Индия купува руски оръжия за 4,5 милиарда евро. Защо? - 【Новини от света】• актуална информация, теми и новости | ФАКТИ.БГ\n4 Юли, 2020 22:00 8 830 79\nракетни системи -\nИндия реши да купи руски изтребители и ракетни системи\nИндийското министерство на отбраната съобщи, че с оглед на актуалната ситуация е решило да закупи от Русия военно оборудване за повишаване на отбранителните способности на страната. Сделката включва 21 изтребителя МиГ-29 и 12 от типа Су-30, модернизация на 59 други индийски МиГ-29, както и придобиването на руски отбранителни системи за военноморските и военновъздушните сили на страната. Тя е на стойност на 4,5 милиарда евро. Към момента над половината от военната техника на Индия е руско производство.\n1 EL chochone захожда\nСЛАВА РОССИИ! Ако имаше референдум какви самолети да купим щяха хората да изберат руски самолети факт!\nСе задава война с Китай!\nкупува защото има пари\nИ ИНДИЙЦИТЕ РАЗБИРАТ ОТ ОРЪЖИЕ...НЕ КУПУВАТ ОТ МАМА АНГЛИЯ...ОТ ТАМ КУПУВАТ РОБИТЕ...\nГоляма новина... та ние дето сме плюнка сравнение с Индия дадохме 2 мрд мината година... всичките медии изтъпяга тотално\nдруго си е миг23 тоест ф16\nЕдва ли Русия няма да го допусне Проблемът ще бъде решен много акуратно Ще има взаимна изгода\nЗа държава като Индия,това въобще не е впечатляваща сума.Малък Тайван купува оръжие,предимно от сащ за 12 милиарда годишно.\nОти миг-29-са със два двг,един да,,откаже,,със другио ще се прибере..а F-16,са със един а и зимаска требва да са в хангар,оти електрониката ше им измръзне..а миговете и при минус,,сорок,,палат от раз..\nАми защото зеле не иска да купи от САЩ. Не всички са бълъци като баш българите да плащат за чертежи.\nДо коментар #1 от "EL chochone захожда":\n13 F16 на картинка\nА ние си дадохме последните пари на американосите за несъществуващ самолет,който никога няма да видим.И внуците ни ще плащат борчовете на Банкянският диктатор —милиардер Борисов.\n14 Защо купуват индийците руска техника!??,\nМи не ,че е най-добрата,но е най-добра стратегия за Индия!!Много от авиационното оборудване на Русия се произвежда в Индия!!!!Факт който говори само едно-: пазят и развиват икономиката си!!!!А ние, купихме американски изтребители ...ей така... на едно голямо шкембе,да му е по лесно храносмилането!\nДо коментар #12 от "🚮🚮🚮🚮":\nПрекалено кратък коментар 👃\nКупуват руско оръжие защото е НОМЕР 1! Няма да купуват фърчила КенФ 35 да им седи у бокса по 6 месеца докато им пратят резевни части!\nРуската техника се е доказала като благонадежна във всички условия! Краварската скрап не струва\nПреди 2 години "Индия се отказа от Су-57 Новият руски самолет не впечатлил индийците" след 11 г. сътрудничество по създаването му и милиарди похарчени\nКоментиран от #22, #50, #53\nРуските самолети са по- евтини, но не са по добри.Защо е така който се интересува да чете руските военни сайтове където се прави подробен анализ и съпоставка с аналози на други държави.Предпочитат гидържави които имат ограничения от запад.А с Индия просто им се налагат бързи доставки защото Рафал ще получат след 4годиниФ21/16горе долу по същото време .Винаги има нещо най важно за всички и това е пилотът и авиационните специалисти.Те са най важните и от идва силата на авиацията.Освен това и условия за такива трябва да има\nИндия се страхува от едновременна война и с Китай и с Пакистан .Обемите на индииската икономика почват да настигат обемите на втората икономика в света САЩ и са двойно по големи от Японската която е трета икономика. И това са реални данни а не тия без разходите по дълга които не създават потребление и икономика .Индия я спира само това че е демокрация и ромове .Затова колкото и бързо да расте няма да може да се мери с Китай и САЩ .\nЩо не са взели Ф 16 брок 70 вх. А ет 8 ап. 22 , с доставка само след 10 - 15 години ? Сигурно щото американците не знаят къде си държи парите индийския министър председател.\nДо коментар #18 от "История":\nНо като индийците решиха да купуват МИГ-ове бе с изричното условие ,че трябва да са и производители на основни компоненти за ремонт,поддръжка и иновации!!!!А тъй като руснаците нямаше къде да пласират тенекиите си се съгласиха!!!Това постави Индия в положение в което ,могат да решават какво да закупят и какво не,с оглед какви печалби имат от заводите за руска авиационна техника!\n25 Това не е много сигурно\nДо преди 25 г. никой не слагаше в сметките и Китай като някаква икономическа сила!!А спорът на Индия с Пакистан ,и Китай е отколешен,и съвсем маловажен на този на Китай със СССР,примерно!!!!Ама това не попречи на китайския икономически растеж!\nНаправо сцепи мрака :):):)\nДо коментар #24 от "Бонговец":\nЕвалла брат,много точен коментар\nИндия срещу Китай???? Скоро ли?\nКупуват, защото са най-добрите. Защо не купят F-35, а и защо турците се отказаха от тях? Впрочем, във този план - защо американците не продават F-15, една наистина добра военна машина, с далекообхватен радар и надеждна? F-16, освен че е със един двигател, не става за далечен прехват - а само за бомбардиране на диваци, които имат прашки, а не С-300 и С-400. Но да видим какво ще се случи, ако се наложи нашите изтребители, дето още не сме ги получили де, да ги използваме в реални бойни условия.... И тогава ще се види как са нещата.\nКоментиран от #37, #72, #73\n30 А така ли\nБонго / защо не се върнеш във великата държава Индия, откъдето си дошъл????\nДо коментар #30 от "А така ли":\n,,Нощта ражда из тъмна утроба вековната злоба на роба! Този пурпурен гняв, величав!''( ,,Септември''-Гео Милев) Простено ти е братко...Ти не знаеш,какво говориш...\nте и армати щяха да купат , и су-57 ама все се отказват накрая. и тъпите египетски камилари прозряха къв е руския боклук.\nНикоя колония не е просперирала! Целта на колонията е да издържа колонизаторите на всяка цена.\n34 къде го прочети\nДо коментар #19 от "Крило":\nА бе, много си чел бе, я ми покажи в кой сайт, прочете че руското оръжие е по- лошо от американското?\nПрочетете в нета за ф-35 и всичките му проблеми.Покъртително четиво, заклевам се !\n36 добре измислено\nЕ, това вече, е отговор на надарен с мъдрост и талант човек. Браво, хареса ми!\n37 държава с 6 изтребителя\nДо коментар #29 от "Тиквата":\nТурция може да пробва, техните С-400, на живо ,ако дойдат 6- те самолета...то каквото с тях такова и без тях. Поне да видим, на кой радарите, работят най-добре? Това означава, че от Истанбул ще ни виждат, когато излитаме и кацаме , а ние трябва да ги целим с" мисилите" преди да се вдигнем, във въздуха , иначе сме живи свалени от руските ракети в Турция. Да качим Борисов за кураж в първия, а във втория Каракачанов. Така ще оправдаят доверието в супер- сделката на века за някои.\nБонг е устройство, което се ползва за пушене най- чекто на марихуана. За какво по- точно трябва да изпитвам злоба към теб??? Като си за съчувствие.\n39 А да така е\nИмаш предвид Русия и колонията България ...та и до наши дни. Прав си!!!!!!!\nАми тези индияцигани не са като нас да се нахакат с толкова много пари за книжни самолети...!!!!!?! Ама нашите цигани ще си ги избият милярдите за самолетите от СОЦИАЛННИТЕ ПОМОЩИ. Ние да му мислим най вече децата ни !!!??!!!!!\nНепрекъснато тука разни НЕбългари с Руско самосъзнание се опитват да омаловажават качествата на Самолетите които сме поръчали от САЩ.Със същата марка/Ф-16/ са въоръжени Турция,Гърция и Румъния на Балканите.Нашите обаче ще бъдат НЕСРАВНИМО ПО-МОДЕРНИ ОТ ТЕХНИТЕ като Радарът е 90% като на тоя на Ф-35,а въоръжението - И ТО.Ама сме били дали много пари...Ами имали сме,дали сме - Вие Недоволстващи като дойдете на власт,просто ги продайте ако искате.ДОТОГАВА ОБАЧЕ - ДА НЕ ВИ ЧУВАМ ГЛАСОВЕТЕ!\nСега наистина разбрах защо индииците купуват руско оръжие ,било за да бръкнат у джигера на такива като теб и гледам успяват и то много\n43 Купуват руско оръжие\nи после се бият с камъни с китайците\n44 Не е така.,коньо\nТиквата даде нашите пари. Пожелавам му от 8 до10год.\nДа, дадохме. 2 милиарда. А насреща нищо. Евентуално ше дойдат, някога 8 самолета. Хората купуват 33 самолета. Модернизират 59. И допълнително системи за отбрана. Е колко пък да са добри тези 8 самолета. Да не говорим, че даже в цената не влиза и модерното въоръжение. Орязани.\nМного повърхностна статия.Първопричината на тези отношения са договор между Китай и Пакистан за доставка на газ,което предполага отнемане на територия от Индия,за да може да бъде прекаран тръбопровода.\nНие дадохме 2 милиарда за 8 стари кенефа дето още ги няма а Индия ще се въоръжи цялата за 4 милиарда. Браво.\n48 в кратце\nЗащо?АМИ ЗАЩОТО ТАКА!\nЧе откъде да купува Тайван оръжия, след като е творение на САЩ да бъде антипод на Китай. Хора от една националност да се мразят. Такава е тактиката на САЩ по целия свят. Разделяй и владей.\nОтказаха се защото САЩ ги заплаши със санкции. Както и за С-400. Искаха да купят, както турците, но от САЩ им скъцнаха със зъби. Да видим сега каква ще е историята и дали ще се откажат.\nЧе руските летци и авиоинжинери са сред най-добритв в света. Една от причините е, че в стресова ситуация и извънредно положение действат нетрадиционно и творчески, а не по методика, както американците.\nКак да ти кажа, ние не сме овци, та да гледаме съседните държави, също сателити на САЩ как са въоръжени. Съпоставяне смело цената със техническите параметри и си правим изводите. Разбира се и от това няма никаква полза, освен тренировка на мозъка, защото нас никой не ни пита при рахищението на средства от българската хазна. А ивците нека си блеят, че и Румъния се въоръжава от САЩ.\n53 Отказаха се\nпоради няколко причини, а именно искаха за парите, които дават да получат достъп до секретните разработки на КБ Сухой за този самолет, което нямаше как да се случи защото процента финансови средства с които участва не им даваше това право, и второ американските санкции срещу Индия.\nИли ако си с Ф35-да чакаш за PIN код от САЩ преди да излетиш.Поне Ф35 на Великобритания са така-чакат за PIN...\nБраво приятелю...!!! Комплимент за това точно тълкуване на ситуацията БГ.\nДо коментар #39 от "А да така е":\nЗависи, какво значение има за тебе думата "колония"...!!! Вероятно за тебе " колония" не означава да се откажеш от интересите на държавата си и гражданите си, за да обслужваш интересите на ФАЩ. Примери колкото искаш. Вероятно това, че набедените политици в БГ, работят не за собствената си държава, а за да защитават целите и желанията на краваритене не значи, че те са превърнали БГ в краварска колония ? Бъркаш понятията.\nНе само Русия произвежда качествени оръжия.И САЩ и Англия и Франция ,даже и Германия в някои сегменти произвеждат сериозни оръжия и оръжейни системи-Проблемът обаче се състои в това ,че тези оръжия и системи са повече за сплашване ,за създаване на видимост за сила и мощ,но когато стане напечено и опосността от война стане реална ,всички се обръщат към руските оръжия!?\nРуските оръжия са най добрите\nКупиването на оръжие е политика, зависи към кой лагер принадлежиш, също и какво можеш да си позволиш. А кое въоръжение е по-добро се вижда по време на военни действия и не е необходимо винаги да е най-доброто. Т 34 не са били по добри от немските танкове, но са били повече и достатъчно добри. Въоръжението трябва да е подходящо а не най доброто. Руските изтребители са не особенно надеждни, чести ремонти и обслужване, кратък ресурс, за това пък цената е добра, а 3 самолета при всички положения са по добри от 1, най малкото защото един изтр. не може да е на две места едновременно.\nНяма по-голям боклук от руското оръжие.Евтина изработка все едно е дялкано зад блока,некачествено,ненадеждно и най-важното морално остаряло.Това важи за самолетите им,за сухопътната им техника,за ВМС и за всичко.Пълно скрап.Не случайно никой не иска руско оръжие ,а всеки търси американското.Руското оръжие трябва да се пробутва с триста зора и то все на държави от третия свят ,защото никоя себеуважаваща се държава няма да купи скрап като руските изтребители например.\nДо коментар #47 от "Румпелщилцхен":\nКак така ем са стари ,ем още не са произведени ?! Няма по-прocтa и предателска твap от русофилията.Нашите Ф-16 блок 70 ще са с авионика от 5-то поколение и ще са най-модерните изтребители в класа си.Разни кeнeфu като СУ-35 и тем подобни руски пapцaли са пълна скрап пред Ф-16 блок 70.\nВ стресова ситуация действали нетрадиционно...По-голяма простотия не бях чел.Няма никакъв смисъл.Или си добър пилот или не.Какви нетрадиционни действия какви пет лева ?! Нетрадиционното което прави руския колхозник в стресови ситуации е да изпие водката на екс в кокпита и да натисне катапулта преди да бъде свален от американския изтребител.\nЕ колко да са пък тези разходи по дълга 3.5% а разликата е 13 ,5 към 20.5 трилиона за САЩ.\nХа ха какво е това Су само ф 16 втора ръка комунистите да умрат на яд.\nИ защо изобщо разходите по дълга трябва да се вадят от бвп. БВП е всичко което се произвежда в една икономика стоки и услуги за кито се заплаща, от това да ти разходя кучето, до това да ти продам самолет, а също и производството на самият самолет. Този дълг се раздава на хора които вършат някаква работа срещу заплащане. Кредиторът, ако е външен получава достъп до американска валута. С която си купува нещо тъй като валутата е международна, и тъй като световната икономика расте, включително китайската на иконимиките им трябва все повече долари за да купуват и продават. Един вид САЩ играят роляра на централна международна банка и печелят от това. Повечето дълг обаче е вътрешен и го дължат сами на себе си като тези ценни книжа са необходими на банките и най вече на различни фондове, пенсионни и не само.\nАбе тия пари се платиха да му пазят сянка америте на дембелия толстолоб от Банкя та да се крепи на власт и да си пълни нощното шкафче!!!\nМиг 29 също е трябвало да е с един двигател, но двигателя не е бил надежден! Това го казват самите руснаци, че ако са имали на разположение надежден двигател като американския, то и мига щял да бъде с един!\nТиквуне, турците не са се отказали от ф35, просто сащ забрани доставките за Турция! Запознат съм, защото гледам и чета новини на турски! САЩ казаха на турците да се откаже от с 400, но не гарантираха доставката на платените 5бр ф35!\nНай - добри са в пиенето на водка!\n76 Другата истина\nТова, че гледаш и четеш новини на турски, нищо не означава, а и никой не го интерсеува. Неможе да бъде никакъв аргумент, че е истина......!!!!! Аз гледам и чета новини на руски. Това неможе да е никакъв аргумент за нищо. Някъде прочетох нещо за неандерталци, но по-точно то е средно-азиатци.\n77 РУСИЯ-СУРОВИНЕН ПРИДАТЪК НА ЕВРОСЪЮЗА\nДо коментар #69 от "БайУи":\nС. ТИЯ Ф16 БИХМЕ ШУТА НА РУСНАЦИТЕ....ДРУГАРИТЕ СА В ПЪЛЕН ТРАУР...НИЩО..БАЦЕТО ШЕ ПОКАНИ ДРУГАРИТЕ ПРИ КАЦАНЕТО ИМ В ДОБРОСЛАВЦИ ПРЕЗ 2023Г....ДА ГИ ПОЛЕЕМ...\n78 луд умора няма само се поти\nАйде и тия циганьори юруш на летящите москвичи ...\n79 ПАК НЕ СТЕ\nВ ЧАС. ..НЕ Е ЗА КАЧЕСТВОТО. .ТЕ КУПУВАТ ОТ РУСИЯ..ЗАЩОТО СА В ЕДИН СЪЮЗ. ...БРИКС. ..ПОДЪРЖАТ СЕ ФИНАНСОВО


Gabol раници | новини варна днес\nНовата ученическа колекция 2019 на GABOL е вече при нас! С всяка закупена ученическа раница, получавате ПОДАРЪК – торба, с логото на Smartshopping.\nРаници за детска градина Gabol + Спортни торби + Термо чанти + Kозметични несесери и чанти + Куфари, сакове и чанти за път + Портфейли, портмонета Gabol + Аксесоари за раници.\nУченическа раница с едно отделение Gabol Jasmine 226719.\n– Начало Ученически раници Gabol & Explore Ученически раници за момичета Gabol Ученическа раница с едно отделение Gabol Jasmine 226719 мрежест гръб\nAloha e цветната серия на Gabol, тя е в хавайски стил с десен на красиви цветенца. Заради момичешкия си десен, тя ще се хареса на повечето момиченца, тръгващи тепърва на училище. Има две отделения и е с размер 32 x 44 x 18 cm.\nAbril алуминиева бутилка за вода ще бъде доставенa след 16.03.2020500 мл.BPA FREE6 х 21Испанската компания “Gabol”, с централен офис във Валенсия, си поставя за цел да придружава клиентите си през целия им жизнен път, а продуктите им.\nРаници — Molivko.com – Сега може да откриете онлайн ученически чанти и раници, раници габол (раници Gabol), раници Белмил, раници Herlitz и още много, за да бъдат дните.\nКуфари и чанти за багаж и пътуване с високо качество на страхотни цени и с безплатна доставка за поръчки над 70 лв. от онлайн магазин mondo.


Укрепващ балсам с Розово масло 200 мл | MAKASA.ORG\nКатегория: Балсами за коса Производител: Alteya Organics SKU: Условия за доставка\nБогатият на протеини и органични съставки балсам ще подмогне възстановяването и укрепването на косата, като в същото време ще я защити от увреждания. Балсамът не само дълбоко хидратира, но и спомага за подобряването на цялостния вид на косата, изглаждането й и придобиването на блясък. Мигновено превръща сухата, непокорна текстура в копринено мека и гладка коса. Съдържа екстракт от Лопен и хидратиращо масло Бабасу, които ще направят косата по-сияйна и ще я подхранят.\nПрепоръчва се за: суха коса, увредена коса, коса без блясък и жизненост.\nУпотреба: Намокрете косата и скалпа си. Нанесете достатъчно количество от продукта с леки масажни движения и оставете да подейства 3-5 минути. Изплакнете с хладка вода. Продуктът е само за външна употреба. Избягвайте контакт с очите.\nПредназначение: Възстановяване, Заздравяване, Омекотяване, Цъфтящи краища, Разплитане\nБалсам за коса Purple Lavender 180 мл Urtekram\nБалсам с растителни съставки, съдържащ био екстракти от лавандула и алое и етерични масла, с активни пробиотици ...


Не искам да гадая | Панаира на Vira\nFiled under: дневник, поезия — Етикети:Диана Павлова — Диана @ 10:39 am\nЕдинственият начин да разбера\nе чрез себе си.\nКакво е красота, какво е истина?\nНима всяко предположение\nне е още един боклук за кошчето?\nА защо е нужно да разбирам?\nХаосът е достатъчен,\nв него се плува най-добре –\nВсяко хаотично движение\nсъздава още хаос –\nтам, вътре в мен,\nкъдето е единственото ми разбиране.\nКакво е истина, какво е красота?\nФакт е, че най-щастливи са онези,\nкоито не се питат.\nИ онези, които вече знаят.\nТова е провокирано пак от постове, които четох тази сутрин. Ще трябва да пиша преди да чета. Всъщност исках да сложа нещо от Паулу Коелю, чиято книга намерих снощи, търсейки един тефтер с рецепти. Бях я чела преди, когато не съм била готова да я разбера. Снощи прочетох само края й и беше достатъчно. Мислех да разкажа за това. После ми хрумна да разкажа за Джелал Ад Дин Руми (никога не знам как се пише името му правилно). За суфи-поетите, влюбени в Бог, които пишат за любовта си към Него, но които, или поне Руми, са достигнали до тази съвършена любов чрез любовта си и страстта си към друго човешко същество. Искам да разкажа за много неща, но прочитам нещо, което е написал друг, и мислите ми веднага хукват в неговата посока. Опитвам да изчакам те да се успокоят, но има нови и нови неща за четене. И не ми се иска да си говоря сама за моите неща. Винаги ми се иска да ви кажа нещо за прочетеното. И не успявам. Първо защото е толкова лично. И второ, защото всичко се свързва в едно.


Искат оставката на зам.-кмета на София заради записването в детските градини - От деня\nТя бе отворена повторно за записване, след като общински експерти откриха недопълнени адреси на деца.\nНа 17 май при повторното записване се стигна до размествания в подредбата за детски градини и ясли и недоволство на родители.\nСлед първото класиране над 10 000 деца се оказаха без места, очаква се второ на 28 май и трето класиране на 11 юни.\nОкончателното разпределение ще бъде на 25 юни.\nПрограма Хоризонт От деня детски градини дигитализация оставки СОС София\nСанкциите срещу конкретни икономически сектори в Беларус, отношенията с Русия и Турция и възстановяването от пандемията с Covid-19 ще бъдат основните теми, които европейските лидери ще разискват на срещата си в Брюксел, която ще се проведе днес и утре. Срещата на върха на ЕС ще започне с размяна на мнения с генералния секретар на ООН..\nДнес и утре в Габрово ще се проведат „Дни на климата и енергията“ с фокус върху националните и местни политики за енергийна ефективност. Във форума ще участват представители на Европейската комисия и парламент, на Министерския съвет и на Националното сдружение на общините. Националната дългосрочна стратегия за обновяване на сградния фонд и..


Правилна експлоатация на автомобилните гуми – GoodLinq – гост-блог статии\nПравилна експлоатация на автомобилните гуми\nКонтакта на автомобила с пътя се осъществява единствено чрез неговите гуми. Като се замисли човек, площта, която заемат гумите върху шосето е изключително малка. Точно затова не бива да се прави компромс с гуми цени и качество, за да няма предпоставки за инциденти. По-добре е да се плати малко повече, но да сме сигурни, че колата е оборудвана с добри гуми.\nВ България, всеки се счита за всезнаещ и сам си е майстор за всичко. Като се започне от казанчето на тоалетната вкъщи и се стигне до ремонт на колата, често всичко това хората си “оправят” сами. Доколко са “оправени” въпросните неща, които са имали нужда от ремонт е отделен въпрос. Все пак, ако казанчето в тоалетната протече отново след саморъчната поправка, последствията ще са поправими. Това няма да е така ако човек реши сам да поправя спирачките на колата си. Макар че всеки си мисли, че е способен да сменя гуми, все пак е по-добре да се откаже. Има си достатъчно специализирани автосервизи, в които освен монтаж и демонтаж на гуми, правят и диагностика.\nВ автосервизите разполагат с професионално оборудване за работа с гуми. Неправилният монтаж може да предизвика повреди, които впоследствие да струват скъпо. Професионалистите никога няма да сложат на автомобила неподходящи по вид и размер гуми. Никога не трябва да се слагат на една ос различни по марка и модел гуми, да не говорим пък за размер. Това може да стане само в случай на авария, колкото да може автомобила да стигне до най-близкия сервиз.\nПри всяко влизане на автомобила в автосервиз, е добре да се проверява налягането на всички гуми. Това се прави по съображения за сигурност, защото може да стане причина за тежки катастрофи. За автомобили, които возят пътници, проверката на налягането се прави планово на много кратки периоди.\nПроизводителите на гуми винаги указват за каква максимална скорост са предвидени техните изделия. При покупката на нов автомобил, производителят е сложил гуми, които съответстват на максималната му скорост. Ако купувате същата кола втора употреба или е дошло време за смяна на гумите, може да се получи разминаване в това отношение. Ако са ви сложили неотговарящи на скоростта на автомобила гуми, трябва или да ги смените, или да карате с по-ниска скорост, за да не предизвиквате пътни произшествия.\nПубликувано на април 11, 2012 Автор Радка КръстеваКатегории РазниЕтикети гуми, гуми цени\nПредишна Предишна публикация: Превод на договори и важна фирмена документация\nСледваща Следваща публикация: Какво представлява СПИН


Бруксизъм: Симптоми, диагноза и лечение – Symptoma\nВ следствие на това се появява и чувствителност на зъбите, както и главоболие. Всъщност, бруксизмът е често срещано състояние, макар и не винаги в тежка форма. [medicaldent.bg]\nПо-тежките форми на бруксизъм водят до заболявания на долночелюстната става, главоболие, абразиране и травма на зъбите и други проблеми. [estedental.com]\nГлавоболието, неразположението, отпадналостта и липсата на апетит съпътстват парафункционалните процеси. [puls.bg]\nНо при някои хора е тежък и често срещан и може да доведе до нарушения на челюстта, главоболие, увреждане на зъбите и други проблеми. [nlptherapy.bg]\nЛЕЧЕНИЕ НА БРУКСИЗМА Леките случаи на бруксизъм не изискват лечение. Ако бруксизмът води до други функционални нарушения и травма на зъбите и челюстта, лечение е необходимо. Най-важно в лечението на бруксизма е да бъде отстранена причината за него. [estedental.com]\nПо различни данни, бруксизъм повече или по-малко постоянно се проявява при 1-3% от хората. Съществуват няколко версии за възникването на бруксизма. [lechitel.bg]\nГалерия - Шини против бруксизъм Ценоразпис Шина за бруксизъм - двуслойна. 150.00 лв Шина за бруксизъм - еднослойна. 120.00 лв [primadent.bg]\nПричини за Бруксизъм Учените не разбират напълно какви са причините за бруксизъм, но предполагат, че може да се дължи на физически, психологически и генетични фактори. [nlptherapy.bg]\nГлавоболие, придружено от болки в челюстите и ушите. Болка в зъбите, при събуждане. Болка или скованост на лицето, при събуждане. Болка или скованост на лицето при дъвкане, най-често при закусване. Чувствителни зъби. Наранен емайл на зъбите. [medicaldent.bg]\nТова, което може да ви сигнализира, че имате такъв проблем, е често главоболие или болки в челюстите, в дъвкателните мускули или изтръпване на зъбите. Симптоматиката е особено силно изразена сутрин след събуждане. [omed.bg]\nДруг начин, по който може да се досетите, че може да скърцате със зъби нощем е ако след сън се събуждате с главоболие или с болки в челюстта. [arsmedica.bg]\nШина за бруксизъм Симптоми характерни при наличието на бруксизъм са: Болка от топло и студено Болки в ставите (дори потракване особено сутрин след сън) Болки във врата, дъвкателните мускули и ушите Причини за появата на бруксизма може да са стрес, страх [alldental.bg]\nЗъбобол, когато натискът е по-силен; Болка във врата, дължаща се на стискането и позицията на челюстта; Проблеми с темпоромандибуларната става, която провокира болка в ушите; Износване на зъбите; засилване на чувствителността им; кариеси; падане на зъби [varna.dentist]\nС течение на времето бруксизмът може да причини болки в зъбите, както и абразирането им. Възможно е да се появи болка в челюстната става и мускулите затварящи челюстта. [primadent.bg]\nЛечението се започва с консултация при невролог и специалист по вътрешни болести, за да се въздейства върху първопричините. [noradent.bg]\nЛечение на Бруксизъм В много от случаите лечение не е необходимо, защото ако се появи в ранна детска възраст си отминава без лечение. [nlptherapy.bg]\nЛечението на бруксизма е много трудно и методи като запушване на носа през нощта, и дишане през устата не се препоръчват. [primadent.bg]\nЛечение на бруксизъм В повечето случаи лечение не е необходимо. Много деца надрастват състояние, без да е необходимо третиране. Също така и доста от засегнатите в зряла възраст не потракват със зъби достатъчно силно, че да предизвикат увреждане. [lechenie.bg]\nОсновни направления в научната дейност Оптимизиране на грижите за болните със сърдечна недостатъчност Предсърдно мъждене – биомаркери и нови възможности за диагностика и лечение Компютърна томография в диагностиката на коронарната болест Прогноза и прогностични [mu-varna.bg]\nЛеченията могат да включват операция на рак на белия дроб, химиотерапия, целеви терапии, лъчева терапия и имунотерапия. прогноза За съжаление прогнозата за бронхогенен карцином остава слаба, като 5-годишната честота на преживяемост е малко над 17%. [bg.approby.com]\nВажно е да се отбележи, че всеки болен реагира по различен начин на лечението и че определянето на точния стадий на заболяването не е най-важният фактор за прогнозата на пациента. [vrachanski.com]\nИндикаторите за по-лоша прогноза включват: · тласък на заболяването; · загуба на тегло повече от 10% от изходното тегло; · лошо общо състояние; · хипонатриемия. [inspiro-bg.com]\nОтговор: Обсъждане Верен отговор: Г: саркоидоза Саркоидозата е хронично мултисистемно грануломатозно заболяване с неизвестна етиология. Обикновено засяга млади хора и такива на средна възраст и се среща три до четири пъти по-често при чернокожите. [medinfo.bg]\nПри откриване на мигриращи тромбофлебити и периферни неврити с неясна етиология трябва да се мисли за злокачествено заболяване на белия дроб. Периферните неврити могат да се появят до 2-3 години преди началото на заболяването. [medpedia.framar.bg]\n/ml solution for injection - 1 ml x 5 е показан като антидот на антикоагуланти от кумаринов тип за лечение на кръвоизлив или риск от кръвоизлив в резултат на тежка „хипотромбинемия“ (т.е недостиг на кръвосъсирващи фактори II, VII, IX и X) с различна етиология [bda.bg]\nНачало » Стоматология и Зъботехника » Зъбна Профилактика » Бруксизъм - стискане със зъби, лечение с шини С терминът “бруксизъм” се означава явлението стискане със зъби. [primadent.bg]\nДругата много важна стъпка е профилактиката – при установен бруксизъм трябва да се избягват всички излишни движения, стискания и размествания на челюстите с цел да се стабилизира и излекува ставата. [aloha.bg]\nПрофилактика на бруксизма Сред начините да се предотврати скърцането със зъби по време на сън е и умората на челюстите. [lechitel.bg]\nПрофилактика на бурсит в областта на коляното При предпазването от бурсит в областта на коляното важат всички принципи за профилактика на спортните травми. [sport.framar.bg]


До 13 април се спират всички туристически дейности | ProNews Dobrich\nКой има право да получи хранителни пакети от БЧК?\nЖена от Тервел е с положителна проба за COVID-19\nУченичка от Тервел с първа награда от Национален конкурс\nКметът на Община Добричка: На 7 април празнуваме живота, бъдещето си!\nДо 10 човека в храмовете в Добрич на Цветница\nИзтича срокът за деклариране на доходите, за фирмите – до края на юни\nВодещи новини - дясно Здраве Общество Развлечение\nДо 13 април се спират всички туристически дейности\nBy Pro News Dobrich 17.03.2020 767 No comment\nТова заяви на брифинг министъра на туризма Николина Ангелкова\n“От много време апелираме като държава да се преустановят пътуванията, да се внимава и да се предприемат пътувания, само ако е неотложно. Виждате какво се случва в Банско, с туристите в Мароко и Египет. Изключително безотговорно е в тази ситуация да се пътува с цел туризъм. Като министър на туризма ми е много тежко да кажа това. Издадох заповед от днес до 13 април да бъдат преустановени всички дейности по закона за туризма”, заяви министърът на туризма Николина Ангелкова на брифинг във връзка с мерките срещу коронавируса.\nЗаповедта засяга вътрешния, външния и изходящия туризъм, както и допълнителните дейности, свързани с туризма.\n“Разчитаме на отговорното поведение на всички, за да можем заедно да се борим, да се предпазим и да продължим напред в тази тежка ситуация. Очевидно е, че само на добра дума и воля, не се получава”, добави тя.\nАнгелкова апелира към всички да бъдат максимално отговорни, да бъдат стегнати, за да се премине по-бързо през ситуацията. Според нея поведението на туристите е безотговорно. 483 граждани са на почивки в чужбина.\n“Много е безотговорно да се пътува в момента. Много ми е тежко да виждам, че на практика няма туризъм. Надявам се с тази заповед временно да преустановим екскурзиите и да можем след това да продължим”, добави Ангелкова.\n“Ситуацията е много динамична, със синдикати и работодатели обсъждахме какви мерки да бъдат взети. Мога да ви уверя, че с колегите, опитваме да намерим баланс. Всички възможни мерки, които можем да предприемем временно, ще бъдат взети. Не мога да коментирам конкретика, защото сектор Туризъм не може да бъде гледан сам за себе си, трябва да се гледа общата картина”, обясни министърът.\n“За съжаление може би ще има фирми от бранша, които ще фалират. Ако имахме ограничение от време, по което да си направим сметката, щяхме да можем да дадем информация. Разчитаме максимално бързо да успеем да се справим и юли-август да бъдем в по-спокойна ситуация. Но не можем в момента да комнтираме това. Към момента резервации за лятото не се отказва”, поясни тя.\nПрокуратурата: Радикални мерки за справяне с COVID-19, без отлагане\nНа по-често от половин час се прави дезинфекция в ДКЦ II в Добрич\nВ Добрич въведоха мерки заради птичия грип в Стефаново\nBy Pro News Dobrich 31.05.2018\nИнтензивен трафик на границата с Румъния. Проблем на ГКПП Силистра\nВодните аварии в област Добрич на 9 март\nBy Pro News Dobrich 09.03.2020


Художествена академия | Блогът на Павлина Д.\nPosts Tagged ‘Художествена академия’\nСпомени по снимка\nPosted in Художниците, Uncategorized, tagged Александър Апостолов, Асен Старейшински, Виолета Молнова, Димитър Бакалов, Димитър Томов, Добри Лещаров, Иван Вукадинов, Иван Кенаров, Маня Цонева, Петър Рашков, Румен Ракшиев, Художествена академия on 06.04.2012| 10 коментара »\nКато започне човек да рови, никога не знае докъде ще стигне. Тук овехтяла снимка с измачкани краища, там записка на хвърчащо листче, забутано в стар тефтер, дето не знаеш защо пазиш. Тук един спомен, там – друг. Понякога се усмихваш, друг път натъжаваш. Единият спомен разплита следващия, бримката се пуска и прескачаш реда… Не ме бива в плетките, дано ме бива в разказите. Опитвам се да спася от забрава хора, които съм обичала, които не съм обичала, с които животът ме е срещал или разминавал.\nБях шестгодишна, когато мама отново записа Художествената Академия – това беше второто й следване. Защо е прекъснала и защо са минали години преди да започне отначало, съм писала вече в „Спомени… За мама”.\nМайка ми не винаги имаше на кого да ме оставя и тогава ме водеше в Академията. Бях дребничка и предполагам често съм им се пречкала в краката, защото ми извадиха прякор – костенурчето (оказа се, че това „костенурче“ ми го е измислил Сашо Сертев – той си беше по прякорите). Тогава не ми хареса, но сега вече ми е мило. Мотаех се из коридорите, пипах скулптурите (когато не ме гледат), цапах се в чужди бои, а понякога ме използваха и за модел. Беше ми скучно да стоя мирно, но се примирявах – свободата да се лутам из ателиетата си имаше своята цена.\nОбикновено се харесвах на картините им. Е, не винаги, но един път бях просто възмутена. Не стига, че не си приличах, ами и бях цялата лилаво-червена! Такава ли ме виждаше Сали?! Или може би беше далтонист? Знаех тази дума. Мама се опита да ми обясни нещо за абстракционизма, ама аз нищо не разбрах. Но затова пък бях ужасно учудена, когато видях изкривения си портрет, окачен като пример, сред най-добрите работи на курса. Ех, ако знаех, че този Сали е бъдещият Иван Вукадинов, може би щях да променя мнението си и да си го поискам.\nИ така стигам до снимката откъдето започнах да „разплитам” – оцветяването й е моя „заслуга”, сигурно, повлияна от лилавия си портрет, съм опитала да се реванширам. Ще използвам записан разказ на мама за снимката и мои доуточнения и осъвременявания.\n1956-та. Дворът на Художествената академия. Зад многострадалния „умиращ роб”, около който всички са се снимали поне по веднъж.\n„Отляво първият от правите е Иван Вукадинов – Сали. Беше кореняк софиянец или от заселниците на крайните квартали…”\nМама бърка – Сали е роден на 19 март 1932 г. в с. Ломница, Пернишко. Т.е. преди няколко дена е станал на 80. Да е жив и здрав!\n„…Живееше в нова къща някъде към затвора, където май живее и сега (б.м. – записвано е преди 4 – 5 години). Рисуваше настървено, с дълбока сериозност и дори тогава личеше, че ще стане художник, макар че няколко години го бяха късали на приемния изпит. Говореше с тих, мазен глас, беше находчив и правеше жестоки сравнения… Сали беше нещо като наставник на неукрепналите момчета. Подстригваше ги, учеше ги как да се обличат „като художници”, шушукаше им мръснишки истории… Беше циник. Презираше всичко, дори и жените, които допускаше до себе си. Ако имаше нещо свято за него, то това изглежда бяха само собствените му картини, с които не искал да се разделя и които, според вестник „Труд”, отказвал да продава. Ако е така, то цялата история придобива някакъв трагичен оттенък и цинизмът на Сали може да бъде простен и обяснен като омраза към един свят, който му пречи да рисува…”\nНе зная дали мама е била права – това е нейното мнение. В случая аз нямам свое. Доколкото помня тя не харесваше Сали като човек, но харесваше много неговите картините и сега разбирам, че е търсила оправдание за характера му. Ето го тук преди около десетина години и картината му „Нощ”.\n„…До Сали е застанал Митко Бакалов, добро момче, куц, не знам нищо за него…”\nНамерих името в списъка на членове на СБХ от 1979 година. Димитър Бакалов, график, род. 18 юли 1938 г. в София. В Интернет намирам и негови илюстрации по романите на братя Стругацки „Далечната планета” (1969) и „Трудно е да бъдеш бог” (1979). Дали наистина е същият Митко Бакалов?\n„…После е Петър Тренчев – българин от Сърбия. Страдаше за близките си оттатък границата. Да него е Асен Старейшински, облечен в знаменитата копринена блуза и подстриган от Сали.\n…Седнали: Кольо Николов от Лом (Кольо Ломски), после се пресели в Русе. Живописец, добър рисувач… До него е Сашо Апостолов, ученик на Фунев, а сега собственик на известната галерия „Александър”. Беше от Видин и след завършване на Академията се върна за няколко години там като учител в гимназията. До Сашо седи Митко Томов, също от Лом (Митко Ломски), приятел на Кольо и също добър рисувач. Сега е професор в НАТФИЗ. Когато учехме по история на изкуствата и Добри Лещаров се питаше дали и за нас така ще учат, именно Митко отговори: – Да, Добри Лещаров – резбата в упадък…”\nДимитър Томов е от малкото мамини колеги, които продължавам да виждам, макар и рядко. Преподава анимация още от създаването на специалността през 1980-та. Година преди мама да почине, той й подари малък портрет, рисуван като студент и запазен през годините. Трогна ме.\nВърху краката на Сашо и Митко се е „изпружила” мама. Тя беше със самочувствието на по-„възрастната” жена, живяла сред писатели, журналисти и художници. В началото малко й се впрягаха, но после различията бързо се стопиха и мнозина от колегите й станаха чести посетители в къщи – особено по сесии. Тогава беше най-шумно и най-весело. А мене ме гонеха да не преча.\n„…До Митко е Румен Ракшиев (1936). Неговият баща беше първи секретар на Партията, струва ми се в Кърджали – длъжност висока, все едно губернатор, от която обаче момчетата никак не се смущаваха, ами току питаха Румен дали има новини или пък как е времето в Помакия. Тъй като и той беше хлапе, като останалите, радителите му не се решили да го пуснат сам в София, ами първо го оженили за малко по-голямо от него момиче. Беше добра и мила жена и понякога идваше да го вземе от Академията…”\nРумен Ракшиев стана известен художник илюстратор и график. Има много книги с негови корици, но обикновено имената на художниците не се помнят. Особено след години.\n„…До Румен седи Митко – викаха му Лилиомфи по някакъв тогавашен филм…“\nПрякорът на Митко Влаев е измислен от Фери Кемилев, заради приликата с актьора, изиграл Лилиомфи в едноименната унгарска комедия от 1954 г.\n„…Зад Митко е Иван Кенаров – после художник във варненското издателство. Печатаха „Галактика” в София прес и понякога ми се обаждаше…”\nСега разбирам защо имаме почти всичките „Галактики”, които в ония години се продаваха изпод тезгяха или в комплект с някоя скучна залежала книга. Иван Кенаров е почти митична и поставяна на пиедестал фигура сред варненските художници. Казват, че той е дал тласък на приложната графика в тази част на България и е направил издателството водещо в художествено отношение, като е привличал не само утвърдени, но и млади имена, които по-късно се налагат в професията. Умира тихо на 76 години.\n„…След това са Петър Рашков – Пешето и Маня Цонева, жена на Васил Цонев от вестник Стършел…”\nМаня беше красавица и също гледаше гладните момчурляци от високо. Все пак беше вече подходящо омъжена и то за сатирик. Но и облизващите се след нея момчетии не й оставаха длъжни. Един ден Маня излиза от час в двора на Академията и всички я заглеждат. „Брей, хубава съм” – разказваше по-късно тя, а то някой от колегите лепнал на гърба й красиво написана бележка „Мара хапе!”. Виж това го помня – двете с мама умраха от смях на детинщината на колегите си.\nЕто и друга случка от студентските години, на която се смееха. Ателието, всеки си е зад статива и рисува. Румен Ракшиев, настроен философски, развива мислите си пред мама:\n– Ето, времето… Какво всъщност е времето? Време няма…\n– Епа нема време – съгласява се Добри Лещаров, който работи на съседния статив. – Сутрин в Академията, следобед в Академията…\nРумен гледа смутено и мама му идва на помощ:\n– Добри, ти не разбра. Румен иска да каже друго – че времето е нещо нематериално.\n– Да – продължава се обнадежден Румен – Хората са измислили часовниците, за да показват времето. Но какво всъщност показват часовниците?…\n– Ами, показват! – с пренебрежение се обажда Добри – Аз веднъж си купих един швейцарски часовник…\n– Що не ти… – кресва Румен и философският разговор не се осъществява.\nДобри Лещаров, с прякор Гьона, бе чест обект на шеги. Няма го на тази снимка, ще го търся по другите. Видях го веднъж в Созопол през 70-те години – весел, усмихнат, с хавайска риза и хич не приличаше на гьон. Преди време прочетох, че е професор и даже е правил дарения за Криптата в храм „Св. Александър Невски”. Дано е жив и здрав. Няма кого да питам.\nАсен, Пешето, Сали, Митко, мама… Ето ги там някога преди повече от 55 години – усмихнати, с развети по тогавашната мода перчеми или със зализани назад коси, гледащи като печени мъжаги, а всъщност млади и невинни… Някои станаха известни, други потънаха във всекидневието. Някои остаряха красиво, други не успяха и да остареят. Но те са там – на тази снимка и мене ме боли, че няма вече кой да ми разказва смешните истории на своята младост.\nИ моето детство.\nПослепис: Митко Томов почина преди няколко месеца. (09.01.1934 – 16.02.2013 г.). Мир на праха му!\nАсен и неговата Голгота\nPosted in Художниците, Uncategorized, tagged Асен Старейшински, Илия Бешков, Петър Рашков, Стефан Кънчев, Тодор Цонев, Художествена академия, български художници, плакат, театрален плакат on 01.04.2012| 1 Comment »\nАсен Старейшински (30 март 1936 – 1991)\nАсен е от малкото хора, за които мога да кажа, че познавам откак се помня. Е, или почти. Бях шест-седемгодишна, когато го видях за пръв път.\nБеше със ситно къдрава коса, закръглени бузи и винаги засмени очи. А когато трябваше да ходим на манифестации, ме вдигаше на конче, за да мога да виждам. Кое ли дете няма да го обикне?!\nНо май ще започна от края. Бяха минали поне 20 години от първата ни „среща” и аз го помолих да направя 30 минутно филмче за него или както ги наричаха тогава „творчески портрет” – малко разказ, малко текст, художникът в кадър, покритие от произведения… Не че жанрът сега се е изменил – всичко си е същото, само дето се прави по-рядко. И жалко, защото интересни хора отлитат в небитието без да оставят лицата си, израженията си, гласа си, думите си, жестовете си, запечатани на лента. А не е безмислено следващите да ги видят.\nНо тогава Асен без много увъртания се съгласи. И даже измисли началото на филма – „една будка за афиши, от онези кръглите… с налепени по нея мои плакати, стари и нови… и аз, разпънат на тях…” Той така възприемаше живота си – усмихнат, разпънат на плаката, който преди това сам е нарисувал. „…Будката е разпятието на плакатиста. Най-неприятното е, когато си създал лош плакат. Тогава по-добре да не излизаш на улицата, докато отгоре не залепят нещо друго…” А аз си представях как камерата се завърта около празната в началото колона, докато стигне до него. Асен и неговата Голгота…\nЗащо в последствие се отказахме от този епизод, не помня. Може би ни се е сторил прекалено претенциозен или просто не сме намерили подходяща колона, но така или иначе филмът си започна съвсем тривиално. Сега съжалявам, но все пак беше 1975-6 година и аз бях съвсем млада и неуверена. Докато говорехме в малкото таванче над гарсониерата му на „Стефан Караджа“, което използваше за ателие, идеите се трупаха една след друга, прескачаха се, наслагаха се… смешки, символи… и много малко лично. Сякаш всичко беше Плакатът. А усмивката не слизаше от лицето му, макар че очите му вече не винаги бяха засмени…\nЗапазила съм записани и напечатани на пишеща машина бележки от предварителния разговор. Ето част от това, което е разказвал – като за телевизия:\n„…Роден съм в София (1936). Израснах в така наречената Драз мах`ла на ъгъла на „Георги Димитров” и „Козлодуй”. Сега там има нови сгради, а тогава беше пълно с малки къщи. Това беше пролетарският край на София и този кръстопът стана свидетел на какви ли не събития…\n…Ние, децата, играехме по улицата и освен ашици и парченца от мозайка си разменяхме и патрони и парчета от бомби. Това беше нашето богатство… Майка ми работеше и когато нямаше на кого да ме остави, ме пращаше при комшийката да ме наглежда. Един път тя ми каза: „а ти можеш ли мен да нарисуваш, а не само коне?”. Нарисувах това, което съм наблюдавал – как се мие над легена. Мислех, че ще ме похвали, а тя ме изпъди. Тогава разбрах, че съм се заел с опасна работа, за която не винаги хвалят…\n…Дадоха ме на забавачница. Един ден мама дошла да види как се развива детето, а учителката я посрещнала – „госпожа, вие не знаете какъв син имате”. Майка ми изстинала. Помислила, че пак съм се „проявил”, но учителката продължила – „той ще стане художник”. Тогава тя се разсърди. Винаги е била против. В нейните представи художник е този, дето рисува фирмите над магазините. И аз такъв щях да стана – и изобщо художниците са пияници и умират от глад…”\nАсен не се пропи, не умря от глад, стана признат и обичан човек и художник и доколкото зная, майка му беше доволна и горда.\n„…Само че аз се заинатих и стигнах до Министерството на просветата, за да разбера има ли училище за художници – „Малкия, бързаш. Няма такова, но след година – две ще има. Тогава ела”. Нямаше какво да правя. Майка ми настояваше да запиша Търговската гимназия или да отида във фабриката. Исках да уча и затова с голямо нежелание записах там. С голямо нежелание и завърших…\n…После започнаха мъките по кандидатстването. Приеха ме едва на третия път. Първата година не знаех даже какво се иска и естествено ме скъсаха. Академията си има своите изисквания, както всяка Академия…\n…Единственият художник, с когото се познавах, беше мой връстник – Петър Рашков. Запознахме се на един пионерски лагер и така се случи, че животът ни протече успоредно – еднакво пропадахме на изпитите, по едно време ни приеха, бяхме в един курс, не случайно и заедно работехме. От него научих много. Ходехме двамата на изложби, коментирахме и по тази взаимоучителна система добре си влияехме един на друг. Малко като близнаци протече животът ни, поне докато свършихме Академията…”\nПешето Рашков беше неизменен спътник на Асен в добри и лоши дни. Беше прекрасен илюстратор, дълги години работи за списание „Пламък”. Наскоро разбрах, че е починал самотен и разочарован. Никъде не намерих негова снимка. Лека му пръст!\n„…Първата ми среща с голям художник беше с Илия Бешков. Влезе той за пръв път в час и каза: „Хайде всеки да нарисува каквото си иска и после ще говорим”. Страшно беше – стои пред тебе празен лист и не знаеш какво да правиш. Когато нямаш биография, нямаш и теми. Какво съм нарисувал и аз не мога да си спомня, но толкова безпомощен не съм се чувствал никога. А накрая на часа – „Сега разбрахте ли, че нищо не знаете” и ни прати да рисуваме улици. Когато разглеждаше рисунките ни, ги наричаше чертежи и това продължи докато един колега не нарисува каруца с въглища и човек с кофа. Най-накрая някой се сети, че по улиците има и хора….\n…Бешков ни казваше: „Аз на изкуство може и да не ви науча, но да бъдете добри граждани – това е най-важно. Ако ви науча, ще бъда доволен. Моята мисия е както на Бога, който е дал първоначалния тласък и е завъртял Земята. Така и аз ви завъртам и пускам”… По този начин за две години и половина преди смъртта му ние помирисахме кожуха на Бешков…”\nКато зная свободомислието на Бешков си представям колко му е било трудно в ония години да вкара в главите на 20 годишни хлапета волнодумство и свободолюбие. С доста от тях е успял – дал им е добър тласък и те станаха добри хора, граждани в истинския смисъл на думата.\n„…Другият художник, от който вече в по-късни години съм научил много, е Стефан Кънчев. Потомствен художник – баща му, бай Теньо, е бил иконописец, един от последните мохикани. От него, освен прякора Теньо, наследил и любовта към здравия занаят, към това, което в Академията не можеш да научиш. Например, там по мое време не се преподаваше никаква технология – неща, които са в основата на майсторлъка… Винаги съм се възхищавал как Теньо започва работа – сякаш се готви за атака. Всичко е изчистено, четките подредени, водата в бурканите кристална. При него тоновете са равни, не като при мен. Но технологията всеки сам си изработва. Бешков често ни повтаряше – „на любов и на изкуство никой не може да те научи. Сам!”.\nСега, когато чета тези записки, се сещам повече за вметките, които правеше в разговора и който бяха така да се каже за „лична употреба”, а не за „размислите за изкуството”. Не че и те не бяха интересни, но в тях го няма уцелващото право в десятката чувство за хумор.\nОткъснат спомен – „щяхме да правим съвместна изложба с Людмил Чехларов и организаторът ни пита какъв плакат да сложи. А аз му викам: „що се чудиш – един стар чехъл!. СТАРейшински – ЧЕХЛАров”.\nА тази открадната картина на Тодор Цонев (същият този, когото повечето помнят само с карикатурите му за Тодор Живков, а всъщност беше блестящ художник) ми напомня едно лято на 1969-1970 година. Созопол.\nХората бяха сравнително малко, времето чудесно, едно от най-хубавите ми лета там. Денем ходехме на Харманите или на Царския плаж, а следобяд – на скалите до Базата на художниците. Тогава там беше по-тихо – жените (Кати на Асен, Жана на Тодор, Катето на Кольо) прибираха децата да спят и на скалите вече имаше място. Никога не съм обичала плажуването на скали – приличаше ми на твърда каменна скара, върху която ме пекат бавно – но този път нямах нищо против. Да си в компанията на остроумните, чаровните, безкрайно талантливи Асен Старейшински, Сашо Сертев, Тодор Цонев, Кольо Гецов, Теньо Кънчев… си беше подарък от съдбата. Зная, че това не се дължеше на някакви мои особени качества, а на факта, че заради родителите ми тези хора ме познаваха от дете. Но се блазнех от мисълта, че те познаваха и други „деца”, а мен приемаха и се държаха като с равна. Гвоздеят на следобеда бе някъде към 3-4 часа, когато всичко утихваше. Тогава Асен вадеше наскоро излезлата, почти апокрифна книга на Булгаков „Майстора и Маргарита” и започваше да чете на глас. Вече я бях прочела, но ми беше толкова хубаво да гледам озарените им лица, да слушам коментарите им. Когато един се измореше, друг вземаше книгата… На мен се падна да прочета любимата си глава: „Богове, богове мои. Колко тъжна е земята вечер! Колко тайнствени са мъглите над блатата! Който е бродил сред тези мъгли, който много е страдал преди смъртта си, който е летял над тази земя, понесъл на гърба си непосилен товар, той го знае. Знае го умореният. И той напуска без съжаление мъглите на земята…”\nКакъв товар е носел Асен, бил ли е уморен, бил ли е тъжен, страдал ли е… Само той си е знаел (не го бях виждала много време, тъй като вече се бе изнесъл да живее някъде в Драгалевци, а аз не бях чест гост в театъра).\nПочинал е внезапно – инфаркт или инсулт – не разбрах, пък и за мен не това е важно. Важното е, че Асен е един от многото хора в моя живот, отишли си без време. На 55! Можеше още толкова неща да направи. И светът щеше да бъде по-ярък, по-шарен и по-усмихнат. Поне за тези, които го познаваха.\nА каква беше неговата Голгота така и не узнах.\nP.S. Използвала съм фотоси от личния ми архив и плакати от блога http://asenstareishinskii.blogspot.com/ Не зная от кого е създаден, но му благодаря.\nСпомени… За мама\nPosted in Uncategorized, tagged Виолета Молнова, Жана Костуркова, Мана Парпулова, Милко Диков, Христо Нейков, Художествена академия, илюстрации, стари фотоси on 29.01.2012| 4 коментара »\nРазчиствам в апартамента на мама. Бавно, тягосно, с прекъсвания… Всяка книга трябва да мине през ръцете ми, всяка бележка, всяко листче. Ценни и безценни спомени са натрупани между чернови, стари разписки и изрезки от вестници. Намирам неща, които съм забравила и не откривам други, които зная, че би трябвало да са там.\nВчера ми попадна една от любимите ми нейни гравюри. Беше правена в средата на 60-те години за вестник „Литературни вести”, който за времето си позволяваше по-разчупена линия както в текстовете, така и в илюстрациите. Не просъществува дълго.\nМама е завършила Художествената Академия.\nКогато й е дошло времето да следва, а това било през 1946-та, нещата били вече трудни. Тя имала „лош произход” – дъщеря на царски офицер (макар и без прегрешения) и внучка на богат земеделец от Видинско. Както по-късно се смееше – „ако не беше дошъл 9-ти септември, щях да си завърша нещо практично – я агрономия, я нещо подобно и животът ми щеше да е съвсем различен”. Само че все нещо „идва” и животът ни не е това, което сме си представяли.\nЗа мама най-голямото удоволствие бе да чете. Цял живот тя четеше алчно (странна дума за четене) и настървено всякаква литература – класическа и модерна – романи, поезия, фентъзи, кримки… история – спомени, трудове, краеведчески изследвания. В по-късните години самата тя прописа и то наистина добре, но предимно журналистически материали, свързани с миналото – близко и далечно. Излезе и документалната й книга „Делото Ана Симон”.\nЗащо не е следвала филология или история, не зная. Записала Академията, но се оказало, че „рисуването ми е било приятно само до момента, в който стана професия. Не е така само с истинските художници. Имах дарба, дори превъзхождах мнозина и от момчетата, но го правех защото можех, без това можене да ми носи радост”… Това го каза много години по-късно, а тогава едва ли си е давала сметка. Ето я усмихната в разрушена София през април 1948-ма с колеги (най-вляво е художникът карикатурист, илюстратор и аниматор Милко Диков, все още жив, здрав и рисуващ).\nЕто и част от курса й. Ще ги опиша, така както мама ги е описала, защото повечето от тях с годините станаха известни, а днес позабравени.\n„Прави: Георги Ножаров, по едно време работеше в театъра. До него съм аз (т.е. майка ми), Жени, Веса Краваева, Здравка, Тодор, Христо Нейков (братът на Атанас Нейков), Милка Пейкова.\nСеднали: Жана Костуркова, Мана Парпулова (която се оказа далечна роднина на татко или както казват – „светът е малък” – б.м.), имената на мъжете не помня, но крайната седнала руса студентка се казваше май Ана и беше любовница на Любомир Далчев, после се омъжи за него”.\nПреподаватели по това време в Академията са Илия Бешков, Любомир Далчев, Д.Б.Митов, Николай Райнов, Владо Рилски… Някои от техните подписи разчитам в студентската й книжка.\nСлед като ме ражда й откриват туберкулозен инфилтрат и се налага да прекъсне. Смятайки, че това ще е окончателно, мама не си дава труда да оформи документите си, а просто се самоотлъчва. Отървава се от болестта лесно, но явно не бърза да се върне в Академията. Затова когато през септември 1955 година решава да довърши образованието си, се налага отново да се яви на конкурсен изпит и да повтори всичко отначало. Отново в „Графичния отдел”, отново специалност „Плакат”, но след трети курс прехвърля „Графика и илюстрация”. Големите имена сред преподавателите вече са се позагубили, но затова пък сред новите й колеги талантите не са малко, въпреки строгия идеологически подбор – Иван Вукадинов, Асен Старейшински, Петър Рашков, Сашо Сертев, Иван Кенаров… Има техни общи снимки, но това вече е друг разказ.\nСлед като завърши Художествената академия мама започна да работи „на парче” – рисунки по вестници, илюстрации, корици, заглавки… Рядко беше доволна от работите си и почти не пазеше нищо свое.\nЕто още една илюстрация на майка ми – отново за „Литературни вести”, към откъс от книгата на Стефан Продев за младия то ли Енгелс, то ли Маркс.\nОсвен литография и цинкография, правеше опити и в цветната линогравюра. Участваше в общи художествени изложби, работите й имаха успех, но тя все не беше доволна. Така се стигна до една изложба в залата на „Гурко 1”, в която колегите й сложили нейното „Хоро” на фронталната стена, така че да се вижда добре още от входа. Мама отишла няколко часа преди откриването, обиколила, решила, че нейната работа не е достатъчно хубава, особено на нивото на другите, свалила я и си тръгнала, оставяйки празно място.\nТака се отказа от рисуването и скоро след това започна работа като художествен редактор в „София Прес”…\nА „Хоро”- то го няма никъде и вече не се надявам да излезне от някой куп със спомени.\nЕдна история с продължение\nPosted in Uncategorized, tagged Александър Гигов, Симеон Гигов, Художествена академия on 21.05.2011| 2 коментара »\nПреди около половин година разказах една история, която бях чувала от майка ми – „За един анархо-комунист” – за един скулптор и неговия син, за свободолюбието и непримирението, за таланта и спомена. Не познавах героите, но много ми се искаше да разбера какво е станало по-нататък.\nЩе я припомня с известни съкращения. Ето какво съм написала тогава:\n„Едва ли днес някой е чувал за скулптора анархо-комунист Александър (Сашо) Гигов.\n…През 50-те години, когато майка ми го е виждала, обитавал ателие около Докторския паметник, където изработвал кукли-манекени за витрините на магазините. Явно властта му е позволявала само с това да си изкарва прехраната. Сашо Гигов имал син, който кръстил не Сталин, както било модно, а Селим – хей така, да е наопаки, макар че и двамата със съпругата му били българи…\n…Селим имал талант, подготвил се добре, явил се на изпит в Художествената академията и го скъсали. Тогава Сашо Гигов отишъл при един от своите някогашни другари, сега генерал, и му поискал пистолет. Онзи не попитал за какво, знаел, че щом иска, значи му трябва. Казал само, че не може да му даде, но му посочил с жест в кое чекмедже го държи и излязал от кабинета си. Оттам Сашо отишъл направо в Академията и с „откраднатия” пистолет подбрал Иван Петров (по това време професор живопис), за да му покаже изпитните работи. Сред отхвърлените измъкнал етюда на сина си и го сложил до този на отличника – „Е, кой е по-добър?”.\nПод насочения пистолет Иван Петров трябвало да признае, че по-хубав е Селимовия, а със сигурност е било и така – „Сашо, станала е грешка…” – мънкал уплашеният професор. „Грешка ли – рекъл погнусен Сашо, ударил го и после му заповядал да стои 30 минути в салона след неговото излизане – À мръднеш – à съм те убил! Ти ме познаваш!”.\nДокато Иван Петров броял минутите, Сашо Гигов пристигнал в ЦУМ, купил някаква играчка и помолил за луксозна опаковка, защото било за подарък. След това влязъл в тоалетната, развил внимателно пакета, пъхнал вътре пистолета, пак вързал панделката, а играчката изхвърлил. Като стар конспиратор изглежда е допускал, че милицията ще използва случая, за да му види сметката като обяви, че той първи е извадил оръжие. С опакования пистолет обаче такова обвинение ставало невъзможно.\nВ ателието вече го чакали милиционерите. Обискирали го, заплашвали го, а през това време пакетчето от ЦУМ си стояло на масата.\nСелим бил свидетел на разправата.\n– Селиме, татко – казал Сашо – ти получи повиквателна за танковите войски. Когато ти зачислят танк, ела в София – първия снаряд ще пуснеш в Министерския съвет, втория в Народното събрание…\n– Как може да учите така момчето! – възмутил се един от милиционерите.\n– Момчето си е мое, както си искам така ще си го уча – отвърнал Сашо. (Предполагам, че вместо танкист Селим е станал трудовак).\n– Казвай къде е пистолетът!\n– Ама вие него ли търсите? – направил се на учуден той – Защо не казахте? Ето го на масата.\nКакво е станало по-нататък с баща и син Гигови не зная почти нищо.\nЗа Александър Гигов съм чувала, че е бил концлагерист в Белене. Не фигурира в списъка на членовете и кандидат членовете на Съюза на българските художници от 1979 г., но това е лесно обяснимо като се има предвид отношенията му с властта. Кога е починал също не знам, но майка ми казва, че е умрял по някакъв тайнствен начин. На другия ден из София били разлепени некролози, подписани „от другарите му” – знак, че анархо-комунистите са още живи. Милиционерите обикаляли улиците, търсели ги и ги късали. Лека му пръст!\nВиж синът му Селим Александров Гигов през 1988 година вече е бил член на СБХ. Малкото, което намерих за него, са студените факти, че е роден в София на 18 октомври, че тогава е живял на бул. П. Славейков и е имал ателие на ул. Мизия…\nТова е за анархо-комуниста Александър Гигов – имал е поне късмета да има син, който да продължава да носи името му и да е художник…”\nКогато пишех, не мислех колко се е „смалил” светът и колко по-лесно е да свържеш хората. Ето и шаблонът – „светът е едно голямо село”. Да, но е „глобално село”. И така след месец-два героите започнаха да изплуват – първо някой ми каза, че синът вече не живее в България, но все пак е станал художник… После се появи негов „набор”, с когото са служили заедно в гр. Мичурин… После негова колежка от Художествената Академия, на която той гостувал наскоро в Монреал… А после и той лично ми се обади някъде от Западното крайбрежие на Щатите. И животът на този непознат за мен човек започна като пъзел да се намества – кръстен в църква като Симеон през мрачните години, когато и за по-малко прегрешение може да си загазиш… войник, неприет в Академията, но рисуващ по-добре от „приетите” и делящ с приятелите луканките, които баща му носел… а след това все пак следване, изложби във Виена, Париж, Цюрих…\nНека ви го представя Симеон Гигов.\nНе зная как е при вас, но на мене работите му много ми харесват. Имало е защо да не го приемат в Академията. И мисля, че баща му би се гордял с него.\nНо нещата не спряха дотук – Симеон Гигов има син Александър, също художник, но график, който не познава дядо си, но според думите на майката, „започва да прилича на него”. Не зная в какво прилича – дали като характер, дали като талант, дали като… не зная, не познавам и двама. Но една фраза от писмото на Митоша Гигова ми хареса – „полза от истината има винаги”.\nРазбира се, както винаги става, когато препредаваш една многократно разказвана история, има куп грешки. Съжалявам за тях и за тези, които съм наранила неволно. Оказа се, че когато през 1956-та прибират Александър Гигов в концлагер, карат съпругата му да се разведе с него. Но тя не го оставя – чака го и до смъртта му повече не се разделят. И заглавието на стария пост се оказа не съвсем вярно. Ето какво ми написа Симеон по този повод: „Баща ми имаше научен подход към политическото явление Анархизъм. Беше му неприятно, че му прикачат етикети за политическа принадлежност и заявяваше – аз не съм „никой”, завършващ на –ист. Аз съм СВОБОДОМИСЛЕЩ”.\nВъпреки гузността от грешките, не съжалявам, че написах тази история. Поне още сто – двеста човека чуха за скулптора Александър Гигов и вече се заговори за постоянна изложба, монография и т.н. Бих искала това да се случи, защото по някакъв странен начин се чувствам и аз отговорна за спомена.\nНо сега оставям синът да разкаже историята на своя баща. Защото от истината винаги има полза.\nСимеоне, твой ред е!\nСмешки от едно време – социалистическо (3)\nPosted in Uncategorized, tagged Асен Старейшински, Петър Рашков, Художествена академия on 15.03.2011| Leave a Comment »\nСмешки от едно време – социалистическо (1)\nСмешки от едно време – социалистическо (2)\nНаскоро завършилите Академията колеги на майка ми се включили активно в художествения живот. И в изкарването на прехраната си. Това предполагало и участие във всякакви конкурси, изложби и тем подобни мероприятия.\nАсен Старейшински, невероятен плакатист и човек с неизчерпаемо чувство за хумор, ми е разказвал следната смешна история. Задало се поредното честване то ли на Първи май, то ли на Девети септември и разбира се – поредният конкурс за плакат. Асен и приятелят му Петър (Пешето) Рашков, талантлив художник-график, също решили да участват. Всичко било както си му е редът. В галерията на „Раковски” на една маса в центъра седяло журито – художници и един представител на Градския комитет на Партията, около стената се сбутали участниците в конкурса, а байчото разнасял проектите. Постепенно останали само пет претендента за откупка и един от тях бил плакатът на Асен и Пешето. Специалистите от журито посочили за фаворит именно него, но човекът от градския комитет явно имал други предпочитания и започнал: „Ама, вижте какво… хубав е, ама… червеното е малко… трябва повече червено…”. Тук вече нервите на Пешето не издържали и той скокнал от мястото си: „Виж какво, другарю, аз правя плакати, а не покривки за президиум!”. И тръгвайки си, продължавал: „…червеното му било малко… що не…”\nКой плакат е спечелил не помня, но важното е, че тази случка нямала последици. Все пак единият от чичовците на Пешето бил убит комунист и на негово име била кръстена фабриката „Емил Рашков”. Странното е, че въпреки прогресивния си произход нито Асен Старейшински, нито Петър Рашков били членове на БКП. Когато родителите им ги натиснали, те се запънали като магарета на мост – „ние сме художници”. И тъй като талантът им извираше и от ушите, успяха. Ех, магарета, магарета!\nВсъщност курсът на майка ми беше силен – освен Асен Старейшински и Петър Рашков, макар и в различни специалности, заедно завършиха и Иван Вукадинов, Сашо Сертев, Иван Кенаров, Александър Апостолов, Виолета Дунин, Димитър Томов, Тео (Фери) Кемилев, Румен Ракшиев, Добри Лещаров… Но за тях друг път.\nЗа един анархо-комунист…\nPosted in Художниците, Uncategorized, tagged 70-те години, Александър Гигов, Асен Старейшински, Сашо Гигов, Селим Гигов, Симеон Гигов, Художествена академия, анархо-комунист, милиция on 03.10.2010| 12 коментара »\nТези дни заговорихме за анархизъм и анархо-комунизъм. Не зная почти нищо за анархизма, може би само фразата „Анархия – мать порядка”, която незнайно защо приписвах на прословутия Батюшка Махно. Но се оказа, че първоизточникът е теоретикът на анархизма Пиер Жозеф Прудон (1809 – 1865) и в оригинал гласи: „Републиката е позитивна анархия… Това е взаимна свобода; свободата не е дъщеря, а майка на порядъка” („Решение на социалния въпрос”, 1848). Днес доста младежи по света се увличат по идеите на анархизма, които те възприемат като преимущество на свободното общество над тоталитаризма. Какви точно са идеите им не зная, но предполагам, че просто не искат животът им да бъде „програмиран” от някой бездарен политик.\nНо това е за днес и днешните младежи, а аз искам да разкажа една история, развила се в началото на 70-те години и разказана на майка ми от колегата й Асен Старейшински. Ще го опиша така, както Асен го е направил – искам само да споделя, че колегите на майка ми имаха богат, цветист и образен език, нещо което би трябвало да бъде по-скоро присъщо за посветилите се на словото, а не на изображението. За тях, завършилите Художествената Академия в началото на 60-те години, ще разказвам друг път.\nЕдва ли днес някой е чувал за скулптора анархо-комунист Александър (Сашо) Гигов. Бил невисок човек с едра глава и възкъси крака. Обличал се артистично – с копринени ризи с широки тричетвърти ръкави, вдигната яка и с копчета само в долната част.\nПрез 50-те години, когато майка ми го е виждала, обитавал ателие около Докторския паметник, където изработвал кукли-манекени за витрините на магазините. Явно властта му е позволявала само с това да си изкарва прехраната. Сашо Гигов бил за кратко женен, през 53-та година му се родил син, когото кръстил не Сталин, както било модно, а Селим – хей така, да е наопаки, макар че и двамата с майката били българи. Развел се и дълго не потърсил детето, но после научил, че то рисува и го прибрал под крилото си. Било през 70-те години.\nСелим имал талант, подготвил се добре, явил се на изпит в Художествената академията и го скъсали. Тогава Сашо Гигов отишъл при един от своите някогашни другари, сега генерал, и му поискал пистолет. Онзи не попитал за какво, знаел, че щом иска, значи му трябва. Казал само, че не може да му даде, но му посочил с жест в кое чекмедже го държи и излязал от кабинета си. Оттам Сашо отишъл направо в Академията и с „откраднатия” пистолет подбрал Иван Петров (по това време професор живопис), за да му покаже изпитните работи. Сред отхвърлените измъкнал етюда на сина си и го сложил до този на отличника – „Е, кой е по-добър?”.\nВ ателието вече го чакали милиционерите. Обискирали го, заплашвали го, а през това време пакетчето от ЦУМ си стояло на масата. Селим бил свидетел на разправата.\n– Селиме, татко – казал Сашо – ти получи повиквателна за танковите войски. Когато ти зачислят танк, ела в София – първия снаряд ще пуснеш в Министерския съвет, втория – в Народното събрание…\nВиж синът му Селим Александров Гигов е завършил Художествената академия прз 1978 г. спецалност „Стенопис“ при проф. Гановски, а през 1988 година вече е бил член на СБХ. Малкото, което намерих за него, са студените факти, че е роден в София на 18 октомври, че тогава е живял на бул. П. Славейков и е имал ателие на ул. Мизия. Мисля, че на тази улица имаше и други ателиета и нищо чудно през 80-те години да съм го виждала. През 1986 г. е излагал свои творби в Кошице, Чехословакия, а някъде срещнах, че днес живее и работи в чужбина. Чудя се дали е имал проблеми по време на преименуването!?\nТова е за анархо-комуниста Александър Гигов – имал е поне късмета да има син, който да продължава да носи името му и да е художник.\nТалантливи и странни личности е имало винаги в България. Жалкото е, че малко знаем за тях и те постепенно тънат в забрава. Светла им памет!\nИсторията на Александър Гигов и неговия син Симеон има продължение. Описала съм го в поста https://pavlinad.wordpress.com/2011/05/21/edna-istoria-s-prodaljenie/\nСъс Симеон се чуваме понякога, но отдавна не ми е звънял. Надявам се всички съвременни герои в тази история да са добре.\nСимеон Гигов „Изгрев“\nСофия моя любима (17)


Този цвят е най-големият хит при косите за 2019-а - Красота - woman.bg\nТози цвят е най-големият хит при косите за 2019-а\n2019-а вече е на прага ни и нетърпеливо ни очаква да я посрещнем. Разбира се, тя не идва сама, защото при нея вече са тенденциите, които ще ни завладеят през следващите 12 месеца. Една от темите, които определено най-много ни вълнуват, е кои ще бъдат хитовите цветове сред косите. Е, готови сме да ви дадем отговор на този въпрос.\nРусият цвят ще бъде предпочитаният през 2019 г., особено този с ягодови оттенъци. Този нюанс не е новост в света на красотата. Той навлезе преди няколко години като голям хит в прическите и постепенно отшумя, но ето че сега идва отново.\nIt's one of my favorite colors so far. Honey strawberry blonde swipe to see more pictures and video #hairbyanastasia #honeyblondehair #strawberryblonde #christmastime\nA post shared by (@hairbyanastasiia) on Dec 27, 2018 at 11:45am PST\nСред звездните дами, които залагат на русото с ягодови оттенъци, са Ема Стоун, Никол Кидман, Бионсе, Джиджи Хадид, Блейк Лайвли и Адел.\nЩе бъде популярна прическата с контрастни корени, както и кичурите. Разбира се, няма да сбъркате и ако заложите на червеникави оттенъци в комбинация с платинено рус основен цвят.


Сценарият е разчертан, според Близнашки\nНе съм говорил дори със съпругата си дали да ставам президент, призна бившият премиер\nСценарият е разчертан, има някакви очаквания по този въпрос, но не съм го обсъждал даже със съпругата си. Имам си достатъчно грижи. Така проф. Георги Близнашки коментира пред TV7 въпроса дали ще се кандидатира за президент.\n"Малката книжка - конституцията, е голямото постижение на българската демокрация. Аз правя нещо което е смисъл на живота ми, а именно професор в университет", коментира той. По думите му в медиите вадят изречения от контекста и след това започват да го плюят в мрежата. "Срещу мен са групата на Костовистите – те са най-отчаяните хора в България", каза Близнашки.\nЕтикети президент избори Георги Близнашки костовисти


Как да познаем Бога – Умни Книги\nНачало / Личностно развитие / Философия, религия, духовност / Как да познаем Бога\n„Как да познаем Бога“ от Дипак Чопра е дълбоко и достъпно изследване на докосването до Бога, включващо неговото разбиране в биологически и научен смисъл.\nВ книгата си „Как да познаем Бога“ Дипак Чопра достига завидно писателско майсторство, радващо се на международно признание. Той вплита философия и наука в подхода си към най-великата тема.\nСтава дума за онова изследване, което предприема всеки от нас, независимо дали си дава сметка за това или не. Защото, както пише Чопра, „Бог е нашият най-велик инстинкт да опознаем себе си“.\n„Поздравявам д-р Дийпак Чопра за тази чудесна книга. Тя протяга ръка за помощ към толкова много читатели, опознаващи въпросите на духовността, но с научен подход. Напълно приемам възгледа на д-р Чопра, че „ако искаме да променим света, трябва да започнем промяната от себе си.“ Това е посланието, което и аз винаги съм отправял.“ – Далай Лама\n„Най-важната книга за Бога в наше време. Дийпак Чопра е удивително съчетание между Уйлям Джеймс и Шанкара. В книгата той ни предлага да се изкачим по една вълшебна стълба и да изживеем съдбовното докосване до божественото, запазвайки нашите научните възгледи и отваряйки още повече сърцето и ума си.“ – Д-р Робърт Търман, професор по религия в Колумбийския университет\n„Това е дълбоко и достъпно изследване на докосването до Бога, включващо неговото разбиране в биологически и научен смисъл. „Как да познаем Бога“ е едновременно вълнуваща и извисяваща творба.“ – Ендрю Уейл, доктор на медицинските науки, директор на програмата „Интегрираща медицина“ в Университета на Аризона\nОстави първия отзив за „Как да познаем Бога“ Отказ\nБъдещето на Бога. Духовното начало в живота на съвременния човек


Спортна Екипировка: Втора ръка и нова - ТОП цени онлайн — Bazar.bg\nФитнес ръкавици, 74\nТуристически раници, 167\nСки ръкавици, 7\nСки очила, 30\nДруги, 2 804\nIcebreaker merino,Smartwool мерино дамски тениски M,L,XL гр. Горна Оряховица, Велико Търново вчера 50 лв\nЕЛАСТИЧНИ БАНДАЖИ! гр. Пловдив вчера 3,50 лв\nБоксови ръкавици Адидас/Adidas бинт 2.5м протектор за уста бокс кикбокс тренировка спорт гр. Пловдив, Център вчера 19,99 лв\nМъжки комплект/3 части /за колоездене XL гр. Лом, Монтана днес 55 лв\nПродавам носилка спасителна гр. Стара Загора днес 399 лв\nТуристическа раница Eagle гр. Стара Загора днес 45 лв\nЯке за мотор Rst Tractech evo R textile jacket XL гр. София, Горна баня днес 230 лв\nКимоно гр. Русе, Чародейка - Юг вчера 50 лв\nСки обувки Nordica. гр. Стара Загора вчера Не е указана\nНаколенки Trace гр. Генерал Тошево, Добрич вчера 18 лв\nраница , полар , блуза , две тениски гр. София, Люлин 7 вчера 80 лв\nВъншен Говорител за minelab gpx Императора гр. Карлово, Пловдив вчера 90 лв\nдобок гр. София, Разсадника вчера 20 лв\nПротектор за гръб, наколенки, дъждобран гр. София, Банишора вчера 19 лв\nНови МТБ обувки MAVIC ERGORIDE гр. Стара Загора, Аязмото вчера 100 лв\nВело джърси тениска яке ветровка дъждобран CRIVIT гр. Варна, Левски 1 вчера 22,90 лв\nНаколенка на гр. Пловдив, Център вчера 10 лв\nКолоез. Джърси Xtreme L гр. Разград, Бели Лом вчера 13 лв\nКолоездач. тениски Decathlon ХЛ гр. Разград, Бели Лом вчера 10 лв\nСпортни кинезио ленти . Водоустойчиви и еластични гр. София вчера 9,99 лв\nКомплект за оцеляване с. Калояново, Пловдив вчера 20 лв\n*Brand new* коментар на цената. Мотокрос екип ONE INDUSTRIES ATOM гр. Мизия, Враца вчера 190 лв\nModern BCAA+ Шейкър 600 мл с метална топка за смесване гр. Кюстендил вчера 9 лв\nСпортна туристическа раница - AMAZON BASICS гр. Пловдив, Южен вчера 14 лв\nШейкър 600мл Бял SWEDISH Supplements Shaker гр. Кюстендил, Център вчера 6,90 лв\nФутболен Анцуг Найк Барселона Нов Barcelona Nike Tracksuit New S гр. Дупница, Кюстендил вчера 120 лв\nЯке ,дъждобран гр. Шумен вчера 10 лв\nLA PLAYA Бутилка гр. София, Банишора вчера 17 лв\nДетско пролетно яке - 152см гр. Исперих, Разград вчера 10 лв\nЧервена грейка без ръкави гр. Божурище, София област вчера 16,50 лв\nДървен меч за тренировки букен гр. София вчера 15 лв\nпродавам нова раница Lowe Alpine Atlas II 65l - с етикети гр. Пловдив, Център вчера 160 лв\nНалакътници EVS OPTION ELBOW GUARDS гр. Варна вчера 49,99 лв\nСпорни къси панталони POC размер М гр. Плевен, 9-ти квартал вчера 15 лв\nЗимно яке D.A.M. гр. Стара Загора, Център вчера 80 лв\nПротектори за Спаринг гр. София, Люлин 3 вчера Не е указана\nKappa-панталонки гр. Перник, Изток вчера 10 лв\nНово Промоция Борцовки Асикс гр. Хасково вчера 110 лв\nБорцови трика ново 2018г 25-130кг гр. Хасково, Орфей вчера 85 лв\nНаглезенка за разтегнат глезен/ крак гр. Пловдив вчера 14 лв\nДигитален хронометър гр. Шумен вчера 33 лв\nСмарт часовник Fossil гр. Шумен вчера 140 лв\nЩеки туристически разтегателни телескопични сгъваеми гр. София, Гоце Делчев вчера 15 лв\nПухени лапи Миле- Millet MXP DOWN TEK MITTEN - НОВО гр. София, Център вчера 300 лв\nМъжко яке, шел, Millet K Expert Goretex Jacket, М - НОВО гр. София, Център вчера 400 лв\nРаница Tashev / ТАШЕВ Kentaurus 60+10 гр. София, Гоце Делчев вчера 230 лв\nЕърсофт (airsoft) гр. Несебър, Бургас вчера Не е указана\nКлин-шорти за колоездене ROGELLI гр. Стара Загора вчера 25 лв\nШпайкове №37.5 гр. Пловдив, Индустриална зона - Юг вчера 10 лв\nпродавам рогозка туристическа к.к. Слънчев бряг, Бургас вчера 7 лв\nGORE-TEX ръкавици за моторни спортове гр. Добрич, Иглика вчера 25 лв\nCRANE- оригинални ръкавици за вело спортове гр. Добрич, Иглика вчера 25 лв\nПротектор 537 нов гр. Варна вчера 29 лв\nВело клин CEP, дамски / юношески размер гр. София, Младост 1 вчера 10 лв\nПротектор за тяло нов гр. Варна вчера 47 лв\nПротектор за лакът нов гр. Варна вчера 18,90 лв\nТуристически алуминиев бастун /щека/ гр. Пловдив вчера 14 лв\nAlpinestars MX нов панталон мото крос 28 размер гр. Провадия, Варна вчера 60 лв\nДетска каска за велосипед Crivit 49-54 гр. Бургас, Зорница вчера 15 лв\nЦАРСТВОТО НА ТЕЛЕСКОПИТЕ -телескоп,бинокъл,монтировки,части,ниски цени гр. Шумен, Херсон вчера Не е указана\nБинтове за бокс Lonsdale гр. Бургас, Братя Миладинови вчера 7 лв\nНови ръкавици Force M гр. София вчера 25 лв\nПОМПА гр. София вчера 25 лв\nРъкавици за велосипед / 0070 гр. София, Център вчера 6,59 лв\nРъкавици за велосипед / за деца / 0079 гр. София вчера 3,99 лв\nСпортна екипировка – защо е важна\nФутбол, бокс, катерене, плуване… каква е вашата мания? А подготвени ли сте за тренировката?\nВярно, че някои спортове могат да се практикуват и с обикновени шорти и тениска, но все пак, специализираната екипировка има своите важни предимства:\nбезопасност - в някои случаи тя е напълно задължителна. Няма как да се боксирате без ръкавици или да карате мотоциклет без каска;\nфункционалност - всяка дейност има специфики. Футболните обувки правят играта ви по-ефективна, планинските помагат на крака ви да е по-стабилен, а облеклото за колоездене допринася за по-доброто сцепление с въздуха. Специалното облекло прави спортуването по-лесно и удобно, дори и в дисциплините, в които на пръв поглед можем да минем и без него;\nсамочувствие - ще се усещате пò на мястото си, когато сте подготвени адекватно за всяко предизвикателство;\nдисциплина - това е малък психологически трик за мотивация. Когато инвестирате в цялостно красиво и удобно оборудване, по-трудно става да прескочите тренировка или да покажете несериозност.\nКакви видове спортна екипировка ще открием в раздела\nТрудно можем да изредим всичко, което сме побрали тук, но все пак нека да започнем:\nфутболни екипи и шпайкове;\nтуристически раници и обувки;\nръкавици за бокс, фитнес, мотокрос, велосипедизъм;\nаксесоари за бойни изкуства…\nОпциите наистина нямат край. Обявите са многобройни и разнообразни, а цените – атрактивни. Ще намерите както напълно нови стоки, така и оборудване втора употреба, готово за нови приключения. Вие просто набележете спорта и използвайте търсачката. Със сигурност ви очакват чудесни находки.\nИнтересни предложения: Фитнес ръкавици втора употреба Сини чанти за документи втора употреба Електрически китари втора употреба\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Шумен\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Димитровград\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Плевен\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Разград\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Хасково\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Перник\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Пазарджик\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Сливен\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Добрич\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Велико Търново\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Дупница\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Благоевград\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Павликени\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Самоков\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Казанлък\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Габрово\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Ямбол\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Видин\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Горна Оряховица\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Асеновград\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Свищов\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Севлиево\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Търговище\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Смолян\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Кюстендил\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Сандански\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Ловеч\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Монтана\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Велинград\nОбяви за Спортна екипировка в гр. Костинброд