 30 kg), прилагани на всеки 4 седмици интравенозно, изчислената средна стойност (диапазон) Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб са 167 (125-220) mcg / ml, 0,35 (0–11,8) mcg / mL и 30,8 (16,0–48,0) mcg / mL, съответно.\nСъотношенията на натрупване бяха 1,05 и 1,16 за AUC4 седмици и 1,43 и 2,22 за Ctrough за 10 mg / kg (BW по-малко от 30 kg) и 8 mg / kg (BW при или над 30 kg) интравенозни дози, съответно. Не се наблюдава натрупване на Cmax. След дози от 10 mg / kg и 8 mg / kg TCZ IV на всеки 4 седмици при пациенти с PJIA (на възраст от 2 до 17 години), концентрациите в стационарно състояние (най-ниски и средни) са в рамките на експозициите при възрастни пациенти с RA след 4 mg / kg и 8 mg / kg на всеки 4 седмици, а пиковите концентрации в стационарно състояние при пациенти с PJIA са сравними с тези след 8 mg / kg на всеки 4 седмици при възрастни пациенти с RA.\nЗа дози от 162 mg тоцилизумаб (пациенти с телесно тегло над или над 30 kg), прилагани на всеки 2 седмици подкожно, изчислените средни (диапазони) Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб са били 29,7 (7,56–50,3) mcg / ml, 12,7 (0,19–23,8) mcg / mL и 23,0 (3,86–36,9) mcg / mL, съответно. За дози от 162 mg тоцилизумаб (пациенти с телесно тегло по-малко от 30 kg), прилагани на всеки 3 седмици подкожно, изчислената медиана (диапазон) Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб са 62,4 (39,4–121) mcg / ml, 13,4 ( 0,21– 52,3) mcg / mL и 35,7 (17,4–91,8) mcg / mL, съответно.\nСъотношенията на натрупване са 1,46 и 2,04 за AUC4 седмици, 2,08 и 3,58 за Ctrough и 1,32 и 1,72 за Cmax, за 162 mg, давани на всеки 3 седмици (BW по-малко от 30 kg) и 162 mg, давани на всеки 2 седмици (BW при или над 30 kg) съответно подкожни дози. След подкожно дозиране Ctrough в стационарно състояние е сравним за пациентите в двете групи с телесно тегло, докато Cmax и Cmean в стационарно състояние са по-високи за пациенти в групата под 30 kg в сравнение с групата с или над 30 kg. Всички пациенти, лекувани с TCZ SC, имат Ctrough в стационарно състояние при или по-високо от постигнатото с TCZ IV в целия спектър на телесно тегло. Средните и най-ниските концентрации при пациенти след подкожно дозиране са били в границите на постигнатите при възрастни пациенти с RA след подкожно приложение на препоръчаните режими.\nФармакокинетиката на тоцилизумаб (TCZ) при пациенти с SJIA се характеризира с популационен фармакокинетичен анализ, който включва 89 пациенти, лекувани с TCZ IV или 51 пациенти, лекувани с TCZ SC.\nЗа дози от 8 mg / kg тоцилизумаб (пациенти с телесно тегло над или над 30 kg), прилагани на всеки 2 седмици интравенозно, изчислената средна стойност (диапазон) Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб са 253 (120–404) mcg / mL , 70,7 (5,26–127) mcg / mL и 117 (37,6–199) mcg / mL, съответно. За дози от 12 mg / kg тоцилизумаб (пациенти с телесно тегло по-малко от 30 kg), прилагани на всеки 2 седмици интравенозно, изчислената средна стойност (диапазон) Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб са 274 (149–444) mcg / mL, 65,9 (19,0-135) mcg / mL и 124 (60-194) mcg / mL, съответно.\nСъотношенията на натрупване са съответно 1,95 и 2,01 за AUC4 седмици и 3,41 и 3,20 за Ctrough за 12 mg / kg (BW по-малко от 30 kg) и 8 mg / kg (BW при или над 30 kg) интравенозни дози. Данните за натрупване за Cmax са съответно 1,37 и 1,42 за 12 mg / kg (BW по-малко от 30 kg) и 8 mg / kg (BW при или над 30 kg) интравенозни дози. След дозиране на тоцилизумаб IV през седмица, стабилното състояние е достигнато с 8 седмици и за двете групи с телесно тегло. Средните прогнозни параметри на експозиция на тоцилизумаб са сходни между двете дозови групи, определени от телесното тегло.\nЗа дози от 162 mg тоцилизумаб (пациенти с телесно тегло над или над 30 kg), прилагани всяка седмица подкожно, изчислената средна стойност (диапазон) Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб са 89,8 (26,4–190) mcg / ml, 72,4 ( 19,5–158) mcg / mL и 82,4 (23,9–169) mcg / mL, съответно. За дози от 162 mg тоцилизумаб (пациенти с телесно тегло по-малко от 30 kg), прилагани на всеки 2 седмици подкожно, изчислената средна стойност (диапазон) Cmax, Ctrough и Cmean на тоцилизумаб са 127 (51,7–266) mcg / ml, 64,2 ( 16,6–136) mcg / mL и 92,7 (38,5–199) mcg / mL, съответно.\nСъотношенията на натрупване са 2,27 и 4,28 за AUC4 седмици, 3,21 и 4,39 за Ctrough и 1,88 и 3,66 за Cmax, за 162 mg, давани на всеки 2 седмици (BW по-малко от 30 kg) и 162 mg, давани всяка седмица (BW при или над 30 kg ) съответно подкожни дози. След подкожно дозиране, стабилното състояние е достигнато до 12 седмици и за двете групи с телесно тегло. Всички пациенти, лекувани с SC на тоцилизумаб, са имали Cmax в стационарно състояние по-ниско от това, постигнато с тоцилизумаб IV в целия спектър на телесно тегло. Най-ниските и средните концентрации при пациенти след дозиране на SC са подобни на тези, постигнати с тоцилизумаб IV по телесно тегло.\nСлед подкожно дозиране при пациенти с RA и GCA, полуживотът на абсорбция е около 4 дни. Бионаличността на подкожната формулировка е 80%.\nСлед подкожно дозиране при пациенти с PJIA, полуживотът на абсорбция е около 2 дни, а бионаличността на подкожната формулировка при пациенти с PJIA е 96%.\nСлед подкожно дозиране при пациенти със SJIA, полуживотът на абсорбция е около 2 дни, а бионаличността на SC формулировката при пациенти със SJIA е 95%.\nПри пациенти с RA медианите на Tmax са 2,8 дни след дозата на тоцилизумаб всяка седмица и 4,7 дни след дозата на тоцилизумаб през седмица.\nПри пациенти с GCA средните стойности на Tmax са били 3 дни след дозата на тоцилизумаб всяка седмица и 4,5 дни след дозата на тоцилизумаб през седмица.\nСлед интравенозно дозиране, тоцилизумаб се подлага на двуфазно елиминиране от кръвообращението. При пациенти с ревматоиден артрит централният обем на разпределение е 3,5 L, а периферният обем на разпределение е 2,9 L, което води до обем на разпределение в равновесно състояние 6,4 L.\nПри пациенти с GCA централният обем на разпределение е 4,09 L, периферният обем на разпределение е 3,37 L, което води до обем на разпределение в равновесно състояние 7,46 L.\nПри педиатрични пациенти с PJIA централният обем на разпределение е 1,98 L, периферният обем на разпределение е 2,1 L, което води до обем на разпределение в равновесно състояние 4,08 L.\nПри педиатрични пациенти със SJIA централният обем на разпределение е 1,87 L, периферният обем на разпределение е 2,14 L, което води до обем на разпределение в равновесно състояние 4,01 L.\nACTEMRA се елиминира чрез комбинация от линеен клирънс и нелинейно елиминиране. Зависимото от концентрацията нелинейно елиминиране играе основна роля при ниски концентрации на тоцилизумаб. След като нелинейният път е наситен, при по-високи концентрации на тоцилизумаб, клирънсът се определя главно от линейния клирънс. Наситеността на нелинейното елиминиране води до увеличаване на експозицията, което е повече от пропорционално на дозата. Фармакокинетичните параметри на ACTEMRA не се променят с времето.\nПопулационните фармакокинетични анализи при която и да е тествана досега популация пациенти не показват връзка между привидния клирънс и наличието на антитела срещу лекарства.\nЛинейният клирънс в популационния фармакокинетичен анализ се оценява на 12,5 ml на час при пациенти с RA, 6,7 ml на час при пациенти с GCA, 5,8 ml на час при педиатрични пациенти с PJIA и 5,7 ml на час при педиатрични пациенти с SJIA.\nПоради зависимостта на общия клирънс от серумните концентрации на ACTEMRA, полуживотът на ACTEMRA също зависи от концентрацията и варира в зависимост от нивото на серумната концентрация.\nЗа интравенозно приложение при пациенти с РА, зависимият от концентрацията привиден t1/2е до 11 дни за 4 mg на kg и до 13 дни за 8 mg на kg на всеки 4 седмици при пациенти с RA в стационарно състояние. За подкожно приложение при пациенти с РА, зависимият от концентрацията привиден t1/2е до 13 дни за 162 mg всяка седмица и 5 дни за 162 mg през седмица при пациенти с RA в стационарно състояние.\nПри пациенти с GCA в стационарно състояние ефективният t1/2на тоцилизумаб варира между 18,3 и 18,9 дни за 162 mg подкожно всяка седмица режим на дозиране и между 4,2 и 7,9 дни за 162 mg подкожно през седмица режим на дозиране.\nТ1/2на тоцилизумаб при деца с PJIA е до 17 дни за двете категории телесно тегло (8 mg / kg за телесно тегло при или над 30 kg или 10 mg / kg за телесно тегло под 30 kg) по време на интервал на дозиране в стационарно състояние. За подкожно приложение, t1/2на тоцилизумаб при пациенти с PJIA е до 10 дни за двете категории телесно тегло (през седмица режим за телесно тегло над или над 30 kg или на всеки 3 седмици режим за телесно тегло под 30 kg) по време на интервал на дозиране в стационарно състояние.\nТ1/2тоцилизумаб интравенозно при педиатрични пациенти със SJIA е до 16 дни за двете категории телесно тегло (8 mg / kg за телесно тегло при или над 30 kg и 12 mg / kg за телесно тегло под 30 kg през седмица) по време на дозиране интервал в стационарно състояние. След подкожно приложение ефективното t1/2на тоцилизумаб подкожно при пациенти със SJIA е до 14 дни за двете категории телесно тегло (162 mg всяка седмица за телесно тегло при или над 30 kg и 162 mg на всеки две седмици за телесно тегло под 30 kg) по време на интервал на дозиране в стабилно състояние .\nПопулационните фармакокинетични анализи при възрастни пациенти с ревматоиден артрит и пациенти с GCA показват, че възрастта, полът и расата не влияят върху фармакокинетиката на тоцилизумаб. Установено е, че линейният клирънс се увеличава с размера на тялото. При пациенти с RA, дозата на базата на телесното тегло (8 mg на kg) е довела до приблизително 86% по-висока експозиция при пациенти с тегло над 100 kg в сравнение с пациенти с тегло под 60 kg. Имаше обратна връзка между експозицията на тоцилизумаб и телесното тегло за подкожни режими с плоски дози.\nПри пациенти с GCA се наблюдава по-висока експозиция при пациенти с по-ниско телесно тегло. За режима на дозиране от 162 mg всяка седмица Cmean в стационарно състояние е с 51% по-висок при пациенти с телесно тегло под 60 kg в сравнение с пациенти с тегло между 60 до 100 kg. За режима от 162 mg през седмица, Cmean в стационарно състояние е 129% по-висок при пациенти с телесно тегло под 60 kg в сравнение с пациенти с тегло между 60 до 100 kg. Има ограничени данни за пациенти над 100 kg (n = 7).\nНе е проведено официално проучване на ефекта на чернодробното увреждане върху фармакокинетиката на тоцилизумаб.\nНе е проведено официално проучване на ефекта на бъбречното увреждане върху фармакокинетиката на тоцилизумаб.\nПовечето пациенти с RA и GCA в популационния фармакокинетичен анализ са имали нормална бъбречна функция или леко бъбречно увреждане. Лекото бъбречно увреждане (изчисленият креатининов клирънс по-малък от 80 ml на минута и при или над 50 ml на минута въз основа на формулата на Cockcroft-Gault) не повлиява фармакокинетиката на тоцилизумаб.\nПриблизително една трета от пациентите в клиничното проучване на GCA са имали умерено бъбречно увреждане на изходно ниво (изчислен креатининов клирънс 30-59 ml / min). При тези пациенти не се наблюдава въздействие върху експозицията на тоцилизумаб.\nНе се налага корекция на дозата при пациенти с леко или умерено бъбречно увреждане.\nИнвитро данните предполагат, че IL-6 намалява експресията на иРНК за няколко изоензима на CYP450, включително CYP1A2, CYP2B6, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6 и CYP3A4, и тази намалена експресия е обърната чрез съвместна инкубация с тоцилизумаб при клинично значими концентрации. Съответно, инхибирането на сигнализирането на IL-6 при пациенти с RA, лекувани с тоцилизумаб, може да възстанови дейностите на CYP450 до по-високи нива от тези при липса на тоцилизумаб, което води до повишен метаболизъм на лекарства, които са субстрати на CYP450. Неговият ефект върху CYP2C8 или транспортери (напр. P-gp) е неизвестен. Това е от клинично значение за субстратите на CYP450 с тесен терапевтичен индекс, където дозата се коригира индивидуално. При започване на ACTEMRA, при пациенти, лекувани с тези видове лекарствени продукти, трябва да се извърши терапевтично проследяване на ефекта (напр. Варфарин) или концентрацията на лекарството (напр. Циклоспорин или теофилин) и индивидуалната доза на лекарствения продукт да се коригира според нуждите . Трябва да се внимава, когато ACTEMRA се прилага едновременно с лекарства, при които намаляването на ефективността е нежелателно, например орални контрацептиви (субстрати на CYP3A4) [вж. ВЗАИМОДЕЙСТВИЯ НА ЛЕКАРСТВАТА ].\nСимвастатин е субстрат на CYP3A4 и OATP1B1. При 12 пациенти с RA, които не са лекувани с ACTEMRA, получаващи 40 mg симвастатин, експозицията на симвастатин и неговия метаболит, симвастатинова киселина, е била съответно 4 до 10 пъти и 2 пъти по-висока от експозицията, наблюдавана при здрави индивиди. Една седмица след прилагане на единична инфузия на ACTEMRA (10 mg на kg), експозицията на симвастатин и симвастатинова киселина намалява съответно с 57% и 39% на експозиции, които са подобни или малко по-високи от наблюдаваните при здрави индивиди. Експозицията на симвастатин и симвастатинова киселина се увеличава при отнемане на ACTEMRA при пациенти с RA. Изборът на определена доза симвастатин при пациенти с RA трябва да вземе предвид потенциално по-ниските експозиции, които могат да възникнат след започване на ACTEMRA (поради нормализиране на CYP3A4) или по-високи експозиции след прекратяване на ACTEMRA.\nОмепразолът е субстрат на CYP2C19 и CYP3A4. При пациенти с RA, получаващи 10 mg омепразол, експозицията на омепразол е приблизително 2 пъти по-висока от тази, наблюдавана при здрави индивиди. При пациенти с RA, получаващи 10 mg омепразол, преди и една седмица след инфузия на ACTEMRA (8 mg на kg), AUCinf на омепразол намалява с 12% при слаби (N = 5) и междинни метаболизатори (N = 5) и с 28% при екстензивни метаболизатори (N = 8) и са малко по-високи от наблюдаваните при здрави индивиди.\nДекстрометорфан е субстрат от CYP2D6 и CYP3A4. При 13 пациенти с RA, получаващи 30 mg декстрометорфан, експозицията на декстрометорфан е сравнима с тази при здрави индивиди. Излагането на неговия метаболит, декстрорфан (субстрат на CYP3A4), е малка част от наблюдаваното при здрави индивиди. Една седмица след прилагане на единична инфузия на ACTEMRA (8 mg на kg), експозицията на декстрометорфан е намалена с приблизително 5%. По-голямо намаление (29%) на нивата на декстрорфан обаче е отбелязано след инфузия на ACTEMRA.\nНе са провеждани дългосрочни проучвания върху животни за установяване на потенциала за канцерогенност на тоцилизумаб. Литературата показва, че пътят на IL-6 може да медиира антитуморни отговори, като насърчава засилено наблюдение на имунните клетки на туморната микросреда. Въпреки това, наличните публикувани доказателства също подкрепят, че сигнализирането на IL-6 чрез рецептора на IL-6 може да участва в пътища, които водят до туморогенеза. Понастоящем не е известен рискът от злокачествено заболяване при хора от антитела, които нарушават сигнализирането чрез IL-6 рецептора, като тоцилизумаб.\nФертилитетът и репродуктивните способности не са засегнати при мъжки и женски мишки, които са получавали миши аналог на тоцилизумаб, прилаган интравенозно в доза от 50 mg / kg на всеки три дни.\nЕфикасността и безопасността на интравенозно приложената ACTEMRA е оценена в пет рандомизирани, двойно-слепи, многоцентрови проучвания при пациенти на възраст над 18 години с активен ревматоиден артрит, диагностицирани съгласно критериите на Американския колеж по ревматология (ACR). Пациентите са имали поне 8 нежни и 6 подути стави на изходно ниво. ACTEMRA се прилага интравенозно на всеки 4 седмици като монотерапия (проучване I), в комбинация с метотрексат (MTX) (проучвания II и III) или други модифициращи заболяването антиревматични лекарства (DMARDs) (проучване IV) при пациенти с неадекватен отговор на тези лекарства или в комбинация с MTX при пациенти с неадекватен отговор на TNF антагонисти (Проучване V).\nПроучване I (NCT00109408) оценява пациенти с умерен до тежък активен ревматоиден артрит, които не са били лекувани с MTX в рамките на 24 седмици преди рандомизацията или които не са прекратили предишното лечение с метотрексат в резултат на клинично важни токсични ефекти или липса на отговор. В това проучване 67% от пациентите не са били MTX, а над 40% от пациентите са имали ревматоиден артрит по-малко от 2 години. Пациентите са получавали ACTEMRA 8 mg на kg монотерапия или MTX самостоятелно (доза титрувана за 8 седмици от 7,5 mg до максимум 20 mg седмично). Първичната крайна точка е делът на пациентите с ACTEMRA, които са постигнали ACR 20 отговор на 24-та седмица.\nПроучване II (NCT00106535) е 104-седмично проучване с факултативна 156-седмична фаза на удължаване, което оценява пациенти с умерен до тежък активен ревматоиден артрит, които са имали неадекватен клиничен отговор на MTX. Пациентите са получавали ACTEMRA 8 mg на kg, ACTEMRA 4 mg на kg или плацебо на всеки четири седмици, в комбинация с MTX (10 до 25 mg седмично). След приключване на 52 седмици, пациентите са получавали открито лечение с ACTEMRA 8 mg на kg през 104 седмици или са имали възможността да продължат двойно сляпото си лечение, ако са поддържали повече от 70% подобрение в броя на подутите / нежни стави. Бяха проведени два предварително уточнени междинни анализа на седмица 24 и седмица 52. Първичната крайна точка на 24-та седмица е делът на пациентите, които са постигнали ACR 20 отговор. На седмици 52 и 104 първичните крайни точки се променят спрямо изходното ниво в модифицирания общ резултат на Sharp-Genant и площта под кривата (AUC) на промяната спрямо изходното ниво в оценката на HAQ-DI.\nПроучване III (NCT00106548) оценява пациенти с умерен до тежък активен ревматоиден артрит, които имат неадекватен клиничен отговор на MTX. Пациентите са получавали ACTEMRA 8 mg на kg, ACTEMRA 4 mg на kg или плацебо на всеки четири седмици, в комбинация с MTX (10 до 25 mg седмично). Първичната крайна точка е делът на пациентите, които са постигнали ACR 20 отговор на 24-та седмица.\nПроучване IV (NCT00106574) оценяват пациенти, които са имали неадекватен отговор на съществуващата терапия, включително един или повече DMARD. Пациентите са получавали ACTEMRA 8 mg на kg или плацебо на всеки четири седмици, в комбинация със стабилните DMARD. Първичната крайна точка е делът на пациентите, които са постигнали ACR 20 отговор на 24-та седмица.\nПроучване V (NCT00106522) оценява пациенти с умерен до тежък активен ревматоиден артрит, които са имали неадекватен клиничен отговор или са били непоносими към една или повече терапии с антагонисти на TNF. Терапията с TNF антагонист е прекратена преди рандомизирането. Пациентите са получавали ACTEMRA 8 mg на kg, ACTEMRA 4 mg на kg или плацебо на всеки четири седмици, в комбинация с MTX (10 до 25 mg седмично). Първичната крайна точка е делът на пациентите, които са постигнали ACR 20 отговор на 24-та седмица.\nПроцентите на интравенозно лекувани с ACTEMRA пациенти, постигнали ACR 20, 50 и 70 отговори, са показани в Таблица 3 . Във всички интравенозни проучвания пациентите, лекувани с 8 mg на kg ACTEMRA, са имали по-високи нива на отговор ACR 20, ACR 50 и ACR 70 спрямо пациентите, лекувани с MTX или плацебо на 24-та седмица.\nПо време на 24-седмичните контролирани части от проучвания I до V, пациентите, лекувани с ACTEMRA в доза от 4 mg на kg при пациенти с неадекватен отговор на DMARD или терапия с антагонисти на TNF, имат по-ниски нива на отговор в сравнение с пациентите, лекувани с ACTEMRA 8 mg на kg.\nТаблица 3 - Клиничен отговор на 24 и 52 седмици в активни и плацебо контролирани проучвания на интравенозно ACTEMRA (процент на пациентите)\nПроцент на пациентите\nСтепен на отговор Проучване I Проучване II Проучване III Проучване IV Проучване V\n8 mg на kg Плацебо + MTX АКТЕМРА\n4 mg на kg + MTX АКТЕМРА\n8 mg на kg + MTX Плацебо + MTX АКТЕМРА\n8 mg на kg + MTX Плацебо + DMARD АКТЕМРА\n8 mg на kg + DMARDs Плацебо + MTX АКТЕМРА\n8 mg на kg + MTX\nN = 284 N = 286\n(95% CI)да се N = 393 N = 399\n(95% CI)да се N = 398\n(95% CI)да се N = 204 N = 213\n(95% CI)да се N = 205\n(95% CI)да се N = 413 N = 803\n(95% CI)да се N = 158 N = 161\n(95% CI)да се N = 170\n(95% CI)да се\nСедмица 24 53% 70%\n(0,11, 0,27) 27% 51%\n(0,17, 0,29) 56%\n(0,23, 0,35) 27% 48%\n(0,15, 0,32) 59%\n(0,23, 0,41) 24% 61%\n(0,30, 0,40) 10% 30%\n(0,15, 0,36) петдесет%\nСедмица 52 Неприложимо Неприложимо 25% 47%\n(0,15, 0,28) 56%\n(0,25, 0,38) Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо\nСедмица 24 3. 4% 44%\n(0,04, 0,20) 10% 25%\n(0,09, 0,20) 32%\n(0,16, 0,28) единадесет% 32%\n(0,13, 0,29) 44%\n(0,25, 0,41) 9% 38%\n(0,23, 0,33) 4% 17%\n(0,05, 0,25) 29%\nСедмица 52 Неприложимо Неприложимо 10% 29%\n(0,14, 0,25) 36%\n(0,21, 0,32) Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо\nСедмица 24 петнадесет% 28%\n(0,07, 0,22) два% единадесет%\n(0,03, 0,13) 13%\n(0,05, 0,15) два% 12%\n(0,04, 0,18) 22%\n(0,12, 0,27) 3% двадесет и едно%\n(0,13, 0,21) 1% 5%\n(-0,06, 0,14) 12%\nСедмица 52 Неприложимо Неприложимо 4% 16%\n(0,08, 0,17) двадесет%\n(0,12, 0,21) Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо\nОсновни клинични отговориб\nСедмица 52 Неприложимо Неприложимо 1% 4%\n(0,01, 0,06) 7%\n(0,03, 0,09) Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо Неприложимо\nда сеCI: 95% доверителен интервал на претеглената разлика спрямо плацебо, коригирано за мястото (и продължителността на заболяването само за проучване I)\nбОсновният клиничен отговор се определя като постигане на ACR 70 отговор за непрекъснат период от 24 седмици\nВ проучване II по-голям дял от пациентите, лекувани с 4 mg на kg и 8 mg на kg ACTEMRA + MTX, са постигнали ниско ниво на активност на заболяването, измерено чрез DAS 28-ESR по-малко от 2,6 в сравнение с пациентите, лекувани с плацебо + MTX на седмица 52. Делът на лекуваните с ACTEMRA пациенти, постигнали DAS 28-ESR по-малко от 2,6, и броят на остатъчните активни стави при тези отговори в проучване II са показани в Таблица 4 .\nТаблица 4 - Делът на пациентите с DAS28-ESR по-малко от 2,6 с броя на остатъчните активни стави в опити за интравенозно ACTEMRA\nПлацебо + MTX\nN = 393 АКТЕМРА\n4 mg на kg + MTX\nN = 399 АКТЕМРА\nDAS28-ESR по-малко от 2.6\nДелът на отговорилите на седмица 52 (n) 95% доверителен интервал 3% (12) 18% (70) 0,10, 0,19 32% (127) 0,24, 0,34\nОт отговорилите, пропорция с 0 активни стави (n) 33% (4) 27% (19) 21% (27)\nОт отговорилите, пропорция с 1 активна става (n) 8% (1) 19% (13) 13% (16)\nОт реагиращите, пропорция с 2 активни стави (n) 25% (3) 13% (9) 20% (25)\nОт реагиращите, пропорция с 3 или повече активни стави (n) 33% (4) 41% (29) 47% (59)\n* n означава числител на целия процент. Знаменателят е популацията, предназначена за лечение. Не всички пациенти са получили оценки на DAS28 на седмица 52.\nРезултатите от компонентите на критериите за отговор на ACR за проучвания III и V са показани в Таблица 5 . Подобни резултати на проучване III са наблюдавани в проучвания I, II и IV.\nТаблица 5 - Компоненти на ACR отговор на седмица 24 в опити за интравенозно ACTEMRA\nПроучване III Проучване V\nN = 213 АКТЕМРА\nN = 205 Плацебо + MTX\nN = 204 АКТЕМРА\nN = 161 АКТЕМРА\nN = 170 Плацебо + MTX\nКомпонент (средно) Базова линия Седмица 24да се Базова линия Седмица 24да се Базова линия Седмица 24 Базова линия Седмица 24да се Базова линия Седмица 24да се Базова линия Седмица 24\nБрой нежни съединения (0-68) 33 19.\n(-10,0, -4,1) 32 14.5\n(-12,6, -6,7) 33 25 31 двадесет и едно\n(-14,6, -7,1) 32 17\n(-18,8, -11,4) 30 30\nБрой подути стави (0-66) двайсет 10\n(-6,1, -2,3) 19.5 8\n(-8,1, -4,2) двадесет и едно петнадесет 19.5 13\n(-9,0, -3,5) 19. единадесет\n(-9,9, -4,5) 19. 18.\nБолкаб 61 33\n(-17,0, -5,0) 60 30\n(-21,7, -9,9) 57 43 63.5 43\n(-22,1, -2,1) 65 33\n(-33,7, -14,1) 64 48\nГлобална оценка на пациентаб 66 3. 4\n(-17,1, -4,8) 65 31\n(-20,9, -8,9) 64 Четири пет 70 46\n(-20,3, 0,3) 70 36\n(-27,8, -7,0) 71 51\nГлобална оценка на лекаряб 64 26\n(-10,5, -0,8) 64 2. 3\n(-13,8, -4,2) 64 32 66.5 39\n(-18,6, -2,5) 66 28\n(-26,3, -10,0) 67,5 43\nИндекс на инвалидност (HAQ)° С 1.64 1.01\n(-0,34, -0,02) 1,55 0.96\n(-0,37, -0,05) 1,55 1.21 1.67 1.39\n(-0,42, -0,09) 1,75 1.34\n(-0,51, -0,17) 1.70 1.58\nCRP (mg на dL) 2.79 1.17\n(-2,0, -0,59) 2.61 0,25\n(-2,86, -1,46) 2.36 1.89 3.11 1.77\n(-2,5, -0,15) 2.80 0,28\n(-3,72, -1,32) 3 705 3.06\nда сеПоказаните данни са средни на 24-та седмица, разлика в коригираната средна промяна спрямо изходното ниво в сравнение с плацебо + MTX на 24-та седмица и 95% доверителен интервал за тази разлика\nбВизуална аналогова скала: 0 = най-добра, 100 = най-лоша\n° СВъпросник за здравна оценка: 0 = най-добър, 3 = най-лош; 20 въпроса; 8 категории: обличане и подстригване, възникване, хранене, ходене, хигиена, обхват, захват и дейности\nПроцентът на отговорилите на ACR 20 при посещение за проучване III е показан в Фигура 1 . Подобни криви на отговор са наблюдавани в проучвания I, II, IV и V.\nФигура 1 - Процент на отговарящите на ACR 20 по посещение за проучване III (Неадекватен отговор на MTX) *\n* Същите пациенти може да не са реагирали във всеки момент от време.\nВ проучване II структурните увреждания на ставите се оценяват рентгенологично и се изразяват като промяна в общия резултат на Sharp-Genant и неговите компоненти, оценката на ерозията и оценката на стеснение на ставното пространство. Рентгенографии на ръце / китки и предни крака са получени на изходно ниво, 24 седмици, 52 седмици и 104 седмици и са оценени от читатели, които не знаят за групата на лечението и номера на посещението. Резултатите от изходното ниво до седмица 52 са показани в Таблица 6 . ACTEMRA 4 mg на kg забавя (по-малко от 75% инхибиране в сравнение с контролната група) и ACTEMRA 8 mg на kg инхибира (поне 75% инхибиране в сравнение с контролната група) прогресията на структурните увреждания в сравнение с плацебо плюс MTX на седмица 52 .\nТаблица 6 - Средна рентгенографска промяна от изходно ниво до седмица 52 в проучване II\nN = 294 АКТЕМРА\nN = 343 АКТЕМРА\nСедмица 52 *\nОбщ резултат на Sharp-Genant, среден (SD) 1.17\nКоригирана средна разлика ** (95% ДИ) -0,83\n(-1,13, -0,52) -0,90\nРезултат от ерозия, среден (SD) 0,76\nКоригирана средна разлика ** (95% ДИ) -0,55\n(-0,76, -0,34) -0,60\nРезултат за стесняване на съвместното пространство, среден (SD) 0,41\nКоригирана средна разлика ** (95% ДИ) -0,28\n(-0,44, -0,11) -0,30\n* Анализът на седмица 52 използва линейно екстраполирани данни за пациенти след бягство, оттегляне или загуба за проследяване.\n** Разлика между коригираните средства (ACTEMRA + MTX -Placebo + MTX)\nСредната промяна от изходното ниво до 104 седмица в общия резултат на Sharp-Genant за групите ACTEMRA 4 mg на kg е 0,47 (SD = 1,47), а за групите от 8 mg на kg е 0,34 (SD = 1,24). До 104-та седмица повечето пациенти в контролната група (плацебо + MTX) преминаха към активно лечение и поради това резултатите не са включени за сравнение. Пациентите в активните групи може да са преминали към групата на алтернативните активни дози и резултатите се отчитат за първоначална група с рандомизирана доза.\nВ групата на плацебо 66% от пациентите не са имали рентгенографска прогресия (обща промяна на Sharp-Genant Score & le; 0) на 52-та седмица в сравнение с 78% и 83% при ACTEMRA 4 mg на kg и 8 mg на kg, съответно. След 104 седмици лечение 75% и 83% от пациентите, първоначално рандомизирани съответно на ACTEMRA 4 mg на kg и 8 mg на kg, не са имали прогресия на структурно увреждане в сравнение с 66% от пациентите, лекувани с плацебо.\nРезултати, свързани със здравето\nВ проучване II физическата функция и увреждането са оценени с помощта на индекса за инвалидност на въпросника за здравна оценка (HAQ-DI). И двете дозиращи групи на ACTEMRA демонстрират по-голямо подобрение в сравнение с плацебо групата в AUC на промяна от изходното ниво в HAQ-DI до седмица 52. Средната промяна от изходното ниво до седмица 52 при HAQ-DI е 0,6, 0,5 и 0,4 за ACTEMRA 8 mg на kg, ACTEMRA 4 mg на kg и съответно групи за лечение с плацебо. Шестдесет и три процента (63%) и шестдесет процента (60%) от пациентите, съответно в групите за лечение с ACTEMRA 8 mg на kg и ACTEMRA 4 mg на kg, са постигнали клинично значимо подобрение в HAQ-DI (промяна от изходното ниво на & ge ; 0,3 единици) на седмица 52 в сравнение с 53% в групата на плацебо лечение.\nДруги свързани със здравето резултати\nкаква е най-високата доза оксикодон\nОбщото здравословно състояние е оценено чрез Кратка здравна анкета (SF-36) в проучвания I - V. Пациентите, получаващи ACTEMRA, демонстрират по-голямо подобрение спрямо изходното ниво в сравнение с плацебо в резюмето на физическите компоненти (PCS), обобщението на психичните компоненти (MCS) и във всички 8 домейни на SF-36.\nИзследване WA25204 (NCT01331837) е рандомизирано, отворено (заслепено от спонсори), 2-раменно паралелно групово, многоцентрово, неинфериорно, сърдечно-съдово (CV) проучване на резултатите при пациенти с диагноза умерен до тежък РА. Това проучване за безопасност на CV е предназначено да изключи умерено повишаване на риска от CV при пациенти, лекувани с ACTEMRA в сравнение със стандарта за грижа за TNF инхибитора (етанерцепт).\nПроучването включва 3080 серопозитивни пациенти с РА с активно заболяване и неадекватен отговор на небиологични антиревматични лекарства, модифициращи болестта, които са на възраст> 50 години с поне един допълнителен рисков фактор за CV извън RA. Пациентите бяха рандомизирани от 1: 1 до IV ACTEMRA 8 mg / kg Q4W или SC etanercept 50 mg QW и проследявани средно 3,2 години. Първичната крайна точка беше сравнението на появата на времето до първото появяване на който и да е компонент от съставна част на основните неблагоприятни CV събития (MACE; нефатален инфаркт на миокарда, нефатален инсулт или смърт от CV), с крайното намерение за анализ на лечението, базиран на общо 161 потвърдени CV събития (83/1538 [5,4%] за ACTEMRA; 78/1542 [5,1%] за етанерцепт), прегледан от независима и заслепена комисия за произнасяне.\nНеинфериорността на ACTEMRA спрямо етанерцепт за сърдечно-съдов риск се определя чрез изключване на> 80% относително увеличение на риска от MACE. Очакваното съотношение на риск (HR) за риска от MACE при сравняване на ACTEMRA с етанерцепт е 1,05; 95% CI (0,77, 1,43).\nЕфикасността и безопасността на подкожното приложение на ACTEMRA е оценена в две двойно-слепи, контролирани, многоцентрови проучвания при пациенти с активен RA. Едно проучване, SC-I (NCT01194414), е проучване без непълноценност, което сравнява ефикасността и безопасността на ACTEMRA 162 mg, прилагани всяка седмица подкожно, с 8 mg на kg интравенозно на всеки четири седмици. Второто проучване, SC-II (NCT01232569), е плацебо контролирано проучване за превъзходство, което оценява безопасността и ефикасността на ACTEMRA 162 mg, прилагани през седмица подкожно на плацебо. Както SC-I, така и SC-II изискват пациентите да са на възраст> 18 години с умерен до тежък активен ревматоиден артрит, диагностициран според критериите за ACR, които са имали поне 4 нежни и 4 подути стави в началото (SC-I) или поне 8 нежни и 6 подути стави на изходно ниво (SC-II) и неадекватен отговор на съществуващата им DMARD терапия, където приблизително 20% също са имали анамнеза за неадекватен отговор на поне един инхибитор на TNF. Всички пациенти в двете проучвания на SC са получили фонови небиологични DMARD (s).\nВ SC-I 1262 пациенти са рандомизирани 1: 1, за да получават ACTEMRA-SC 162 mg всяка седмица или интравенозно ACTEMRA 8 mg / kg на всеки четири седмици в комбинация с DMARD (s). При SC-II 656 пациенти са рандомизирани 2: 1 до ACTEMRA-SC 162 mg през седмица или плацебо, в комбинация с DMARD (s). Първичната крайна точка и в двете проучвания е делът на пациентите, постигнали ACR20 отговор на 24-та седмица.\nКлиничният отговор на 24 седмици терапия с ACTEMRA-SC е показан в Таблица 7 . При SC-I основната мярка за резултат беше ACR20 на седмица 24. Предварително посоченият марж за неинфериорност беше разлика в лечението от 12%. Изследването демонстрира неинфериорност на ACTEMRA по отношение на ACR20 на 24-та седмица; Отговорите на ACR50, ACR70 и DAS28 също са показани в Таблица 7 . При SC-II по-голяма част от пациентите, лекувани с ACTEMRA 162 mg подкожно през седмица, постигат отговори ACR20, ACR50 и ACR70 в сравнение с пациентите, лекувани с плацебо (Таблица 7). Освен това, по-голям дял от пациентите, лекувани с ACTEMRA 162 mg подкожно през седмица, постигат ниско ниво на активност на заболяването, измерено чрез DAS28-ESR по-малко от 2,6 на 24 седмица, в сравнение с тези, лекувани с плацебо (Таблица 7).\nТаблица 7 Клиничен отговор на седмица 24 в проучвания на подкожна ACTEMRA (Процент пациенти)\nSC-Iда се SC-IIб\nTCZ SC 162 mg всяка седмица + DMARD\nN = 558 TCZ IV 8 mg / kg + DMARD\nN = 537 TCZ SC 162 mg през седмица + DMARD\nN = 437 Плацебо + DMARD\nСедмица 24 69% 73,4% 61% 32%\nПретеглена разлика (95% CI) -4% (-9,2, 1,2) 30% (22,0, 37,0)\nСедмица 24 47% 49% 40% 12%\nПретеглена разлика (95% CI) -2% (-7,5, 4,0) 28% (21,5, 34,4)\nСедмица 24 24% 28% двадесет% 5%\nПретеглена разлика (95% CI) -4% (-9,0, 1,3) 15% (9,8, 19,9)\nПромяна в DAS28 [коригирана средна стойност]\nСедмица 24 -3,5 -3,5 -3.1 -1,7\nКоригирана средна разлика (95% ДИ) 0 (-0,2, 0,1) -1,4 (-1,7; -1,1)\nСедмица 24 38,4% 36,9% 32,0% 4,0%\nПретеглена разлика (95% CI) 0,9 (-5,0, 6,8) 28,6 (22,0, 35,2)\nTCZ = тоцилизумаб\nда сеНаселение по протокол\nбНамерение за лечение на населението\nРезултатите от компонентите на критериите за отговор на ACR и процента на отговорилите на ACR20 при посещение за ACTEMRA-SC в проучвания SC-I и SC-II бяха в съответствие с тези, наблюдавани за ACTEMRA-IV.\nВ проучване SC-II прогресията на структурното увреждане на ставите се оценява рентгенологично и се изразява като промяна от изходното ниво на Van der Heijde модифициран общ резултат на Sharp (mTSS). На 24-та седмица се наблюдава значително по-малко рентгенографско прогресиране при пациенти, получаващи ACTEMRA-SC през седмица плюс DMARD (s) в сравнение с плацебо плюс DMARD (s); средна промяна от изходното ниво в mTSS от 0,62 срещу 1,23, съответно, с коригирана средна разлика от -0,60 (-1,1, -0,1). Тези резултати са в съответствие с тези, наблюдавани при пациенти, лекувани с интравенозно ACTEMRA.\nВ проучвания SC-I и SC-II средното намаление от изходното ниво до 24-та седмица при HAQ-DI е било 0,6, 0,6, 0,4 и 0,3, а делът на пациентите, постигнали клинично значимо подобрение на HAQ-DI (промяна спрямо изходното ниво от> 0,3 единици) е 65%, 67%, 58% и 47% за подкожно всяка седмица, интравенозно 8 mg / kg, подкожно през седмица и групи за лечение с плацебо.\nОбщото здравословно състояние е оценено от SF-36 в проучвания SC-I и SC-II. В проучване SC-II пациентите, получаващи ACTEMRA през седмица, демонстрират по-голямо подобрение спрямо изходното ниво в сравнение с плацебо в PCS, MCS и във всичките 8 домейни на SF-36. В проучване SC-I подобренията в тези резултати са сходни между ACTEMRA-SC всяка седмица и ACTEMRA-IV 8 mg / kg.\nЕфикасността и безопасността на подкожното приложение на ACTEMRA е оценена в едно, рандомизирано, двойно-сляпо, многоцентрово проучване при пациенти с активен GCA. В проучване WA28119 (NCT01791153) 251 скринирани пациенти с новопоявили се или рецидивиращи GCA са рандомизирани в едно от четирите рамена на лечение. Две подкожни дози ACTEMRA (162 mg всяка седмица и 162 mg през седмица) са сравнени с две различни плацебо контролни групи (предварително определен режим на конус на преднизон за 26 седмици и 52 седмици), рандомизирани 2: 1: 1: 1. Изследването се състои от 52-седмичен заслепен период, последван от 104-седмично отворено удължаване.\nВсички пациенти са получавали фонова терапия с глюкокортикоиди (преднизон). Всяка от групите, лекувани с ACTEMRA, и една от групите, лекувани с плацебо, следват предварително определен режим на конус с преднизон с цел да достигнат 0 mg за 26 седмици, докато втората група, лекувана с плацебо, следва предварително определен конус на преднизон. режим с цел достигане на 0 mg до 52 седмици, проектиран да бъде по-съобразен със стандартната практика.\nПървичната крайна точка за ефикасност е делът на пациентите, постигнали трайна ремисия от седмица 12 до седмица 52. Устойчивата ремисия се определя от пациент, който постига трайно (1) отсъствие на GCA признаци и симптоми от седмица 12 до седмица 52, (2) нормализиране на скорост на утаяване на еритроцитите (ESR) (до<30 mm/hr without an elevation to ≥ 30 mm/hr attributable to GCA) from Week 12 through Week 52, (3) normalization of C-reactive protein (CRP) (to < 1 mg/dL, with an absence of successive elevations to ≥ 1mg/dL) from Week 12 through Week 52, and (4) successful adherence to the prednisone taper defined by not more than 100 mg of excess prednisone from Week 12 through Week 52. ACTEMRA 162 mg weekly and 162 mg every other week + 26 weeks prednisone taper both showed superiority in achieving sustained remission from Week 12 through Week 52 compared with placebo + 26 weeks prednisone taper (Table 8). Both ACTEMRA treatment arms also showed superiority compared to the placebo + 52 weeks prednisone taper (Table 8).\nТаблица 8 - Резултати за ефикасност от проучване WA28119\nPBO + 26 седмици преднизон конус\nN = 50 PBO + 52 седмици преднизон конус\nN = 51 TCZ 162mg SC QW + 26 седмици преднизон конус\nN = 100 TCZ 162 mg SC Q2W + 26 седмици преднизон конус\nУстойчива ремисияда се\nОтговарящи, n (%) 7 (14,0%) 9 (17,6%) 56 (56,0%) 26 (53,1%)\nНекорректирана разлика в пропорциите спрямо PBO + 26 седмици конус (99,5% CI) Неприложимо Неприложимо 42,0% (18,0, 66,0) 39,1% (12,5, 65,7)\nНекорректирана разлика в пропорциите спрямо PBO + 52 седмици конус (99,5% CI) Неприложимо Неприложимо 38,4% (14,4, 62,3) 35,4% (8,6, 62,2)\nКомпоненти на устойчива ремисия\nТрайно отсъствие на GCA признаци и симптомиб, н (%) 20 (40,0%) 23 (45,1%) 69 (69,0%) 28 (57,1%)\nУстойчива ESR<30 mm/hr° С, н (%) 20 (40,0%) 22 (43,1%) 83 (83,0%) 37 (75,5%)\nУстойчива нормализация на CRPд, н (%) 17 (34,0%) 13 (25,5%) 72 (72,0%) 34 (69,4%)\nУспешно изтъняване на преднизоне, н (%) 10 (20,0%) 20 (39,2%) 60 (60,0%) 28 (57,1%)\nда сеУстойчива ремисия е постигната от пациент, отговарящ на всички от следните компоненти: липса на GCA признаци и симптомиб, нормализиране на СУЕ° С, нормализиране на CRPди спазване на режима на конус на преднизоне.\nбПациенти, които не са имали никакви признаци или симптоми на GCA, регистрирани от седмица 12 до седмица 52.\n° СПациенти, които не са имали повишена ESR> 30 mm / час, което е класифицирано като приписано на GCA от седмица 12 до седмица 52.\nдПациенти, които не са имали два или повече последователни записа на CRP на & ge; 1 mg / dL от седмица 12 до седмица 52.\nеПациенти, които не са влезли в терапия за бягство и са получили & 100 mg допълнителен съпътстващ преднизон от седмица 12 до седмица 52.\nПациентите, които не са завършили проучването до седмица 52, са класифицирани като неотговорили при първичния и ключовия вторичен анализ: PBO + 26: 6 (12,0%), PBO + 52: 5 (9,8%), TCZ QW: 15 (15,0%) , TCZ Q2W: 9 (18.4%).\nCRP = С-реактивен протеин\nESR = скорост на утаяване на еритроцитите\nPBO = плацебо\nQ2W = доза през седмица\nQW = доза всяка седмица\nОчакваната годишна кумулативна доза преднизон е била по-ниска в двете дозови групи ACTEMRA (медиани от 1887 mg и 2207 mg при ACTEMRA QW и Q2W, съответно) спрямо плацебо раменете (медиани от 3804 mg и 3902 mg при плацебо + 26 седмици преднизон и плацебо + 52 седмици преднизон намалява, съответно).\nЕфикасността на ACTEMRA е оценена в проучване от три части, WA19977 (NCT00988221), включително открито удължаване при деца на възраст от 2 до 17 години с активен полиартикуларен ювенилен идиопатичен артрит (PJIA), които са имали неадекватен отговор на метотрексат или невъзможност за понасяне на метотрексат. Пациентите са имали най-малко 6 месеца активно заболяване (средна продължителност на заболяването 4,2 ± 3,7 години), с поне пет стави с активен артрит (подути или ограничение на движението, придружени от болка и / или болезненост) и / или поне 3 активни стави с ограничение на движението (средно, 20 ± 14 активни стави). Лекуваните пациенти са имали подтипове на ЮИА, които при началото на заболяването включват Ревматоиден фактор Положителен или Отрицателен полиартикуларен ЮИА или Удължен олигоартикуларен ЮИА. Лечението със стабилна доза метотрексат е разрешено, но не е необходимо по време на проучването. Едновременната употреба на антиревматични лекарства, модифициращи заболяването (DMARDs), различни от метотрексат, или други биологични препарати (напр. TNF антагонисти или модулатор за костимулация на Т клетки) не е разрешена в проучването.\nЧаст I се състои от 16-седмичен период на активно лечение с ACTEMRA (n = 188), последван от Част II, 24-седмичен рандомизиран двойно-сляп плацебо-контролиран карентен период, последван от Част III, 64-седмичен отворен период на етикета. Допустимите пациенти с тегло над или над 30 kg получават ACTEMRA при 8 mg / kg интравенозно веднъж на всеки четири седмици. Пациентите с тегло под 30 kg бяха рандомизирани 1: 1, за да получават ACTEMRA 8 mg / kg или 10 mg / kg интравенозно на всеки четири седмици. В заключение на отворената част I, 91% от пациентите, приемащи фонови МТХ в допълнение към тоцилизумаб и 83% от пациентите на монотерапия с тоцилизумаб, постигнаха ACR 30 отговор на 16-та седмица в сравнение с изходното ниво и влязоха в сляп карентен период (Част II ) от изследването. Пропорциите на пациентите с отговори на JIA ACR 50/70 в част I са съответно 84,0% и 64% за пациентите, приемащи фонов МТХ в допълнение към тоцилизумаб и съответно 80% и 55% за пациенти на монотерапия с тоцилизумаб.\nВ част II пациентите (ITT, n = 163) са рандомизирани на ACTEMRA (същата доза, получена в част I) или плацебо в съотношение 1: 1, което е стратифицирано от едновременна употреба на метотрексат и едновременна употреба на кортикостероиди. Всеки пациент продължи в част II от проучването до 40-та седмица или докато пациентът удовлетвори критериите на JIA ACR 30 за изригване (спрямо седмица 16) и се класира за бягство.\nПървичната крайна точка е делът на пациентите с пристъп на JIA ACR 30 на 40-та седмица спрямо 16-та седмица. Пристъпът на JIA ACR 30 се определя като 3 или повече от 6-те основни променливи на резултата, влошаващи се с поне 30% с не повече от 1 от останалите променливи се подобряват с повече от 30% спрямо седмица 16.\nПациентите, лекувани с ACTEMRA, са имали значително по-малко обостряния на заболяването в сравнение с пациентите, лекувани с плацебо (26% [21/82] срещу 48% [39/81]; коригирана разлика в пропорциите -21%, 95% CI: -35%, -8% ).\nПо време на фазата на отнемане (част II), повече пациенти, лекувани с ACTEMRA, показват отговори на JIA ACR 30/50/70 на 40-та седмица в сравнение с пациенти, оттеглени от плацебо.\nПодкожното приложение на ACTEMRA при педиатрични пациенти с полиартикуларен ювенилен идиопатичен артрит (PJIA) е оценено в WA28117 (NCT01904279), 52-седмично, отворено, многоцентрово, PK-PD и проучване за безопасност, за да се определи подходящата подкожна доза ACTEMRA, която е постигнала сравнима PK / PD профили към режима ACTEMRA-IV. Пациентите с PJIA на възраст от 1 до 17 години с неадекватен отговор или неспособност да понасят MTX, включително пациенти с добре контролирано заболяване при лечение с ACTEMRA-IV и пациенти, които не са лекувани с ACTEMRA с активно заболяване, са лекувани с подкожно ACTEMRA въз основа на телесното тегло.\nПациенти с тегло над или над 30 kg (n = 25) са лекувани с 162 mg ACTEMRA-SC на всеки 2 седмици, а пациентите с тегло под 30 kg (n = 27) получават 162 mg ACTEMRA-SC на всеки 3 седмици в продължение на 52 седмици. От тези 52 пациенти 37 (71%) са били наивни към ACTEMRA, а 15 (29%) са получавали ACTEMRA-IV и са преминали към ACTEMRA-SC в началото.\nЕфикасността на подкожната ACTEMRA при деца на възраст от 2 до 17 години се основава на фармакокинетична експозиция и екстраполация на установената ефикасност на интравенозна ACTEMRA при пациенти с полиартикуларен ЮИА и подкожна ACTEMRA при пациенти с RA [вж. КЛИНИЧНА ФАРМАКОЛОГИЯ и Ревматоиден артрит - подкожно приложение и Полиартикуларен ювенилен идиопатичен артрит - интравенозно приложение ].\nЕфикасността на ACTEMRA за лечение на активна SJIA е оценена в WA18221 (NCT00642460), 12-седмично рандомизирано, двойно сляпо, плацебо-контролирано, паралелно групово проучване с 2 рамена. Пациентите, лекувани със или без MTX, са рандомизирани (ACTEMRA: плацебо = 2: 1) в една от двете лечебни групи: 75 пациенти получават инфузии на ACTEMRA на всеки две седмици по 8 mg на kg за пациенти с или над 30 kg или 12 mg на kg за пациенти под 30 kg и 37 са рандомизирани да получават плацебо инфузии на всеки две седмици. Кортикостероидното намаляване може да се появи от шеста седмица при пациенти, които са постигнали отговор на JIA ACR 70. След 12 седмици или по време на бягство, поради влошаване на заболяването, пациентите са лекувани с ACTEMRA във фазата на отворено удължаване при подходящо дозиране на теглото.\nПървичната крайна точка е делът на пациентите с поне 30% подобрение в основния набор от JIA ACR (отговор на JIA ACR 30) на 12-та седмица и отсъствие на треска (без температура при или над 37,5 ° C през предходните 7 дни). Отговорите на JIA ACR (Американски колеж по ревматология) се определят като процентно подобрение (напр. 30%, 50%, 70%) в 3 от всеки 6 основни променливи на резултата в сравнение с изходното ниво, с влошаване при не повече от 1 от останалите променливи с 30% или повече. Основните променливи на резултата се състоят от глобална оценка на лекар, глобална оценка на родител на пациент, брой стави с активен артрит, брой стави с ограничение на движението, скорост на утаяване на еритроцитите (ESR) и функционални способности (въпросник за оценка на здравето в детството-CHAQ).\nРезултатът от първичната крайна точка и степента на отговор на JIA ACR на седмица 12 са показани в Таблица 9 .\nТаблица 9 - Констатации за ефикасност на седмица 12\nN = 75 Плацебо\nПървична крайна точка: JIA ACR 30 отговор + липса на треска\nРеспонденти 85% 24%\nСкорост на отговор на JIA ACR на седмица 12\nРеспонденти 91% 24%\nПретеглена разликада се\n(95% CI)б 67\n(51, 83) -\nРеспонденти 85% единадесет%\n(95% CI)б 74\n(58, 90) -\nРеспонденти 71% 8%\n(95% CI)б 63\n(46, 80) -\nда сеПретеглената разлика е разликата между степента на отговор на ACTEMRA и плацебо, коригирана за факторите на стратификация (тегло, продължителност на заболяването, фонова перорална доза кортикостероиди и фонова употреба на метотрексат).\nбCI: доверителен интервал на претеглената разлика.\nЕфектът от лечението на ACTEMRA е последователен във всички компоненти на основните променливи на JIA ACR отговор. Резултатите от JIA ACR и липсата на отговори на треска в отвореното разширение са в съответствие с контролираната част от проучването (данните са налични след 44 седмици).\nОт пациентите с висока температура или обрив в началото, тези, лекувани с ACTEMRA, имат по-малко системни характеристики; 35 от 41 (85%) са станали без температура (без регистриране на температура при или над 37,5 ° C през предходните 14 дни) в сравнение с 5 от 24 (21%) от лекуваните с плацебо пациенти и 14 от 22 (64 %) са се освободили от обрив в сравнение с 2 от 18 (11%) от лекуваните с плацебо пациенти. Отговорите бяха последователни при отвореното разширение (данните са налични след 44 седмици).\nОт пациентите, получаващи перорални кортикостероиди на изходно ниво, 8 от 31 (26%) плацебо и 48 от 70 (69%), пациентите с ACTEMRA са постигнали JIA ACR 70 отговор на седмица 6 или 8, което позволява намаляване на дозата на кортикостероидите. Седемнадесет (24%) пациенти с ACTEMRA срещу 1 (3%) пациенти с плацебо успяха да намалят дозата на кортикостероида с поне 20%, без да изпитват последващ пристъп на JIA ACR 30 или поява на системни симптоми до седмица 12. В отворената част от проучването, до 44-та седмица, е имало 44 от 103 (43%) пациенти с ACTEMRA, които не са приемали перорални кортикостероиди. От тези 44 пациенти 50% са били без кортикостероиди 18 седмици или повече.\nФизическата функция и уврежданията бяха оценени с помощта на индекса за инвалидност на въпросника за оценка на детското здраве (CHAQ-DI). Седемдесет и седем процента (58 от 75) от пациентите в групата на лечение с ACTEMRA постигнаха минимално клинично важно подобрение в CHAQ-DI (промяна от изходното ниво на> 0,13 единици) на 12 седмица в сравнение с 19% (7 от 37) в групата на плацебо лечение.\nПодкожното приложение на ACTEMRA при педиатрични пациенти със системен ювенилен идиопатичен артрит (SJIA) е оценено в WA28118 (NCT01904292), 52-седмично, отворено, многоцентрово, PK-PD и проучване за безопасност, за да се определи подходящата подкожна доза ACTEMRA, която е постигнала сравнима PK / PD профили към режима ACTEMRA-IV.\nДопустимите пациенти получават ACTEMRA подкожно дозирана според телесното тегло, като пациентите с тегло над или над 30 kg (n = 26) се дозират с 162 mg ACTEMRA всяка седмица, а пациентите с тегло под 30 kg (n = 25) се дозират с 162 mg ACTEMRA на всеки 10 дни (n = 8) или на всеки 2 седмици (n = 17) в продължение на 52 седмици. От тези 51 пациенти 26 (51%) са били наивно подкожни ACTEMRA, а 25 (49%) са получавали ACTEMRA интравенозно и са преминали към подкожна ACTEMRA в началото.\nЕфикасността на подкожната ACTEMRA при деца на възраст от 2 до 17 години се основава на фармакокинетична експозиция и екстраполация на установената ефикасност на интравенозна ACTEMRA при системни пациенти с ЮИА [вж. КЛИНИЧНА ФАРМАКОЛОГИЯ и Системен ювенилен идиопатичен артрит - интравенозно приложение ]\nЕфикасността на ACTEMRA за лечение на CRS е оценена в ретроспективен анализ на обобщени данни за резултатите от клинични изпитвания на терапии с Т-клетки на CAR за хематологични злокачествени заболявания. Оценените пациенти са били лекувани с тоцилизумаб 8 mg / kg (12 mg / kg за пациенти<30 kg) with or without additional high-dose corticosteroids for severe or life-threatening CRS; only the first episode of CRS was included in the analysis. The study population included 24 males and 21 females (total 45 patients) of median age 12 years (range, 3–23 years); 82% were Caucasian. The median time from start of CRS to first dose of tocilizumab was 4 days (range, 0-18 days). Resolution of CRS was defined as lack of fever and off vasopressors for at least 24 hours. Patients were considered responders if CRS resolved within 14 days of the first dose of tocilizumab, if no more than 2 doses of tocilizumab were needed, and if no drugs other than tocilizumab and corticosteroids were used for treatment. Thirty-one patients (69%; 95% CI: 53%–82%) achieved a response. Achievement of resolution of CRS within 14 days was confirmed in a second study using an independent cohort that included 15 patients (range: 9–75 years old) with CAR T cell-induced CRS.\n(тоцилизумаб) инжекция за интравенозно приложение\n(тоцилизумаб) инжекция за подкожно приложение\nКаква е най-важната информация, която трябва да знам за ACTEMRA?\nСериозни инфекции. ACTEMRA е лекарство, което влияе върху имунната ви система. ACTEMRA може да намали способността на вашата имунна система да се бори с инфекциите. Някои хора имат сериозни инфекции, докато приемат ACTEMRA, включително туберкулоза (ТБ) и инфекции, причинени от бактерии, гъбички или вируси, които могат да се разпространят в тялото. Някои хора са починали от тези инфекции. Вашият доставчик на здравни грижи трябва да ви изследва за туберкулоза, преди да започне ACTEMRA.\nВашият доставчик на здравни грижи трябва да Ви наблюдава внимателно за признаци и симптоми на туберкулоза по време на лечението с ACTEMRA.\nНе трябва да започвате да приемате ACTEMRA, ако имате някакъв вид инфекция, освен ако вашият доставчик на здравни грижи не каже, че е добре.\nПреди да започнете ACTEMRA, кажете на вашия доставчик на здравни услуги, ако:\nмислите, че имате инфекция или имате симптоми на инфекция, със или без треска, като например:\nтопла, зачервена или болезнена кожа или рани по тялото\nдиария или болка в стомаха\nпарене при уриниране или уриниране по-често от нормалното\nсе лекуват от инфекция.\nполучавате много инфекции или имате инфекции, които постоянно се връщат.\nимате диабет, ХИВ или слаба имунна система. Хората с тези състояния имат по-голям шанс за инфекции.\nимате туберкулоза или сте били в близък контакт с някой с туберкулоза.\nживеят или са живели, или са пътували до определени части на страната (като долините на реките Охайо и Мисисипи и югозапада), където има повишен шанс за получаване на някои видове гъбични инфекции (хистоплазмоза, кокцидиомикоза или бластомикоза). Тези инфекции могат да се случат или да станат по-тежки, ако използвате ACTEMRA. Попитайте вашия доставчик на здравни услуги, ако не знаете дали сте живели в район, където тези инфекции са често срещани.\nимате или сте имали хепатит В.\nСлед като стартирате ACTEMRA, незабавно се обадете на вашия доставчик на здравни услуги, ако имате някакви симптоми на инфекция. ACTEMRA може да ви направи по-склонни да получите инфекции или да влошите всяка инфекция, която имате.\nСълзи (перфорация) на стомаха или червата.\nКажете на вашия доставчик на здравни услуги, ако сте имали дивертикулит (възпаление в части на дебелото черво) или язви в стомаха или червата. Някои хора, приемащи ACTEMRA, получават сълзи в стомаха или червата си. Това се случва най-често при хора, които също приемат нестероидни противовъзпалителни лекарства (НСПВС), кортикостероиди или метотрексат.\nКажете веднага на вашия доставчик на здравни услуги, ако имате треска и болки в областта на стомаха, които не изчезват, и промяна в навиците на червата.\nЧернодробни проблеми (хепатотоксичност): Някои хора са имали сериозни животозастрашаващи проблеми с черния дроб, които са се нуждаели от чернодробна трансплантация или са довели до смърт. Вашият доставчик на здравни грижи може да ви каже да спрете приема на ACTEMRA, ако развиете нови или по-лоши чернодробни проблеми по време на лечението с ACTEMRA. Кажете веднага на вашия доставчик на здравни услуги, ако имате някой от следните симптоми:\nчувство на умора (умора)\nлипса на апетит в продължение на няколко дни или повече (анорексия)\nпожълтяване на кожата или бялото на очите (жълтеница)\nподуване на корема и болка от дясната страна на областта на стомаха\nтъмна урина с цвят на чай\nПромени в определени резултати от лабораторни тестове. Вашият доставчик на здравни грижи трябва да направи кръвни тестове, преди да започнете да получавате ACTEMRA. Ако имате ревматоиден артрит (RA) или гигантски клетъчен артериит (GCA), вашият доставчик на здравни грижи трябва да прави кръвни изследвания на всеки 4 до 8 седмици, след като започнете да приемате ACTEMRA през първите 6 месеца и след това на всеки 3 месеца след това. Ако имате полиартикуларен ювенилен идиопатичен артрит (PJIA), ще Ви се правят кръвни изследвания на всеки 4 до 8 седмици по време на лечението. Ако имате системен ювенилен идиопатичен артрит (SJIA), ще Ви се правят кръвни изследвания на всеки 2 до 4 седмици по време на лечението. Тези кръвни тестове трябва да проверят за следните странични ефекти на ACTEMRA:\nнисък брой неутрофили. Неутрофилите са бели кръвни клетки, които помагат на организма да се пребори с бактериалните инфекции.\nнисък брой тромбоцити. Тромбоцитите са кръвни клетки, които помагат при съсирването на кръвта и спират кървенето.\nувеличаване на някои тестове за чернодробна функция.\nповишаване на нивата на холестерола в кръвта. Може да имате промени и в други лабораторни тестове, като нивата на холестерола в кръвта. Вашият доставчик на здравни грижи трябва да направи кръвни изследвания, за да провери нивата на холестерола ви 4 до 8 седмици след започване на приема на ACTEMRA.\nВашият доставчик на здравни грижи ще определи колко често ще Ви се правят последващи кръвни изследвания. Уверете се, че сте направили всички последващи кръвни тестове, направени по поръчка на вашия доставчик на здравни услуги. Не трябва да приемате ACTEMRA, ако броят на неутрофилите или тромбоцитите ви е твърде нисък или чернодробните тестове са твърде високи.\nВашият доставчик на здравни услуги може да спре лечението Ви с ACTEMRA за определен период от време или да промени дозата Ви на лекарството, ако е необходимо поради промени в тези резултати от кръвните тестове.\nРак. ACTEMRA може да увеличи риска от някои видове рак, като промени начина на работа на имунната ви система. Кажете на вашия доставчик на здравни услуги, ако някога сте имали някакъв вид рак.\nВижте „Какви са възможните нежелани реакции при ACTEMRA?“ за повече информация относно страничните ефекти.\nКакво е ACTEMRA?\nВъзрастни с умерено до тежко активен ревматоиден артрит (RA), след като е използвано поне едно друго лекарство, наречено модифициращо заболяването антиревматично лекарство (DMARD), което не работи добре.\nНе приемайте ACTEMRA: ако сте алергични към тоцилизумаб или към някоя от съставките на ACTEMRA. Вижте края на това Ръководство за лекарства за пълен списък на съставките в ACTEMRA.\nПреди да получите ACTEMRA, кажете на вашия доставчик на здравни грижи за всички ваши медицински състояния, включително ако:\nимате инфекция. Вижте „Каква е най-важната информация, която трябва да знам за ACTEMRA?“\nимате някаква болка в областта на стомаха (корема) или сте диагностицирани с дивертикулит или язва в стомаха или червата.\nимали реакция към тоцилизумаб или някоя от съставките на ACTEMRA преди.\nимате или сте имали състояние, което засяга вашата нервна система, като множествена склероза.\nнаскоро са получили или са планирани да получат ваксина:\nВсички ваксини трябва да бъдат актуализирани преди започване на ACTEMRA.\nХората, които приемат ACTEMRA, не трябва да получават живи ваксини.\nХората, приемащи ACTEMRA, могат да получават неживи ваксини.\nпланирате да имате операция или медицинска процедура.\nсте бременна или планирате да забременеете или сте бременна. ACTEMRA може да навреди на вашето неродено бебе. Кажете на вашия доставчик на здравни грижи, ако забременеете или мислите, че може да сте бременна по време на лечението с ACTEMRA.\nРегистър за бременност: Genentech има регистър за бременни жени, които приемат ACTEMRA. Целта на този регистър е да провери здравето на бременната майка и нейното бебе. Ако сте бременна или забременеете, докато приемате ACTEMRA, говорете с вашия доставчик на здравни грижи за това как можете да се присъедините към този регистър за бременност или можете да се свържете с регистъра на 1-877-311-8972, за да се регистрирате.\nкърмите или планирате да кърмите. Не е известно дали ACTEMRA преминава в кърмата ви. Говорете с вашия доставчик на здравни грижи за най-добрия начин за хранене на вашето бебе, ако приемате ACTEMRA.\nКажете на вашия доставчик на здравни грижи за всички лекарства, които приемате, включително рецепта, лекарства без рецепта, витамини и билкови добавки. ACTEMRA и други лекарства могат да си влияят взаимно, причинявайки нежелани реакции.\nдруги лекарства за лечение на RA. Не трябва да приемате етанерцепт (Enbrel), адалимумаб (Humira), инфликсимаб (Remicade), ритуксимаб (Rituxan), абатацепт (Orencia), анакинра (Kineret), цертолизумаб (Cimzia) или голимумаб (Simponi), докато приемате ACTEMRA . Приемът на ACTEMRA с тези лекарства може да увеличи риска от инфекция.\nлекарства, които влияят върху начина, по който действат определени чернодробни ензими. Попитайте вашия доставчик на здравни услуги, ако не сте сигурни дали вашето лекарство е едно от тях.\nЗнайте лекарствата, които приемате. Съхранявайте списък с тях, за да ги покажете на вашия доставчик на здравни грижи и фармацевт, когато получите ново лекарство.\nКак ще получа ACTEMRA?\nВъв вена (IV или интравенозна инфузия) за ревматоиден артрит, PJIA, SJIA или CRS:\nАко вашият доставчик на здравни грижи предписва ACTEMRA като интравенозна инфузия, вие ще получите ACTEMRA от доставчик на здравни услуги чрез игла, поставена във вена на ръката ви. Инфузията ще отнеме около 1 час, за да Ви даде пълната доза лекарство.\nЗа ревматоиден артрит или PJIA ще получавате доза ACTEMRA приблизително на всеки 4 седмици.\nЗа SJIA ще получавате доза ACTEMRA приблизително на всеки 2 седмици.\nЗа CRS ще получите еднократна доза ACTEMRA и ако е необходимо допълнителни дози.\nДокато приемате ACTEMRA, можете да продължите да използвате други лекарства, които помагат за лечението на вашия ревматоиден артрит, PJIA или SJIA, като метотрексат, нестероидни противовъзпалителни лекарства (НСПВС) и стероиди с рецепта, според указанията на вашия доставчик на здравни услуги.\nЗапазете всичките си последващи срещи и вземете кръвните си тестове, както е наредено от вашия доставчик на здравни услуги.\nПод кожата (SC или подкожно инжектиране) за ревматоиден артрит или гигантски клетъчен артериит или PJIA или SJIA:\nВижте Инструкциите за употреба в края на това Ръководство за лекарства за инструкции относно правилния начин за подготовка и инжектиране на ACTEMRA у дома.\nACTEMRA се предлага като еднодозова предварително напълнена спринцовка или еднодозова автоинжектор (ACTPen)\nМожете също така да получите ACTEMRA като инжекция под кожата (подкожно). Ако вашият доставчик на здравни грижи реши, че вие или болногледач можете да си инжектирате ACTEMRA у дома, вие или вашият болногледач трябва да получите обучение по правилния начин за подготовка и инжектиране на ACTEMRA. Не се опитвайте да инжектирате ACTEMRA, докато не Ви бъде показан правилният начин за инжектиране от Вашия лекар.\nЗа PJIA можете да си инжектирате предварително напълнената спринцовка или вашият болногледач може да ви даде ACTEMRA, ако както вашият доставчик на здравни грижи, така и родителят / законният настойник преценят, че е подходящо.\nЗа SJIA можете да си инжектирате предварително напълнената спринцовка или вашият болногледач може да ви даде ACTEMRA, ако както вашият доставчик на здравни грижи, така и родителят / законният настойник преценят, че е подходящо.\nВашият доставчик на здравни грижи ще Ви каже колко ACTEMRA да използвате и кога да го използвате.\nВижте „Каква е най-важната информация, която трябва да знам за ACTEMRA?“\nХепатит В инфекция при хора, които носят вируса в кръвта си. Ако сте носител на вируса на хепатит В (вирус, който засяга черния дроб), вирусът може да стане активен, докато използвате ACTEMRA. Вашият доставчик на здравни грижи може да Ви направи кръвни изследвания преди да започнете лечение с ACTEMRA и докато използвате ACTEMRA. Кажете на вашия доставчик на здравни услуги, ако имате някой от следните симптоми на възможна инфекция с хепатит В:\nПроблеми с нервната система. Макар и рядко, множествената склероза е диагностицирана при хора, които приемат ACTEMRA. Не е известно какъв ефект може да има ACTEMRA върху някои нарушения на нервната система.\nинфекции на горните дихателни пътища (обикновена настинка, инфекции на синусите)\nОбща информация за безопасното и ефективно използване на ACTEMRA.\nЛекарствата понякога се предписват за цели, различни от изброените в Ръководство за лекарства. Не давайте ACTEMRA на други хора, дори ако те имат същите симптоми като Вас. Това може да им навреди. Можете да попитате вашия фармацевт или доставчик на здравни услуги за информация за ACTEMRA, която е написана за здравни специалисти.\nКакви са съставките на ACTEMRA?\nАктивна съставка: тоцилизумаб\nНеактивни съставки на интравенозно ACTEMRA: динатриев фосфат додекахидрат / натриев дихидроген фосфат дихидрат буфериран разтвор, полисорбат 80, захароза и вода за инжекции.\nНеактивни съставки на подкожната ACTEMRA: L-аргинин хидрохлорид, L-хистидин, L-хистидин хидрохлорид монохидрат, L-метионин, полисорбат 80 и вода за инжекции.\n(тоцилизумаб) Напълнена спринцовка\nПрочетете и следвайте инструкциите за употреба, които се доставят с предварително напълнената спринцовка ACTEMRA, преди да започнете да я използвате и всеки път, когато получите зареждане с рецепта. Преди да използвате предварително напълнена спринцовка ACTEMRA за първи път, уверете се, че вашият доставчик на здравни грижи ви показва правилния начин да я използвате.\nНе сваляйте капачката на иглата, докато не сте готови да инжектирате ACTEMRA.\nНе се опитвайте да разглобявате спринцовката по всяко време.\nНе използвайте повторно една и съща спринцовка.\nЧасти от вашата предварително напълнена спринцовка ACTEMRA (Вижте фигура А).\nКонсумативи, необходими за вашето инжектиране на предварително напълнена спринцовка ACTEMRA (вижте фигура Б):\nПредварително напълнена спринцовка ACTEMRA\nстерилна памучна топка или марля\nустойчив на пробиване контейнер или контейнер за остри предмети за безопасно изхвърляне на капачката на иглата и използваната спринцовка (вж Стъпка 4 „Изхвърляне на спринцовката“ )\nСтъпка 1. Подготовка за инжектиране на ACTEMRA\nНамерете удобно пространство с чиста, равна, работна повърхност.\nИзвадете кутията, съдържаща спринцовката, от хладилника и отворете кутията. Недей докоснете пръстите на спусъка върху спринцовката, тъй като това може да повреди спринцовката.\nИзвадете 1 предварително напълнена спринцовка ACTEMRA от кутията и я оставете да се загрее за 30 минути, за да може да достигне стайна температура. Ако спринцовката не достигне стайна температура, това може да доведе до неудобство на инжекцията и да затрудни вкарването на буталото.\nНедей ускорете процеса на затопляне по какъвто и да е начин, като например използване на микровълновата печка или поставяне на спринцовката в топла вода.\nПроверете срока на годност на предварително напълнената спринцовка ACTEMRA (Вижте фигура А). Недей използвайте го, ако датата на изтичане е изтекла, защото може да не е безопасно за използване. Ако срокът на годност е изтекъл, изхвърлете спринцовката в контейнер за остри предмети и вземете нов.\nНе сваляйте капачката на иглата, докато оставяте предварително напълнената спринцовка ACTEMRA да достигне стайна температура.\nСъхранявайте неизползваните спринцовки в оригиналната картонена опаковка и ги съхранявайте в хладилник при 2 ° C до 8 ° C от 36 ° F до 46 ° F. Недей замръзване.\nДръжте предварително напълнената спринцовка ACTEMRA с покритата игла, насочена надолу (вижте фигура В).\nПроверете течността в предварително напълнената спринцовка ACTEMRA. Трябва да е бистър и безцветен до бледожълт. Не инжектирайте ACTEMRA, ако течността е мътна, обезцветена или съдържа бучки или частици в нея, защото може да не е безопасна за употреба. Изхвърлете безопасно спринцовката в контейнер за остри предмети и вземете нов.\nСтъпка 2. Изберете и подгответе място за инжектиране\nИзберете място за инжектиране\nПредната част на бедрото и корема, с изключение на 2-инчовата зона около пъпа са препоръчителните места за инжектиране (Вижте фигура D).\nВъншната зона на горната част на ръцете също може да се използва само ако инжекцията се поставя от болногледач. Не се опитвайте сами да използвате областта на горната част на ръката (Вижте фигура D).\nЗавъртете мястото за инжектиране\nИзберете различно място за инжектиране за всяка нова инжекция поне на 1 инч от последната инжектирана област.\nНе инжектирайте бенки, белези, натъртвания или места, където кожата е нежна, зачервена, твърда или непокътната.\nПодгответе мястото за инжектиране\nИзбършете мястото на инжектиране с алкохолна подложка с кръгови движения и го оставете да изсъхне на въздух, за да намалите шанса за заразяване. Недей докоснете отново мястото на инжектиране, преди да направите инжекцията.\nНедей вентилатор или удар върху чистата зона.\nСтъпка 3. Инжектирайте ACTEMRA\nДръжте предварително напълнената спринцовка ACTEMRA с 1 ръка и издърпайте капачката на иглата направо с другата си ръка (Вижте фигура Д). Недей задръжте буталото, докато сваляте капачката на иглата. Ако не можете да премахнете капачката на иглата, трябва да помолите болногледач за помощ или да се свържете с вашия доставчик на здравни грижи.\nИзхвърлете капачката на иглата в контейнер за остри предмети.\nВъзможно е да има малко въздушно мехурче в предварително напълнената спринцовка ACTEMRA. Не е необходимо да го премахвате.\nМоже да видите капка течност в края на иглата. Това е нормално и няма да повлияе на дозата Ви.\nНедей докоснете иглата или я оставете да докосне всякакви повърхности.\nНедей използвайте предварително напълнената спринцовка, ако е изпусната.\nАко не се използва в рамките на 5 минути след отстраняване на капачката на иглата, спринцовката трябва да се изхвърли в устойчивия на пробиване контейнер или контейнера за остри предмети и да се използва нова спринцовка.\nНикога не поставяйте отново капачката на иглата след отстраняване.\nДръжте предварително напълнената спринцовка ACTEMRA в една ръка между палеца и показалеца (Вижте фигура F).\nНедей издърпайте буталото на спринцовката.\nИзползвайте другата си ръка и внимателно стиснете областта на кожата, която сте почистили. Дръжте здраво прищипаната кожа. Прищипването на кожата е важно, за да сте сигурни, че инжектирате под кожата (в мастната тъкан), но не и по-дълбоко (в мускулите). Инжектирането в мускулите може да предизвика неудобство при инжектирането.\nНедей задръжте или натиснете буталото, докато вкарвате иглата в кожата.\nИзползвайте бързо движение, подобно на стрела, за да вкарате иглата докрай в притиснатата кожа под ъгъл между 45 ° и 90 ° (Вижте фигура Ж). Важно е да използвате правилния ъгъл, за да сте сигурни, че лекарството се доставя под кожата (в мастната тъкан), или инжектирането може да е болезнено и лекарството да не работи.\nДръжте спринцовката на място и оставете щипката кожа.\nБавно инжектирайте цялото лекарство, като леко натискате буталото докрай (Вижте фигура З). Трябва да натиснете буталото докрай, за да вземете пълната доза лекарство и да се уверите, че пръстите на спусъка са напълно изтласкани встрани. Ако буталото не е натиснато напълно, щитът на иглата няма да се простира, за да покрие иглата, когато е свален. Ако иглата не е покрита, внимателно поставете спринцовката в устойчивия на пробиване контейнер, за да избегнете нараняване с иглата.\nСлед като буталото е натиснато докрай, продължете да натискате буталото, за да сте сигурни, че цялото лекарство се инжектира, преди да извадите иглата от кожата.\nПродължавайте да натискате буталото, докато изваждате иглата от кожата под същия ъгъл, както е поставен (Вижте фигура I).\nСлед като иглата е напълно извадена от кожата, освободете буталото, позволявайки на иглата да предпази иглата (Вижте фигура J).\nНа мястото на инжектиране може да има малко кървене. Можете да натиснете памук или марля върху мястото на инжектиране.\nНедей разтрийте мястото на инжектиране.\nАко е необходимо, можете да покриете мястото на инжектиране с малка превръзка.\nСтъпка 4. Изхвърлете спринцовката\nПредварително напълнената спринцовка ACTEMRA не трябва да се използва повторно.\nПоставете използваната спринцовка във вашия контейнер, устойчив на пробиване (вж „Как да изхвърля използвани спринцовки?“ )\nНедей поставете капачката на иглата обратно върху иглата.\nАко инжекцията Ви е поставена от друго лице, това лице също трябва да бъде внимателно, когато изважда спринцовката и изхвърля спринцовката, за да предотврати случайно нараняване на иглата и преминаване на инфекция.\nКак да изхвърля използвани спринцовки?\nПоставете използваните игли и спринцовки, включително ACTEMRA, в контейнер за изхвърляне на остри предмети, изчистен от FDA, веднага след употреба (Вижте фигура К). Не изхвърляйте (изхвърляйте) хлабави игли и спринцовки в домакинския боклук.\nизправен стабилен по време на употреба\nКогато контейнерът за изхвърляне на остри предмети е почти пълен, ще трябва да следвате указанията на общността за правилния начин за изхвърляне на контейнера за изхвърляне на остри предмети. Може да има държавни или местни закони за това как трябва да изхвърляте използваните игли и спринцовки. За повече информация относно безопасното изхвърляне на остри предмети и за конкретна информация за изхвърлянето на остри предмети в щата, в който живеете, посетете уебсайта на FDA на адрес: http://www.fda.gov/safesharpsdisposition.\nСъхранявайте предварително напълнените спринцовки ACTEMRA и контейнера за изхвърляне на място, недостъпно за деца.\nЗапишете вашата инжекция\nНапишете датата, часа и конкретната част от тялото си, където сте си инжектирали. Може да е полезно да напишете всякакви въпроси или притеснения относно инжекцията, за да можете да попитате вашия доставчик на здравни услуги.\nАко имате въпроси или притеснения относно вашата предварително напълнена спринцовка ACTEMRA, моля, свържете се с вашия доставчик на здравни услуги, запознат с ACTEMRA, или се обадете на 1-800-ACTEMRA.\nПрочетете и следвайте инструкциите за употреба, които се доставят с вашия ACTEMRA Autoinjector, преди да започнете да го използвате и всеки път, когато получите попълване на рецепта. Преди да използвате ACTEMRA Autoinjector за първи път, уверете се, че вашият доставчик на здравни услуги ви показва правилния начин да го използвате.\nВажно: Съхранявайте вашите неизползвани автоинжектори в оригиналната картонена опаковка и ги съхранявайте в хладилник при 2 ° C до 8 ° C от 36 ° F до 46 ° F.\nНедей свалете капачката на автоинжектора, докато сте готови да инжектирате ACTEMRA.\nНедей опитайте се да разглобите автоинжектора по всяко време.\nНедей използвайте повторно същия автоинжектор.\nНедей използвайте автоинжектора чрез дрехи.\nНедей оставете автоинжектора без надзор.\nЧасти от вашия автоинжектор ACTEMRA (Вижте фигура А).\nКонсумативи, необходими за инжекция с помощта на вашия автоинжектор ACTEMRA (вижте фигура Б):\n1 ACTEMRA автоинжектор\n1 Алкохолна подложка\n1 Стерилна памучна топка или марля\n1 Устойчив на пробиване контейнер или контейнер за остри предмети за безопасно изхвърляне на капачката на автоинжектора и използвания автоинжектор (вижте Стъпка 4 „Изхвърляне на автоинжектора“)\nИзвадете кутията, съдържаща автоинжектора, от хладилника.\nАко отваряте кутията за първи път, проверете дали е добре запечатана. Недей използвайте Autoinjector, ако кутията изглежда, че вече е отворена.\nПроверете дали кутията за автоинжектор не е повредена. Недей използвайте ACTEMRA Autoinjector, ако кутията изглежда повредена.\nПроверете срока на годност на полето Autoinjector. Недей използвайте Autoinjector, ако датата на изтичане е изтекла, защото може да не е безопасно да се използва.\nОтворете кутията и извадете 1 еднократен автоинжектор ACTEMRA от кутията.\nВърнете останалите автоинжектори в кутията в хладилника.\nПроверете срока на годност на автоинжектора ACTEMRA (вижте фигура А). Недей използвайте го, ако датата на изтичане е изтекла, защото може да не е безопасно за използване. Ако срокът на годност е изтекъл, изхвърлете безопасно автоинжектора в контейнер за остри предмети и вземете нов.\nПроверете автоинжектора, за да се уверите, че не е повреден. Недей използвайте автоинжектора, ако изглежда, че е повреден или ако случайно сте изпуснали автоинжектора.\nПоставете автоинжектора на чиста, равна повърхност и оставете автоинжектора да се загрее за 45 минути, за да може да достигне стайна температура. Ако автоинжекторът не достигне стайна температура, това може да доведе до неудобство на инжекцията и инжектирането може да отнеме повече време.\nНедей ускорете процеса на затопляне по какъвто и да е начин, като например използване на микровълнова фурна или поставяне на автоинжектора в топла вода.\nНедей оставете автоинжектора да се затопли на пряка слънчева светлина.\nНедей премахнете зелената капачка, като същевременно оставите вашия ACTEMRA Autoinjector да достигне стайна температура.\nДръжте вашия ACTEMRA Autoinjector със зелена капачка, насочена надолу (Вижте фигура В).\nПогледнете в областта на чистия прозорец. Проверете течността в автоинжектора ACTEMRA (Вижте фигура В). Трябва да е бистър и безцветен до бледожълт. Недей инжектирайте ACTEMRA, ако течността е мътна, обезцветена или има бучки или частици в нея, защото може да не е безопасна за употреба. Изхвърлете безопасно автоинжектора в контейнер за остри предмети и вземете нов.\nПредната част на бедрото или корема, с изключение на 2-инчовата (5 см) зона около пъпа са препоръчителните места за инжектиране (Вижте фигура D).\nВъншната зона на горната част на ръцете също може да се използва само ако инжекцията се поставя от болногледач. Недей опитайте да използвате зоната на горната част на ръката сами (Вижте фигура D).\nИзберете различно място за инжектиране за всяко ново инжектиране на поне 1 инч (2,5 см) от последната инжектирана област.\nНедей инжектирайте в бенки, белези, натъртвания или места, където кожата е нежна, зачервена, твърда или непокътната.\nДръжте ACTEMRA Autoinjector здраво с една ръка. Завийте и издърпайте зелената капачка с другата ръка (Вижте фигура Д). Зелената капачка съдържа разхлабена метална тръба.\nАко не можете да премахнете зелената капачка, трябва да помолите болногледач за помощ или да се свържете с вашия доставчик на здравни грижи.\nВажно: Не докосвайте екрана на иглата, който е разположен на върха на автоинжектора под зоната Windowarea (вижте фигура А), за да избегнете случайно нараняване на иглата.\nИзхвърлете зелената капачка в контейнер за остри предмети.\nСлед като премахнете зелената капачка, автоинжекторът е готов за употреба. Ако автоинжекторът не се използва в рамките на 3 минути след отстраняването на капачката, автоинжекторът трябва да се изхвърли в контейнера за остри предмети и да се използва нов автоинжектор.\nНикога не поставяйте отново зелената капачка след отстраняване.\nДръжте Autoinjector удобно в една ръка за горната част, така че да можете да видите областта на прозореца на Autoinjector (Вижте фигура F).\nИзползвайте другата си ръка, за да притиснете внимателно областта на кожата, която сте почистили, за да подготвите здраво място за инжектиране (Вижте фигура Ж). Автоинжекторът изисква здраво място за инжектиране, за да се активира правилно. Прищипването на кожата е важно, за да сте сигурни, че инжектирате под кожата (в мастната тъкан), но не и по-дълбоко (в мускулите). Инжектирането в мускулите може да предизвика неудобство при инжектирането.\nНедей натиснете зеления бутон за активиране още.\nПоставете щитчето на иглата на автоинжектора срещу притиснатата ви кожа под ъгъл 90 ° (Вижте фигура З).\nВажно е да използвате правилния ъгъл, за да сте сигурни, че лекарството се доставя под кожата (в мастната тъкан), или инжектирането може да е болезнено и лекарството да не работи.\nЗа да използвате Autoinjector, първо трябва да отключите зеления бутон за активиране. За да го отключите, натиснете плътно автоинжектора към прищипената си кожа, докато щитът на иглата не бъде пъхнат изцяло (Вижте фигура I).\nПродължете да държите щита на иглата натиснат. Ако не държите щита на иглата изцяло притиснат към кожата, зеленият бутон за активиране няма да работи. Продължете да прищипвате кожата, докато държите автоинжектора на място.\nНатиснете зеления бутон за активиране, за да започнете инжектирането. Звукът „щракване“ показва старт от инжекцията. Задръжте зеления бутон натиснат и продължете да държите автоинжектора здраво притиснат към кожата си (Вижте фигура J). Ако не можете да започнете инжекцията, трябва да поискате помощ от болногледач или да се свържете с вашия доставчик на здравни грижи.\nПо време на инжектирането лилавият индикатор ще се движи по зоната на прозореца (Вижте фигура К).\nНаблюдавайте лилавия индикатор, докато спре да се движи за да сте сигурни, че се инжектира пълната доза лекарство. Това може да отнеме до 10 секунди.\nМоже да чуете второ „щракване“ по време на инжектирането, но трябва да продължите да държите автоинжектора здраво върху кожата си, докато лилавият индикатор спре да се движи.\nКогато лилавият индикатор спре да се движи, отпуснете зеления бутон. Повдигнете автоинжектора направо от мястото на инжектиране под ъгъл 90 °, за да отстраните иглата от кожата. След това щитът на иглата ще се премести и ще се заключи на място, покривайки иглата (Вижте фигура L).\nПроверете областта на прозореца, за да видите дали е пълна с лилавия индикатор (Вижте фигура L).\nАко областта на прозореца не е запълнена от лилавия индикатор, тогава:\nЕкранът на иглата може да не е заключен. Недей докоснете екрана на иглата на автоинжектора, защото може да се залепите с иглата. Ако иглата не е покрита, внимателно поставете автоинжектора в контейнера за остри предмети, за да избегнете нараняване с иглата.\nМоже да не сте получили пълната си доза ACTEMRA. Недей опитайте се да използвате повторно Autoinjector. Недей повторете инжектирането с друг автоинжектор. Обадете се на вашия доставчик на здравни услуги за помощ.\nСтъпка 4. Изхвърлете автоинжектора\nАвтоинжекторът ACTEMRA не трябва да се използва повторно.\nПоставете използвания автоинжектор в контейнера си за остри предмети (вижте „Как да изхвърля използваните автоинжектори?“).\nНедей поставете капачката обратно на автоинжектора.\nАко инжекцията ви е поставена от друго лице, това лице също трябва да бъде внимателно, когато изважда автоинжектора и го изхвърля, за да предотврати случайно нараняване с игла и преминаване на инфекция.\nКак да изхвърля използваните автоинжектори?\nПоставете използвания от вас ACTEMRA Autoinjector и зелена капачка в изчистен от FDA контейнер за изхвърляне на остри предмети веднага след употреба (Вижте фигура М).\nНедей изхвърлете (изхвърлете) автоинжектора и зелената капачка в домакинския боклук.\nКогато контейнерът за изхвърляне на остри предмети е почти пълен, ще трябва да следвате указанията на общността за правилния начин за изхвърляне на контейнера за изхвърляне на остри предмети. Може да има държавни или местни закони за това как трябва да изхвърляте използваните автоинжектори. За повече информация относно безопасното изхвърляне на остри предмети и за конкретна информация за изхвърлянето на остри предмети в щата, в който живеете, посетете уебсайта на FDA на адрес: http://www.fda.gov/safesharpsdisposition.\nНедей изхвърлете използвания контейнер за изхвърляне на остри предмети в домакинския боклук, освен ако вашите насоки на общността не позволяват това. Недей рециклирайте използвания контейнер за изхвърляне на остри предмети.\nДръжте ACTEMRA Autoinjector и контейнера за изхвърляне на място, недостъпно за деца.\nНапишете датата, часа и конкретната част от тялото си, където сте си инжектирали. Също така може да е полезно да напишете всякакви въпроси или притеснения относно инжекцията, за да можете да попитате вашия доставчик на здравни услуги.\nАко имате някакви въпроси или притеснения относно вашия ACTEMRA Autoinjector, говорете с вашия доставчик на здравни услуги, запознат с ACTEMRA, или се обадете на 1-800-ACTEMRA.\nТова лекарствено ръководство и инструкции за употреба са одобрени от Американската администрация по храните и лекарствата.\nниацин през устата\nвитамин В комплекс-витамин С-фолиева киселина през устата\nРешението на Дакин\n7 причини да сте уморени след операция\nЛекарствени взаимодействия с метокарбамол перорално и мелатонин перорално\nКолко често е пролапсът на матката?\nЛекарствени взаимодействия с преднизон и спиронолактон през устата\nФитнес и упражнения: Изненадващи признаци, че не се движите достатъчно\nЛекарствени взаимодействия с варфарин iv и цилостазол през устата\nЛекарствени взаимодействия с перорален варфарин и перорален дазатиниб\nТест за хемоглобин A1c (HbA1c, A1c, Hb1c)\nкакви са ефектите на adderall\nпролия инжекция странични ефекти майо клиника\nтриамцинолон ацетонид крем .1%\nстранични ефекти от prevnar 13 изстрел\nциклобензаприн е хапче за болка?