Мъдростта на Стив Джобс за бизнеса от Алън Кен Томас - Книги Онлайн от Napred.BG\nДори след смъртта му хората остават раздвоени относно Стив Джобс, съосновател на компанията Apple Inc. и познат на света като човека зад iMac, iPod, iPhone и iPad. За някои Джобс е човек, който промени света към по-добро, изобретател и предприемач, чието въздействие върху всекидневния живот е неизмеримо. За други Джобс е фалшив идол, символ на всичко погрешно в бизнеса, който държи картите твърде близо до себе си. Всички имат мнение за него.\nНо той невинаги е бил център на вниманието. Стивън Пол Джобс, роден в Сан Франциско през 1955 година, осиновен и отгледан от Пол и Клара Джобс, отказал се от следването си, открива, че липсата на висше образование пречи на пътя му в технологичния бизнес. В крайна сметка си намира работа в процъфтяващата фирма за видеоигри «Атари» и някъде по това време се запознава със Стив Возняк.\nНачалото е скромно. Джобс, Возняк и трети партньор на име Роналд Уейн основават компанията Apple през 1976 г. Година по-късно компютърът Apple II излиза на пазара с известен успех, но чак през 1984 г. рекламата, пусната по време на «Супербоул» по повод излизането на пазара на Macintosh, слага началото на първия от творческите и финансовите възходи на Apple. Според всички Джобс е гениален, но с него трудно се работи в творческо отношение, защото той е мотивиран от идеята, че колкото е по-прост дизайнът и колкото по-лесно се работи с продукта, толкова по-добре. Неговите неортодоксални идеи и амбиции в крайна сметка го принуждават да подаде оставката си в Apple сред разразилата се борба за власт между борда на директорите на компанията.\nТой напуска през 1985 година и като се има предвид цялата история на компанията, е показателно, че в негово отсъствие в Apple започва застой по отношение на иновациите и продуктите, докато двете нови бизнес начинания на Джобс полагат основата за по-късния му успех.\nВ случая с «Пиксар», която първоначално е малко подразделение за графичен дизайн под шапката на «Лукасфилм», Джобс купува фирмата за 10 милиона долара, като я продава двайсет години по-късно за 7.4 милиарда долара на «Дисни». С течение на времето компанията прави революция в анимацията, като началото е сложено с филма «Играта на играчките», а всяка година «Пиксар» излиза на пазара с нови успешни пълнометражни анимационни филми.\nВ компютърната компания NEXT, която Стив Джобс основава след напускането на Apple, визията на Джобс за компютъра като образователно средство се оказва в крайна сметка твърде скъпоструваща, за да постигне масов успех, но техническите предимства на хардуера и софтуера на компютъра изпреварват с години времето си, нещо, което дори Apple признава, като купува компанията през 1997 г. и така връща Джобс обратно.\nТака започва историята, която се знае от всички: първо е ред на iMac с неговия уникален компактен дизайн и «Техниколор» цветове. След това идва iPod-ът, който преобръща музикалната индустрия с главата надолу и слага началото на нова епоха и формат на дигиталните продажби на музика. iPhone и iPad доразвиват идеята за преносимост и достъпност, започната с iPod-a, като надминават всички очаквания, консолидират наследството на Джобс и повторното завръщане на Apple, нещо, което малцина са очаквали.\nПроучванията за тази книга и написването й бяха извършени на iMac, докато получавах текстови съобщения на айфона, който вибрираше на масата до мен. Приятелката ми пишеше на iPad в съседната стая, а свързан с компютъра ми iPod сваляше последните песни от iTunes. Написването и препрочитането на това изречение ме озадачи — отстрани изглеждах като някакъв обсебен от «култа към Mac» фен. Но след това си дадох сметка за две неща: че по-голямата част от деня прекарвам заобиколен от изделия, към чието създаване Стив Джобс има пряко отношение, и че не съм единственият в това привилигировано положение.\nНяма съмнение, че животът на хората се промени (дали за добро, или за лошо) с въвеждането на персоналния компютър в техния живот. Вземете една седмица и изчислете колко часа прекарвате в работа с компютъра, в слушане на музика от дигитален апарат или в използване на смартфон. Пряко или косвено Стив Джобс накара света да тръгне по пътя, който той искаше да поеме. Той може и да не беше изобретил лично много от устройствата и програмите, които еднозначно се свързваха с името Стив Джобс. Но геният му се изразяваше в това, че той разбираше и предусещаше какво искат хората, преди дори да са узнали, че съществува (в книгата има няколко цитата, които потвърждават точно това мнение).\nХенри Дейвид Торо е казал: «Искам да навляза в дълбините на живота и да изсмуча соковете му… да изкореня всичко, което не представлява живот… та когато дойде време да умра, да не се окаже, че не съм живял.» Ясно е, че когато Стив Джобс на 56-годишна възраст най-накрая губи битката си с рака на панкреаса, всички могат да си отговорят на въпроса дали е успял да изсмуче соковете на живота. Той продължи да ръководи Apple и човечеството към бъдещето почти до деня на смъртта си. Беше неповторим, но също така и потаен човек както като личност, така и като публична фигура на Apple Inc. Няма да се изненадате, че броят на интервютата, които е давал от 1976 г. насам, е ограничен. Това, което ме трогна обаче, както се надявам да трогне и вас, е колко много успя да изрази през краткия си живот. Неговата реч за началото на учебната година в университета «Станфорд» през 2005 г. може да се ползва и като литературен образец.\nКакто много хора вече посочиха, много рядко се случва един човек да представлява публичното лице на една компания, така както Стив Джобс представляваше Apple. Може би затова толкова много хора приеха така лично новината за неговата смърт. Не само затова, че той беше особено щедър човек (както ще се убедите от книгата). Не е заради това, че продуктите на Apple са съвършени (не са, ще научите и това от книгата). Може би защото през последните десет години ние разчитахме на Стив да ни покаже какво ни предстои, да ни покаже накъде вървим и какво ще ни е нужно, за да стигнем там. Може би заради това всички подсъзнателно му бяхме фенове, без значение дали искаме да си го признаем, или не.\nАкциите на Apple временно паднаха след новината за смъртта му и на мен ми се иска да мисля, може би малко романтично, че за пръв път през това десетилетие настъпи един кратък момент, в който светът, внезапно изпаднал в несигурност за бъдещето, се препъна, правейки първите си крачки без него.\n«Започнахме с много идеалистичен подход — че да правиш нещо с най-доброто качество и да го правиш както трябва от първия път наистина би било по-евтино, отколкото да се връщаш и да го правиш отново.»\nНюзуик, 1984 г.\n«Силиконовата долина по онова време в по-голямата си част представляваше една овощна градина с кайсиеви дървета и сливи и беше истински рай. Спомням си, че въздухът беше кристалночист и човек можеше да види от единия край на долината до другия.»\nза израстването в Силиконовата долина в началото на 60-те. Смитсоновия институт, 1995 г.\n«В един момент разбрах, че всичко това е човешко творение, а не някаква магия, която се появява от нищото, и че тези неща се развиват по свои собствени вътрешни закони. Така придобих значителна доза самоувереност, защото разбрах, че човек е в състояние да разбере сложни на пръв поглед неща от заобикалящата го действителност, като не спира да търси и да се учи. Моето детство ми помогна много в това отношение.»\nСмитсоновия институт, 1995 г.\n«Когато най-накрая показахме настолния Macintosh на събранието на акционерите, всички в залата го посрещнаха с петминутни овации. Невероятното за мен беше, че виждах на първите няколко реда екипа на Mac. Все едно никой не можеше да повярва, че наистина сме го завършили. Всички започнаха да плачат.»\nсп. Плейбой, 1985 г.\n«Обикновено са нужни десет години и 100 милиона долара, за да започне един символ да се свързва с името на една компания. Предизвикателството за нас беше как да се сдобием с едно малко бижу, което да няма име и което да можем да сложим на продуктите си.»\nиз интервю от 1993 г. за прочутото лого на Apple\n«Бях на паркинга, готов да запаля колата, и си помислих, ако това е последната ми нощ на тази Земя, на бизнес среща ли искам да я прекарам, или с тази жена? Притичах през паркинга и я попитах дали би вечеряла с мен. Тя каза да, отидохме в града и оттогава сме заедно.»\nза това как е срещнал жена си, Лорийн, Ню Йорк Таймс, 1995 г.\n«Хората, които построиха Силиконовата долина, бяха инженери. Те се научиха на бизнес и на много други неща, но истински вярваха в това, че ако работят упорито с други умни и творчески настроени хора, биха могли да разрешат повечето от проблемите на човечеството. Аз също истински вярвам в това.»\nсп. Уайърд, 1996 г.\n«Едно от нещата, които направих, като се върнах в Apple преди десет години, беше да предам в музея на Станфорд цялата документация и всичките стари машини; позачистих паяжините, така да се каже, и си рекох: Нека да не гледаме повече назад. Сега става дума за това какво ще се случи утре.»\nот конференцията «D5: All Things Digital», 2007 г.\n«Още от самото начало в Apple по някакво щастливо стечение на обстоятелствата, се случи така, че ние бяхме на подходящото място в подходящия момент.»\n«Бях на вечеря в Сиатъл в къщата на Бил Гейтс преди две седмици. И двамата отбелязахме, че в един момент с него сме били най-младите в бизнеса, а сега сме патриарсите.»\n«И така, ние отидохме в Atari и им казахме: Ей, имаме едно изумително нещо, което даже е направено с ваши части, какво ще кажете да ни спонсорирате? Или ще ви го дадем. Просто искаме да го направим. Плащайте ни заплата и ще дойдем да работим за вас. Atari отвърнаха: Не. След което отидохме при Hewlett-Packard и те казаха: Нямаме нужда от вас. Вие още колеж не сте завършили.»\n«Аз мисля, че това е началото на нещо много голямо. Понякога първата крачка е най-трудната и ние току-що я направихме.»\n«Аз съм късметлия — още в началото на живота си открих това, което обичам да правя.»\n«Със съоснователя на Apple Стив Возняк много харесваме поезията на Боб Дилън и сме прекарали доста време да я обсъждаме. Ето това беше Калифорния. Можеше да си набавиш ЛСД директно от Станфорд. Можеше да спиш през нощта на брега с приятелката си. Калифорния ти дава възможността да експериментираш, тя отваря врата към нови възможности.»\n«Не може просто да питаш купувачите какво искат и чак тогава да им го дадеш. Докато го изработиш, те вече ще искат нещо ново.»\nИнк, 1989 г.\n«Качеството е по-важно от количеството. По-добре е да отбележиш един хоумрън, отколкото да превземеш две бази наведнъж.»\nсп. Бизнесуийк, 2006 г.\n«Apple притежава много предимства, но аз мисля, че ако не отделяме достатъчно внимание, компанията може… може… Опитвам се да намеря точната дума… Може да загине.»\nТайм, 1997 г., при завръщането си в Apple като главен изпълнителен директор.\n«Спасението за Apple не е да намали разходите си. Спасението за Apple е да направи нововъведения, за да се измъкне от сегашното си затруднено положение.»\nApple Поверително 2.0: Пълната история на най-колоритната компания в света (2004) от Оуен В. Линзмайър.\n«Това е една от моите мантри — яснота и опростеност. Простото може да бъде по-трудно от сложното. Трябва много упорито да работиш, за да прочистиш мисленето си така, че да създадеш нещо просто. Но в края на краищата си заслужава, защото веднъж озовеш ли се там, можеш да местиш планини.»\nсп. Бизнес уийк, 1998 г.\n«Знаете ли, ние не вярваме, че Mac ще превземе 80 процента от пазара за персонални компютри.»\n«Не можеш да предвидиш какво ще се случи, но можеш да усетиш посоката, в която вървиш. И това е най-близкото, до което можеш да достигнеш. След това отстъпваш назад, за да не пречиш, и нещата просто оживяват пред теб.»\nсп. Ролинг Стоун, 1994 г.\n«Ние рискуваме с нашата визия, но по-скоро бихме правили това, отколкото да копираме нечий чужд продукт. Нека другите компании да го правят. Нас винаги ни води следващата мечта.»\nИзвадка от интервю при излизането на Macintosh, 1984 г.\n«Бъди мярка за качество. Някои хора не са свикнали със среда, в която съвършенството е стандарт.»\n«Ако авторското право изчезне, ако патентите изчезнат, ако защитата на интелектуалната собственост ерозира, тогава хората ще спрат да инвестират. Това вреди на всички.»\nсп. Ролинг Стоун, 2003 г.\n«Ние не създаваме просто компютър, ние създаваме компания.»\nсп. Ескуайър, 1986 г.\n«Apple не е компания, която разполага с най-многото ресурси в света. Ние успяваме, като много внимателно подбираме на какъв продукт да заложим… ние функционираме като стартираща компания. Ние сме най-голямата стартираща компания на планетата.»\nОт конференцията «D8: All Things Digital», 2010 г.\n«Ако «Мерцедес» правеха велосипеди или хамбургери, или компютри, не мисля, че щеше да им е от полза да сложат логото си на тези продукти. Също не мисля, че Apple ще спечели, ако сложи името си на автомобил. И просто защото целият свят е тръгнал да се дигитализира — телевизия, аудио и всичко останало — не значи, че има нещо лошо в това да си в компютърния бизнес. В компютърния бизнес има място за всички.»\nсп. Форчън, 1998 г.\n«Много е важно във всяка технологична компания да властва културата на продуктова ориентация. Много компании имат много знаменити инженери и умни хора. Но те в края на краищата имат нужда от една гравитационна сила, която да ги държи всички заедно. В противен случай се стига до това безброй чудесни технологични изработки просто да се носят из Вселената.»\nсп. Нюзуик, 2004 г.\n«Аз мисля, че спасението не е в драстичните мерки, а е в това да се изобретява. Така поне Apple извоюва славата си и така Apple може да си я възвърне.»\nУолстрийт уийк, 1996 г.\n«Не можеш да погледнеш назад и да си казваш: Боже, колко ми се иска да не бяха ме уволнили, колко ми се иска да бях там, колко ми се иска това и онова. Това няма значение. Затова нека да изобретяваме утрешния ден вместо да се тревожим какво се е случило вчера.»\n«Системата е, че няма система. Това не означава, че при нас няма процес. Apple е много дисциплинирана компания и ние имаме страхотни технологични процеси. Но тук не става въпрос за това. Просто процесът те прави по-ефикасен.»\n«Когато се върнах, тук се правеха 15 различни продукта. Беше невероятно. Човек не можеше да реши какво да си купи. Започнах да разпитвам и никой не можеше да ми даде обяснение.»\nПри завръщането си в Apple\n«Моделът за купуване на музика чрез абонамент се провали. Мисля, че и Второто пришествие да пуснеш чрез абонамент, пак няма да се купува.»\n«Винаги съм искал да притежавам и да контролирам първичната технология във всичко, което правим.»\nБизнес уийк, 2004 г.\n«Понякога се налага да се вземат много трудни решения. Като например решението да сложим край на бизнеса с клониране. Ако погледнем назад, това беше умна идея, но получавали ли сте някога смъртни заплахи? Беше страшно.»\nПо повод сериозните промени, които е предприел при завръщането си в Apple като главен изпълнителен директор.\n«Аз мисля, че ако направиш нещо и то се окаже много добро, то трябва да се опиташ да направиш друго забележително нещо, не да се задържаш върху първото прекалено дълго. Просто разбери какво следва.»\nMSNBC, 2006 г.\n«Просто избягвайте да го държите по този начин.»\nИз личен имейл до клиент, който има оплаквания относно приемането на антената на току-що пуснатия в продажба нов iPhone 4, при който се наблюдава, че обажданията прекъсват, ако потребителят хване телефона отстрани за металната лента\n«Аз мисля, че да създадеш една компания е най-трудното нещо, това изисква най-убедителните ти умения, за да наемеш възможно най-добрите хора, да ги караш да работят и да се надяваш, че ще дават най-доброто от себе си.»\nОт конференцията «D5: All Things Digital»\n«Преди бях най-младият на срещите, на които присъствах, сега обикновено съм най-старият. И колкото повече остарявам, толкова повече се убеждавам, че мотивацията има най-голямо значение.»\n«Аз мисля, че е много трудно за една компания да прави всичко. Животът е сложен.»\n«Има маратонки, които струват повече от един iPod.»\nВ отговор на въпрос за цената на iPod от 300 долара, Нюзуик, 2003 г.\n«Е, вие ни познавате. Ние никога не говорим за бъдещите си продукти. Имахме една фраза в Apple: Не е ли смешно — кораб, който пропуска вода от тавана… Не искам да променям това. Наистина не мога да кажа нищо.»\nОтносно предоставянето на повече информация за бъдещия iPod, Ей Би Си Нюз, 2005 г.\n«Не мисля за пазарни дялове, мисля как да направя най-добрия персонален компютър в света и ако постигна това, смятам, че нашият пазарен дял ще се увеличи.»\nСи Ен Ей, 1999 г.\n«За мен компанията е едно от най-невероятните човешки изобретения.»\n«Много компании предпочетоха да направят съкращения и може би за тях това е било най-правилното нещо. Ние избрахме различен път. Нашето убеждение е, че ако продължаваме да предлагаме страхотни продукти на клиентите, те ще продължават да си отварят портфейлите.»\n«Не че Microsoft бяха толкова гениални или умни, като изкопираха Mac, просто Mac беше една лесна мишена в продължение на 10 години. Това беше проблемът на Apple: Вече не бяха уникални.»\n«Ако аз ръководех Apple, щях да изстискам всичко, което може да се вземе от Mac, и след това щях да се заема с правенето на следващото велико нещо. Войната между персоналните компютри приключи. Край. Microsoft победи много отдавна.»\nсп. Форчън, 1996 г.\n«За да превърнеш интересните идеи и новите технологии в една компания, която да продължи да създава нови продукти в продължение на годините, се изисква много дисциплина.»\n«Как можеш да внушиш на хората, че се намират в среда, в която от тях се очаква да дават само най-доброто? Не го пише в наръчника на служителя. Това е безсмислено. Има значение само продуктът, който е резултат от работата на една група. Продуктът казва много повече от това, което излиза от устата или изпод писалката ти.»\n«Разбрах също, че най-добрите компании обръщат внимание на естетиката. Те отделят допълнително време да разположат нещата графично и да ги пропорционират, по всичко личи, че това им носи резултати. Искам да кажа, че освен функционалните ползи естетиката изразява начина, по който самите те се възприемат, тяхното чувство за дисциплина в инженерството, как ръководят компанията си, и т.н.»\nИнк., 1989 г.\n«Клиентите ни считат, че тази цена е добра. Ние се опитваме да се конкурираме с пиратството — опитваме се да издърпаме хората далеч от пиратството и им казваме: Можете да си купите тези песни легално на добра цена. Но ако цената се повиши много, те пак ще се обърнат към пиратството. Тогава всички губят.»\n«HD революцията свърши, случи се. HD победи. Всички искат HD.»\nИз програмната реч на специално събитие в Apple, 2010 г.\n«Много хора не могат да се примирят с факта, че не произвеждаме продукти за корпоративния пазар. Но това е все едно да питаш защо GAP не произвежда костюми. Добре, ние също не произвеждаме обувки за голф.»\nсп. Форчън, 2000 г.\n«Ако знаех по-рано в бизнеса това, което зная сега, вероятно щях да направя някои неща много по-добре, отколкото тогава, но и сигурно щях да направя някои неща много по-зле. И какво от това? Много по-важно е да си ангажиран с настоящето.»\n«Ако имаш 20 тухли, можеш да ги сложиш на земята и така ще имаш 20 тухли на земята. Или можеш да ги наредиш една върху друга, за да започнеш да строиш стена.»\n«Ние наемаме хора, които искат да правят най-добрите неща в света.»\n«Ама как сме го патентовали само!»\nПри представянето на iPhone, Макуърлд, 2007 г.\n«Давай най-доброто от себе си във всяка работа. Не спи! Успехът генерира повече успех, така че бъди гладен за него. Назначавай добри хора, които се стремят към съвършенство.»\n«Вие произвеждате едни от качествените продукти в света, но правите и много боклуци. Разкарайте боклуците.»\nАдресирано към Найк\n«Имаше много хора в Apple и в системата на Apple, които играеха следната игра — «за да спечели Apple, Microsoft трябва да загуби». И беше много ясно, че от това нямаше нужда, защото Apple не можеше да спечели срещу Microsoft. Това изобщо не беше нужно. Apple трябваше да си спомнят кои са, защото бяха забравили.»\n«Работата ми не е да съм добър с хората. Работата ми е да ги правя по-добри.»\n«За да наема някого на по-старша позиция, най-важна е компетентността. Хората трябва задължително да са умни. Но истинският въпрос, който стои пред мен, е дали ще се влюбят в Apple. Защото, ако се влюбят в Apple, всичко останало ще се нареди от само себе си.»\nсп. Форчън, 2008 г.\n«Това не е моноспектакъл.»\n«Основната ми работа тук в Apple е да се погрижа стоте най-добри служители да са изключителни. Всичко останало ще се нареди от само себе си…»\nсп. Тайм, 1999 г.\n«Аз искрено вярвам в даването на равен старт, а не в уравниловката. Не вярвам в уравниловката, защото за съжаление животът не е такъв. Светът щеше да е много досадно място, ако беше така.»\nНаградите «Смитсониън» на сп. Компютър уърлд, 1995 г.\n«Склонни сме да свеждаме реалността до символи, но Супермен отдавна не съществува. Днес начинът да постигнеш нещо значимо е да работиш в екип.»\n«Моят бизнес модел са «Бийтълс». Те са били четири момчета, които са държали негативните си страни под контрол. Балансирали са се един друг и общото е било много повече от сумата от отделните части. Ето така виждам аз бизнеса, великите неща никога не се правят от един човек, те се правят от група хора.»\n60 минути, 2003 г.\n«Разбирам, че всички харесват символите, но е много смущаващо, когато се пишат статии за мен, защото по този начин се пренебрегват много хора.»\n«Някои казват: «Господи, ако Джобс го премаже автобус, Apple ще попаднат в затруднено положение.» И знаете ли, няма да е празник, но в Apple наистина има много способни личности и бордът на директорите ще има богат избор кого да назначи за главен изпълнителен директор.»\n«Хората, които вършат работата, са движещата сила, която стои зад Macintosh. Моята работа е да им осигуря пространство, да се погрижа за останалата част от организацията, така че да не им се създават проблеми.»\n«Нещата, които съм направил в живота си, нещата, които правим сега в Pixar, това са отборни спортове. Това не са неща, които се правят от един човек.»\nЧарли Роуз, 1996 г.\n«Иновацията е това, което отличава лидера от последователя.»\n«От време на време се появява революционен продукт, който променя всичко. Цяло щастие е за човек поне веднъж в кариерата си да работи върху един от тях… В Apple бяха големи късметлии, защото имаха шанса да направят няколко такива.»\nОт съобщението за пресата, свързано с представянето на новия iPhone, 2007 г.\n«Всички искат да имат MacBook Pro, защото той е върхът.»\nСъбрание на акционерите на Apple, 2006 г.\n«Смятаме, че това е най-големият напредък в анимацията, откакто Уолт Дисни направи Снежанка преди 50 години.»\nсп. Форчън, 1995, за «Играта на играчките».\n«Apple е единствената останала компания на пазара, която продължава да изработва целия уред — хардуера и софтуера. Резултатът от това е, че Apple може да реши да направи компютър, който е изключително лесен за ползване, и това е безценно качество, когато преследваш потребителите.»\n«iMac за 1299 долара е компютърът на следващата година, а не миналогодишен компютър за 999 долара.»\nПри представянето на първия iMac компютър, 1998 г.\n«Нещата не допират до поп културата или до това да подведеш хората и да ги убедиш, че искат нещо, което те всъщност не искат. Ние решаваме какво искаме.»\n«Наистина е трудно да проектираш някакъв продукт, като използваш фокус групи. Много пъти хората не знаят какво искат, докато не им го покажеш.»\n«Творчески период като този продължава може би само едно десетилетие, но то може да е златно, ако знаем как да го управляваме.»\nСлед пускането в продажба на iMac, сп. Форчън, 2000 г.\n«Това, което искаме да направим, е да създадем продукт, надскочил времето си, който да е много по-съвършен от всеки мобилен апарат, съществувал някога, и в същото време да е супер лесен за използване. Ето това е iPhone. Ясно е, нали? Така че ние ще преоткрием телефона.»\n«Иновациите нямат нищо общо с това колко пари даваш за проучвания. Когато Apple създаде Mac, IBM изразходваха поне 100 пъти повече пари за проучвания. Въпросът не опира до парите. Всичко зависи от хората, с които разполагаш, как ги ръководиш и колко добре разбираш нещата.»\n«Това беше страхотно предизвикателство. Да създадем телефон, в който всички да се влюбим.»\n«Колкото повече знаем за човешкия опит, толкова по-добър дизайн ще създадем.»\n«Креативността означава просто да свързваш нещата. Когато попитате един изобретател как е направил определено нещо, той би се почувствал малко гузен, защото всъщност не го е направил, просто го е видял. След известно време то става очевидно. Защото той е успял да свърже опита, който е натрупал, и от това е синтезирал нещо ново.»\n«Трябва да казваме «не» на хиляди неща, за да сме сигурни, че не сме на грешен път и че не се опитваме да правим прекалено много наведнъж. Винаги мислим за нови пазари, но само като казваме «не», можем да се концентрираме върху нещата, които са наистина важни.»\n«Да вземем например монтажа на видеоматериал на настолен компютър. Не бях получавал и една заявка от някого, който да иска да монтира филми на компютъра си. Сега обаче като видят това, хората възкликват: Господи, страхотно е.»\n«Рядко се среща художник на възраст 30 или 40 години, който да е създал нещо изумително.»\n«Хората си мислят, че това е просто опаковката, че на дизайнерите им се дава една кутия и им се казва: Направете я да изглежда добре. Не е това. Дизайнът не е просто как едно нещо изглежда и как го усещаш. Дизайнът е как това нещо работи.»\nНю Йорк Таймс, 2003 г.\n«Продуктите бяха пълна отврат. Нямаше нищо секси в тях.»\nЗа състоянието на Apple точно преди завръщането му от Бизнес Уийк, 1997 г.\n«Продължаваш да изобретяваш и да правиш още по-добри неща. Но ако човек винаги иска да има най-последното и най-хубавото, трябва да си купува нов iPod поне веднъж в годината.»\n«Опитваме се да създаваме прекрасни продукти за хората и заради убежденията си имаме куража да кажем: Не мислим, че от това ще излезе един добър продукт и затова ще го зарежем и ще почнем наново. Това е нещото, заради което ни плащат много от нашите клиенти.»\n«Ако си дърводелец и правиш красив скрин с чекмеджета, няма да заковеш на гърба му парче шперплат, въпреки че ще гледа към стената и никой няма да го види. Ще знаеш, че е там и затова ще сложиш красиво парче дърво и на гърба на скрина. За да спиш спокойно през нощта, трябва всичко да е изпипано докрай.»\n«Иновациите идват от хора, които се срещат по коридорите или се чуват по телефона в 10:30 вечерта заради нова идея или пък защото са осъзнали нещо, което изцяло променя начина им на мислене за даден проблем.»\n«Не приемайте всичко толкова насериозно. Ако искате да изживеете живота си креативно, като творец, не се обръщайте назад. Трябва да притежавате волята да обърнете гръб на това, което сте правили, и на човека, който сте били.»\n«Ние подготвяме нови продукти и никога не знаем дали ще харесат на хората така, както се харесват на нас. Най-вълнуващото нещо е чувството на гадене в стомаха ти в дните, предхождащи такива събития.»\nCNBC, 2007 г.\n«Понякога, когато създаваш нещо ново, правиш грешки. Най-добре е бързо да ги признаеш и да се заемеш с подобряването на другите си нововъведения.»\n«Вземете iPhone например. Имахме различен дизайн за кутията му почти до момента, в който вече беше твърде късно да се променя. Само че аз се появих един понеделник и казах: «Това не ми харесва. Не мога да се насиля да го заобичам. Това е най-важният продукт, който сме правили.» И натиснахме копчето за рестартиране.»\nFortune, 2008 г.\n«Дизайнът на Mac не засягаше само външния вид, въпреки че го имахме предвид. Основно се отнасяше към това как ще работи. За да конструираш нещо много добре, трябва наистина да го разбираш отвътре.»\n«Няма друга компания, която може да направи MacBook Air, и причината за това е, че ние контролираме не само хардуера, но и операционната система. Близкото взаимодействие между хардуера и операционната система е това, което ни позволява да го направим. Между Windows и лаптопа на Dell такова взаимодействие няма.»\n«Трябва да започнете от опита на потребителите и да вървите назад към технологията, а не обратното.»\nСветовната конференция на Apple за девелопъри, 1997 г.\n«Бизнесът с настолни компютри е мъртъв. На практика не се правят никакви разработки. «Майкрософт» доминира с незначителни нововъведения. Това е краят, Apple загуби. Пазарът за настолни компютри навлиза в тъмните си векове и ще бъде там в следващите десет години или поне до края на това десетилетие.»\n«Наистина са премислили всичко от край до край. Свършили са страхотна работа при конструирането на тези перални и сушилни. Те ме впечатляват много повече от който и да било високотехнологичен продукт в последните години.»\nЗа Miele, германска компания за производство на висококачествени домашни уреди, сп. Уайърд, 1996 г.\n«На кого му е притрябвал писец. Взимаш го, слагаш го настрани и после го губиш. Ужасно. На никого не му е притрябвал писец.»\n«Приготвили сме някои наистина готини неща, но не говорим за тях.»\n«Единственият проблем на «Майкрософт» е, че нямат вкус, абсолютно никакъв вкус… Явно звуча разстроено, но това не е заради успеха на «Майкрософт», аз нямам проблем с успеха им, до голяма степен те са си го заслужили. Имам проблем с това, че наистина правят продукти трето качество.»\nОт документалния филм на PBS The Triumph of the Nerds «Триумфът на зубърите» 1996 г.\n«Казах му, че вярвам във всичко, което съм казал, но че не е трябвало да го правя публично достояние.»\nЗа извинението към Бил Гейтс по повод критиката по адрес на «Майкрософт» в документалния филм «Триумфът на зубърите», 1996 г.\n«Никой не се е опитал да ни погълне откакто съм тук. Сигурно защото се страхуват от вкуса ни.»\n«С нашата технология, използвайки обектноориентираното програмиране, трима души в гараж могат да направят много повече от това, което правят двеста души в «Майкрософт».»\n«Бил Гейтс щеше да е по-широко скроен човек, ако на младини беше опитал наркотици поне веднъж или беше отишъл в ашрам.»\nНю Йорк Таймс, 1997 г.\n«За съжаление хората не се бунтуват срещу «Майкрософт». Те просто не знаят кое е по-добро.»\n«И двамата сме имали невероятния късмет да имаме най-добрите партньори, с които сме създали компаниите си, и да привлечем най-добрите хора. Искам да кажа, че всичко постигнато в «Майкрософт» и Apple е направено от удивителни хора, никой от които не стои днес тук.»\n«Виждал съм демонстрациите по интернет как чрез Zune можеш да намериш друг човек и да му дадеш песен, която той или тя могат да слушат три пъти. Отнема страшно много време. Докато преминеш през всичко това, момичето вече ще е станало и ще си е тръгнало. По-лесно ще е да си махнеш едната слушалка от ухото и да я сложиш на нейното. Така ще сте свързани с половин метър кабел.»\nЗа съперничеството между iPod и Zune на «Майкрософт»\n«Проблемът с манията по създаване на толкова много нови интернет компании не е, че твърде много хора създават компании, а че голяма част от тях се отказват. Това обаче е разбираемо, защото има много моменти, пълни с отчаяние и агония, когато се налага да уволняваш хора, да се отказваш от различни неща и да попадаш в трудни ситуации. Тогава разбираш кой си и какви са ценностите ти.»\n«Това е като да дадеш чаша ледена вода на някого в ада.»\nЗа това, че iTunes е един от най-големите разработчици на софтуер за операционната система на Windows, конференцията «D5: Ail Things Digital», 2007 г.\n«Те безсрамно ни копират.»\nЗа разработваната от «Майкрософт» операционна система Vista, CNET News, 2005 г.\n«Започнали са да правят бутоните си във формата на кръг и така заблуждават потребителите, като ги карат да си мислят, че това е като нашето колелце за кликване. Ние създадохме този език. Те се опитват да го копират, без обаче да го разбират.»\nЗа компаниите, които създават имитации на iPod, Ню Йорк Таймс, 2003 г.\n«Когато се появиха интернет и Напстър, хората от музикалния бизнес не знаеха какви изводи да си направят от това. Много от тях не използваха компютри, нямаха имейл и всъщност не знаеха какво е Напстър в продължение на години. Бяха ужасно бавни в реакцията си. Всъщност много от тях все още не са реагирали.»\n«Инженерството отдавна е изчезнало от компаниите за персонални компютри. В компаниите за битова електроника не разбират от софтуер. Затова в никоя друга компания не могат да бъдат направени продуктите, които се правят в Apple. Apple е единствената компания, която събира всичко под един покрив.»\n«Отношенията между екипа на Mac в «Майкрософт» и Apple бяха наистина чудесни. Това бяха едни от най-прекрасните взаимоотношения между девелопъри.»\n«Когато тези хора продадат бизнеса си, дори да станат баснословно богати, те лишават себе си от едно от най-ценните преживявания в живота си. Без него те не могат да осъзнаят какви са ценностите им и как да опазят спечелените си пари за в бъдеще.»\n«Apple и Dell са може би единствените в тази индустрия, които правят пари. Dell го правят, защото са се превърнали в Wal-Mart. А ние успяваме благодарение на иновациите.»\n«Тази история е невероятна. В нея има кражба, има купуване на крадена собственост, има изнудване. Сигурен съм, че някъде в нея се крие и секс. Някой трябва да направи филм от това.»\nЗа обстоятелствата около намирането на прототипа на iPod в един бар и публикуването на историята в онлайн блога Gizmodo, от конференцията «D8: All Things Digital», 2010 г.\n«Приятелите ни на север харчат по пет милиарда долара за проучвания, а всъщност всичко, което правят, е да копират Apple и Гугъл.»\nЗа «Майкрософт» по време на световната конференция на Apple за девелопъри, 2006 г.\n«Япония е много интересна. Някои хора смятат, че японците копират неща. Аз вече не мисля така. Мисля, че това, което правят, е да преоткриват неща. Те се заемат с нещо и го изучават, докато го разберат напълно. В някои случаи го разбират по-добре и от първоначалния му създател.»\n«Майкрософт имаха две основни цели през последните десет години. Едната беше да изкопират Mac, а другата да повторят успеха на Lotus с таблиците — на практика неща от сферата на приложенията. В продължение на тези десет години Майкрософт постигна и двете цели. И в момента те са напълно объркани.»\n«Бил създаде първата софтуерна компания, преди който и да е в индустрията да разбере какво всъщност означава софтуерна компания. И това беше нещо велико. Наистина велико.»\nЗа Бил Гейтс, от конференцията «D5: All Things Digital», 2007 г.\n«Вие ме взимате за някакъв арогантен шибаняк, който си мисли, че стои над закона, и за мерзавец, който не е наясно с фактите.»\nОтговор на въпрос на репортер на Ню Йорк Таймс за здравето на Джобс, 2008 г.\n«Това е същото, както когато IBM премахнаха много от иновациите в компютърната индустрия — преди да се появят микропроцесорите. Рано или късно Майкрософт ще се провалят и ще се появят нови неща. Но докато това стане, докато не се случи фундаментална промяна в технологията, това е краят.»\nУайърд, 1996 г.\n«Световната мрежа няма да промени света, със сигурност не и в следващите десет години. Тя ще помогне на света да се разрасне.»\n«За мен най-вълнуващото нещо в областта на софтуера е интернетът и една от причините за това е, че никой не го притежава. Безплатен е за всички и е нещо като персоналния компютър в първите му дни.»\nУолстрийт уийк, 1995 г.\n«Ще ви изпопадат ченетата.»\nЗа първия NeXT компютър, Ню Йорк Таймс, 1989 г.\n«Компютърът е първото нещо, появило се след книгите, което може да общува с теб до безкрайност, без да те съди.»\n«Потребителите не могат да предвидят какво може да направи технологията.»\n«Обичам нещата, които премахват йерархията и доближават индивида до нивото на организацията и малките групи до нивото на големите, които притежават много по-големи ресурси. Световната мрежа и интернет правят това възможно. Много е впечатляващо.»\n«Компютърът е най-невероятният инструмент, който сме виждали. Може да се превърне едновременно в устройство за писане, комуникационен център, суперкалкулатор, съставител на планове, класьор и артистичен инструмент само като му се дават нови инструкции или софтуер, с които да работи. Няма друг такъв инструмент с мощността и гъвкавостта на компютъра.»\n«Възрастните хора сядат и питат: Какво е това?, докато малкото момче пита: Какво мога да направя с него?»\n«Мисля, че в основата си ние, хората, сме създатели на инструменти и компютърът е най-забележителният инструмент, който сме създали. Прозрението, до което много от нас стигнаха през 70-те, беше свързано с това колко е важно да се постави този инструмент в ръцете на отделния човек.»\n«Стигнали сме до момента, в който всичко е компютър под една или друга форма. Какво от това, нали? Какво толкова, ако в едно нещо има вграден компютър. Няма значение. Това е, което е. Как го използваш? Как клиентът подхожда към него? Кого го интересува вече какво има вътре?»\n«Хората по рождение са изобретатели. Понякога те използват инструментите по начин, за който техният създател никога не се е сещал.»\n«Мисля, че помогна на хората по света да станат по-близки и ще продължи да го прави. Всяко нещо си има недостатъци, всяко нещо си има непредвидими последици. Най-разрушителната технология, която някога съм виждал, е телевизията, но пък, от друга страна, телевизията в най-добрия си вид е нещо великолепно.»\n«Най-вълнуващите неща, които се случват днес, са свързани с обектно ориентираното програмиране и световната мрежа. Световната мрежа е интересна по две причини. На първо място — среща се навсякъде. Световната мрежа ще има свободен сигнал навсякъде. Всяко нещо, което е вездесъщо, става интересно. Второ, не мисля, че «Майкрософт» някога ще успеят да получат пълен контрол върху нея. Ще има много повече иновации и това ще създаде място, над което няма повече да надвисва тъмният облак на монопола.»\n«Много хора започват да осъзнават, че да имат персонален компютър, особено такъв, който предоставя толкова бърза интернет връзка, колкото iMac, е нещо от първа необходимост.»\nБизнес уийк, 1998 г.\n«Ако погледнете нещата, които съм направил през живота си, в тях винаги се съдържа някакъв елемент на демокрация. Световната мрежа е невероятен демократизатор. Една малка компания може да изглежда мащабна чрез световната мрежа и да бъде достъпна колкото всяка голяма компания. Големите компании харчат милиони долари, за да изградят дистрибуторските си канали. Световната мрежа ще неутрализира това предимство.»\n«Apple II премахна хардуерното ниво. Не беше необходимо да разбираш от хардуер, за да ползваш компютър. Следващата стъпка беше да се направи преходът от Apple II към Macintosh, където беше премахнато следващото ниво — на компютърната грамотност, така да се каже. С други думи, не беше необходимо да си хакер или компютърен специалист, за да можеш да го използваш.»\n«Като цяло ние смятаме, че човек гледа телевизия, когато иска да изключи мозъка си, и работи на компютър, когато иска да го включи.»\nМакуърлд, 2004 г.\n«Това, което можем да сложим в един компютър, струващ 1000 долара, е направо зашеметяващо.»\n«Компютрите сами по себе си и софтуерът, който тепърва ще се разработи, ще революционизират начина, по който учим.»\n«Изпълнява много прости инструкции, например: «Отиди и вземи едно число, след това го добави към ето това число и постави резултата ето там, после провери дали е по-голям от другото число» — но ги изпълнява със скорост, да кажем, 1 000 000 пъти в секунда. И при скорост 1 000 000 пъти в секунда това изглежда като магия.»\nОбяснявайки как работят първите компютри\n«Компютърът е най-забележителното средство, което някога сме измисляли. Той е еквивалент на велосипед за умовете ни.»\nПамет и въображение: Нови пътеки към библиотеката на Конгреса, 1991 г.\n«Това ще продължи да се усъвършенства: компютърът като прислужник. Следващото голямо нещо ще бъде компютърът като водач или посредник.»\n«Това, което ще кара повечето хора да си купят домашен компютър, е, че ще могат да го свържат към национална комуникационна мрежа. Ние сме едва в началото на наистина забележително откритие за повечето хора, толкова забележително, колкото и телефонът.»\n«Тези технологии могат да направят живота ни по-лек, да ни позволят да се докоснем до хора, които иначе не бихме могли да достигнем. Ако имате дете с вроден дефект, можете да влезете в контакт с други родители и групи, да получите медицинска информация, данни за най-последните експериментални лекарства. Тези неща могат коренно да променят живота. Не омаловажавам това.»\n«Мисля, че нося в себе си още пет велики продукта.»\n«Защото аз съм изпълнителният директор и смятам, че може да се осъществи.»\nНа въпроса защо е пренебрегнал мнението на инженерите, които са смятали проекта iMac за неосъществим, сп. Тайм, 2005 г.\n«Когато си се захванал интензивно с едно определено нещо през даден период от живота си, трябва да се откажеш от другите «животи». В този смисъл трябва да си кон с капаци, ако искаш да постигнеш нещо значимо. Особено ако желанието ти е да не си бизнесмен, а творческа личност.»\n«Ние сме последните останали в тази индустрия, които могат да го постигнат, и точно това смятаме да направим.»\n«Целта ни е да създаваме най-добрите приспособления в света, не да сме най-големите.»\nКонферентен разговор с анализатори, 2010 г.\n«Нашето ДНК е на компания, ориентирана към потребителите — към индивидуалните купувачи, които гласуват за нашите продукти с «да» или «не». Ето, за тях мислим. Смятаме, че нашата работа е да поемем пълна отговорност за изживяванията на клиента. Ако е недоволен, чисто и просто вината е наша.»\n«Вярваме, че клиентите са умни и че искат продукти, които са добре премислени.»\n«Да помниш, че ще умреш, е най-добрият начин да се избегне капанът на мисленето, според който имаш нещо да губиш. Вече си гол. Няма причина да не следваш сърцето си.»\n«Просто правиш най-добрия продукт, който можеш да създадеш, и не го пускаш на пазара, докато не си убеден, че всичко му е наред. Но интелектуализирането няма да ти помогне, сърцето ти пак ще тупка учестено, преди да покажеш това, което си направил, на хората.»\n«Дори непрекъснато да рискуват да се провалят, те си остават творци. Дилън и Пикасо винаги са рискували.»\n«Леонардо да Винчи е бил велик художник и велик учен. Микеланджело е знаел много добре как се дялкат камъни в каменоломната. Най-добрите компютърни учени, които познавам, всичките са музиканти.»\n«Изпитвам дълбоко уважение към постепенното усъвършенстване и съм правил такова нещо в живота си, но винаги са ме привличали по-революционните промени. Не знам защо. Защото е по-трудно. Много по-стресиращо е в емоционално отношение. Обикновено минаваш през период, в който всички ти казват, че си се провалил напълно.»\n«Не ни е писано да правим много неща, затова всичко, което правим, трябва да бъде съвършено. В това се заключава животът ни. Животът е кратък — живееш, после умираш… Ние сме избрали точно този живот. Затова трябва да е дяволски добър. Трябва да си заслужава.»\n«Искаме да бъдем пресечната точка между компютрите и хуманизма.»\n«Защо музиката ли? Всички обичаме музиката и е хубаво да се занимаваш с нещо, което обичаш.»\nПри представянето на първия iPod, 2001 г.\n«Мислим, че Mac ще се продава с милиони, но не сме го създали за другите. Създадохме го за самите нас.»\n«Все още инвестираме солидно в настолния компютър. Обичаме го… Прекарвам по-голямата част от времето си в работа по новите компютри и това винаги ще е важна дейност за Apple. Но потребителският опит е още по-важен за нас и затова ние се опитваме да разширим обсега му, като прибавим към него и възможността за по-добро използване на интернет.»\n«Но най-лошото, което може да се случи, е да станем твърде големи, да получим някакво влияние в света и да променим ценностите си. Не мога да направя това. Предпочитам да напусна. В момента се ръководим от същите ценности, както и в началото.»\nНа въпроса дали компанията е трябвало да осъди Gizmodo. Конференцията All Things Digital D8, 2010 г.\n«ДНК-то на Apple е много стабилно — взимаме последната дума на техниката и я правим лесна за употреба за хората.»\nГардиън, 2005 г.\n«Когато се върнах в Apple, бях на мнение, че индустрията ни се намира в кома. Напомняше ми на Детройт през 70-те години, когато американските коли изглеждаха като лодки на колела.»\n«Всички тук имат чувството, че това е един от редките моменти, в които можем да повлияем на бъдещето.»\n«Хората казват, че трябва да влагаш много страст в това, което правиш. Абсолютно вярно е. Причината е, че работата е толкова трудна, че без страст всеки рационален човек би се отказал.»\nКонференция All Things Digital D5, 2007 г.\n«Убеден съм, че горе-долу половината от онова, което различава успешните предприемачи от неуспешните, е чистото постоянство. Ужасно е трудно. Влагаш почти целия си живот в това нещо.»\nНаградите «Смитсониън» на Компютър уърлд, 1995 г.\n«Трябва да избираш внимателно това, с което ще се занимаваш. Избереш ли веднъж работата, която си струва и която обичаш да вършиш, трябва да забравиш за причините, поради които си я избрал, и просто трябва да почнеш да работиш. Посвещението ще ти дойде естествено.»\n«Скъсах се от бачкане тук. Не мисля, че бих могъл да работя по-усърдно.»\n«Просто сме запалени по това, което вършим.»\n«Трудно е да се каже с тези нововъзникващи интернет фирми дали хората са заинтересовани да изграждат компании, или ги вълнуват само парите. Едно мога да ви кажа: Ако не искат да изградят компания, няма да стигнат до парите. Защото е много трудно и ако не вложиш страст, рано или късно ще се откажеш.»\n«Ще остане в историята като повратен момент за музикалната индустрия. Това е забележително. Не пресилвам нещата!»\nЗа онлайн каталога на iPod и iTunes, сп. Форчън, 2003 г.\n«Pixar създава изкуство за поколенията. Децата ще гледат «Играта на играчките» и в бъдеще. А Apple е в постоянна надпревара да подобрява непрекъснато продуктите си и да стои начело на конкуренцията.»\nТайм, 1999 г.\n«Да бъда най-богатият човек в гробищата не означава нищо за мен… Да заспивам вечер с мисълта, че сме създали нещо прекрасно… ето това има значение.»\nУолстрийт джърнъл, 1993 г.\n«Всяка година е наситена с проблеми, успехи, трупане на професионален опит и човешки преживявания, една година в Apple е като цял един живот.»\n«Pixar е най-напредналата творческа компания в техническо отношение, докато Apple е най-напредналата техническа компания в творческо отношение.»\nсп. Форчън, 2005 г.\n«Затова обичам това, което правим — създаваме инструменти, които постоянно ни изненадват.»\nОт конференцията D5: All Things Digital, 2007 г.\n«Ние мечтаехме за тези неща. Сега имаме възможност да ги правим. Това е страхотно.»\nОт програмната реч на световната конференция на Apple за девелопъри, 2004 г.\n«Не е нужно нещата непременно да променят света, за да са важни.»\nУайърд, 2006 г.\n«Не знаем къде ще ни изведе този път. Само знаем, че в края му има нещо много по-голямо от всички, събрали се тук.»\n«Apple наистина са уникални. Едно време казвах, че Apple трябва да са «Сони» в компютърния бизнес, но реално си мисля, че Apple трябва да са Apple в този бизнес.»\n«Виновни сме за това, че правим грешки, но вървим по неутъпкани пътеки.»\nЗа политиката на отказ на дистрибуторската платформа за приложения на Apple, от конференцията D8: All Things Digital, 2010 г.\n«Apple струва 30 милиарда и в същото време произвежда по-малко от 30 продукта. Не знам това да е правено някога.»\n«Ако попитате хората какво не е наред с днешните компютри, те ще ви кажат, че са наистина сложни за работа, имат хиляди кабели, които излизат от тях, много са големи и шумни, много са грозни и им трябва страшно много време, за да се свържат с интернет. Затова ние се заехме да разрешим тези проблеми с продукти като iMac.»\nCNA, 1999 г.\n«Преживяването, свързано с купуването и притежаването на Mac, е едно от най-прекрасните усещания, които познавам.»\nCNBC, 2006 г.\n«Бяха ни нужни три години, за да направим компютъра NeXT. Ако бяхме дали на клиентите си това, което искаха, можехме да направим компютъра само за година, но това щеше да значи, че те нямаше да го харесват сега.»\n«Същите иновации, същата концепция, същият този талант, приложен от гледна точка на факта, че това е монопол на «Майкрософт» и бум! Ето ни със 75 процента пазарен дял.»\nЗа успеха на iPod\n«Не мисля, че хората трябва да носят някаква специална отговорност за това, че са направили нещо, което други хора харесват или не харесват. Резултатите говорят сами за себе си.»\nСмитсоновият институт, 1995 г.\n«Apple имат по-голям дял от пазара в сравнение с дяловете на «БМВ», «Мерцедес» или «Порше» от автомобилния пазар. Какво лошо има в това да си «БМВ» или «Мерцедес»?»\n«Често ме питат защо клиентите на Apple са толкова лоялни. Не е защото принадлежат на църквата на Mac! Това е абсурдно.»\n«Гордея се също толкова с това, което не правим, колкото и с онова, което правим.»\nсп. Бизнес уийк\n«Повечето хора нямат представа как работи автоматичната скоростна кутия, въпреки това знаят как да карат кола. Не е необходимо да учиш физика и да знаеш законите за движение, за да караш кола. Не е необходимо да разбираш нищо от това, за да използваш Macintosh.»\n«Ние продаваме над 5 милиона песни на ден. Не е ли невероятно? Това прави 58 песни на секунда, от всяка минута, от всеки час.»\n«Нека не използваме писец. Ще използваме най-доброто посочващо устройство в света. Ще използваме приспособлението, с което всички се раждаме — раждаме се с десет такива. Ще използваме пръстите си. Изобретихме нова технология, наречена Multi-Touch, която е феноменална. Като магия е.»\n«Пикасо е имал поговорка: Добрите художници копират, великите крадат. Никога не сме се срамували да крадем велики идеи… Мисля, че част от това, което направи Macintosh велик, е, че хората, които участваха в разработването му, бяха музиканти, поети, артисти, зоолози и историци, а едновременно с това и най-добрите компютърни учени в света.»\nИнтервю, 1994 г.\n«Нищо не прави деня ми по-добър от това да получа имейл от някой случаен човек, например от Великобритания, който току-що си е купил iPad, и ми разказва как това е най-готиният продукт, който е носил някога у дома. Това ме кара да вървя напред.»\n«Apple произвежда по една дузина продукти на година, може би около 100, ако се броят и по-маловажните. Pixar се стреми да произведе по един на година. Но противно на това продуктите на Pixar ще се използват и след 50 години, докато аз не мисля, че вие ще използвате някои от продуктите, които Apple ще произведе тази година, след 50 години.»\n«Джон Скъли съсипа Apple и го направи, като внесе в управлението на компанията стандарти, които бяха порочни, това поквари някои от хората там, прокуди другите, които не бяха корумпирани, и на тяхно място доведе по-корумпирани. Тези хора си изплатиха десетки милиони долари премии и се интересуваха повече от собствената си слава и богатство, а не от това, което роди Apple на първо място, а именно желанието да правим велики компютри, които да се използват от хората.»\n«Прегледахме цялата операционна система, обърнахме внимание на всичко и се запитахме как можем да я опростим и в същото време да я направим по-мощна.»\n«Направихме бутоните на екрана да изглеждат толкова добре, че да ви се прииска да ги оближете.»\n«Клик. Бум. Изумително.»\nОт програмната реч на Макуърлд, 2006 г.\n«Имал съм много гаджета. Но най-върховният миг в живота ми се случи в деня, в който представихме Macintosh.»\nЕскуайър, 1986 г.\n«Бих изтъргувал цялата си технология за един следобед със Сократ.»\nНюзуик, 2001 г.\n«Времето ви е ограничено, затова не го губете, живеейки живота на някого другиго. Не позволявайте на шумните мнения на другите да заглушат вашия вътрешен глас. И най-вече, имайте куража да следвате сърцето и интуицията си. Те по някакъв свой начин вече знаят какъв наистина искате да станете.»\nИз речта пред абсолвентите в университета Станфорд, 2005 г.\n«Много по-забавно е да бъдеш пират, отколкото да постъпиш във флотата.»\nОдисея: от «Пепси» до Apple, 1982 г.\n«Можеш да съдиш за един човек по това кои са кумирите му.»\nсп. Бизнес уийк, 2004 г.\n«Точно тези, които са достатъчно луди да мислят, че могат да променят света, са тези, които го правят.»\n«Мисли различно» — промоционално видео от Apple, 1997 г.\n«Аз съм единственият човек, когото познавам, загубил 250 милиона долара за една година… Това наистина изгражда характера.»\nApple Поверително 2.0: Пълната история на най-цветната компания в света от Оуен В. Линзмайър, 2004 г.\n«Понякога животът те удря с тухла по главата. Не губи вяра.»\nПрофесионалното верую на Стив Джобс\n«Просто искам да съм добър баща с тях, както моят баща беше с мен. Мисля за това всеки ден от живота си.»\nЗа отглеждането на децата си, Ню Йорк Таймс, 1997 г.\n«Плащат ми 50 цента за присъствие, а останалите 50 цента зависят от това колко добре ще се представя.»\nЗа заплатата му от 1 долар по време на срещата на акционерите на Apple\n«Нямате причина да не следвате сърцето си.»\n«Струвах повече от милион долара, когато бях на 23, над 10 милиона долара, когато бях на 24, и повече от 100 милиона долара, когато навърших 25, но това не беше от значение, защото никога не съм го правил заради парите.»\n«Триумфът на зубърите», 1996 г.\n«Никой не иска да умре! Дори хората, които искат да отидат в рая, не искат да умрат и да отидат там. Въпреки това смъртта е крайна спирка, която очаква всеки от нас. Никой не я е избягнал. И така трябва да бъде, защото смъртта е най-доброто изобретение на живота. Тя е агентът на промяната.»\n«Единственият начин да вършиш отлична работа е да обичаш това, което правиш. Ако не сте го открили още, продължавайте да търсите! Не се примирявайте! И както при всички въпроси, свързани със сърцето, то ще ви подскаже кога сте го намерили.»\n«Аз мисля за повечето неща от живота като за песен на Боб Дилън или Бийтълс.»\n«Аз съм оптимист в смисъла, че вярвам, че хората са скромни и почтени и че някои от тях са наистина умни. Имам много оптимистично мнение за отделните хора. Като отделни индивиди хората по рождение са склонни да са добри. Имам донякъде песимистично мнение обаче за хората в групи.»\n«Това беше едно от нещата, които разбрах в резултат от цялото преживяване. Осъзнах, че обичам живота си. Наистина. Имам най-прекрасното семейство на света и имам своята работа. Това е всичко, което правя. Не се социализирам много-много и не ходя по конференции. Обичам семейството си, обичам да управлявам Apple и Pixar. Имам възможност да го правя. Аз съм късметлия.»\nЗа живота му с рака, сп. Бизнес уийк, 2004 г.\n«Не можете да видите цялата картина, като гледате единствено напред. Можете да го направите само като гледате в миналото. Затова трябва да вярвате, че всичко ще си дойде на мястото в бъдещето. Трябва да вярвате в нещо — в интуицията си, в съдбата си, в живота си, в кармата, в каквото и да е. Този подход никога не ми изневери и промени всичко в живота ми.»\n«Повечето от това, с което се сблъсках, следвайки любопитството и интуицията си, се оказа безценно по-късно.»\n«Повече от всичко аз свързвам равния старт с доброто образование.»\n«Не се замислям много за това на колко години съм. Ставам сутрин и това е нов ден.»\n«Мисли за вчера, мечтай за утре, живей днес.»\n«Съжалявам, но е истина. Това да имаш деца наистина променя гледната ти точка за тези неща. Раждаме се, живеем кратко и умираме. Така е било винаги. Технологията няма много да промени нещата, ако изобщо го направи.»\n«Тогава не го разбирах, но напускането на Apple беше най-доброто нещо, което можеше да ми се случи. Тежестта на това да бъдеш успешен беше заменена от лекотата на това да си отново в началото, по-малко сигурен за всичко. Това ми даде възможност да започна един от най-творческите периоди в живота си.»\n«Мисля, че един от най-безценните ресурси, които имаме, е свободното ни време.»\nABCNews, 2005 г.\n«Винаги ще остана свързан с Apple.»\n«И още едно нещо…»\nФраза, с която Стив Джобс често започва представянето на нови продукти в края на презентациите на Apple\n«Най-важното е, че аз не се върнах в Apple, за да печеля пари. В живота си имах късмет и вече бях натрупал състояние. Когато бях на 25, доходите ми надхвърляха 100 милиона долара. Тогава реших, че няма да позволя това да разруши живота ми. Просто няма как да изхарчиш толкова много, а и аз не смятам, че благосъстоянието е доказателство за моята интелигентност.»\n«Знаете ли, единствената ми реакция по въпроса за парите е, че това е нещо комично, цялото внимание на хората е насочено към тях, а в същото време е най-малко задълбоченото и значимо нещо, което ми се е случвало.»\n«Продължавам да съм изключително обезпокоен, като виждам какво се случва със страната ни, която може да се счита за най-щастливото място на света. Изглежда, не се вълнуваме много от това да направим страната си по-добро място за живеене за нашите деца.»\n«Моята самоидентичност не се върти около това, че съм бизнесмен, въпреки че това е работата ми. Възприемам себе си като човек, който прави хубави неща. Харесва ми да изобретявам хубави неща. Харесва ми да правя инструменти, които да са полезни на хората.»\n«Почувствах се сякаш някой ме е ударил в стомаха и ми е изкарал въздуха. Аз съм само на 30 и искам да имам шанса да продължа да създавам неща. Знам, че нося поне още един велик компютър в себе си. И Apple няма да ми даде шанса да го направя.»\nсп. Плейбой, 1987 г.\n«Винаги съм твърдял, че ако дойде ден, в който повече няма да мога да изпълнявам своите задължения като главен изпълнителен директор на Apple, ще бъда първият, който ще ви уведоми. За съжаление този ден настъпи.»\nПисмо до служителите на Apple, 2011 г.\n«Спомняте ли си The Whole Earth Catalog? На задната корица на последния брой имаше снимка на далечен селски път в провинцията, на какъвто можете да попаднете, ако пътувате на стоп в Орегон. Беше много красива снимка и отдолу имаше надпис, който привлече вниманието ми. Той гласеше: «Остани гладен. Остани неразумен.» Не беше реклама на нещо, просто една от проницателните мантри на Стюарт Бранд. Беше мъдра мисъл. Остани гладен. Остани неразумен.»\n«В началото правех всичко — документация, продажби, доставки, бърсане на пода, купуване на интегрални схеми, каквото се сетите. Сглобявал съм компютри с двете си ръце. И когато бизнесът се разрасна, продължих да го правя.»


Кметът към възрастните хора: Не излизайте навън, ако нямате спешна работа\nИзточник: Plovdiv24.bg 13:17 / 09.01.2017 Отпечатай Изпрати\nКметът Иван Тотев призова пловдивчани да сигнализират за случаи на самотно живеещи стари хора, които биха имали трудности с обгрижването си по време на големите студове и така би възникнала опасност за живота им, предаде репортер на Plovdiv24.bg.\nТотев се обърна и към възрастните пловдивчани с препоръката да не излизат навън, ако нямат спешна работа. Ситуацията не е много добра, имаме отрицателни температури, очакваме и нов сняг върху леда. Затова е най-добре да не излизат, коментира Тотев.\nПри невъзможност да се обгрижват, тези хора могат да се обръщат към Общината. Телефоните на дирекция Социална политика са 032/ 623 714.\nДомашният социален патронаж доставя всеки ден топла храна на 400 самотни пловдивчани, зави на свой ред и зам.-кметът по социална политика Георги Титюков.\nЩо се отнаса до Центъра за временно настаняване ул. "Радко Димитриев" 33, то Титюков посочи, че останалите свободни места там са три. В Дома за стари хора, където е разкрит временен пунк за настаняване, има само един човек, 9 са свободните места там. В двете общински болници са настанени още общо 11 души.\nПолиция, линейки и пожарна на разклона за Марково заради тежък ин...


Разумната цена за годежен пръстен - www.economynews.bg\nНачало» Стил» Мода» Разумната цена за годежен пръстен\n19:55 | 03.01.2020 1022 коментари 0\nЦената на годежния пръстен не трябва да надминава две месечни заплати, смятат 75% от българите. Това показва акнета в социалните медии, инициирана от международна верига бутици за бижута и търговия със скъпоценни камъни, в която участват над 1500 души. Допитването е проведено в навечерието на коледните и новогодишни празници – най-популярния период за предложения за брак в световен мащаб. Според статистиката в 40% от случаите заветният въпрос се задава именно на Коледа, Бъдни вечер или в новогодишната нощ, като общият резултат измества в класацията дори най-романтичния ден – Свети Валентин.\nДопитването показва още, че според половината от българите годежният пръстен трябва да е с диамант. Това е и най-популярният скъпоценен камък за предложения в световен мащаб. Опитът на международните бижутери у нас през последните две години сочи същото – най-търсени са годежните пръстени с един или повече диаманти, от бяло злато и цена до 3000 лева. Най-скъпият годежен пръстен, е от бяло злато с танзанит и диаматни на цена около 19 000 лева.\nАко бюджетът ви не позволява по-голям камък, можете да търсите дизайн тип “клъстър”, който обединява няколко по-малки диаманта в група и така се постига ефекта на един по-голям.\nАко човекът има по-смел стил можете да търсите различен дизайн на пръстена. В противен случай класиката е за предпочитане – лесно се комбинира и не омръзва.\nТагове: годежен пръстен, цена


Apartment Schombrina - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nСкуол, Скуол, Швейцария - Изключително местоположение - вижте на картата\nПовече за Apartment Schombrina\nApartment Schombrina е перфектен избор за пътуващи, които желаят да почувстват духа на Скуол. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nВъзползвайте се от богатството на ненадминатите услуги и удобства в Скуол. Гостите на хотела могат да ползват съоръжения като безплатен WiFi достъп във всички стаи, съоръжения за инвалиди, Wi-Fi връзка в общите части, паркинг, семейна стая.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Възможностите за отдих, които хотелът предлага са градина, които също предоставят бягство от ежедневието и предразполагат за пълна почивка. Когато търсите удобно и комфортно място за настаняване в Скуол, изберете Apartment Schombrina, който ще се превърне във втория Ви дом.


Група армии „Юг“ – Уикипедия\nГрупа армии „Юг“\n(пренасочване от Група армии Юг)\nГрупа армии „Юг“ (на немски: Heeresgruppe Süd) е името на войсково съединение на Вермахта по време на Втората световна война.\nПо време на кампанията срещу Полша през септември 1939 г., немските въоръжени сили обединяват частите си в две общоармейски формирования: група армии „Север“ и група армии „Юг“ .Групата армии „Север“ е под командването на Федор фон Бок,а „Юг“ под командването на генерал-полковник Герд фон Рундщет, а началник-щаб е генерал-лейтенант Ерих фон Манщайн.\nГрупата е едно от трите големи немски съединения, които участват в операция „Барбароса“. Целта на група армии „Юг“ е да овладее Украйна и столицата ѝ Киев. Тази съветска република е основния индустриален и въгледобивен район на СССР, а плодородната ѝ земя е в основата на плановете на Хитлер за „жизнено пространство“ (Lebensraum).\nЗа изпълнението на следващите ѝ поставени задачи (овладяване на Воронеж и напредване към Кавказ), нейния състав включва 1-ва танкова група, 6-а, 17-а и 11-а немски армии и румънските 3-та и 4-та армии.\nСлед завладяването на Украйна, групата армии развива настъплението към Волга и Кавказ, привличайки големи сили на Червената армия и освобождавайки по този начин пътя на другите две големи формирования към Москва и Ленинград. За целта, група армии „Юг“ е разделена на две нови – група армии „А“ и група армии „Б“.\nПрез февруари 1943 г., групата отново е сформирана – от обединението на група армии „Дон“ и остатъците на група армии „Б“ (претърпяла разгром в битката за Сталинград).\nНа 4 април 1944 г., войсковото съединение е преименувано на група армии „Северна Украйна“. Под това име води военни действия до 28 септември. Част от войските на група „Юг“ влизат в състава на новата група армии „Южна Украйна“, която съществува до септември 1944 г., когато е върнато старото име.\nВ края на войната, група армии „Юг“ отново сменя името си. Останките на формированието воюват в Чехословакия и Австрия като група армии „Остмарк“. Тя е едно от последните големи войскови съединения на Вермахта, което се предава на Съюзниците.\nТази страница частично или изцяло представлява превод на страницата „Army Group South“ в Уикипедия на английски. Оригиналният текст, както и този превод, са защитени от Лиценза „Криейтив Комънс - Признание - Споделяне на споделеното“, а за съдържание, създадено преди юни 2009 година — от Лиценза за свободна документация на ГНУ. Прегледайте историята на редакциите на оригиналната страница, както и на преводната страница. Вижте източниците на оригиналната статия, състоянието ѝ при превода и списъка на съавторите.\nВзето от „https://bg.wikipedia.org/w/index.php?title=Група_армии_„Юг“&oldid=10427423“.\nПоследна промяна: в 11:55, на 8 август 2020\nПоследната промяна на страницата е извършена на 8 август 2020 г. в 11:55 ч.


Dartington Hall - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nОтстъпка нa Dartington Hall\nВиж всички 27 места за настаняване в Тотнес.\nDartington Hall, Dartington, Дартингтън, Тотнес, Великобритания, TQ9 6EL - Изключително местоположение - вижте на картата\nИмате въпрос относно Dartington Hall?\nПовече за Dartington Hall\nАко това, което търсите е хотел с добро местоположение в Тотнес, не се колебайте, а изберете Dartington Hall. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nПредлагайки висококачествени услуги и широка гама от удобства, Dartington Hall Ви осигурява възможно най-комфортния престой. За удобството и комфорта на гостите хотелът осигурява безплатен WiFi достъп във всички стаи, ежедневно почистване, достъп за инвалидна количка, 24-часова охрана, магазин за подаръци/сувенири.\nКато допълнение всяка хотелска стая предлага широка гама от удобства. Много от стаите са с телевизор с плосък екран, килими, камина, спално бельо, шкафче с ключ, за да удовлетворят и най-изискания вкус. През деня можете да се насладите на отпускащата атмосфера благодарение на наем на екипировка за водни спортове, кану, лодки, риболов, градина. С превъзходните си удобства и отличното си местоположение Dartington Hall е идеално място, в което можете да се насладите на престоя си в Тотнес.


Ювентус - Аталанта Прогноза (11 юли 2020)\nЮвентус посрещат машината за голове Аталанта\n11 юли 22:45 Серия А Ювентус Арена\nЛацио и Интер така и не успяха да притеснят отбора на Ювентус след възобновяването на шампионата, и той убедително върви към поредна титла на Италия. По пътя им обаче има още няколко подводни камъка и един от тях несъмнено е представящия се невероятно през последните седмици тим на Аталанта. Двубоят между тях е тази събота, като според спортния букмейкър Winbet, той далеч няма да бъде лесен за Бианконерите. Въпреки, че те са домакини в срещата, коефициентът им за победа е 2.11, докато този за Аталанта е 3.55.\nАталанта спечелиха последните си 11 мача\nЮвентус загубиха последния си мач срещу Милан само преди няколко дни, като по този начин прекъснаха серията си от четири поредни победи за първенство. Тимът обаче има комфортна преднина от седем точки пред вторите Лацио, така че на този етап няма от какво да се притесняват. Аталанта от своя страна са абсолютно безгрешни и вече 11 поредни двубоя стигат до победа, което е рекорд в клубната им история. Те вече изместиха Интер от третото място и са напът да сторят същото и с Лацио.\nНапоследък мачовете между двата тима са с висока резултатност, като попадения има и в двете врати. С оглед и представянето им след възобновяването на шампионата, то имаме всички предпоставки да очакваме над 2.5 гола. Аталанта пък вече неведнъж показаха, че заслужават мястото си и нищо чудно да успеят да изненадат дори Ювентус. За по-голяма сигурност обаче ви предлагаме залог X2.\nX2, над 2.5 голаНад 2.5 гола\nЮвентус 80% 94% 63% 15 3 6 1.2\nАталанта 100% 69% 75% 11 2.2 4 0.8\n23 ное 2019 Аталанта 1-3 Ювентус Серия А\n19 май 2019 Ювентус 1-1 Аталанта Серия А\n30 яну 2019 Аталанта 3-0 Ювентус Копа Италия\n26 дек 2018 Аталанта 2-2 Ювентус Серия А\n14 мар 2018 Ювентус 2-0 Аталанта Серия А\n28 фев 2018 Ювентус 1-0 Аталанта Копа Италия\n30 яну 2018 Аталанта 0-1 Ювентус Копа Италия\n01 окт 2017 Аталанта 2-2 Ювентус Серия А\n28 апр 2017 Аталанта 2-2 Ювентус Серия А\n11 яну 2017 Ювентус 3-2 Аталанта Копа Италия\n0 мнения за Ювентус посрещат машината за голове Аталанта\nНаполи1 Виж Прогнозата


15-годишната Мария спаси живота на шофьор на тролейбус - Ogledai.se\nНачало » Лица » 15-годишната Мария спаси живота на шофьор на тролейбус\nФилип не скри емоциите си, силно прегърна и целуна по бузата своята спасителка Мария. Снимка: sportno-sz.com\n15-годишната Мария спаси живота на шофьор на тролейбус\n„Не ме беше страх, аз му отворих устата и извадих езика от гърлото му“, казва Мария\n15-годишната ученичка Мария Стоилова от Стара Загора спаси живота на шофьор на тролейбус, след като той си глътнал езика зад волана по време на движение. Опасната ситуация се разиграла около 10:00 в петък, но бе съобщено за нея едва днес, когато шофьорът Филип Точев дойде лично в Спортното училище „Тодор Каблешков“, където учи Мария. С голямо вълнение той изказа благодарност към своята спасителка.\nВ петък, сутринта, Филип, който от 18 години е шофьор на тролейбус, се чувствал съвсем нормално. Нищо не предвещавало това, което по-късно щяло да се случи. След като качил група ученици от Спортното училище, които се качвали от спирката до бившия ресторант „Тракия“ в квартал „Кольо Ганчев“, Филип подкарал тролейбуса по обичайния маршрут. Изведнъж обаче почувствал, че му става много лошо. Както след това щяло да се окаже на медицинския преглед, двете граници на кръвното му налягане били доближени, а кръвната му захар била повишена. Във въпросния критичен момент Филип едва успял да спре тролея, завъртял волана и тролейбуса застанал перпендикулярно на пътя. Пътниците изпаднали в паника, но не и Мария. Тя първа се притекла на помощ на 43-годишния шофьор.\nдиректорът на Спортното училище Димо Неделчев връчи похвална грамота на Мария. Снимка: sportno-sz.com\n„Хората стояха, аз отидох там и видях, че на човека нещо му става. Пипнах му личицето, а той залегнал над волана. Захванах го за лицето, затиснах му ченето, отворих му устата и му дръпнах езика…. Това нещо го има и майка… И тя същите проблеми е имала. Тя е с астма, а при него е за първи път“, разказа по-късно Мария.\nМария живее в Дом за деца и юноши „Мария Терезия“ и е в 9 „в“ клас в Спортното училище. Тренира плуване и мечтае да стане треньор.\n„Едно много приятно, благородно дете. Това не е първата постъпка на Мария, която има такъв човеколюбив характер Тя помага и на децата от дома, помага и на свои съученици и приятели. Тя е много добронамерена към хората, има много позитивно отношение към всички. В душата й няма злоба. Тя е момиче, което е отворено за общуване с хората, има желание да бъде добра ученичка, добра спортистка“, споделя пред „Дарик“ директорката на Дома Латинка Петрова.\nДнес момичето беше отличена с почетна грамота от директора на Спортното училище „Тодор Каблешков“ Димо Неделчев. Това стана на тържествена церемония в присъствието наспасения шофьор Филип Точев.\nДнес, Филип отново бе на работа. Преди това той се отби в Спортното училище, за да благодари още веднъж на Мария. Филип присъства на тържеството, на което директорът на Спортното училище Димо Неделчев връчи похвална грамота на Мария. Щом се срещна със своята спасителка, Филип не скри емоциите си. Прегъна я, целуна я по бузата и на няколко пъти повтори: „Жив съм благодарение на нея“.\nА Мария се обърна към всички хора със съвет да не се притесняват да си помагат.\nПредишна КОЛКО СИ ХУБАВ със сериозни заявки за световните фестивали\nСледваща Фирма чисти безвъзмездно квартал в Плевен


RE/MAX Infinity предлага на Вашето внимание земеделска земя за продажба в град Петрич. Имотът се намира в непосредствена близост до оранжериите на град Петрич. Има лице на два второстепенни пътя, като цялата площ на имота е 2097 кв.м.. Имотът представлява земеделска земя с трайно ползване - ПАСИЩЕ, която отговаря на седма категория при неполивни условия. Възползвайте се от възможността, която RE/MAX Ви предлага и заявете Вашия оглед още днес. Очакваме Ви!\nЗемеделска земя за продажба, 2097 м²


Уволнената директорка на детска градина показа sms-ите, с които е изнудвана\nДецата в детските градини се приемат с документи по правилата на Столична община, но се оказва натиск. Тук съм, за да докажа думите си за оказван натиск от служители на общината за приема на деца. Това заяви Мариана Иванова, бивша директорка на детска градина "Зорница" в столицата. В ефира на bTV уволнената директорка заяви, че е била принудена да приема определени деца\n„Натискът е вербален. Първо се провежда разговор по телефона, след това се изпраща смс. Много колеги сме притискани да надвишим квотата на деца с хронични заболявания, която е 10 в градина. Иванова показа съобщенията, които са й били изпращани. Те са изпратени от кмета на район Овча купел Семерджиева, от Ирен Николова, експерт в Столична община. Това се е случвало през 2016 година.\nГ-жа Мария Минчева, директор на дирекция "Образование" в Столичната община дава своите нареждания, разговаря по телефона или кара своите служители да изпращат смс-и, стана ясно от думите на уволнената директорка. „Имам вина дотолкова, доколкото не съм изнесла фактите по-рано. Ние сме атакувани най-вече от експерти, а директорите сме бушони. Бяха атакувана директно и затова излязох с лицето си“. Във включване по телефона зам.-кметът Тодор Чобанов коментира случая. „Не видях никакви заплахи и натиск в смс-те. Това са телефони и имена. Защо не се е оплакала от натиск до сега?“\nГ-жа Семерджиева категорично отрече да е оказвала натиск. „Това е грандиозна манипулация. Тя се опитва да прави внушения за мен, Столична община и екипът ми. Ще я съдя за манипулиране и внушения в ефир. Един смс не е натиск. Аз мога и на вас да пратя смс, имам това право“, коментира обвиненията кметът на район Овча купел.\nПреди изпращането на есемес има разговор по телефона – вербален натиск, който е трудно доказуем, уточни уволнената директорка.


С КАМЪНИ ЛИ, БРАТЯ, БОГ ЗАМЕРВАХМЕ?..\nHome Седмицата Анализи С КАМЪНИ ЛИ, БРАТЯ, БОГ ЗАМЕРВАХМЕ?..\nНай-после всички българи можем радостно да си отдъхнем – Народното събрание сътвори чудо. Или една от поредните си фекални чудесии, приемайки Закон за обявяване на комунистическия режим в България за престъпен. И един от текстовете му гласи: „Всички символи, лозунги, фотоси, знаци и всякакви предмети, създадени през комунистическия режим с цел неговата възхвала да бъдат премахнати." Ако си частно лице и не разбираш от дума по смисъла на тази откровена глупост, глобата е 200 лв. Ако си фирма или обществена институция – 2000 лв.\nДалеч съм от идеята да копнея по времето преди 1989 г. Но се питам това ли беше най-важната, актуална, нетърпяща никакво отлагане задача на Парламента в този момент? С правителство в оставка и предстоящи поредните (за кой ли път), избори? Та в страната е пълен хаос. Държавните и общински институции работят по инерция, защото служителите не знаят утрешният ден какво ще им донесе. Бюджетът за 2017 г. поразително прилича на хазартната игра „тука има, тука нема", а кой и с какви механизми ще пълни хазната при сринатата икономика, изобщо не е ясно. Страната е затънала във външни дългове в размер на 70 млрд. лв. и едва ли ще спре дотук – трябва да се изплащат лихви и да се запушват какви ли не дупки. Истината е, че България е в дъното и на класацията за регионите, подходящи за крупни инвестиции. Единствените свежи пари са тези по европейските програми, но и те не стигат за безбройните джобове на високопоставени мераклии. Намаляват работните места. А безочливите медийни информации, че безработицата в Голо бърдо и Дивдядово е намаляла, са откровени лъжи. Защото хората са се изселили в по-големите градове, или отдавна са зад граница, и статистиката може да се напудри с жалък оптимизъм. Единственото, което е в повече у нас, са „бежанците". Никой не може да назове точна цифра колко са, а всеки ден влизат все нови и нови. Те научават едни от други, че България е слаба, че могат да имат всякакви претенции и безнаказано да правят каквото си щат. Стигна се вече до бунтове, какъвто е случаят в Харманли. Къде е и тук държавата? Къде са оторизираните да работят с разноезичната тълпа структури? Оказа се, че дееспособността им е само на хартия. В действителност по ТВ видяхме туткащи се униформени шкембелии, чакащи указания „отгоре". Гледайки тъпо подпаленото от бунтуващите се свято българско знаме. Затова, както е казал народът, докато умният се наумува, лудият се налудува. Този бунт у нас не ще е последен, а какво ще се случи, ако арабските „страдалци" и от другите лагери се обединят и въоръжат? Перспектива, която с право не плаши само угоените чиновници по върховете. Все още се крие и постановлението, прието от правителството тихомълком, за разселване на бежанци на територията на цялата страна. Бомбата цъка, а тези, които са я хвърлили сред нищо неподозиращите българи, си траят. Някои от тях, бивши министри, вече са драги гости на прокуратурата заради откровени служебни безобразия. Но нека не очакваме много – избирателното правораздаване най-вероятно ще ги оправдае. У нас няма правосъдие. Има корупция, през пръстите на която можеш да излезеш чист като ангел пред закона, или обратното. Важното е кой си и с какви пари разполагаш. И прочие мили родни картинки, нямащи оправяне, защото няма политическа воля. Има само шепа свръхбогаташи, диктуващи какво и как да се случи. Общественото мнение може да се ритне отзад, а държавата, т. е. ние, обикновените човеци, кучета ни яли...\nКоето и става. Да се живее у нас е все по-трудно. За месечна издръжка на едно четиричленно семейство трябват 2250 лв., но къде ги? Предстои минималната заплата от догодина да стане 460 лв. С тези пари какво по-напред? Но и сега минималните 420 лв. не се получават навсякъде из регионите и властва принципът „вземай, каквото ти дават". Прагът на бедността е 300 лв., а 2,5 млн. българи живеят под този смехотворен минимум. Не е чудно тогава, че расте броят на децата в риск. на разбитите семейства и на изоставените деца. На самоубийците и смъртниците, преди да им е дошъл редът. Докога?\nАми, докато ни има все още на географската карта. Нашата родина, която не може да се самоуправлява достойно, човечно и смислено, е със затихващи функции – без ясни приоритети днес и за бъдещото време, с безгръбначна външна политика и вътрешна, прилична на геноцид. Всичко е насочено срещу обикновения човек и той е оставен физически да оцелява както намери за добре. Под тази формула се разбират много неща. На когото му стиска, да стане престъпник. Пенсионерите – в гробищата, подрастващите – в уличните банди и наркоразпространението. Цветът на нацията пък, доколкото въобще е останал между Тимок и Черно море, ще поеме пътя на емиграцията. Други алтернативи, особено пък подобряване на хала на местните люде, въобще не се предвиждат. Независимо от официалните бодряшки лозунги за добре подредена държава и правителствените твърдения как живеем все по-добре. Демагогията вече не върши работа. Протестите са на парче, липсва некомпрометирана сила, организация, институция, което да обедини народното недоволство и срине статуквото, послушно надупено пред Брюксел и грозно озъбено срещу сънародниците си. Оказва се, че народът ни май не само е търпелив, каквото мнение успокоително се тиражира, а се страхува и да наруши привидно спокойното си битуване. Което е толкова крехко, че и най-малкият трус вече може да го срине...\nНа този фон новоизбраният президент кого и с какви аргументи ще обединява? България представляваше шарена черга, съшита от различни по брой етноси. Тя вече е раздрана. Циганските гета живеят по собствени закони, турски емисари свободно шетат из страната, все повече ислямизирайки цели райони. Българите са стъписани, уплашени и апатични, те се чувстват излишни в собствената си родина. За патриотизъм вече не говорим, нито за славна история, нито за смислено образование. Хората нямат бъдеще, мечти, очаквания за нещо по-добро. Над всичко и всички се стеле пустотата и безсмисленото животуване от ден за ден.\nКой ще дойде да ни оправи? Ами-и, никой. Помощта на задграничните приятели се изрази, изразява се и днес, в откровено грабене на природните ни ресурси срещу жълти стотинки. А население, неспособно да се бори за собствените си права, нима заслужава помощ? Що за хора са тия, които по изборите дават гласа си съвсем съзнателно за откровени тунеядци, пък после ги псуват? И живеят с носталгия по време, което нивга няма да се върне? А европейските му пратеници гласуват за забрана на православието? Много „странности" има в националния ни характер и те не са за добро: изчакване, неверие в собствените сили, мързел да стори нещо за обществото безплатно, страх от по-силния и какво ли още не. И предпочита да чака помощта на Михаля. Аз пък ще припомня, макар да знам, че е без никаква полза: „Помогни си сам, че да ти помогне и Господ!"


Защо студентите вземат толкова много Adderall? - Колеж\nЗащо студентите вземат толкова много Adderall?\nБроят на възрастните, приемащи лекарства за ADHD, се е увеличил рязко, но разпространението на ADHD не е.\nНай-добрият ми приятел за първи път ми даде Adderall, когато бях на 16. Казах, че съм стресиран от SAT и тя го предаде, без да мигне. Чувствах се в екстаз, преливащ от енергия. Но след около 2 1/2 часа чувството за непобедимост започна да се изпарява, фокусът да се разсейва. Слизането ме остави депресиран и раздразнителен.\nПо време на моите първокурсници и второкурсниците в колежа, взех автобус от Бостън до Ню Йорк два пъти на семестър, за да се запася за междинните и финалите. Познат от гимназията е платил 20 долара хапче. Цената й беше висока, но тя ми позволи да купя 10 хапчета наведнъж и ми хареса, че я познавам, но не твърде добре.\nДо младшата година класовете станаха по-интензивни, както и натискът да мисля за кариерата ми. Беше ми писнало да взема автобуса, за да си поправя, и да имам достатъчно, за да премина през определени задачи. Реших да взема собствен Rx.\nЕдна октомврийска сутрин набрах номера за здравни услуги на Харвардския университет. Направих елементарна телефонна консултация с асистент на психиатър и й казах, че искам да се обърна към моята дългосрочна ADHD (лъжа). Моят час беше насрочен за следващата седмица. Чувствах се виновен, но и победител.\nЧас преди това попаднах в интернет и прочетох списък със симптоми на ADHD, сякаш учех за тест. Планирах да наблегна на организационни проблеми, забрава и импулсивност. Практикувах как бих обяснил несигурността за 3.92 GPA.\nТрябваше само кратка среща.Имате ли проблеми с едновременното слушане на музика и четене?Да.Трудно ли ви е да се съсредоточите, ако сте на място с много хора?Да.Разочаровате ли се, ако другите работят, но изглежда не можете да се мотивирате?О да.\nМоже би не трябваше да се учудвам, че беше толкова лесно. Експеримент в университета в Кентъки установи, че студентите могат да получат фалшиво положителна диагноза ADHD след пет минути, прекарани в разглеждане на уебсайт за разстройството. Предполагам, че се подготвих адекватно за прослушването си.\nТрябва ли да ви кажа да отидете на лекар с единствената цел да получите рецепта, която не ви е необходима, не е разумно? „Всички лекарства имат потенциални ползи и странични ефекти“, казва д-р Аарон Кеселхайм, експерт по фармакоепидемиология в Brigham and Women Hospital. „Ако повече пациенти бяха наясно с рисковете от стимуланти, включително рискът от пристрастяване, щеше да има много повече колебания около приема им.“ Съзнанието ми беше на път да бъде повишено.\nПърво,като Adderall при поискване направи всичко, което се надявах. Това ме караше да се чувствам супер-буден, сякаш бях изпил 10 чаши кафе. Бях тананикащ двигател, а Adderall беше ключът, който ме запали. В рамките на една седмица обаче предписаната доза от 10 милиграма вече не ми даваше романтична височина. Вместо това реших да приемам 20 милиграма всяка сутрин, след което се повиших до 20 милиграма два пъти на ден. До петата седмица приемах 80 милиграма дневно.\nЯдях само от време на време гранола и цигари за пушене на вериги, защото имах нужда от нещо, което да правя с ръцете и устата си. Дръпнах всички нощи, но не бях по-добър в ученето. Често се озовах да работя над едно изречение, но часове по-късно то все още нямаше да бъде особено добре написано. Изследване на Университета в Пенсилвания потвърждава тази ирония: доказано е, че Adderall подобрява двигателното движение, но не непременно качеството на познанието или работата. Също така може да създаде щастлива среда за отлагане. Една вечер, близо два месеца след посещението ми в здравния център, останах буден до изгрев слънце, фиксиран върху Swiffering и подреждайки книгите си по цвят, автор и жанр, вместо да пиша хартия. На разсъмване стаята ми беше безупречна. Тогава видях прашинка. Флопирах на пода, издигайки се от сълзи. Какъв провал.\nВ началото Adderall направи всичко, на което се надявах. Бях тананикащ двигател, а Ади беше ключът. В рамките на една седмица обаче това вече не ми даде романтичен връх.\nAdderall влоши OCD. Без лекарството можеше да се чувствам принуден да организирам книгите си, за да успокоя ирационалните си мисли, но това заглуши рационалната страна, която би казала,Не, върши си работата. Вместо хиперактивния студент, който си представях, бях по-депресиран, тревожен и невротичен от всякога.\nОбадих се на майка ми, хлипайки. Тя търпеливо изслуша, след което предложи да отида на психиатър. Назначихме среща за зимна почивка. Не й казах за Adderall.\nЗапазих зависимостта си в тайна от новия ми психиатър. Говорих с нея за редуващи се дни на маниакална производителност и отчаяние. Като се има предвид тази непълна информация, тя ме постави на коктейл от лекарства, за които знаех, че нямам нужда, но все пак взех. Не можах да й кажа истината. Не можех да бъда този човек.\nНовите лекарства ме направиха ужасно сънливи. Когато рецептата ми за Adderall изтече, реших, че ми трябва отново, за да има успех. Обадих се на моята свивка и поисках малко количество, което да взема само когато задачите се почувстваха непреодолими. Тя се съгласи, мотивирайки се, че това ще ми помогне да завърша големи задачи.\nПренебрегнах инструкциите й, като взех двойно препоръчителния дневен макс. Въпреки колко взех, се почувствахподчовек. Оценките ми бяха добри, но се чувствах вцепенен интелектуално, не получавах никакво удоволствие от задания и занимателни часове, обсебен от един коментар, който да направя по време на дискусии. Аддерал ме направи асоциална и безполова. Скрих зависимостта си от приятеля си - лесно, тъй като бяхме на далечни разстояния - и избягвах съквартирантите си, затваряйки се в стаята ми, докато те готвеха и ядоха заедно в общата ни кухня.\nЕдна сутрин, след недоспиване и три дни едва ядене, се подготвих за клас, като пуснах осем хапчета наведнъж. Беше прекалено много: почувствах как паниката се надига. Налях си отвертка в отчаян опит да обезболя настроението си и се надявах никой от съквартирантите да не ме види с общата ни бутилка водка в 11 ч. Бях шокиран от себе си. Лъжата за получаване на рецепта за Adderall (два пъти) не беше издържана, но поне това се чувстваше обвързано с производителността. Сутрешното пиене не беше ничий знак за успех.\nСъщата нощ извиках да псевдо-спя. На следващия ден се обадих на майка ми, след това на моята свивка и им казах всичко. Разбрахме се, че ще спра останалите лекарства, но можех да продължа да приемам малко Adderall до края на семестъра, като се има предвид, че едва ли мога да взема душ, камо ли да напиша хартия без него. През последните три седмици взех 10 милиграма, ако е необходимо. Бях толкова уморен, че крайниците ми се чувстваха флопи. Плаках през цялото време - депресията може да е симптом на отнемане - но също така бях уплашена от действията си. В деня на последния си изпит изхвърлих хапчетата в тоалетната.\nНадявам се, че няма да приемете моята история, тъй като разстройствата на вниманието винаги са фалшифицирани или че самото лекарство е вредно. Когато разговарях с д-р Джоузеф Бидерман, ръководител на клинични и изследователски програми по детска психофармакология и ADHD за възрастни в Обща болница в Масачузетс, той изрази разочарование, злоупотребата с Adderall доведе до „преобладаващи предразсъдъци“ относно валидността на ADHD и използването на стимуланти за лечение то. Един град от Харвард, който страда от ADHD и безпокойство, ми каза, че наркотикът е бил „спасител“.\nНе съм приемал Adderall от три години. Вместо това приемам ниска доза Zoloft, за да се справя с безпокойството и OCD. Няколко месеца след като спрях, се чувствах депресиран и засрамен. Използвах лятото за калибриране. Дори накрая получих страхотен стаж & hellip; без никаква помощ от Adderall.\nВинаги съм бил нетърпелив, търсейки пряк път. Джуниър година, не бях сигурен с какво искам да се прехранвам, но си мислех, че е трябвало да знам. Отчаяно исках да мога да напиша публикация във Facebook за заковаване на невероятен стаж като моите приятели. Не си оставих пространството да слушам чувствата си, независимо дали са самота, дискомфорт от академичния натиск или страх от кариерата си.\nНаучаването да „присъствам“ ми попречи да се съсредоточа върху „какво следва“. Виждам седмично терапевта си, правя йога и медитирам. Все още опреснявам FB, проверявам имейли и прелиствам в Instagram, когато съм притеснен или отегчен, и забелязах, че всичко това ме стресира. Целта ми е да не разчитам по-малко на телефона си. Работя по въпроса.\nИзлизането от Ivy League също помогна. Там просто взимането на кафе с приятели беше изпълнено с разговори за кандидатстване в градско училище. Извънучебните програми бяха отвратителни. Оттогава се опитах да развия вътрешен глас, който казва,Достатъчно си. С приятелите си говорим за работа, да, но и за секс, книги, здраве, каквото и да било. Аз съм писател и редактор на свободна практика - кариера, която изпълнява и ми позволява да си поставям собствени цели. Няколко дни съм мотивиран; други дни съм мързелив петно. Научих, че е добре. Постоянният натиск да се направи, постигне, успее не е устойчив или, както се оказва, продуктивен.\nТази статия първоначално е публикувана като „Ivy League Addiction“ в септемврийския брой на 2016 г. наКосмополитен.\nбаре преди и след\nколко струва курологията\nhpv латентно в продължение на 20 години\nнай -добрият крем за целулит 2020


artakcia | Имало едно време един визионер\nИмало едно време един визионер\nПрез месец октомври празнуваме 30 години Eau Thermale Avene. Пожелаваме им още много по 30, изпълнени с красота, спокойствие и самочувствие.\nКогато навършваме 30 г., поглеждаме назад, обръщаме се към миналото и пътя, по който сме вървели и си правим равносметка за изборите. Усмихваме се с носталгия, мечтаем си за бъдещето и се надяваме следващите 30 да са по-светли.\n"От миналото към бъдещето, от всичко постигнато към всичко, което остава да се направи, от 30 години Eau Thermale Avène винаги там, успокояваща по природа и за напред.“\nМисията на брандове като Eau Thermale Avène е кауза, в която винаги ще вярваме, защото каквото и да си говорим, най-важно е да успеем да накараме себе си и околните силно да се обичат, да харесат душите, телата и кожата си, за да започне магията около и в тях да се случва. Вече 30 години Хидротерапевтичният център Avène помага на близо 60 000 души да се усмихват, да се харесват, да сияят. Подобно на приказка, излязла от страниците на някоя любима книга, тази също започва с "Имало едно време“…\nИмало едно време един визионер, чиято мисия била да успокои всеки тип кожа. Визионерът се казва Пиер Фабр, фармацевт и предприемач, който преди 30 години преоткрива отдавна забравените термални бани в Avène. За щастие на целия свят там попада на неподозирано съкровище, наречено термална изворна вода. С напредване на времето високоефективните свойства на термалната вода бързо започват да бъдат признати от обществото в цяла Франция и Френската национална медицинска академия обявява извора за обект от обществено значение през 1874 г.\nДългогодишните ангажименти укрепват от доверието, придобито през годините\nКаква е основната мисия на Eau Thermale Avène и защо вярваме в нея? Основната им цел е да даряват на всеки тип чувствителна кожа усещане за комфорт и повишено качество на живот. Удобството в собствената ни кожа е своеобразно щастие само по себе си, защото ни кара да се чувстваме спокойни и уверени в телата си. Eau Thermale Avène подкрепят инициативи свързани с мерки за превенция на рака на кожата и ранна диагностика на кожните образувания. Важно е да поверяваме кожата си на онези, които години наред се грижат за здравето на кожата ни, помагат на стотици хора по света да имат самочувствие и да пазят своя храм, тялото.\nЗрелостта и опитът разширяват полето на възможностите, хоризонтът е изпълнен с мечти и вълнение за бъдещето.\nЖеланието непрекъснато да се търсят нови върхове, е онова, което превръща Avène, в това което са. Подобно на верните приятели, те също влагат усилия в дружбата си с всички хора, които се обръщат към тях. Никак не е достатъчно първоначалното вдъхновение на онзи визионер, който преоткрива термалните бани. Необходимо е упорство, жажда за иновации и поглед, категорично отправен в бъдещето, което е светло и сияйно като красивата кожа. Ако предходните 30 години са били изпълнени с върхове и впечатляващи цифри и резултати, то следващите 30 ще са наситени с преминаване на нови граници и покоряване на още по-високи върхове.\nНямаме търпение да бъдем свидетели и на следващите 30 и заедно да напишем историята. Припомняме си най-ранните и любопитни стъпки в историята: През 1736 година конят на Маркиз дьо Рокозел, който страда от дерматоза, получава успокоение на склонната си към сърбеж кожа, след контакт с Термална вода Avène. През 1871г. термалната вода лети по спешност през Атлантическия океан, за да успокои състоянието на пострадалите от Пожара в Чикаго През 1874 г. Изворът е обявен за обект от обществено значение от Маршал Мак Маон, Президент на Френската република. През 1976 г. първите продукти, създадени на основата на Термална вода Avène, са лансирани в марката Galenic.\n… и така до днес. Дълги години след откритието на визионера през 2020 г. Eau Thermale Avène имат зад гърба си иновации, посветени на чувствителната, нетолерантна и алергична кожа. Експертиза, основана на повече от 150 базисни и клинични проучвания върху Термална вода Avène, признати от дерматолози и експерти. 30 години ангажимент, гарантиращ респект към природата и намаляване на въглеродния отпечатък. 30 години спокойствие, увереност, комфорт и щастие. Мисията на визионера да успокои всеки тип кожа се оказва повече от успешна!\nА този месец Eau Thermale Avène отбелязва своя 30-ти рожден ден и за да го отпразнува подобаващо, в аптечната мрежа можете да се възползавате от 30% отстъпка за всички продукти! Ако искате да си купите любимите продукти или пък да пробвате нещо ново, сега е моментът! Повече информация за участващите в кампанията аптеки може да откриете тук .\nД-р Христозов и д-р Христозова ни разказват повече за иновативната анти-ейдж линия Avene A...


Кухни Венус – за Вашия красив дом! | Radioohrid.com.mk\nДом, сладък дом – навярно това изречение Ви е много познато и сте го срещали къде ли не: списания, картички, разни декорации за жилището и др. И е толкова вярно! Има доста смисъл в тези няколко думи и ако се замислите, ще го отриете лесно. Мястото, в което живеем трябва да е красиво, уютно и в него да има всички необходими мебели, за да водим един добър стандарт на живот, който да ни предоставя всичко и да не чувстваме лишения от каквото и да е естество!\nКухненски комплекти venus.bg са едни от страхотните на пазара в наши дни и там можете да попаднете на страхотни интериорни решения, които да направят ежедневието Ви приятно и най-вече красиво. Тъй като кухнята е може би най-важната част от всеки дом, няма да Ви учудим ако ви кажем, че трябва да й обърнете специално внимание и да подбирате внимателно мебелите, които да поставите в нея. Ако например не разполагате с удобни кухненски шкафове, в които да прибирате различните хранителни продукти, също както и посудата, която е част от „снаряжението“ на всяка домакиня, няма нито да Ви се готви, нито пък ще искате да извършвате каквато и да е било домакинска работа като миене на чинии, та дори и пране на ръка в кухненската мивка. Да, много дами използват точно това място да премахнат упоритите петна по дрехите, тъй като осветлението е по-силно а и много често и мивката в кухнята е по-голяма от тази в банята!\nВ магазин Венус ще намерите най-различни модели кухненско обзавеждане, които ще направят дома Ви да изглежда точно като от някое списание за жилищно обзавеждане. Няма да Ви е никак трудно да решите какви точно мебели да купите за стаята, в която готвите, или пък да се двоумите за цената. И едното и другото е важно за купувача, като в същото време е нужно да се постараем да постигнем баланс както в ценово отношение, така и в нивото на качество. Дори и сега да спестите известна сума при покупката на кухненски комплект, след време ще съжалявате, че не сте заложили на по-високото качество и дори ще искате да смените мебелите преждевременно. Нещо което никой не иска, тъй като това е един ненужен преразход, който трябва да се опитаме да избегнем максимално.\nУточнете в какъв цвят искате да бъде Вашата кухня, също както и точно колко голяма да е тя. Преценете и какъв ще е броят на шкафовете, който ще Ви дава нужното удобство и действайте в тази посока. Тя няма как да Ви отведе на грешния път!


Samsung иска да замени работниците с роботи. По-евтино е - Новини за компютри, смартфони, технологии и наука\n21/10/2015 by Виолин Такев\nПравителството на Южна Корея и Samsung са сключили споразумение, съгласно което Samsung ще разработва евтини роботи, които ще се използват в цеховете за сглобяване на електроника.\nПричината – поради постепенното увеличаване на надниците в Китай, големите електронни компании вече търсят евтини варианти за сглобяване на електронните устройства. Именно тук роботите на Samsung ще конкурират хората-работници, например в китайския гигант Foxconn.\nМинистерството на търговията, промишлеността и енергетиката на Южна Корея вече е отделило за тази цел около 15 млн долара за Samsung. От компанията засега не съобщават кога ще са готови първите роботи, работещи на конвейер.\nГерманци правят птици - роботи в София\nFoxconn създава напълно автоматизирани заводи\nМикороботи пчели ще опрашват растителни култури\nSamsung предлага извития SUHD телевизор в България\nТагове / Tagged Samsung, робот