Захранване (част 5): Нови храни в 11-ти - 13-ти месец - BabySling\nНели Василева-Стефанова\t52 6 минути четене\nТрадиционно се счита, че захранването на бебето продължава до 1 годинка. След тази възраст бебето би трябвало вече да е опитало всички основни храни, характерни за кухнята на региона, от който произхожда. Естествено, човек през целия си живот понякога се сблъсква с нови храни, които никога не е опитвал, но захранването означава запознаване с основните хранителни съставки, които присъстват ежедневно в менюто на детето. За това тази статия ще бъде последната от поредицата за захранване стъпка по стъпка. На 12 месечна възраст бебето ви, следвайки посочената схема на захранване вече ще може спокойно да се храни от менюто на възрастните, разбира се без пържени, пикантни и много солени храни, както и без храни с консерванти и изкуствени овкусители, сгъстители, оцветители и аромати. Тези вредни храни най-добре да избягваме не само в менюто на децата си, но и за цялото семейство и приобщаването на бебето към общата храна, може да бъде за вас стимулът, който да подтикне цялото ви семейство към по здравословно хранене, подходящо за всеки член на семейството. При нас поне това се получи.\nОтносно храните, съдържащи трудно смилаеми съставки и алергени, които е добре да избягвате в менюто на детето и след 1 годинка, както и подходящото време за тяхното въвеждане вижте статията “Вредни храни в бебешка възраст“.\nНовите храни, които можем да въведем в менюто на бебето на ориентировачна възраст 10 – 11 месеца са:\nМесо – 50-60гр. дневно свинско, агнешко и малко по-късно телешко месо (на 11-12 месеца). Телешкото месо се изключва от менюто на бебета с алергия към белтъка на кравето мляко, както и се въвежда по-късно при бебета с атопичен дерматит и алергии с неустановен произход. На възраст 10-12 месеца може да въведете и риба – бавно и внимателно, защото морските храни са потенциален алерген. Първата риба трябва да бъде бяла и по възможност немазна, като внимавате да няма кости и давате съвсем малки количества в началото.\nЗелечуци – Зелен фасул, лук и зеле (зелето давайте първоначално в ограничени количества, защото е трудно смилаемо).\nПлодове – Кайсии, а също и по-екзотични плодове като ананас и манго, без цитруси. Ананасът и мангото биха могли да се въведат и по-рано в менюто на бебето, защото не съдържат опасни алергени, но се счита, че в ранните етапи на захранването бебето трябва да получава само местни храни, които виреят по географските ширини, от които произлиза. Счита се, че генетично храносмилателната и имунната система да бебето не са пригодени към екзотичните храни, непознати за предците на бебето и ранното въвеждане на такива храни може да предизвика алергична реакция. За това и някои школи отлагат въвеждането на банана, но практиката сочи, че той се приема добре от бебетата и в по-ранните етапи от захранването.\nМангото е много полезен плод. Има много приятен вкус, който се приема добре от децата и има високо съдържане на бетакаротин (повече от моркова) и витамини от група В, витамин С и желязо.\nАнанасът съдържа витамини от група В, провитамин А, витамин С и др. Може да се дава под формата на сок или в състава на пюрета и каши.\nМлечни храни – изварата е втората млечна храна, която може да въведете, след като сте въвели сиренето на ориентировачна възраст 10-11 месеца. Започнете с половин чаена лъжичка и постепенно увеличавайте дозата, докато достигнете 30 -40гр. С извара можете да приготвяте вкусни десерти като я привавите към плодово пюре и намачкани бисквити (получава се нещо като чийз кейк) или можете да я прибавите към зеленчуково пюре, за да поучите питателно зеленчуково-млечно ястие.\nЖълтък от яйце – Въпреки, че някои школи препоръчват ранно въвеждане на яйчения жълтък в менюто на бебето, ви съветваме да изчакате до 10 месечна възраст, тъй като освен множеството полезни съставки, яйцето съдържа и алергени. Въвеждането на жълтък от яйце започва с четвърт жълтък и постепенно достига до цял жълтък, който се дава веднъж на 2-3 дни като добавка към зеленчуковото пюре на обяд. В деня, в който давате жълтък не давате месо на детето, за да не се натоварва прекалено храносмилането.\nНови храни на 12 месеца:\nСлед навършване на 1 годинка вече можете да въведете в менюто на бебето:\nБобови храни – първа от тях е добре да бъде леща като по-лека и след нея боб и грах. Бобовите храни е добре в началото да се смесват със зеленчук в съотношение 1:1, например в порция от 200гр. да има 100гр. леща и 100гр. общо морков, лук и чушка.\nКисело мляко – можете да въведете в менюто на бебето на ориентировачна възраст 11 – 12 мес. Киселото мляко е богато на разнообразни хранителни съставки и след отбиването на бебето може да се дава като лека следобедна закуска или вечеря, а също и в комбинация с овесени ядки, натрошени бискити и плодови пюрета. За повече информация вижте статията “Захранване с кисело мляко“.\nЦитруси и киви – изключително са полезни и богати на витамини (с най-голямо съдържание на витамин С в сравнение с всички останали плодове), но поради високо киселинния си състав има вероятност да дразнят нежния бебешки стомах и съдържат силни алергени, заради което въвеждането им се отлага след навършаване на 1 годинка.\nДомати – богати са на витамини (С, А, Е, К, РР и в по-малки количества В), но съдържат хистамин, който може да провокира алергична реакция, заради което въвеждането им се отлага до навършване на 1 годинка.\nМед – медът е не само много полезна храна, но и лекарство и не алерген, но при бебета под 1 годинка може да причини ботулизъм, доста опасно заболяване за това е важно да се избягва в ранна възраст.\nСоя – соята и соевите продукти както млякото често предизвикват алергия в бебешка възраст и трябва да бъдат избягвани поне до навършване на една годинка.\nСол – солта е бреме за бъбреците на детето и в по-късна възраст може да доведе до проблеми с високо кръвно налягане. До едногодишна възраст бъбреците на бебето имат ограничени способности да елиминират солта. Тъй като бебето не познава вкуса на солта безсолната храна не е проблем за него. Нуждите на организма от минерални соли се покриват от солите, намиращи се естествено в храната, която бебето консумира и добавянето на допълнително сол към храната е не само ненужно, но и вредно! След навършване на 1 годинка може да започнете да добавяте символични количества сол към храната на бебето.\nПодправки – след 1 годинка можем да разширим обсега от подправките, които включваме в бебешките ястия, като първоначално ги предлагаме след лека термична обработка (добавени 2-3 мин. преди да свалим ястието от котлона) и чак след това в суров вид. Продължаваме да избягваме силно пикантните подправки като черен пипер и къри например.\nКак да приобщим бебето към общата семейна храна?\nКакто стана дума в началото на настоящата статия на ориентировачна възраст 1 годинка спокойно можете да приобщите бебето към общата семейна храна с изключение на пържени, пикантни, много солени и мазни ястия. Практически това може да стане като: съобразите семейното си меню с принципите на здравословното хранене и избягвате вредните храни (така не само ще може бебето да яде от тях, но и за възрастните такъв хранителен режим ще се отрази благотворно). Като готвите ястие, след като месото и зелечуците са вече готови, преди да добавите сол, мазнина и подправки отделете част от ястието в по-малък съд (тази част ще бъде за бебето) и към отделената част от храната добавете съвсем малко количество сол и мазнина, както и непикантни подправки. Така ястието ще бъде подходящо за едногодишното ви дете. Към останалата част от ястието (което ще е за възрастните в семейството) вече спокойно можете да добавите малко повече сол, повече мазнина, пикантни подправки или запръжка, ако харесвате. По този начин, като отделяте част от храната преди финалния етап от готвенето можете с лекота да приготвяте здравословна храна за бебето без да се налага да готвите за него отделно. Горещо препоръчвам и останалата част от семейството ви да се опита да се храни без много сол, мазнина, пикантности и запръжки – ако това стане, няма да се налага да отделяте от храната за бебето. Ако обаче предпочитате по-пикантните ястия – предварителното отделяне на част от храната за бебето преди финалния етап от готвенето е добър вариянт за вас.\nВредни храни в бебешка възраст\tВитамини и минерали в храната на детето\n03/04/2018\t@ 07:03\nЗдравейте, пак съм аз. Чета, че много майки дават супа за вечеря. Проблем ли е, че аз не давам?\n10/04/2018\t@ 14:08\nЗдравейте, за вечеря е добре да давате зърноно-зеленчукова храна – без тежки храни като месо. Може вечерята да бъде супа, но може и да бъде каша и някакъв вид зеленчуково хранене. А може и след късна следобедна закуска вечерята на тази възраст да бъде само мляко – кърма/адаптирано/кисело мляко.\n03/04/2018\t@ 07:12\nСъщо, ако минем сега на 4 хранения, достатъчно ли е, ако хапва по 200-250 гр на хранене? Вече сме на годинка и месец.\n10/04/2018\t@ 15:22\n200-250 гр на хранене е достатъчно. Детето само ще покаже дали има нужда от 4 или от 5 хранения. На тази възраст 4 хранения често не са достатъчни и детето търси междинни хранения – удачно за междинно хранене и дохранване е даването на плод.\n07/02/2019\t@ 19:26\nЗдравейте Нели, колко дълго трябва да продължи въвеждането на жълтъка, колко често и в какви количества да се предлага? Ако е повече от седмица, могат ли да се въвеждат нови храни от въведените групи и от кога? И последно, колко трябва да се изчака след първия прием на жълтък за въвеждане на нови групи – млечни и глутен и с коя от двете ми препоръчвате да продължа?( 9м., освен изтеглянето на жълтъка, следвам изцяло вашия план на захранване). Благодаря за чудесните статии. Ели\n14/02/2019\t@ 10:19\nЗдравейте, Ели! Докато въвеждате жълтъка не е добре да въвеждате паралелно други нови храни. Въвеждането на жълтъкът може да продължи 5 дни, след което да преминете към друга нова храна. Започнете с четвърт жълтък, прибавен към зеленчуково пюре. Давайте така 2 дни, след кеото ако всичко е наред, увеличете количеството на половин жълтък и давайте така през ден два пъти. След това може да започнете друга нова храна – например глутен като продължавате да давате жълтък през 1-2 дни с постепенно увеличаване на количеството на жълтъка до цял жълтък. Оптималното меню включва един ден зеленчуково пюре с жълтък, втори ден местно пюре със зеленчуци, трети ден само зеленчуково пюре без жълтък и без месо и след това отново завъртате схемата – с жълтък, с месо, само зеленчуци.\n15/02/2019\t@ 20:54


Информират хората по селата за българското председателство\n– 22.03.2018Публикувано в: Slideshow, Актуално1, Стара Загора\nИнформират хората по селата за приоритетите на Българското председателство на Европейския съюз. Проект „Председателството – близо до хората“ изпълнява Община Стара Загора. Той се провежда съвместно с Гимназия с преподаване на чужди езици „Ромен Ролан“, Сдружение с нестопанска цел „Агенция за регионално икономическо развитие – Стара Загора“, и СНЦ „Свят без граници“. Целта на информационната кампания е популяризиране на значението и ролята на Българското председателство сред повече хора.\nВ рамките на проекта се провеждат информационни срещи с жителите на малките населени места в Общината с цел повишаване на информираността за Българското председателство на Съвета на Европейския съюз и приоритетите на триото Естония – България – Австрия. В рамките на проекта ще бъдат проведени и видеоразговори между ученици от трите страни, в които ще бъдат дискутирани проблемите, свързани с младежката безработица и уменията, които те трябва да придобият, за да бъдат „двигател“ на бъдещото развитие на Европа.


Prodigee Scene Case - хибриден удароустойчив кейс за iPhone XS, iPhone X (прозрачен), на ТОП Цена — Sim.bg\nProdigee Scene Case - хибриден удароустойчив кейс за iPhone XS, iPhone X (прозрачен)\nФабричен номер: IPH8-SCE-CLR\nТова е качествен продукт с продуктов номер 32274 произведен от фирма Prodigee. Марката Prodigee се е доказала с времето като изключително качествена и креативна. Може да откриете Prodigee Scene Case - хибриден удароустойчив кейс за iPhone X (прозрачен) листнат в категория Удароустойчиви калъфи / кейсове за iPhone X, на цена 49.00лв. На онлайн магазина ни в този раздел Аксесоари за телефони, Калъфи за iPhone X и Аксесоари, Удароустойчиви калъфи / кейсове за iPhone X ще откриете разнообразие от продукти на цени за всеки вкус, започващи от 19.00лв до 169.00лв. Голяма част от продуктите - Удароустойчиви калъфи / кейсове за iPhone X са специално изработени за конкретния мобилен телефон или таблет.\nПродукта Prodigee Scene Case - хибриден удароустойчив кейс за iPhone X (прозрачен) е добавен в сайта на 14 Ноември 2017\nProdigee SuperStar Case - хибриден кейс с висока степен на защита за iPhone XS, iPhone X (розов)


Макгахан се жени тайно за рускиня | Жената днес\n469 ПРОЧИТАНИЯ ОТ 07 март 2020 Брой 03 2002\nЕдин американец играе възлова роля в българската история. Военният кореспондент Макгахан умира само на 34 години, но има изключителна съдба. Той свързва живота си с журналистиката, Балканите и една жена.\nПо незнайни и до днес причини обаче Макгахан пази в тайна своята връзка от роднините си в САЩ. Майка му узнава, че има снаха и внуче едва след неговата смърт през Руско-турската война.\nДжанюариъс Алоуишиъс Макгахан има изключителен принос за освобождението на България от турско робство. Три години, преди да напише горещите си репортажи у нас, той среща красивата рускиня Барбара Елагюн.\nМакгахан е кореспондент на английския вестник „Дейли нюз“ и идва в България през 1876 г. Неговите материали от опожарени села и градове след Априлското въстание предизвикват голямо съчувствие сред политическите среди в Европа. Статиите му веднага са събрани в книгата „Турските зверства в България“. Изданието подтиква английския политик Гладстон да се застъпи за поробения народ. Историци смятат, че ако не е бил Макгахан, то Руско-турската война от 1877-1878 г. едва ли би избухнала толкова скоро.\nЖурналистът е наречен освободител на България\nот признателните българи. Тази титла е издълбана на надгробния му камък в щата Охайо, Ню Лесингтън.\nПо настояване на цар Борис III първият наш посланик в САЩ Симеон Радев поднася цветя на неговия гроб.\nЖурналистът пристига в Европа през 1871 г., за да пише за цар Александър II и семейството му. Царският двор по това време се намира в Ялта, на Кримския полуостров, за да избяга от тежката зима и арктическите студове на Северната Венеция – Санкт Петербург.\nПо целия бряг, от Севастопол до Ялта, са пръснати императорски вили и къщи на руската аристокрация. По думите на Макгахан Ялта е „спокойно, сънливо, очарователно местенце, идеално да си проспиш живота и да дремеш в дългите слънчеви дни като гущер“.\nКвартирата на журналиста се превръща в център за разговори, игра на шах и карти. Той често се разхожда с познати из околностите.\nВеднъж принцовете Долгорукий и Трубецкой го канят на „Бодро кавалерийско изкачване“ с коне по стръмна пътека към красив водопад. По пътя компанията е настигната от карета, управлявана от млад мъж с аристократична осанка. В каретата седят две привлекателни рускини – Варвара и Наталия Елагюн. Техният кочияш е годеникът на Наталия, Георгий Черняев. Двама от конниците любезно повдигат офицерски фуражки, а третият – цивилно кепе.\nСлед час обаче американецът си навехва крака и сестрите Елагюн предлагат да го закарат до Ялта. Макгахан отказва и язди осем мили до града. В хотела припада от болка и лежи неподвижно три седмици в стаята си. Всеки ден го навестяват руските му приятели, с които пее, играе карти и слуша разкази за любовните им похождения.\nПо това време Варвара пита принц Долгорукий какво прави американският „инвалид“, когото не е успяла да види добре, тъй като е късогледа. Макгахан обаче я е разгледал обстойно и отбелязва в дневника си, че: „Едната от дамите, Варвара, имаше много красиви очи.“ Варвара, или както по-късно я нарича Макгахан – Барбара, е родена през 1850 година в семейното им имение в Тула. Баща й Николай притежава 300 крепостни селяни, на които подарява свободата и зи оставя на работа срещу заплата.\nРодът на Варвара е от Италия. Прадядо и Винсент Елазюн се преселва в Русия в края на XV век. Козато среща американския кореспондент, Варвара е 21-годишна жена с буйна руса коса и меланхолични сиви очи. Има писателска дарба, владее много езици и е волева. Госпожицата обаче няма зестра, защото е последно дете в рода, и е\nобречена да остане стара мома –\nнито един от руските кавалери не обръща внимание на нейната красота. Разореният й баща успява да събере зестра само за Наталия и затова двете сестри не са в добри отношения.\nВарвара мечтае за пътешествия и промени. Преди да срещне Макгахан, тя решава да стане учителка. Младата благородничка обича да разговаря с Макгахан, защото е оригинален и интересен събеседник. Но нищо повече – чувствата й към него все още не са любов.\nВ края на ноември 1871 г. императрица Мария Александровна напуска Ялта заедно със своя антураж. Варвара и сестра й се качват на императорския кораб „Михаил“. На палубата стои и американският кореспондент с чаша шампанско в ръка. Той кани Варвара да се разходят. Тя възмутено отказва и го пита такъв ли е обичаят в Америка – веднага да се канят непознати жени на разходка. Все пак му позволява да я посети в Санкт Петербург. Там двамата се засичат в операта на представление на „Риголето“. В антракта Макгахан впива продължително очи в рускинята и това започва да я дразни. Той обаче отива при нея и решително й казва: „За теб ще е по-добре да се омъжиш!“ Тя му отговаря ледено: „Благодаря за идеята, но предпочитам да правя това, което искам!“ Макгахан й предлага да се хванат\nна бас, че ще се омъжи,\nпреди да са изминали и две години. Варвара отвръща, че ако предсказанието му се сбъдне, ще го покани на сватбата си. „Това се разбира от само себе си, защото ще се омъжиш за мен!“\nПредсказанието му се сбъдва. Варвара отначало отхвърля предложението на Макгахан за брак, но по-късно му отговаря положително. Журналистът й изпраща годежен пръстен и медальон. Всеки ден тя получава от него големи букети с бели рози. Изведнъж обаче сватбените планове на двамата пропадат, тъй като нюйоркският вестник „Хералд“ изпраща Макгахан в Женева и Париж. От френската столица той й пише, че е влюбен в друга, с която си допада плътски. Дори дава обстойно описание на французойката.\nВарвара преглъща обидата, но не се смущава – взима влака за Париж и пристига в хотела на годеника си. Там между двамата започва нов любовен роман.\nВарвара печели битката със съперницата\nи Макгахан насрочва сватба в Париж през януари 1873 г. Щастието им трае само шест години. Варвара забременява два пъти, но първия ражда мъртво дете. Тя непрекъснато трепери за живота на мъжа си. Скоро след като се ражда синът им Пол, журналистът заминава да отразява Руско-турската война. Тогава Варвара и детето отиват в Букурещ и при всяка възможност той отскача да ги види.\nПрез войната американецът се запознава с легендарния генерал Скобелев и двамата ги свързва силна дружба. През 1878 г. обаче Макгахан се разболява от петнист тиф. Настаняват го в най-добрата болница в Цариград. Жена му и детето пристигат. Идва и генерал Скобелев, но напразно.\nМакгахан умира, без да пуснат Варвара при него, тъй като лекарите се боят тя да не се зарази. Костите на американеца са пренесени в родината му през 1884 година. Майката и братът на Макгахан обаче дълго не са убедени, че Варвара е негова съпруга. Те се съмняват, че между тях е имало официален брак, защото тя е източноправославна, а Макгахан – католик.\nНезнайно защо, приживе кореспондентът не споделя с майка си, че се е оженил. Въпреки съмненията свекървата приема с радост внучето Пол. Рускинята успява да се адаптира към американския начин на живот и започва да пише статии за различни вестници. Тя не се омъжва повече. Американският вестник „Стар“ отбелязва, че любовта на Варвара е трогателна, и я нарича „нашата Барбара“, както към нея се е обръщал Макгахан.\nДжанюариъс Алоуишиъс Макгахан


Karlsruher Strasse 93, Предградия на Хайделберг, Хайделберг, Германия, 69126 - Покажи на картата\n"The whole stay was excellent. Room was clean and tidied ever..."\nМного добър 7,5 (429 отзива)\nВ близост Предградия на Хайделберг Хайделберг сити център Предградия на Хайделберг Хайделберг сити център Предградия на Хайделберг\nТози семеен хотел в южната част на Хайделберг се отличава с безплатен Wi-Fi. Трамвайната спирка Rohrbach Markt се намира срещу хотела и осигурява връзка до основната гара и историческия Стар град за 12 минути. Стаите в хотел Rose са със самостоятелна баня, кабелна телевизия, работно бюро и хладилник. Някои стаи разполагат с телевизор с плосък екран, кът за сядане и балкон, на всеки етаж има кухненски бокс. Всяка сутрин в традиционния ресторант за закуска на хотел Rose се сервира закуска на шведска маса. Хотел Rose Heidelberg кани гостите си да посетят финландската сауна. Клиниката Thoraxklinik се намира на 5 минути пеша. На място има платен частен паркинг. Магистрала A5 е отдалечена на 4 километра.\nГостите, които пристигат в извънработното време на рецепцията, могат да ползват денонощно работещия автомат за електронна регистрация. Тя се намира на входа на хотела. Необходимо е само да въведете фамилното си име, за да получите ключа за стаята си.


Ева Истаткова | 06/09/2014\nЗабравата. Изумителна е способността на един народ да забравя – какво му се е случило, кой му е бил враг, кой му е помогнал и кой е дал кръв, за да живеем днес в една „европейска държава” и „демокрация”.\nИ, докато си пишем по фейсбук стените шегички с хаштаг отпред – КОЙ?, знаем ли КОЙ ден сме днес? Ама отвъд справката в уикипедия и припомнянето в новинарските сайтове, че „днес честваме 129 години от Съединението на България”.\nНе е въпросът в това да цитираме датите на Берлинския конгрес или на създаването на комитетите „Съединение”. Не става дума да сме енциклопедия на историческите битки. Макар че, битките трябва да се помнят. Въпросът е да усещаме кръвта на нацията. Да уважаваме генетиката си. Понеже в нея е закодирана историята, която – не ни е особено важна напоследък.\nОтидете в Батак, например. Посред бял ден, ще видите, в църквата „Св. Неделя”, как няма жива душа. Има останки. Има изкопан с голи ръце кладенец – издълбан от майките, затворени заедно с хиляди батачани от турците и впоследствие заклани. Майките тръгнали да копаят земята в черквата, за да стигнат до вода за децата. Вода не намерили. Само навлажнявали устните на бебетата с олиото от кандилцата. А после....после и с кръвта на първите умрели в църквата...\nТова място-гробница на човечността днес си седи ей така, съвсем самотно насред Батак. Няма тълпи от хора, преклонени пред тая смърт, избрана 2 века назад във времето.\nВ историческите бележки по стените на църквата е цитиран един американец – Джанюариъс Макгахан. Наричат го „американският свидетел”, защото той се появява в България, за да разкаже на заблудена Европа и света за зверствата, случили се наоколо. Понеже, дайте да не се лъжем, и тогава, както и сега – държавата ни е била просто „ресурс” за „великите сили”.\nМакгахан отива да види черковния двор, където лежат 3000 души – резултатът от Баташкото клане, за което днес спорим да го има ли, да го няма ли в учебниците по история за малки българчета...\nТа журналистът описва:\n„Това беше ужасяващо зрелище – зрелище, което ще ни преследва цял живот. Малки къдрави главици се показваха там, в разкапващата се маса, смазани под тежки камъни; малко краче, дълго колкото пръст, на което месото, преди да има време да се разложи, бе силно изсъхнало от ужасната горещина; малки бебешки ръчички, протегнати, сякаш молеха за помощ; бебета, които са умрели учудени от яркия блясък на сабята и червените ръце на свирепооките мъже, които са я размахвали; деца, които са умрели сред писъци от уплаха и ужас; млади момичета, погинали в плач, ридания и молби за милост; майки, умрели в услие да заслонят със слабите си тела своите малки дечица...\nВсички те лежат тук заедно, разпадащи се в една ужасна маса. Сега те са замлъкнали завинаги”.\nМоже ли да се забрави това?\nМоже. И още как.\nЧе ние днес дори изпитваме известно неудобство от патриотизма. Да не би да излезе, че сме леко задръстени.\nВсяко говорене за великото минало и героите е или „излишна патетика”, или тъп популизъм, провеждан от псевдо-националисти, които събират гласове за изборите.\nНе смеем дори да си честитим празника днес.\nЕдин „политик” и екс-водещ тази сутрин случайно го каза правилно по телевизията – ние не празнуваме съединението, а го честваме.\nОт телевизора валят послания от типа – „нека дни като този не останат в календара ни само като почивни...”.\nКато ние не помним нищо.\nДържим се като хора, които изпитват вина от преживяното робство.\nСрамуваме се, че някога сме били подчинени и предпочитаме да наричаме робството „присъствие”, за да не изглеждаме като страхливци, които 5 века не са помръднали и на йота в името на свободата.\nПазим се да не би да изглеждаме провинциално с нашите си български празници, традиции и имена. Ще ни се да сме нещо така по европейски.\nСамо дето няма французин, който не смята себе си за велик наследник на човешката история.\nНяма акмериканец, който да не се бие в гърдите за величието на нацията си. Без значение от късата история и спорната фактология.\nНо не. Ние не сме такива...\nДа се гордеем?!\nВ никой случай.\nНито помним ЗАЩО да го правим. Нито ни стиска да се заявим.\nОстанала ни е енергийка само да се подиграваме на мястото и хората, с които живеем.\nСамо че помислете над това – какъв ли щеше да е животът днес, ако през 1885-та, бунтовниците бяха решили да не свалят властта. А вместо това бяха разказали виц – в който едни наивници, решили да правят преврат...


Рамка за МАМА\nЛазерно гравирана и изрязана рамка за МАМА\nотвор за снимка с размери 150х100\nНа милата ми майка\nразмер на продукта 240х240х9мм\nПравилата на Мама\nПравилата на мама са закон! Нейните заръки трябва да се уважават и изпълняват, защото като всички хора и тя има ...\nНяма по-свято от майката! Тя ни дава живот, тя се грижи за нас. Брани ни от чудовищата на детството ни, както и от ...\nПерсонален подарък за юбилей\nЮбилеите несъмнено са едни от най-хубавите и сплотяващи семейни празници. Мисълта, че нещо е продължило толкова ...


Блогът на tatiana :: за Витоша\n23.01.2013 08:00 - за Витоша\nПрочетен: 3633 Коментари: 4\tГласове:\nТова си звучеше направо фантастично. Дори и не ми се щеше да реагирам на чутото, но Рем се спря и обърна лице към мен:\n- За вашите учени и за теб може да звучи фантастично, но запомни, Земята е на възраст 380 милиарда години. Не напразно преди малко ти казах за възхода и падението на човешките раси и наблегнах на думите Нова Земя. Явно не си доловил смисъла на думите. А те са - Земята има свое развитие. И тя преминава през периоди на обновление. Трябва да се чисти, да възвръща силата си, да обновява въздуха, водата и хранителността на почвата. Сега земята ви е болна, въздухът замърсен, почвите изтощени, океаните, моретата и реките пред екологична криза. А земята се състои от пластове...\nАко днешното човечество не вземе мерки да спре тази разруха ще предизвика световна екологична катастро-фа, от която дори съществата, които ще дойдат на помощ трудно биха ви спасили. Повтарям, Земята трябва да се обича. Тя е вашата майка, а Сатурн вашия баща. И подземното Слънце, намиращо се в центъра на земята трябва да се зареди, защото ако то изгасне...\nСега наистина съм шокиран. Магменото ядро на Земята трябвало да се зарежда! Ясно бе, че хората не могат да извършат това действие. Тогава... Нима други същества имат достъп до центъра на земята? А допустимо ли е земното магмено ядро да се върти вътре в земята и то да движи цялата земя? Ще излезе, че земята е построена... както каза Рем: "Материалът за стоеж на Земята е носен от много далеч."\n- Размисли ли се? - попита роботът, втренчил очи в мен. - Да, Земята се зарежда всеки ден от Слънцето. Ще имаш възможност да се увериш в това, щом влезем в една друга зала. А сега напред, приятелю. Нали така си казвате, вие хората?\n- Само да доизясня нещо, Рем. Твърдиш, сегашния наш живот, преминаващ в локални войни, използване на космични ракети, лазери и най-модерни технологии, на наука и изкуство е повторение на минал период от време? Искаш да кажеш, че преди милион години са съществували личности като Леонардо да Винчи, Шекспир, Наполеон, Айнщайн, Хитлер, Сталин? Цитирам тези имена, защото с тях се променят съдбите на държави и нации.\n- Правилно си схванал. Да, върху сегашната суша, някога бе вода, а върху някогашната вода, бе суша. Там се издигаха градовете и селата на хората... Впоследствие на мястото на водата се издигна суша и върху морските дъна хората отново построиха къщите си и така до днес, а и за напред. Отново казвам, повторение на целия цикъл, докато човешкият род проумее. Намекваш за генетичния материал. Знам какво мислиш, за запазения човешки геном в пещерите на Хималаите. Вярно е. Има го, но не само там. В Хималаите се съхраняват и подържат живи телата на йогите, които всеки момент могат да излязат от това състояние, да свършат някаква работа и отново да станат донори за ново човешко сътворение тук и на още много места на земята има специални хранилища, не само на живи хора, а и на запазени човешки клетки, които всеки момент могат да възстановят дадена раса хора.\nТук, в това подземие ще можеш да видиш тези хора.\nСега трябва да вървим.\nВлязохме в необятна, кръгла зала, в която на небето светеше Слънце, а около него обикаляха планети, с различни по големина обеми. Движеха се самостоятелно в пространството, подтиквани от неизвестни сили, без подкрепящи стойки. Разбрах, намирахме се в планетариум. Високо над главата ми светеше Слънцето, около него по различни орбити се движеха, въртейки се, около себе си и Слънцето, вихрено планети в красиви цветове. И нашата Земя, трета след Слънцето се въртеше шеметно около оста си и блестеше под лъчите на Слънцето с небесносин цвят. А там, някъде високо, много високо зад Слънцето тъмнееше небето с милиардите звезди. Наблюдавах захласнат известно време танца на планетите, разпознах сред тях Меркурий, Венера, Земя, Марс, Юпитер, Сатурн, Уран, Плутон и Нептун, тук бе и Луната, ала не познах другите планети, които се движеха сред тях. Обърнах питащ поглед към Рем, той обясни:\n- Непознатите планети, които виждаш, са невидими за хората от Земята. Те ще останат невидими за човешкото око и човешките оптични прибори, още дълго време... Виждам, в момента наблюдаваш малката планета. Тя е ФАЕТОН. Да, онзи ФАЕТОН, за когото вие, хората, имате легенда. Хайде да си припомним писанията. Искаш ли? Напомням ти, в нашата памет е съхранено всичко писано от хората...Един момент...чета преразказаното от Хезиод, когото ти много харесваш - за Фаетон:\n- "Само един път бил нарушен установеният в света ред и богът на слънцето не излязъл с колесницата си на небето, за да свети на хората - спря да цитира и подобно на учител, изпитващ застаналият пред черната дъска ученик попита: - Досещаш ли се, кога Слънцето не е изгряло на небето? - не дочака отговора ми, явно съзнателно, за да мога да преосмисля казаното и продължи:\n- "Слънцето - Хелиос, имало син от Климентина, дъщерята на морската богиня Тетида, който син се наричал Фаетон. Веднъж Фаетоновият роднина Епаф, син на гръмовержеца Зевс, му се присмял и го обвинил, че майка му лъже, че е син на лъчезарния Хелиос. За да докаже, че не е син на обикновен смъртен Фаетон се отправил към баща си, чийто дворец не бил далеч. Бързо стигнал до двореца, който сияел със злато, сребро и скъпоценни камъни. Дворецът сякаш искрял с всички цветове на дъгата, така чудно го бил украсил самият бог Хефест. Фаетон влязъл в двореца и видял там седящия в пурпурна одежда на трона си Хелиос. Но Фаетон не могъл да се приближи до лъчезарния бог; неговите очи - очи на смъртен - не могли да издържат сиянието, кое¬то се излъчвало от венеца на Хелиос."\nОтново прекъсна да цитира откъса от книгата, поиска да имитира изкашляне и каза:\n- Неговите очи на смъртен не могли да издържат сиянието, което се излъчвало от венеца на Хелиос. И едва когато Хелиос снел лъчезарния венец, Фаетон се приближил при него. Баща му го прегърнал, казал му че е негов син и за да не се съмнява повече, се заклел във водите на свещената река Стикс, че каквото поиска, ще го изпълни. Ужас обзел бога, щом узнал, че Фаетон желае да пътува вместо него по небето със златната му колесница. Но клетвата вече била дадена и бог Хелиос започнал да увещава сина си да се откаже от желанието си. Говорел му, че това не е по силите на Фаетон, че е смъртен, а нима това е работа на смъртен? Дори и безсмъртните богове не са в състояние да се задържат на неговата колесница. Самият Зевс Гръмовержец не може да я управлява, а кой е по-могъщ от него! Моли го да си помисли само, че отначало пътят е така стръмен и дори крилатите му коне едва се изкачват по него. Към средата той върви така високо над земята, че дори мен ме обхваща страх, когато гледам долу разстилащите се морета и земи. А към края така стръмно се спуска към свещените брегове на океана, че без моето опитно управление колесницата стремглаво ще полети надолу и ще се разбие. Не, пътят води през опасности, ужаси и между диви животни. Той е тесен; ако се отбиеш настрана, там те чакат рогата на страшния телец, застрашава те ликът на кентавъра, яростният лъв, чудовищните скорпиони и рак. Е ...\n- Това е съвсем ясно за всички - бързо се обадих аз. - И в книгата са дадени пояснения, отнася се за пътя на Слънцето през съзвездията Телец, Кентавър, Скорпион и Рак.\n- Така е, продължавам: "Хелиос завел Фаетон на мястото, където стояла колесницата му - цялата златна и блестяла с разноцветни камъни. Довели крилатите коне на Хелиос, нахранени с амброзия и напоени с нектар. Впрегнали ги в колесницата, а розовопръстата Еос отворила вратата на слънцето. Хелиос намазал лицето на Фаетон със свещена смазка, за да не го обгори пламъкът на слънчевите лъчи, и сложил на главата му ослепително блестящ венец. "Синко - казал му Хелиос, - помни последните ми напътствия. Не карай силно конете, дръж колкото може по-здраво юздите. Моите коне сами ще тичат. Мъчно е да се възпират те. А пътя ти ясно ще видиш по коловозите, които минават по цялото небе. Не се изкачвай прекалено нависоко, за да не запалиш небето, но и ниско не се спускай, иначе ще запалиш земята. Не се отклонявай, помни, нито на дясно, нито на ляво. Твоят път е точно по средата между съзвездията Змията и Жертвеника." Фаетон бързо се метнал на колесницата и хванал поводите. Той се радва, ликува, благодари на баща си Хелиос и бърза да тръгне. Конете ровят с копитата си, от ноздрите им изскача пламък, те леко потеглят колесницата и през мъгла бързо се понасят напред по стръмния път към небето. Колесницата е необичайно лека за конете. Те препускат през небето и се отклоняват от обикновения път на Хелиос и летят без път. Фаетон не знае къде е пътя, не вижда коловозите, всъщност не е в състояние да управлява конете. Той гледа от небесните висини земята и побледнява от страх, така далече от него е тя. Коленете му затреперват, мрак забулва очите му. Той вече съжалява, че е измолил от баща си да му позволи да управлява неговата колесница. Не знае какво да прави, не знае имената на конете, а да ги задържи с поводите няма сили. Около себе си вижда страшни небесни зверове и още повече се изплашва. Обезумял от ужас той изпуска поводите на конете, а те почувствали свобода, се понасят още по-бързо. Колесницата се носи ту към звездите, ту към самата земя. Сестрата на Хелиос, богинята на месечината Селена, с изумление гледа как профучават конете на брат й без път, неуправлявани от никого, по небето. Земята бива обхваната от пламъка на ниско спусналата се колесница.\nЗагиват големи, богати градове, загиват цели племена. Пламват планините, покрити с гори. Гори двуглавият Парнас, сенчестият Китерон, там между Атика и Беотия, зеления Хеликон в Югозападна Беотия, горите на Кавказ, Тмол в Лидия, Ида във Фригия, Пелион и Оса, в Тесалия, на брега на Егейско море. Димът забулва всичко наоколо. Водата в реките и ручеите възвира. Нимфите плачат и ужасени се скриват в дълбоките пещери. Кипят Ефрат, Оронт, Алфей, Еврота и други реки. От голямата топлина земята се напуква и лъч от слънцето прониква в мрачното царство на Хадес. Моретата започват да пресъхват и морските божества страдат от зноя. Тогава великата богиня на земята Гея, се надига и се оплаква на Зевс за бед¬ствията, причинени от Фаетон. Тя не иска на земята да загине всичко живо, не желае всичко да се върне в първичния Хаос. Чул Зевс молбата на богинята Гея, страшно замахнал с десница, хвърлил ослепителната си мълния и с нейния огън потушил пожара. Със светкавицата Зевс разбил колесницата. Конете на Хелиос се разбягали на разни страни. По цялото небе се разпръснали парчета от колесницата и от хамутите на Хелиосовите коне. А Фаетон, с горящи къдрици на главата, се понесъл из въздуха като падаща звезда и паднал сред вълните на река Еридан, далеч от родината си. Там хесперийските нимфи вдигнали тялото му и го погребали. Изпаднал в дълбока скръб Фаетоновият баща Хелиос, закрил лицето си и цял ден не се появил на синьото небе. Само отблясъкът на пожара осветявал земята."\n- Това е - кратко отбеляза Рем. - Още древните гърци са познавали механиката на небесните тела и с тази легенда са отразили една истина. Катастрофата се е случила в действителност и е променила полюсите на земята. Не ти ли напомня за земен катаклизъм, и то много характерен? - Понечих да отговоря за гибелта на Атлантида, но Рем съзнателно ме изпревари и продължи да говори: - Но тъй като ти прояви интерес към планетата Фаетон, мога да ти кажа - на нея няма условия за живот. На по-далечната планета, която виждаш, има хора като вас. От там ще слезе вторият Месия на Земята. И тогава хората ще бъдат поведени от него. А този сателитен отрязък е малката планета до Сатурн. На нея живеят хора на тънкия физически трепет. Това са НИБЕЛУНГИТЕ. Орбитата на тази малка планета е 9 милиона километра. За Нибелунгите имате предания и книги...\n- Рем, на известните до днес планети няма условия за живот, нали?\n- Така е, за вас хората е невъзможно да живеете там. На тези планети живеят ДУХОВНИ, ВИСШИ СЪЩЕСТВА.\n- А има ли планети населени с хора, като нас? Ти посочи, че на ФАЕТОН няма живот, а на други планети?\n- О, в космоса има милиони звезди населени със същества много по-красиви, по-лъчезарни и по-умни от хората ... Ако можехте да ги видите, щяхте да ги наречете божествено красиви ... Нали пътят за развитие на човека е към тези планети и звезди ...\n- Още един въпрос. В космоса има ли планети, населени със същества, по-нисши от човека?\n- Има. Това са планети населени със същества с по-нисък интелект от вас хората. В други се заражда живот: Пример за това е Луната. От 1987година там се започна образуването на океани и морета. Това, че вашите учени все още не ги откриват не означава, че процеса не е започнал. На Луната се създава атмосфера, ще се появи живот. Монадите вече са се събрали. Създадена е първата човешка клетка. Ще се появят лунните хора. Кожата им ще бъде малко по-различна от вашата, малко по-прозрачна. Различни ще бъдат и технологиите им за производство. Постепенно ще започне посещение на лунните хора на Земята и на земните хора на Луната. Тогава хората на двете планети ще се движат върху съответните планети без скафандри... Ще настъпи времето, когато хората ще използват огромната електрическа енергия, която се излъчва от звездите. Е, времето за което ти говоря е пред вас, за съжаление вие няма да участвате в него. Но вашите деца и внуци ... Шестата раса вече расте...\nЩе прекъснем за кратко срещата с Рем, за да направим една малка разходка около загадъчната Луна... Надявам се да има защо...\nОт незапомнени времена древните са обожествявали Луната. Дори Луната е станала първото божество, а не Слънцето. Козма Прутков съветва: "Ако те попитат кое е по-важно - Слънцето или Луната, отговаряй: Луната, защото Слънцето свети, когато и без това е светло, а Луната свети в тъмното". Глупаво, разбира се, но не и за разсъжденията на хората в древността. Нека не забравяме, че едновременно с почитта към Слънцето, то е вдъхвало и страх със своите затъмнения.\nВ най-древния език - санскрит, наричали Луната Мас, т.е."измерител", и с времето тя станала абстрактна величина, която осъзнали хората. И я обожествили, станала майка на всички религии в света. Култът към Луната не винаги се е противопоставял на култа към Слънцето. Те се допълвали един друг. Изследователят Уилям Прескът дава пример за народите на Централна Америка, където отдавна съществува лунната година, по която са се установявали религиозните празници. Календарът наречен Топаламатл използвали за своите тайнства жреците. Прескът, описвайки цивилизациите на маите и ацтеките, споменава за гигантски храмове, разположени на разстояние един ден път от Мексико, в самото сърце на ацтекската държава. Там се издигали огромните пирамиди на Теотихуакан, едната пирамида посветена на Слънцето, другата на нощното светило.\nДревните гърци почитали Селена, богиня на Луната, реколтата и раждането. Вавилонската Астарта, индийската Парвати, великата богиня майка Кибела, всички те са богини на лунния култ. Плутарх писал: "Луната с влажната си светлина способства за плодовитостта на животните и растенията. А нейният враг Тифон (Слънцето) изгаря всичко живо с горещината си и прави голяма част от Земята необитаема."\nИ в Китай Луната отговаря за плодородието, а в митологията олицетворява Женското начало "ин" - вода, тъмнина, нощ. В "Популярна астрономия" Камий Фламарион за тайнствената непозната е писал: "Луната - замисленото и тайнствено светило, бледото нощно слънце, самотно блуждаещо по безмълвния небесен свод, във всички времена и у всички народи е привличала към себе си погледите на хората и техните мисли.\nАко златото се асоциира със Слънцето, то другият благороден метал - среброто, принадлежи на бледната нощна богиня.\nФренските изследователи А. Либер и К. Шерин решили да пренесат законите на взаимодействието на Луната с приливите и отливите в Световния Океан върху човешкия организъм, който те си представили като малка вселена, като микрокосмос." Той в основата си се състои от същите елементи, както и повърхността на Земята (приблизително 80 % вода и 20 % органични и неорганични вещества). Може да се твърди, че гравитационните сили на Луната оказват влияние на водата и човешкия микрокосмос по същия начин, както и върху макрокосмоса Земя. Чрез гравитационния канал Луната предизвиква в човешкия организъм циклични изменения на течната среда, която изпълва всички клетки на нашето тяло ".\nЕдна от хипотезите гласи, че Земята и Луната са родни сестри. Образували са се от един и същ газов облак. В далечното минало Луната е заемала една трета от земния небосклон. Защо сравнително леката Луна не е била притеглена от мощната земна гравитация и не е рухнала на повърхността на планетата, а дори се отдалечава от нея, до ден днешен не е ясно. Италианският писател Итало Калвино, любител астроном написал в новелата си "Отдалечаването на Луната" че орбитата й някога е била елипсовидна и когато Луната се спускала съвсем ниско, водата прииждала с неудържима сила. Често нощем пълната Луна висяла толкова ниско над земята, а приливът бил така мощен, че водата едва не докосвала лунната повърхност ". А сега да се върнем отново при Рем.\n- Има и други планети - помълча секунди, може би компютърният му мозък отсяваше милиарди информации и с нежелание отвърна: - Това са планети, в които душите се трансформират...\nНе искаше да говори по този въпрос. Явно програмата, която е заложена в него му даде някакво частично разрешение да съобщи отговорите, но самият той е преценил, до колко това е удачно. Затова и отговорът бе кратък. Може би друг път...\n(Великите религии описват ада като обгърната от ужас и зловоние страховита обител на демони, чудовища и грешници с обсипани от ледени градушки и огнени пламъци мрачни пропасти, дълбоки ровове и пещери. Единствено в древногръцката митология откриваме още по-кошмарно и недостъпно място в утробата на земята, олицетворение на злото и вечния вселенски мрак - Тартар. В"Теогония" на Хезиод Тартар (Tartaroz) е космогониен елемент и един от четиримата създатели на Вселената заедно с Хаоса, Гея и Ерос. От връзката с него земята Гея ражда стоглавия дракон Тифон, чудовищния змей Питон и огромната полужена-полузмия Ехидна. Според преданията Тартар е обител на боговете на нощта, смъртта и съня, намиращ се в най-дълбоките бездни на земята, под задгробното царство на сенките на Хадес. Ако се хвърли медна наковалня от небето на земята, тя би достигнала до нея за девет дни. Също толкова дни били необходими, за да стигне от земята до бездните на Тартар.\nВ него се намират основите на земята и морето, всички краища и начала в света. Високи стени от мед, огнената река Флегетон и плътен мрак (нощта го обкръжава "в три реда") отделят сърцето на вселенската преизподня от останалите светове. Никой от олимпийските богове не смеел да престъпи в Тартар. След епичната небесна битка с титаните победилият гръмовержец Зевс оковал във вериги и запокитил могъщите полубогове във вековна тъма, а на стража пред яките медни порти поставил грамадните като планини сторъки великани хекатонхейри.\nВ по-късните легенди Тартар се трансформира в най-отдалеченото и ужасно място от подземното царство на Хадес, където агонизират във вечността богохулници и дръзки герои - Пирифой, Иксион, Салмоней, Сизиф, Титий и Тантал.)\n- Небесната механика - неочаквано се разбъбри роботът - е много сложна наука. Установявам, по нея, че имаш слаби познания и естествено нямаш въпроси. Знам, като лекар се интересуваш от космичното влияние на планетите и звездите. Да, ти знаеш, между звездите, планетите и Земята има космична връзка... Искам да кажа, реален обмен на информация между космоса, земята и хората. Всяка планета управлява даден човешки орган, наречен енергиен център, като сърце, черен дроб, бял дроб, мозък и тъй нататък. А звездите управляват кръвната плазма и някои дейности на човешкото развитие. Нали на земята, казвате, "на този човек му изгря или залезе звездата". Ето, това донякъде може да обясни, какво може да свърши звездата, за един човек, за едно човечество, за една планета. Много сложен дял от космоса и много слабо проучен от хората. Ще минат години и вие ще имате тясно специализирана наука, изучаваща именно влиянието на звездите и планетите върху живота на хората. Не говоря за астрологията, а за общото съдействие между астрономия и медицина.\nВярно, нямах добри познания по астрономия, но това не ми пречеше да се интересувам от новостите в тази област. Затова попитах Рем за една хипотеза, в която се предполагаше, че Луната е изкуствен спътник на Земята. Но кой е създал този изкуствен спътник и с каква цел, никой не можеше да даде отговор. Бях прочел, че всеки ден повърхността на Луната се разтърсва от загадъчни тласъци, с продължителност до 10 минути наподобяващи земетресенията на земята. А след тях спътникът започва да излъчва странни звуци в галактиката...\n- Земетресения на земята с подобна сила са в порядъка на половин до максимум две минути, заради наличието на океани и морета, които служат като амортисьори - отвърна роботът. - На Луната засега няма вода...\nУстановявам, проучил си хипотезата на Михаил Васин и Александър Щербаков от Академията на науките на СССР, които още през 1960 година допускат изкуствения произход на Луната. На тях им прави впечатление асиметрията на видимата и тъмната страна на Луната и други странности, подсказващи, че това е кух планетоид. - Така ли е?\n- Така е. И Земята е куха... Луната притежава огромно море от лава, орбитата й е почти идеално кръгла и това дава основание на учените да допускат изкуствения й произход.\n- Има и други предположения, че Луната е управляема база на извънземни.\n- База... да и управляема... да. Подобно на другите небесни тела. Но орбитата й е строго фиксирана и всяко едно отклонение би причинило планетарна катастрофа.\n- Говори се, Земята и Луната са живи организми, те чувстват, дишат, изпитват страдания и болка.\n- Планетите са живи организми. Всеки катаклизъм нанася рани върху повърхността им. Луната и Земята след всяко разтърсване издават звуци. Боли ги.\nВдигна глава и обходи с поглед небосклона над нас. Толкова приличаше на човек. А хубавото бе, че не е човек, защото със сигурност щях да му досадя с безкрайните въпроси.\nЗамислих се за най-новите изследвания за взаимовръзката Космос-Земя и знаех, че днес никой вече не отрича влиянието на Космоса върху Земята и населението. А запитаме ли се какво съединява хората с родното място и местоживеенето и с какво се обяснява различието в характера на хората от различни страни отговор дава астрогеографията - дял от астрологията.\nТрадицията да се съпоставят градовете със съзвездията датира от епохата на Древния Вавилон. В древния текст по астрогеография на "Тетрабиблос" (Четверокнижие) на Клавдий Птоломей от началото на II век от н.е. е написано, че жителите на долния Нил са под влияние на зодиакалните знаци Близнаци и Меркурий. Затова тези жители били умни, възприемчиви и самовглъбени, стремят се към мъдростта и светлината. Те са магове, жреци и математици.\nИндия, Персия, Вавилония, Месопотамия и Асирия се управляват от Венера и Сатурн, а това дава отпечатък върху характера, страстите и начина на живот.\nПод въздействие на Дева и Меркурий са жителите на Елада и Крит. Те са логични, ученолюбиви и духовно развити.\nПрез средните векове много от знанията били забравени и вниманието на изследователите било фокусирано върху хералдическата астрогеография, занимаваща се с влиянието между животните, изобразени върху гербовете, и животните от зодиакалния кръг.\nДнешните учени се сблъскват с неразрешими и трудни загадки, едни от които са така наречените "звездни пътища". За тях писа професор Хайнц Камински:\n"...На ширина 42 градуса и 06 минути през Пиренеите е прокаран "звезден път" - идеално права линия, която в планинските условия е невъзможно да бъде изработена. Селищата, разположени на тази линия, в названията си имат един и същ корен - независимо от езика, коренът се превежда като "звезда".\nСпоред астрологията в това пространство се проектира 8-ят градус на Водолея, който астролозите свързват със създаването на изкуствения модел на живота. Същата закономерност е открита и в Южна Европа.\nЕдинствено с математическите закони може да се обясни местоположението на култовите съоръжения в Древна Гърция. Разстоянието между тях е пропорция от златното сечение. Така например, ако с линия се съединят Олимп, Акрополът и Делфи, ще се образува равнобедрен триъгълник. Ако разделим в пропорцията на златното сечение линиите, съединяващи Делфи с Олимп и Делфи с Акропола, ще получим разстоянието от Делфи до Немея - то е равно на по-голямата част от линиите Делфи - Олимпия и Делфи - Акропола. Точно такова е разстоянието и между Делфи и Додона. Тази закономерност съществува и в разстоянието между Спарта и Олимпия, Спарта и Атина, Олимпия и Чалкис, Олимпия - Делос. Тези свещени линии покриват цяла Гърция. Ако една точка я приемем за център на кръг, то двете точки винаги ще лежат на дъгата на окръжността, независимо от местността: планини, море, хълмове и реки. И всички те ще съответстват на по-голямата част на Златното сечение от съответните разстояния, а именно 62 % от него.\nКакво означава това? Че култовите съоръжения датират далеч преди Евклид. Още в каменния век върху Земята била наложена геометрична мрежа. И тези знания били използвани съзнателно при строежа на светилища.\nОт Делфи на север е насочена идеално права линия, дълга 218,5 км, съединяваща четири крепости на викингите; минава край Берлин, пресича Алпите и от другата страна опира в Делфи, където всичко било посветено на бога Аполон. Интерес предизвиква и така наречения "апостолски" градус: Например Ватиканът е разположен върху 9-тия градус на Водолея, а върху месторазположението на Йерусалим се проектира магическият 10-ти градус на Рибите, свързан с изцеления.\nОще на древните било известно съществуването на шестнадесет "благи земи", седем от които са устойчиво привързани към своето място, а останалите девет са "плаващи". Устойчивите "благи земи" пулсирали понякога и се свивали до 20 километра в диаметър и се разширявали до 400 километра. Една от тези "благи земи" астролозите зороастрийци свързвали с южната част на Гърция, другата с Палестина и Синайския полуостров - с местата, където е проповядвал Исус Христос.\nДнес ние ползваме общоприетата система на географски координати, водещи началото си от Гринуичкия меридиан. Но според древните астролози истинският нулев меридиан се намира в Уралските планини: дължина 59 градуса и 54 минути. Тръгнем ли по него, ще видим отражението на космическите закони върху Земята и взаимовръзката между хората и местността, където са се родили и живеят. В "Изумрудни скрижали" на Хермес Трисмегист точно е дефинирана Вселената като система, в която всеки елемент се подчинява на основните й закони.\nНе по-малко интересно е древното учение Авеста, според което всяка точка от земната повърхност, всяка територия и район имат свое лице, своя съдба, своя функция и индивидуалност, определени от зодиакалните знаци и астрологическите характеристики на планетите.\nВъв всяка развита страна има 12 региона - Зодиак в миниатюра. Всеки от неговите знаци има своя функция; всеки град има своя особена роля на Земята и свой характер. А всичко това е отразено в характера и външността на хората.\nКато разделим земното кълбо на две по линията на истинския нулев меридиан, ще видим, че населението от западната половина придава особено значение на индивидуалността, на творческата самоизява, на разума. Те ценят личната свобода и стремежа да изпъкнат сред общата маса. В другата, източното полукълбо, жителите са причастни към колектива, духовното самоусъвършенстване и подсъзнанието, спазването на единни за всички закони, социална справедливост и миролюбие, преклонение пред красотата и природата.\nИ като послеслов бих попитал: защо у нас учените, добре запознати със "звездните пътища" и древните учения, до сега не са съставили подобни карти на България? Нима ние нямаме древни светилища и древни поселища?\nТагове: Витоша, Луна, душа, раса, Земя, светилища, хермес, цикъл, планети, фаетон, генетичен материал, ммиленов, нулев меридиан,\nOh, My Pure happiness. Или блаженото без...\nПред Великия пост\nмонополите в селското стопанство\n1. mariniki - разбира се, че имаме....\nи древни светилища... и древни поселища... учените знаят\nи и сигурна съм, че ще си свършат работата...\nчета те с удоволствие, мила Татяна..\n2. bven - На 1: Радвам се, че ме посещаваш, мила приятелко:))\nДано и учените имат повече кураж да публикуват истинските факти за българските земи и история, а не като великата Германия, в чиято история изобщо не се споменава Турската империя (по данни от интервю на германската актриса - от нашумелия сериал Великолепният век)! Така не се гради европейско общество, а его на велики народи и роби!\nМек и топъл снежен привет от Пловдив!\n3. bven - Има и още знания...\n4. bven - и още:\nКато разделим земното кълбо на две по линията на истинския нулев меридиан, ще видим, че населението от западната половина придава особено значение на индивидуалността, на творческата самоизява, на разума. Те ценят личната свобода и стремежа да изпъкнат сред общата маса.\nВ другата, източното полукълбо, жителите са причастни към колектива, духовното самоусъвършенстване и подсъзнанието, спазването на единни за всички закони, социална справедливост и миролюбие, преклонение пред красотата и природата.


Вие сте в: / Начало / „Етър-64” с изключителен обрат, обърна „амазонките” от 11:16 до 31:26!\nPrint Email Shortlink „Етър-64” с изключителен обрат, обърна „амазонките” от 11:16 до 31:26!\nОт admin на 08.05.2016 в Новини Важна първа стъпка към шампионската титла направиха хандбалистките на „Етър-64”, които взеха първа победа над „Свилентрад-ПУ” във финалния плейоф на шампионата. Успехът с 31:26 дойде след невероятен обрат в последните минути на етърки, които губеха до почивката с 11:16.\nИзключително трудно бе първото полувреме за великотърновки в ДКС „Васил Левски”, като гостенките водеха през цялото време. Етърки играха добре в защита, но в нападение направиха много пропуски. Изпуснаха три дузпи, удариха 6 гради, а бившата им вратарка Гери Александрова спаси още 5-6 положения.\n„Амазонките” поведоха с 3:5, а в 15-ата минута и с 5:7. Домакините намалиха до 9:10, но така и не успяха да изравнят резултата. Само след четвърт час игра Петя Кръстева бе заменена принудително заради контузия на коляното. От 25-ата минута след 11:12 хандбалистките на „Свиленград-ПУ” до края на полувремето нанизаха четири безответни гола и завършиха частта убедително с 11:16.\n„Виолетовите” излязоха мобилизирани през второто полувреме, но чак след 40-ата минута започнаха да стопяват пасива. „Етър-64” направи две серии с по 3 поредни гола и в 51-ата минута стигна най-после до 23:23. Съперникът отново поведе – 23:24 и това бе последното му водачество в мача. До края Деси Николова напълно затвори вратата, „болярките” бяха неудържими и нанизаха осем гола срещу само 2 за гостите, за да триумфират с финалната сирена с крайното 31:16.\nЗагубата на гостенките бе пред погледа на кмета на Свиленград, който дойде във Велико Търново, за да подкрепя своя отбор. Реваншът ще се играе на 22 май в Свиленград, а ако има трети мач, той ще е на 29 май пак във В. Търново.\n„Много ценна победа, да наваксваш такъв пасив до 40-ата минута и после да постигнеш такъв успех не се случва често в хандбала. Водени от лидерките Даниела Коцева и Соня Богданова целият отбор обърна нещата и заслужено спечели”, коментира президентът на клуба Атанас Атанасов.\n„Етър-64”: Николова, Павлова 2, П. Кръстева 1, Богданова 7, Коцева 4, Д. Иванова 5, Д. Кръстева 8 (М. Йорданова, А. Симеонова 4).


Ирини Зикидис – „П“ КАТО … ПАРИ – der SPUNK\nИрини Зикидис – „П“ КАТО … ПАРИ\n13. октомври 2020 Admin Лъчезарната глупост\nИмам няколко въпроса към авторите на детската книжка „В като вагина„, финансирана от Български хелзинкски комитет и Български фонд за жените /Bulgarian Fund for Women/:\n1) Има ли научни доказателства за твърденията, върху които вие смело стъпвате, представяйки ги за неоспорими факти: че не е задължително биологичният пол да съвпада с идентичностния? Моля за официална медицинска литература по темата, особено във връзка с главата „Кой менструира„, където се твърди, че човек без матка и менструация също може да бъде жена, стига да поиска да бъде такава;\n2) В глава „Феминизъм“ вие цитирате данни на ООН, според които „В света по-малко от 60% от момичетата завършват начално учлище“; „Всяка трета жена е преживяла насилие“, и „Над 750 милиона жени са били омъжени преди 18-тия си рожден ден„;\nАз също съм чела внимателно доклада на ООН и мога да бъда доста конкретна със статистиката: „В географско отношение Африка и двете Америки са регионите, в които жените са най-застрашени от убийство от интимен партньор или член на семейство. В Африка съотношението на жертвите на всеки 100 000 жени е 3.1, в Америка 1.6, в Океания 1.3, в Азия 0.9. Най-нисък е процентът в Европа, с 0.7 жертви на всеки 100 000 жени.“\nПовтарям – Европа е посочена като най-безопасното място за жените в света. А европейските страни с рязко увеличено насилие спрямо жените през последните години, любопитно съвпадат със страните с най-големи мюсюлмански малцинства. В тази връзка, каква е вашата позиция за обезправената роля на жената в редица мюсюлмански страни, предвид факта, че на страниците на книгата ви навсякъде е показана забрадена жена, очевидно мюсюлманка? Как бихте коментирали следните изключително тревожни тенденции:\n– В консервативните мюсюлмански страни и региони на планетата, където все още се практикува ‘убийство на честта‘, и където баща, брат или мъж може да заколи жената в семейството, само за това, че е излязла сама на улицата, са несравнимо по-опасни, а убийствата са в пъти повече от регионите с други култури.\nТоест, абсурдно е да се поставят под общ знаменател Афганистан и България, Пакистан и Испания, Судан и Германия, а белият мъж, заклеймен като насилник над жени, не може да стъпи на малкия пръст на насилника, принадлежащ към култура, в която жената официално не се счита за човек;\n– Какви ще бъдат последствията от наплива на няколко милиона мъже-мюсюлмани именно от държавите, в които убийствата на жени са неколкократно повече, отколкото в Европа? Има ли връзка между резкия ръст на криминалната хроника в западни държави, приели мигранти-мюсюлмани, чиито общности в по-голямата си част не се интегрират, а продължават да живеят изолирано и в унисон със собствените си традиции?\n– Ако представителите на малцинствата наистина са по-активни в практикуването на насилие над жените, какво правим с онези десетки фондацийки и НПО-та, усвоили солидни средства, за да защитават правата и културните особености на същите тези малцинства?\n– Не означава ли това, че определени организации безсрамно се възползват от смъртта и страданието на жените по света, обвинявайки „белия мъж християнин„, без никога да коментират кошмарната участ на жените от малцинствата или в някои мюсюлмански държави?\n3) В глава „Насилие“ вие твърдите, че всяка трета жена в България е жертва на насилие. Уви, фактите твърдят, че това е световната, а не българската статистика. Нещо повече, българската статистика от 2018 е категорична, че „Българите категорично не оправдават домашно насилие или подчинената роля на жената. 92% са категорични, че мъжът не може да удря жената. 89% не считат, че жената трябва да се подчинява на мъжа. Сред онези, които подкрепят подчиненост или насилие над жените, личат най-вече представители на малцинствени групи.„\n4) В глава „Равенство“ вие твърдите, че българската жена не е равнопоставена на мъжа и затова е жертва на насилие. Уви, това отново е много, много далеч от истината. Да започнем с това, че българското законодателство гарантира пълна равнопоставеност на жените и мъжете, и ги третира напълно еднакво във всички сфери на регулираните от правото обществени отношения. Те се ползват с еднакви граждански, политически, икономически, социални и културни права. Забраната за дискриминация на основата на полa е обща за целия български правен ред и е провъзгласена във всички области.\nНека ви дам и малко статистика – ако в Европейския Съюз мениджърите жени са 36%, спрямо 64% мъже, то в България те са 49% (само Латвия е преди нас). Мога ли да попитам, след като България очевидно се справя чудесно по този критерий, защо давате грешна информация? Няма да коментирам глава „Мастурбация“ и „Право на аборт“ по простата причина, че не симпатизирам на насърчаването на ранното сексуално узряване сред 5-6 годишни деца. Тази книга очевидно не цели някаква реална, медицинска и помощна информация в областта на сексуалното образование на подрастващите.\nНай-малко примитивният език, лексика и послания показват, че е насочена към 4-5-6 годишни деца. Също така от страница 4 става ясно, че тя цели единствено „промяна на нагласите„, а не реална помощ. Ето защо, ще се спра само на фактологията в тази книга. Ако я сравним с официално публикуваните данни, то тя е най-малкото ПОДВЕЖДАЩА, да не кажа грешна или лъжлива. Интересува ме на какво се дължи това – на умишлена манипулация или обикновено невежество?\nбългарски хелзинкски комитетирини зикидисислямислямизация на европамалцинствамюсюлманско насилиенасилие над женифеминизъм\nPrevious Post:Валентин Ив. Желев – РЕКВИЕМ ЗА ЕДИН ВРАГ НА НАРОДА\nNext Post:Наталия Андреева – СЕРИОЗНО ЗА ИСЛЯМА\n30. октомври 2021 в 14:46\nСпоред мен лъжите в това книжле се дължат на факта, че заможни педофили са сред спонсорите на подобни „проекти“ и те спешно се нуждаят от млада плът…\nЗащото проклетите деца растат прекалено бързо и така излизат от диапазона на сексуален интерес на бодрите и платежоспособни бойлавъри.\nРадост Даскалова – НИЩО НОВО 26. ноември 2021\nНЕОЛИБЕРАЛНИ СЪЛЗИЧКИ И СОПОЛКИ ОТ НЕТА 14. ноември 2021\nИРАНСКА РАПСОДИЯ 12. ноември 2021\nНаталия Андреева – КОРПУСЪТ НА ЕНИЧАРИТЕ 29. октомври 2021\nСтепан Поляков – СУЛТАНЪТ И БОЯТ С ПРЪЧКИ В АНАДОЛА 25. октомври 2021\nМилен Милушев – ПРОВОДНИК НА ДЖЕНДЪР ТОТАЛИТАРИЗЪМ 5. октомври 2021\nСтепан Поляков – СМЪРТТА /ПОЛИТИЧЕСКАТА/ НА АНГЕЛА 26. септември 2021\nРадост Даскалова – МОСЮ МЕЦЕНАТ И МАЛКАТА КОЛЕТ 21. септември 2021\nТАКТИКАТА НА РОЗОВИТЕ ПОСЕРКОВЦИ 21. септември 2021\nЗоран Михалков – „ПРАВОЗАЩИТА“ ПО МУТРЕНСКИ ОБРАЗЕЦ 24. август 2021\nВиолета Нешева за Милен Милушев – ПРОВОДНИК НА ДЖЕНДЪР ТОТАЛИТАРИЗЪМ\nЛъчезарната глупост (11)\nМъчители на словото (1)\nНаталия Андреева - КОРПУСЪТ НА ЕНИЧАРИТЕ 90\nРадост Даскалова - НИЩО НОВО 39\nИскра Луканова - СЦЕНАРИЯТ НА ГЛОБАЛИСТИТЕ 25\nИрини Зикидис - ОТ ПЪРВИЯ РЕД 23\nНЕОЛИБЕРАЛНИ СЪЛЗИЧКИ И СОПОЛКИ ОТ НЕТА 16\nИРАНСКА РАПСОДИЯ 13\nИрини Зикидис - ЛЪЧЕЗАРНАТА ГЛУПОСТ 8\nСтепан Поляков - СУЛТАНЪТ И БОЯТ С ПРЪЧКИ В АНАДОЛА 8\nМилен Милушев - ПРОВОДНИК НА ДЖЕНДЪР ТОТАЛИТАРИЗЪМ 8\nАнита Коларова - ФИЗИКА НА ...МУХАТА 7


Анелия готви Втора Сватба! СНИМКА: | Сензация - здраве и красота\nАнелия готви Втора Сватба! СНИМКА:\tОт Надя Колева на 29.08.2016Без коментар\tСподели във Facebook\nСъдбата даде важен знак на фолк дивата Анелия! Певицата хвана букета на сватба и според поверието, това означава, че тя ще е следваща булка!\nАнелия има един неуспешен брак с бизнесмена Коко Динев, от който се ражда единственото й дете – Ивон. През годините, откакто се разведе със съпруга си, фолк певицата имаше една- две по- сериозни връзки. Но от тях така и не се случи нещо по- сериозно. Може би защото бяха с по- млади мъже.\nПевицата обаче продължава да се надява, че може би някой ден ще си намери подходяща половинка. Анелия се притеснява, че вероятно плаши мъжете, тъй като винаги държи сама да се оправя с проблемите си.\nВ момента не е известно дали фолк дивата си има ново гадже, но преди известно време се шушукаше, че има нещо с Ники Михайлов. Вратарят посещаваше редовно участията й и двамата изглеждаха доста близки. Но дали е имало нещо повече, не е ясно.\nАнелия се зарече, че вече личният й живот ще е с по- голям приоритет пред работата, за да има повече време за близките си. А и да се посвети на някой мъж изцяло.\nАнелия, букет, булка, сватба\nАнелия готви Втора Сватба! СНИМКА: добавена от Надя Колева на 29.08.2016Всички статии от Надя Колева →\nИвет Лалова се жени за италиански лекоатлет\tАнелия и Гергана си простиха\tВампирска сватба! Иън Сомърхолдър се ожени за Ники Рийд\tАнелия следи изкъсо строежа на къщата си\tШок и ужас! Звездите без грим – стряскащата истина\tДжена и Наско обзавеждат семейното си жилище\tTweet


Casa Perfetta: Пълнозърнест хляб с мед!\nТова е хлебчето, което правеше компания на онази супа с леща и свинско от преди една-две публикации! Един от най-хубавите,вкусни и пухкави хлебчета, които съм правила! Тези от вас, които са работили с пълнозърнесто тесто знаят, че работата с него е по-деликатна и не винаги резултата е уау, ако се прекали с течността става една кална каша и вероятността да се получи нещо от кашата е почти нулева, но тук нещата са много различни, два пъти правен, два пъти страхотен хляб. Реших да ви го споделя отделно, защото наистина си заслужава и е в моят лист за сполучлив хляб.\n1 пак. суха мая DrOetker\n400 г топла вода\nВ малка купа сложете маята, 3-4 с.л. вода и щипка захар, разбъркайте и оставете на страна да се активира.\nПресейте двата вида брашно и солта, но това което остане във ситото не го изхвърляйте, а го прибавете към брашното, иначе ще изхвърлим полезната част от пълнозънестото брашно, разбъркайте добре да се смесят.\nИзползването на кухненски робот е голямо улеснение.\nСлагаме брашното в купата, добавяме меда и готовата мая.\nЗапочваме да бъркаме на бавен оборот и да наливаме водата, докато се получи меко тесто, не е задължително да се използва цялата вода. Въртим още няколко оборота за да се доумеси. Прехвърляме на плота и леко оформяме с ръце.\nПоставяме тестото в леко намаслена купа за 45-50 минути да втаса на топло.\nПодгответе си малка кексова форма с хартия за печене.\nСлед като тестото втаса, омесете леко и разстелете на правоъгълник, навийте на руло и оваляйте в овесените ядки.\nПоставете оформеното хлебче в подготвената форма, притиснете с ръка отгоре хляба и го изравнете да няма издатини, да стане равно отгоре, покрийте с фолио и оставете още 30-35 минути да втаса.\nПечете хляба 55-60 минути.\nПубликувано от Pavlina Petkova в понеделник, декември 01, 2014\nГабриела Георгиева 1 декември 2014 г., 6:52 ч.\nЕх, че вкусно хлебче. Пък и пълнозърнесто- ще го опитам и ще споделя впечатление.\nЧудесен нов месец, изпълнен с много усмивки и добро настроение.\nMilena Poptoleva 1 декември 2014 г., 8:26 ч.\nДостойна публикация за началото на прекрасния Декември....Чудесен хляб,Павлинче!\nСветлана 1 декември 2014 г., 8:49 ч.\nСтрахотен хляб, Поли! :) Ще се възползвам от рецептата и може да я пригодя за новата ми придобивка - пекарната. :)\nПрекрасен декември! Прегръдка!\ndi_ani 1 декември 2014 г., 9:00 ч.\nВпечатляващо начало на месеца, Поли, страхотно хлебче - обичам тази комбинация...\nЧудесни са новите ти предложения, а снимките - разкошни...\nМного комплименти за теб, поздрави за теб и хубава нова седмица!\nЖивка 1 декември 2014 г., 9:22 ч.\nПравя подобни хлябчета-любими са ми.Не съм слагала мед,но ще направя и по тази рецепта.\nDani B. 1 декември 2014 г., 12:14 ч.\nТолкова ми уютно и красиво при теб, че всеки път очаквам с нетърпение новото! Вълшебен декември! :)\nЛюси 1 декември 2014 г., 14:01 ч.\nЧудно хлебче, Поли! Много ми харесва и ме амбицираш да запретна ръкави и аз да направя едно такова "пухче' :) Благодаря за споделената рецепта :) Весел декември ти пожелавам\nDesislava Ivanova 1 декември 2014 г., 16:24 ч.\nЕ много хубаво хлебче /къде ми е лещата?/!Човек и да не е гладен,ще му се прииска да си хапне.Усмихнат и невероятен декември ти желая,Павлинка!Hugs!\nГергана Лазарова 1 декември 2014 г., 17:52 ч.\nИзглежда вълшебно... Ухае на дом, уют и топлинка. :)\nMy Candy Kitchen 2 декември 2014 г., 8:11 ч.\nО, заслужава си самостоятелна публикация, абсолютно! Чудесно е това хлебче! Прекрасен декември, Павлинче!\nТаня Донева 2 декември 2014 г., 19:59 ч.\nПрекрасен е, Поли! Нищо друго не ми трябва като има такова хлебче, може само малко масълце :)\ntillia 3 декември 2014 г., 19:04 ч.\nПравя и аз хляб с пълнозърнесто брашно, остава само да добавя мед. Павлинка, твоето е чудесно!\nДобре, на хляба другия път му давам и мед;) Щом твърдиш, че е чуден, аз ти вярвам. Снимките го доказват! Поздрави,Линче!\nРоси 4 декември 2014 г., 10:26 ч.\nИдеално хлебче,Линка,непременно ще го опитаме у дома,много ми харесва!Хубав декември да е!\nDani 4 декември 2014 г., 15:45 ч.\nОнази супа много я харесах!\nИ чудесна компания си ѝ намерила, Инка!