София осъмна с Барикада на "Орлов мост" и Палатков Лагер в Триъгълника на властта! (Снимки + Видео) - Скандално\nДнес „Орлов мост“ осъмна с барикади и палатков лагер. Полицията не посмя да разтури втори път лагера на протестиращите, след като го направи предната нощ по нареждане на управляващата коалиция. През цялото време снощи граждани патрулираха около „завзетите“ територии, а часовете не минаха никак леко.\n„След полунощ, малко преди 2 часа, протестиращите на Орлов мост спряха сили на реда. Няколко камионетки с жандармерия приближиха моста откъм Националния стадион „Васил Левски“ с явното намерение да преминат през лагера и да го премахнат. Но те бяха спрени от хиляди протестиращи, които бяха издигнали барикади от контейнери за боклук и пейки по двете платна на моста, пред които застанаха с телата си като жив щит. Този смел акт сякаш стъписа полицаите и до сблъсъци не се стигна. Жандармерията не атакува протестиращите и камионетките със стотици полицаи в тях се върнаха обратно.\nПо-късно няколко десетки жандармеристи с каски и щитове образуваха кордон на Ректората до паметника на Христо Георгиев. На кръстовището се намираше проф. Велислав Минеков заедно с 20 свои привърженици. Ситуацията бе мирна, но доста напрегната и за двете страни. Проф. Минеков се обърна към полицаите с прочувствена реч, в която ги призова да не използват сила срещу демонстрантите, да подкрепят народа си и да бъдат достойни българи, докарвайки някои от момчетата с щитове и палки до сълзи. Той призова привържениците си да бъдат смели и, че утре ще бъдат в новините по цял свят заради случващото се в страната.\nЕто какво каза проф. Минеков на полицаите:\n“Достойно ли е мафията да бъде защитавана по този начин? В момента това се излъчва на живо и целия свят ще го разбере. На чия страна сте вие? На страната на мафията или на страната на народа си? Вие част ли сте от този народ? Не сте ли част от нас? С вашите семейства, с вашите сърца, с вашия разум. Аз разбирам, че трябва да пазите нощната тишина, но това, което вършите сега, е предателство срещу народа“, обърна се професърот към служителите на реда.\nВ същото време гражданите превърнаха района около Орлов мост в крепост. Те се подготвиха да отразят евентуална втора атака на полицията и жандармерията.\nОколо 3.30 часа през нощта тежко въоръжената полиция получи нареждане да се изтегли от района на Софийския университет по посока към Народното събрание. Тя си тръгна под аплодисментите на малцината протестиращи пред ректората начело с проф. Минеков. Демонстрантите аплодираха полицията и заявиха ,че тя е страхотна и я поздравиха, че не се е стигнало до насилие. Настроението в лагера на протестиращите бе приповдигнато и много добро.\nНяколко камионетки с тежко въоръжена полиция, която беше концентрирана около НС, си тръгнаха по бул. „Васил Левски“ по посока Паметника „Левски“. В същото време четири други полицейски коли преминаха през кръстовището на Ректората, под аплодисментите на протестиращите. Някои от полицаите в колите също отвърнаха с поздрав.\nСитуацията около превърнатия в крепост Орлов мост отново се напрегна след 4.00 часа, когато там се отново се появиха няколко камионетки на жандармерията. Те бяха посрещнати с освиркване и призиви „оставка“ от гражданите. Камионетките останаха паркирани на около 30 метра от протестиращите. Но полицаите по никакъв начин не провокираха и не предприеха никакви действия срещу протестиращите. Това успокои демонстрантите и животът в крепостта Орлов мост се върна към обичайния си ритъм.\nВ същото време започнаха да пристигат и първите автобуси и тролейбуси на градския транспорт, които бяха принудени да направят обратен завой.\nНа сутринта официален говорител на полицията излезе с нелепото обяснение, че жандармеристите не са атакували барикадите единствено по причина, че там имало много жени.\nДнес МВР щяло да разговаря с протестиращите да освободят кръстовището. Официалната информация сочи, че няма арестувани.\nКоето се оказа невярно: Журналистът Николай Стайков от Антикорупционния фонд, който е автор на разследването „Осемте джуджета“ се оплака, че на него и още един човек полицаи сложени белезници край езерото „Ариана“. Двамата били арестувани за няколко часа. Пуснали ги в 5.30 сутринта. Стайков не подписал връчената му заповед за арест, но я показа пред медиите.\nБлокирането на Орлов мост започна малко след 21 часа в петък, когато няколко хиляди души завзеха кръстовището. Новата блокада бе направена по-малко от 17 часа, след като предната нощ полицията премахна позиционирания там палатков лагер на протестиращите, които искат оставката на премиера Бойко Борисов и главния прокурор Иван Гешев.\nМалко по-късно шествие от десетки хиляди граждани също стигна до Орлов мост в 21:30. Стотици демонстранти започнаха да придвижват контейнери за боклук и да стоварват пейки на уличното платно. Множеството им отвърна с бурни аплодисменти заради куража да изразят гражданското си недоволство по този категоричен начин. След което всички се включиха в строежа на барикадите. Пешеходната зона от Орлов мост до Софийския университет бе изпълнена с демонстранти, които по-късно тръгнаха към площад Народното събрание. Чуваха се познатите скандирания за оставка, хората развяваха националния флаг, а обстановката бе празнична.\nГражданите изградиха блокада и на кръстовището пред Ректората на СУ, нареждайки пейки, контейнери и бетонни улични саксии, за да блокират движението. Полицията не предприе никакви действия.\nДемонстрантите възстановиха и палатковия лагер в Триъгълника на властта. Това стана пред погледите на множество полицаи, които охраняват сградата на Министерския съвет. Протестиращите поставиха шатра с надпис „България не е такава, каквато трябва да бъде“. Две палатки има и на платното на бул. „Цар Освободител“ срещу фонтана пред президентството. Днес предстои блокада на автомагистрала „Марица“, обявиха организаторите на протеста от „Отровното трио“. Очакват се блокади на кръстовища и пътища в цялата страна. България въстана, Да живее Революцията! За чест, достойнство, справедливост и бъдещето на родината ни. Да живее Свободата! Skandalno.net\nЕдин коментар за София осъмна с Барикада на „Орлов мост“ и Палатков Лагер в Триъгълника на властта! (Снимки + Видео)\nВсе още сме далеч от Европа, към която уж така се стремим. С плекати, свирки и палатки не се сваля един самозабравил се идиот и неговото обкръжение. Вижте как го правят в Европа: с барикади, камъни, коктейли Молотов, чупене на витрини, палене на коли, бой на полицаете…


Финалът в Шампионската лига ще се играе в Порто - Haskovo.NET\n15:15, 13 май 2021 г.\nФиналът в Шампионската лига между Челси и Манчестър Сити на 29 май беше преместен от Истанбул в Порто. Двубоят за най-ценния трофей в клубния футбол ще се проведе на "Ещадио до Драгао", потвърдиха от УЕФА.\nРешителният мач трябваше да се изиграе на олимпийския стадион Ататюрк, но британското правителство постави Турция в "червения списък" от страни за пътуване заради пандемията от коронавирус.\nЗапалянковците на двата отбора нямаше да могат да отидат до Истанбул, за да наблюдават на живо двубоя за трофея в Шампионската лига.\nПортугалските власти и португалската футболна федерация работиха усърдно, за да направят възможно преместването на финала в Лигата. Португалия е в "зеления списък" за пътуване на британски граждани. Отборите на Сити и Челси, както и техните запалянковци, ще могат спокойно да присъстват на двубоя за трофея. След завръщането си в Англия всички, участвали и присъствали на двубоя в Порто, няма да бъдат поставяни под карантина.\nПо шест хиляди запалянковци на двата тима ще могат да присъстват на "Ещадио до Драгао".\n"Феновете трябваше да страдат повече от 12 месеца без шанс да гледат своите любими отбори на живо. Достигането до финала в Шампионската лига е върхът в световния клубен футбол. Надявам се да не се случват подобни неща в бъдеще. Много съм доволен, че успяхме да постигнем съгласие по този въпрос", заяви президентът на УЕФА Александър Чеферин.


Трагедия в семейството на Георги Първанов - Разкрития.ком\nНачало От живота Трагедия в семейството на Георги Първанов\nТрагедия в семейството на Георги Първанов\nIva Nikolova+ 27 януари 2016 1 коментар\nБившият държавен глава изгуби майка си\nТрагедия споходи семейството на президента (2002-2012) Георги Първанов.\nМайката на Георги Първанов е издъхнала, след като е получила изключително тежък инсулт. Лекарите направили всичко по силите си, но за съжаление не успели да я върнат отново към живота.\nТази година майката на Георги Първанов – Марийка Величкова трябваше да навърши 83 години.\nТя обаче получила доста тежък инсулт и въпреки усилията медиците не успели да я върнат към живота, съобщава struma.bg.\nСъс сълзи на очи съседите на майката на Георги Първанов – баба Марийка, както я наричали всички, твърдят, че е била изключително добър човек и се разбирала с всички в квартал „Рудничар“ в Перник, където живяла до последно.\nМарийка Величкова е родена на 22 ноември 1933 година.\nТя нито за миг не се възгордяла, когато синът й станал президент на Република България, разкриват съседи. Макар Георги Първанов да изкара два мандата като държавен глава и да е отправял многократни покани към баба Марийка да се премести да живее във вила „Калина”, тя категорично отказвала и останала в скромното си жилище в миньорския град.\nСъседи разкриват, че Георги Първанов и неговата съпруга Зорка, както и синовете им, често пъти отскачали до дома й, за да видят как е.\nБаба Марийка живеела сама, тъй като бащата на бившия държавен глава – Седефчо Първанов починал преди години.\nБлизки до баба Марийка разказват, че получила първия си тежък инсулт преди няколко години. След това уж се възстановила, но отново започнала да вдига високо кръвно и така се стигнало до втория тежък инсулт, който според думите на медиците бил много тежък и за съжаление се стигнало до фатален край.\nПоклонението пред тленните останки на 82-годишната баба Марийка е насрочено за днес от 13 ч. в църквата „Св. Пророк Илия“ в квартал Мошино, в Перник.\nХората от квартала споделят със сълзи на очи, че от този свят си е отишъл още един хубав човек.\nЕтикети: new, Георги Първанов, Зорка Първанова, Марийка Величкова, Седефчо Първанов\nДимитър Рачков се завръща в „Като две капки вода“ (Подробности) 27 януари 2022\n1 коментар to “Трагедия в семейството на Георги Първанов”\nАкадемик д-р Чавдар Руменин\nян. 28. 2016\nДруга е трагедията в тази фамилия, а именно: станаха милионери в зелено и материални активи, но не могат да го афишират… Освен това, Зохра и Гоце фон Кенеф ® отдавна са се накичили с професорски титли, но все още не им иде да си ги сложат отпред, за разлика от „професорите“ Божидар Димитров, Юлиан Вучков и някакв си Тодор Радулов от МВР, пфу! 🙁\nБрад Пит в таен роман с шведска красавица (Вижте новото му гадже – Снимка)


lookbg.net - Директория за туризъм\nИма места по света, чиято красота и природа могат да се определят само с една дума – „рай”. Едно такова място се намира в Доминиканската република – страната заемаща вторият по-големина остров от архипелага на Антилските острови. Дори само бегъл Прочетете цялата статия[...]\nМайорка е най-големият от испанските Балеарски острови в Средиземно море и е автономна област. Основен поминък на голяма част от населението е туризмът. Майорка се посещава годишно от огромен брой туристи, и е една от най-популярните плажни дестинации Прочетете цялата статия[...]\n10.03.2013 lookbg.net Leave a comment\nВ Гърция има такова голямо количество исторически паметници, че дори бегъл поглед на тези културни забележителности би отнело на средностатичстическия турист години. Антични развалини, византийски постройки и средновековни замъци се срещат почти Прочетете цялата статия[...]\nМоже ли България да стане страна за хазартен туризъм?\n07.03.2013 lookbg.net One comment\nИсторията на хазарта в България е сравнително кратка. Преди 1989 г хазартът не беше регулиран и възможностите бяха силно ограничени в малкото на брой хотели и казина - предимно около градовете Варна и Бургас и минералните ни извори. Що се отнася до Прочетете цялата статия[...]\n06.03.2013 lookbg.net Leave a comment\nВероятно на всеки един от нас е познато това неописуемо чувство на вълнение, което изпитваме, преди началото на всяка ваканция. Това усещане може да се сравни с познатите ни трепети преди всеки празник, който сме имали радостта на посрещнем в своето Прочетете цялата статия[...]


Поправете дупки и пукнатини в паркет\nИма ли вашият паркет много дупки и пукнатини? Не се паникьосвайте, не е нужно да го разглобявате или дори да го подменяте. Обновете паркета си просто като запушите дупките и пукнатините му.\nканапен канап или дървесен чипс;\nчук (ако е необходимо);\nдървена дъска (ако е необходимо);\nшлайф за пода.\nПреди каквато и да е реставрация, премахнете всички мебели във вашата стая. След това можете да започнете да почиствате дупките и пукнатините във вашия паркет, така че пукнатините да станат чисти и гладки. За целта почистете с прахосмукачка целия прах, който се намира във всяка дупка. С помощта на нож за рисуване внимателно изстържете съдържанието на всички прорези, за да отстраните последните следи от мръсотия.\nПоправянето на дупки и пукнатини в паркета не изисква големи идеи в „Направи си сам“. Достатъчна е малко грес за лакти и дървесен пълнител. В зависимост от размера на пукнатините операцията, която трябва да се извърши, няма да бъде еднаква.\nАко отворът е по-малък от 1 см в диаметър, поставете петна от дървесна паста върху нож или шпатула, по-широки от процепите. След това незабавно запълнете вътрешността на отвора с дървесен пълнител.\nАко отворът е по-голям от 1 см в диаметър, поставете дървесен чипс или канапен коноп по ширината на пукнатината. Чрез намаляване на размера на дупката, която ще се запълни, дървесният пълнител ще се задържи по-дълго и ще избегнете напукване. Ако изберете дървесен чипс, по възможност изберете същия вид като вашия паркет и същия размер като слота. За да инсталирате дървения чипс или канапния канап в долната част на пукнатината, използвайте ножа си за боядисване или шпатулата си. Ако имате затруднения да накарате краищата на конопа или дървения канап да се задръстят, леко ги почукайте с чук и дървена дъска, разположени на пода. Покрийте всичко с дървесен пълнител.\nИзбършете всяко лепило, което стърчи от отворите. След това изчакайте 48 часа, докато пастата се втвърди. Всичко, което трябва да направите, е да вземете шлифовъчна машина, за да шлайфате паркета си, преди да нанесете стъклообразен лак, за да го защитите възможно най-добре.\nМалък съвет: папие маше е алтернатива на дървесната маса за тези, които са по-икономични. Нанесете петно на водна основа, което най-много съответства на цвета на вашия паркет, когато правите папие-маше (смес от паста за вестници и тапети).


През следващото денонощие ще е предимно облачно, на места с превалявания от дъжд. В равнините и котловините ще има ниска слоеста облачност или мъгла. Ще духа слаб, в Източна България до умерен вятър от изток-югоизток. Минималните температури ще са между 4° и 9°, а максималните – между 12° и 17°, на местата с по-трайна мъгла температурите ще останат по-ниски. Атмосферното налягане е по-високо от средното за месеца и ще остане без съществена промяна.Това съобщи, цитирана от Фокус дежурният синоптик Боряна Маркова в Националния институт по метеорология и хидрология към Българска академия на науките. Над Черноморието ще е предимно облачно, на места със слаби превалявания. Ще духа до умерен вятър от изток-югоизток. Максималните температури ще са 14-15°, температурата на морската вода е 17-18°. Вълнението на морето ще е 2-3 бала. Над планините облачността ще е променлива, на места със слаби превалявания от дъжд. Ще духа умерен югозападен вятър. Максималната температура на височина 1200 метра ще е около 10°, на 2000 метра – около 5°. В събота и неделя облачността над страната ще е предимно значителна, но само на отделни места, главно в събота ще превали слаб дъжд. Минималните температури ще бъдат между 5° и 10°, а максималните - между 13° и 18°. В началото на следващата седмица температурите ще започнат да се повишават. Облачността над страната ще е разкъсана, на места намаляваща до предимно слънчево. В равнините и котловините ще е мъгливо и там температурите ще бъдат по-ниски.


Новини и публикации относно разпространена | Novini365\nHome » Tag Archives: разпространена\nTag Archives: разпространена\nВъв Facebook се появи фалшива страница на телевизията на Слави Трифонов – 7/8. В социалната мрежа беше разпространена публикация, която гласеше, че по случай стартирането на телевизията ще бъдат раздадени 100 телевизора. Потребителите трябвало да се включат в томбола – да харесат страницата и да споделят снимка на Трифонов с вече раздадени награди в „Шоуто на Слави“. Публикацията с фалшивата ...\nНови трагедии в пъкъла на остров Лесбос\nФАКТИ публикува мнения с широк спектър от гледни точки, за да насърчава конструктивни дебати. От години този лагер се цепи по шевовете. На остров Лесбос и преди са загивали хора. Последният пожар отново оправда името, което от години дават на този лагер – „пъкъла“. А броят на новопристигащите бежанци расте. Пожарната сирена започна да вие привечер в неделя. Според полицията, ...\nФАКТИ публикува мнения с широк спектър от гледни точки, за да насърчава конструктивни дебати. Годината е 2008-ма и поредната капиталистическа криза вече се разпространява по света. Българските работодатели започват все по-често да използват един изпитан метод, за да спестяват от заплати – принуждават работниците да си изкарват болничен лист, докато всъщност ходят на работа, прехвърляйки така разходите си за заплати ...\nЙеменски бунтовници предупреждават чуждестранни дипломати, че Иран подготвя ново нападение след атаката с ракета и дрон срещу саудитски петролни инсталации преди седмица. Новината беше разпространена от Wall Street Journal, който се позовава на свои източници. Бунтовниците вдигат тревога за опасност от нападение, след като са били подложени на натиск от Иран да участват в него. Иран (Ислямска Република)\nНосителят на 17 награди „Грами“ Стинг призова правителството на Бразилия да прекрати масовата сеч на горите в Амазония, защото „всички дишаме един и същи въздух и понасяме последствията от тази престъпна небрежност“. Информацията е качена на сайта на изпълнителя и е разпространена официално от Universal Music Group. В официално изявление мултиплатиненият музикант критикува президентът Жаир Болсонаро за решението, с което ...


В зона Витоша и Рила Славия, Монтана 2003 и Левски постигнаха победи за начало на сезона. Шампионът във възрастта Шампион 2006 отстъпи на Левски с 48:74. "Сините" започнаха силно и още след първото полувреме натрупаха аванс.\nДарина Кочева бе най-резултатна за Левски с 18 точки, Дарина Чимева отбеляза 10. Микаела Дамянова вкара 20 за Шампион, Ванина Василева - 9.\nСлавия би с 85:33 тима на Балкан с първия си състав, а Десислава Кантарджиева с 23 точки бе най-резултатна. 21 добави Ивана Николова. Най-резултатна за Балкан с 9 точки бе Радина Илиева, а 8 отбеляза Ивана Бонева.\nСлед това вторият отбор на "белите" загуби от Монтана с 34:94. Кристиана Борисова наниза 39 за победата, Йоана Иванова добави 18, а Симона Николова 14. За Славия 2 Мария Борисова се отчете с 18.


Блогът на Georgi Savov :: Огнището\n02.03 11:11 - Огнището\nАвтор: jorosavov Категория: История\nТова е художествен разказ, вдъхновен от прочетена история в интернет.\nПогледът му отново се спря върху огнището.\n„Дали го затворих хубаво?“ – помисли си баба Надка. Проклетият турчин сигурно бе видял нещо. Тя тури чашката с кайвето и сладкото на малкото подносче и се запъти към Али Ага. В този момент турчинът стана и се запъти право към огъня. Посудата в ръцете на бабата лекичко изтрака и тя без малко да изпусне подноса. Баба Надка си помисли най-лошото: „Отиде синецът ми“!\nАли ага се доближи до огъня. Протегна ръце към него сякаш искаше да го обхване със замръзналите си пръсти, но не само това бе причината. От две години той преследваше тоз черен демон, както му беше излязъл прякорът, и сякаш бе развил един особен нюх. Сега погледът му се спря върху почти незабележим жлеб по един от страничните камъни на огнището.\nПонечи да протегне ръка, за да задоволи любопитството си, но огънят бързо го отказа.\n– Бабо, дай да сложа едно дръвце, че не мога да се сгрея – рече той, но Надка усети какво всъщност искаше да направи. – Такъв студ е навън, а огнището ти едвам тлее.\n– Седни, ага, да си изпиеш кайвето, пък аз ще ида да донеса дръвца.\n– Остави го ти кайвето, дай ми едно по-длъжко дърво. Я ми речи какъв е тоя жлеб тук?\n– Къде, ага? А … не бях го виждала. От металната тенджера ще да е.\n„Разправяй ги ти на друг тия!“ – помисли си агата и се протегна към машата. Опря краят ѝ в камъка и натисна. Металът се хлъзна по обгорелия камък и ръката на турчина попадна над огъня.\nАгата изрева от болка и хвърли машата. Ядоса се и Надка усети, че нещата не отиват на добре.\nВ този момент на около метър зад зида в скривалището Левски извади ножа от пояса си и се приготви за най-лошото.\nВратата на къщата се отвори и едно от заптиетата рече:\n– Али, дойде Хасан от Орхание. Каза, че са хванали гяурина. Мехмет паша ни вика в Тетевен.\nАли ага погледна баба Недка в очите, но не успя да усети уплахата ѝ. „Няма нищо странно – явно металните крака на тенджерата са надрали камъка. Започвам да се вманиачавам, а това не е добре“ – помисли си Али. Взе чашката с кайвето и отпи.\n– Арно си го направила! Ще намина и друг път.\n– Добре си дошъл, ага – рече баба Нaдка и мислено го прокле.\nАли облече връхната си дреха, нахлупи си феса и излезе от къщата. Вън го чакаха десетимата му подчинени и Хасан. Всички се бяха насъбрали около новодошлия и приказваха.\n– Какво сте се разпуснали бе, хаймани? – извика Али и това бе достатъчно. Заптиетата бързо яхнаха конете си и се приготвиха за тръгване.\n– Хасан, ела при мен!\n– Мерхаба, ага!\n– Кажи сега какво е станало и защо толкова зор дава Мехмет паша?\n– Ага, всички вече са хванати. Късно снощи и баш гяурът е заловен. Опитвал се да се измъкне, преоблечен като жена.\n– А нещо за моя човек има ли?\n– Там, ага, знаеш как е. Ни следа, ни нищо. Като демон е тоз проклет гяур. Днес разберем, че са го видели край Орхание, утре някой е сигурен как го е подминал на пазара в Пловдив. А навсякъде вардим, не е като без хич. Криле ли има тоз чиляк, не знам, но не е читава работата. Джингиби!\n– Няма криле, Хасан, няма. Скоро ще го хвана аз и ще видите, че е един обикновен гяур. Стига с тез небивалици за него, че започвам да се ядосвам. Между другото, искам да се навърта някой около тази жена. Чини ми се, че не ѝ е читава работата. Остави Мехмед тук. Нека да се прикрие нейде в близост до къщата и да наблюдава. Кажи му да остане четири часа тук и ако няма нищо съмнително … да ни последва към града. Изпълнявай, Хасан!\n– Слушам, ага!\nАли ага се метна чевръсто на коня и с развеселен тон извика:\n– Джингиби … ще ви покажа аз как се хващат духове, калпазани таквиз!\nПосле понечи да тръгне с коня си, но нейде откъм баира се чу самотния вой на вълк. Толкова зловещо прозвуча, че конете нервно започнаха да потропват с копита, а страхът прониза заптиетата до костите. После и вятърът. Забрули право в лицата им, а снегът, който навяваше, ги накара да примижат. Али ага пристегна яката на униформата си около врата и дръпна юздите. В този момент под напора на вятъра един клон с насъбрал се сняг се огъна и с трясък бялата пелена се стовари върху главата на коня му. Животното се изплаши и се изправи на задните си крака. Али ага загуби за миг равновесие и само бързата му реакция не позволи да се строполи на земята. Хванал здраво юздата, той успокои коня и тръгна в галоп. „Проклет вятър, проклети вълци, проклето място“ – помисли си Али. Само веднъж да го хвана тоз чиляк и ще искам от софийския мютисериф Мазхар паша да си се върна в Анадола. Липсваше му родния край и всичко в него. Преди година по заповед на Мазхар паша го бяха изпратили в Българско. Задачата му беше да залови Джингиби, гяурина, който от години тормозеше турската власт и за когото вече се носеха легенди. Демонът на империята, неуловимият, сега беше неговата задача. Вече почти година Али беше по следите му, но проклетият гяур все му се изплъзваше. В началото Али го мразеше, защото заради него остави в Анадола жена си с роденото преди 5 месеца детенце. Дългоочакваната рожба – син. Можеше да ги вземе със себе си в Българско, но – първо – не искаше да ги излага на опасност и – второ – си мислеше, че бързо ще изпълни възложената му задача. Вече бяха изминали 11 месеца и 17 дни, а Джингиби все така си оставаше свободен и го разиграваше из тази васална територия. В началото Али беше омаян от красотата на българските земи. Не беше виждал по-красиви гледки. За първи път той дойде в София на 3 март 1870 година. Бързо се наложи да обиколи из Русе, Пловдив, Шумен, Варна, Ловешко и Търново. Пролетта настъпваше по тези земи и сякаш пред него се събуждаше една красива жена. Явно още от първите дни му липсваше съпругата му. Установи се в полите на планина, която българите наричаха Родопа. Али обожаваше ранните утрини, а тук те бяха прекрасни. Дълбокият дъх, който си поемаше всяка сутрин пред къщата, изпълваше цялата му същност. Обичаше да чувства, че е жив. Дълбокият дъх, който си поемаше всяка сутрин на чардака и утринната студенината, която обхващаше тялото му, помагаше за това му чувство. „Колко по-различни са въздухът и ароматите тук от Анадола!“ – си мислеше Али. Обичаше пролетта – не само защото беше пролетно чедо, но и заради пробуждането на всичко. Но колко различно бе тук из Българско. Тук това пробуждане, което обичаше, беше толкова осезаемо, че понякога тръпки го побиваха. Рекичките, които нежно ромоляха, покрити с бях пухкав сняг, сега бяха като развързани зверове. Помитаха всичко по изровеното си корито и бученето им сякаш пречупваше последните остатъци от зимата. Всичко позеленяваше около реките, а пролетните цветя сякаш допълваха цветната картина. Но нищо не можеше да се сравни с ароматите, които се носеха – на прясна трева, цветя, напъпили дървета и още нещо. Обичаше това „още нещо“, а като прибавим и сладките песни на птичките … определено не обичаше този сезон само заради рождения си ден. Към средата на април написа четвъртото писмо до съпруга си и ѝ спомена, че всяка сутрин го буди чичо Пей. Всеки път се усмихваше, когато се сещаше за отговора на жена си и изпратените от нея поздрави за чичо Пей. Закачката му мина и сега вече съпругата му знаеше, че българите така викаха на една сладкопойна птичка, с чиято песничка той се будеше – „чичо пей, чичо пей, чичо пей”.\nТези мисли споходиха Али ага, но силният вятър и вълчият вой бързо го върнаха в реалността. Вече не се радваше така на утрините и не се вслушваше в птичките. Не забелязваше красивите природни гледки, които иначе обичаше да съзерцава и мислено да рисува. Всичко му сивееше и съпругата му липсваше. Синът му вече сигурно е проходил и той е изпуснал този миг заради един гяур. Вече го мразеше, но същевременно изпитваше и някак едно уважение. Беше го подценил и сега знаеше това много добре. Откъде идваше обаче това уважение? Често си задаваше този въпрос. Всичко идваше от онзи плам в очите на познаващите го, когато станеше дума за него. Али не можеше да си представи как този човек влизаше под кожата на хората и те бяха готови в огън да скочат заради него. Знаеше само, че тази подкрепа бе от все сърце и изпълваше цялата им душа. Именно заради това бе толкова трудно да го заловят, но Али знаеше, че все някъде щеше има пробойна. Дългогодишната му работа му го подсказваше и той вярваше, че нейде някой гяур ще се разприказва. Вестта, която дойде откъм Тетевенско за заловения предводител на гяурите, ограбили пощата при Арабаконак, някак му дойде добре. От писмото, което бяха заловили, Али знаеше, че тоз Димитър не се спогажда с Джингиби. Някаква тръпка премина през цялото му тяло и Али дяволито се усмихна. Пришпори коня и заедно с другите десетина турци пое към Тетевен.\nПрез прозорчето на къщата си баба Нaдка видя отдалечаващата се група. Като черна мъгла те потънаха нейде из долината. Душата ѝ се успокои и ѝ се искаше час по-скоро да го види, но добре знаеше какво ѝ беше заръчал той и за пореден път го спази. Взе машата, чукна три пъти по единия от камъните встрани от огнището. После отиде до масичката. Поседна на миндера и зачака. Той ѝ бе заръчал, когато в къщата има някого и му се е наложило да използва скривалището, след като изпроводи гостенина и се увери, че си е отишъл, да чукне три пъти по камъка и след петнадесетина минути да отмести каменната плоча. Ах, как се нижеха тез минути. Баба Нaдка се замисли, че за трети път огънят спасяваше Дякона. Единственият вход към скривалището зееше в основата на огнището. Тя го затваряше с каменната плоча, върху която винаги тлееха въглени. Времето мина и Надка взе машата. Бързо прибута дървата в единия край на огнището. Разчисти жарта и опря метала в края на плочата. Натисна и тя се хлъзна върху другите изгладени каменни плочи.\n– Хайде, чедо, излазяй! Ойдоха си турчолята.\nЧевръсто из зейналия отвор излезе той. Русолявата му коса беше разрошена и докато излизаше из дупката, бялата му риза се изцапа на едно място с черно от саждите. Той погледна баба Нaдка със сините си очи и се усмихна.\n– Пак отървахме кожата! Здрава да си ми, мале!\n– Жив и здрав да си и ти, синко! Тоз път доста се уплаших. Али ага е различен.\n– Така е! Какво се случи та така бързо зачезна? Чух, че някой го повика, но не можах да чуя какво си казаха.\n– Един от помощниците му каза, че били хванали някой наш край Орхание и ги викали в Тетевен.\nУсмивката на Левски изчезна от лицето му. Баба Недка видя това.\n– Какво е станало, сине?\n– Дай Боже да се лъжа, мале, дай Боже! После той извади книжата и по всичко личеше, че се готвеше отново да пише. Баба Нaдка му приготви масичката край огнището. Сложи му и нещо за хапване, но той вече беше потънал в работата си.\n– Вземи хапни, синко, работата няма да избяга – каза тя и го помилва по главата. – Ех, да бяха всички като теб, щях да съм спокойна за голямата работа, с която сте се захванали, чедо!\nЛевски я погледна и отново ѝ се усмихна:\n– Ако всички бяха като теб, мале, отдавна да сме свободни вече – рече ѝ той и отново започна да пише.\nАх, как го обичаше. Преди десет години турците бяха затрили мъжа ѝ. Малко след това и синът им почина и в тоз ден сърцето ѝ се беше скъсало.\nВинаги щеше да си спомня онзи летен ден, когато за първи път го видя. Големите му сини очи, благият му глас и онази усмивка някак я накараха да го обикне като собствен син. Тя добре знаеше кой е. Обичаше да го гледа как, седнал край огъня, пишеше своите работи. Как хубаво ги нижеше тез букви и понякога пламенно ѝ разказваше за делото. Сърцето ѝ се свиваше, защото добре знаеше, че врагът е силен, а това дело щеше да погуби много народ.\n– Без свобода сме нищо, мале, нищо! – изведнъж рече той. Аз съм се посветил на таз работа и ако трябва, и живота си ще дам за това дело.\n– Василе, синко, като ми ги говориш тези неща, разбирам колко е важно. Ние, простите люде, сме потънали в нашето си ежедневие и се не досещаме за таквиз неща. Аз гледам да изведа козичките, да ги нахраня, да ги издоя. Да им изчистя. Градинката да направя, за да си помагам зимата. И така, сине. Но твоята кръв е буйна и ги разбираш тия неща. Вие младите не търпите вече тез несгоди от турчолята. Само се пази, сине. Казваш живота си би дал, но мисли и за майка си, Василе. Ей ме мен. Вече 9 години не мога да прежаля мойто чедо и няма да го прежаля никога. Трагедия е, синко, ако майка погребва децата си. Сърцето на майката е голямо, но някои неща не се понасят. Помни това, Василе, и мисли хубаво. Така да ги измислиш тез работи със свободата, та да останеш жив и здрав.\n– Не е толкова лесно, мале! Инак ние с майка ми сме се разбрали. Тя знае по какъв път тръгнах и че може да се не върна жив. Още преди осем лета се разбрахме. Тогаз по Великден косата си отрязах и ѝ я дадох със заръката да я пази. Когато чуе, че съм загинал, да я извади, да се опее и погребе, вместо мен, защото, мале, може някой ден неопят и непогребан да остана.\n– Боже, Василе! Какви ги говориш, чедо! – почти разплакано изрече тез думи баба Нaдка и се прекръсти няколко пъти. Какви са тез мисли в главата ти и какво си причинил на майка си с тях?\n– Ти сега не се разстройвай, мале! Таквиз неща се случват. Ние, започвайки делото, сме си сложили главите в торбата и го знаем това. Дай Боже да минат добре нещата, че живот да поживеем и ние, но запомни едно, мале – живот без свобода е просто тлеене. Или главата ми набучена на върлина ще стърчи, или тялото ми на бесилка ще виси. Но ще я постигнем таз свобода, мале. Ако аз загубя, ще загубя само себе си. Но след мен трябва да дойдат силни люде. Затова обикалям из наше Българско, за да ги намирам и подготвям. С това си дело ако спечеля…ще спечели цял народ.\n– Боже, синко! На мен тези неща са ми сложни, но ти вярвам. Мъката ми идва от думите, дето си изрекъл към майка си. Сърцето си ѝ разбил, сине!\n– Тя майка ми е силна жена, не го мисли туй.\n– Василе, даже много силна жена е, като те гледам теб. Няма как таквоз чедо да се роди и отгледа от слаба жена. Но ти се пази, сине, пази се, защото майчината болка от загубата на дете е много силна. Туй ти го казвам от опит, моето момче. Дето хората казват, не питай старило, а питай патило. А при мен са вече и двете. И не ми ги обяснявай ти тез работи големи, ами вземи и сложи нещо в устата си. Барем един залък хлебец. Кусай и от чорбицата, докато е топла, защото таквиз големи работи, дето ги мислиш и ще ги правиш … на гладен стомах няма да станат. А и тя работата няма да избяга, Василе.\nУсмивката озари лицата и на двамата и баба Нaдка в следващите минути се радваше истински на компанията на Дякона и ѝ стана някак приятно, че успя да го накара да хапне. Тя знаеше, че след час той щеше да поеме по пътя си и не биваше гладен да ходи в таз люта зима.\nПриготви му в една кърпа къшей питка, шарена сол,козе сирене, малко месце, парче сланина и няколко маслинки. Наля му в манерката прясна водица и ги подреди в дисагите му.\n– Готов си, Василе! Имаш ли нужда още от нещо да ти сложа? Кажи ми, че ти си знаеш по пътя от какво имаш нужда.\n– Намират ли ти се маслинки, мале?\n– Сложила съм ти, сине. Знам, че ги обичаш.\n– Жива да си ми! – каза Дякона и я прегърна силно. Целуна я по челото и ръцете и закопча ямурлука си. Вдигна яката и метна дисагите през рамо.\n– На добър час, синко, и се пази! Ще те чакам пак!\n– Сполай ти, мале! Остани си със здраве!\nВасил не искаше да оставя следи по двора и беше решил да прескочи оградата, за да поеме по пътя, който минаваше зад къщата. Посегна към вратника да го отвори, но се обърна, за да види още веднъж баба Надка. Обичаше тази жена. Сълзите ѝ вече се стичаха по бузите, но тя се усмихна, когато очите им се срещнаха.\nНа трийсетина метра от къщата, скрит зад дърветата и храстите, дебнеше Мехмед. Наближаваше четвъртият час и скоро той щеше да поеме към града, както му бе заповядано. Нищо не се случваше, но той продължаваше да гледа към къщата. Изведнъж, нейде в далечината, се чу силен вой на вълк. Мехмед уплашено се обърна в посока на този вой, който идваше от гората. Точно в този момент Васил отвори врата и излезе от къщата. Бързо направи няколко крачки към оградата и ловко я прескочи.\nВоят заглъхна, но не и страхът на Мехмед. Тръпки го побиха и чисто интуитивно той опипа спусъка на пушката. После отново обърна погледа си към къщата. Нищо не се случваше и никой нито влизаше, нито излизаше. Мехмед вече мислено си бе вкъщи пред огнището и хапваше топлата храна, която жена му бе сготвила. „Още малко остана и тръгвам по пътя“ – си рече той.\nА малко по-надолу от него, по другия път към Троян, Васил вече крачеше уверено.\nХванатият гяурин, за когото докладваха на Али ага, се наричаше Димитър Общи. Акцията беше блестяща и след полицейско преследване и предателство той падна в ръцете на турците в село Чериково. От глупост, от голямо его или просто от страх Общи започна да предава всичко, което знаеше за комитетската работа. За нула време всичко, за което беше работил Левски, започна да се руши.\nМесеците се нижеха и турската полиция пусна пипалата си навсякъде из Българско. Комитетската мрежа се оказа много по-голяма и сериозна като организация, отколкото си мислеха турците. Али ага добре ръководеше всичко и вече не подценяваше, а умело затягаше капана за Джингиби и чакаше своя момент.\nИ той настъпи. В края на декември месец 1872 г. в едно ловешко селце Къкрина, капанът силно щракна. Звукът му отекна във вечността!\nПътят от Къкрина към Ловеч се виеше като змия и двете каруци бавно напредваха по него. Заедно с тях яздеха 11 турски стражари начело с Юсеин Бошнак. Макар и ранен, той бе доволен. Като старши на стражарите ръководи отлично акцията и сега очакваше да бъде награден.\nЛевски беше в едната каруца заедно с Никола. Нескопосаната превръзка, която един от стражарите му направи, вече беше цялата пропита с кръв. При залавянето куршум го удари в лявата част до ухото, а един от стражарите при сборичкването, почти отряза с ножа си лявото му ухо. Болката бе непоносимо силна, а студеното време и вледеняващият вятър само я засилваха. Но въпреки всичко Левски намери сили и се усмихнал на Никола.\n– Стана тя каквато стана, приятелю! – каза тихо Васил.\n– Отидохме си, байо, отидохме си. Ще ни обесят като кучета сега – отвърна му Никола.\n– Бесилото ще е за мен, друже. Теб ще те пратят я в Диарбекир, я някъде другаде на заточение. Сега събирай сили в себе си и внимавай какво ще говориш, като ни заразпитват.\n– Недей така говори, байо! Ще ни пратят и двамата на каторгата и – заклевам ти се – ще избягаме от там.\n– За мен е късно, приятелю! Опичай си ти ума и гледай след мен да продължите делото. То е важно! Мен, че ще ме обесят, ще ме обесят, но поне гробът ми ще да е тук в нашата си България, Николчо. Всеки ще го знай. Не искам да ми гният костите надалеко, нейде по чужбина.\nОчите на Никола се насълзиха. От студа и сълзите погледът му се замъгли. Този миг нямаше да забрави никога. Ранен, вързан и обречен на смърт Левски намираше сили и го успокояваше. Даваше му съвети за бъдещето. Несломим бе този човек и ако го загубеха, не дупка, а пропаст щеше да зейне в Българско.\nВълците виеха зловещо! Вятърът яростно завихряше снега и сякаш се опитваше да заличи следите на тези каруци и турската потеря. Сякаш се опитваше да заличи тази разиграла се история, която не трябваше да се случва. Природата се опитваше да изтрие случилото се и да върне времето, но то вървеше безмилостно въпреки всичко и всички, и вече отброяваше последните мигове от живота на Апостола.\nПролетта вече се усещаше във въздуха. Баба Надка излезе да вземе малко дръвца от под стряхата. Трябваше да засили огъня. Щеше да има гостенин и беше решила да сготви вкусна храна. Вчерашният ден при нея се отби съседът ѝ Петко. Бил до града и се видял със Стоянчо Халача. Той пращал по него хабер на Недка и му казал да ѝ предаде, че ще мине да я види утре. Имал да ѝ казва нещо важно. Жената се зарадва, че ще ѝ погостува този момък. Познаваше го добре. Той беше едно от верните момчета на Левски. Баба Надка се зачуди какво ли важно нещо имаше да ѝ казва и предположи, че щеше да е вест от Васил. Сигурно щеше да идва към нея и се беше разпоредил на Стоянчо да приготвят скривалището в дома ѝ.\nЧасовете се изнизаха и на вратата се потропа. Баба Нaдка чевръсто отвори и покани Стоянчо, който стоеше на прага. От студа ли беше, от какво ли, но момъкът беше бял като платно.\n– Добре си ми дошъл, Стоянчо! Влизай на топло, момче! Приготвила съм и гозба да хапнеш след дългия път.\n– Добре заварила, бабо Надке!\nСтоянчо свали връхната си дреха и я остави на закачалката. Приближи се до огъня и заразтрива ръцете си. Заговориха се за обичайните неща, но баба Нaдка забеляза, че избягваше погледа ѝ.\n– Стоянчо, чини ми се нещо странен си. Какво има? Петко ми каза, че трябвало нещо важно да ми казваш.\n– Бабо … чудя се как да ти го кажа – почти плачейки измънка Стоян.\nТя го хвана за ръцете и го погледна в очите, а те се бяха зачервили и от едното му око вече се стичаха сълзи.\nТова силно изненада баба Надка\n– Но, синко, какво има? Казвай направо.\n- Добре, бабо. Няма да те лъжа. Турците заловиха бай Васил в Ловешко. От там са го закарали в София, където е съден. Преди няколко дена ми донесоха вестта, че Левски е обесен на 6 февруари в покрайнините на града.\nБаба Надка, щом чу думите, че Левски е заловен, изгуби свяст и едвам се държеше на краката си. Когато Стоянчо каза, че Васил е обесен, тя се отпусна и падна като отсечено дърво. Само бързата реакция на момчето я спаси от това да се просне на пода. Той я подхвана и я занесе на миндера. Напръска я с студена вода, но жената бе като умряла. Бързо излезе и отиде до съседа ѝ Петко. Двамата се чудиха какво да правят и решиха да повикат доктора, чиято къща бе на края на селото.\nИван Стоянов Доктора бързо се притече на помощ. Установи, че баба Надка имаше пулс, но въпреки опитите му да я върне в съзнание, не се случваше нищо. Тя беше жива, но все едно умряла!\nНа следващия ден доведоха друг доктор от града, но и той не успя да я върне в съзнание. Каза им, че не можел да разбере какво се случва, но знаел със сигурност, че жената е жива и пулсът, дишането, реакцията на зениците, температурата ѝ били нормални. Докторът не знаел какво да прави. Не познавал друг такъв случай. Накрая даде съвет да стои някой до нея и така Стоянчо остана в дома ѝ.\nНа третия ден в късния следобед, докато Стоянчо приготвяше на огнището бобец, изведнъж баба Надка стана от кревата. Стоянчо едва не изпусна посудата и пребледня. Само преди миг бабата лежеше като мъртва, а сега стоеше срещу него и му се усмихваше.\n– Усещам, моето момче, че не си сложил джоджен на бобеца. Дай на баба си да го направи този бобец, а ти отиди отвън да вземеш още дръвца.\nСтоянчо ѝ подаде черпака, мина покрай нея с ококорени очи и отиде за дърва.\nКакво се беше случило? Така и не се разбра, а и никой не даде логично обяснение. Баба Надка все едно втори живот живееше. Когато се случи това, тя бе на 60 години. Живя още 50. Никой от рода ѝ или съселяните ѝ не беше доживявал такава възраст. Често я питаха какво е станало, а тя само се усмихваше и им казваше: „Какво да е станало? Радвам се на всеки миг от живота си, защото от онзи ден насам аз живея заради двама“!\nНа 110-годишна възраст на 6 февруари – датата, на която Левски беше обесен, баба Нaдка умря в своя дом, завита с родопско одеяло и вперила поглед в огнището.\nСъщия ден в края на селото на синa на Стоянчо, Момчил, се роди мъжко чедо. Кръстиха го Васил!\nАвтор на текста: Георги Савов\nЗа Тимошко, Косово, Влахия и Alba Bulgar...\n© Лудите завзеха психиатрична клиника на...\nКой откри непознатата снимка на Васил Левски в турските архиви?


Имам млад учител: Румяна Миневска - По света и у нас - БНТ Новини\n"Имам млад учител": Румяна Миневска\nВ рубриката "Имам млад учител" днес ще ви разкажем за Румяна Миневска - учител по математика и информатика в град Брезово, Пловдивско.\nПлевнелиев: Преходът ще приключи, когато сложим комунизма в музея\n160 човека са се регистрирали преди изборите във Врачанско\nКатар прояви интерес към 7-ми блок на АЕЦ "Козлодуй"\nРамади в ръцете на джихадистите\nПрокуратурата ще проверява обществените поръчки в Петрич\nМолебен за здраве за всички участници в движението по пътищата\nВ рубриката "Имам млад учител" днес ще ви разкажем за Румяна Миневска - учител по математика и информатика в град Брезово, Пловдивско. Румяна е от учителите, които вече са решили - това е призванието им.\nВ Брезово към учителите изпитват особена почит. Още през 1837 жаждата за образование в родния град на Златьо Бояджиев, провокирала местните да изградят едно от първите светски училища. Със собствени средства, близо до Бога, в църковния двор. За училището, чийто праг неведнъж прекрачвал и Левски, Румяна още като малка слушала от баща си.\nРумяна Миневска - учител: "Математика и информационни технологии", СОУ "Христо Сирненски", гр. Брезово: "Родът ми произлиза оттук и се радвам, че сега хората, които ме срещат по улицата знаят, че съм от Брезово, гордеят се, че отново се връщам тук".\nМилко Сарафов - дир. СОУ "Христо Смирненски", гр. Брезово: "Тя направи впечатление на комисията, първо с ентусиазма си, с емоционалността си, защото без емоция в учителската професия няма място".\nВъпреки високата безработица в района, в училище"Христо Смирненски", където работи Румяна учат 357 деца. Директорът прави всичко възможно да ги задържи. Изповядва проста теория - за естествения ход на живота- ако няма млади хора, няма да го има и училището един ден.\nАко трябва да говорим откровено, в професията учител, в момента в България работят тези, за които учителството не е просто професия, а то е мисия.\nТодорка Глушкова - ръководител "Компютърни кабинети", СОУ "Христо Смирненски", гр. Брезово: "Младият учител дава настроение, дава ентусиазъм".\nМладите учители прилагат и информационни технологии в обучението, и нови дидактически средства, не се плашат да експериментират.\nРумяна завършила математика и информатика в Пловдивския университет. Живее в Пловдив.До училището в Брезово пътува по час всеки ден. Въпреки това не се замислила дори за миг да кандидатства за свободното място преди четири години. Преди това била без работа. Отказвали й с много доводи.\nРумяна Миневска - учител "Математика и информационни технологии", СОУ "Христо Сирненски", гр. Брезово: "Първо бяха нямаш магистратура. Изкарах. После бяха нямаш стаж. Няма къде да натрупаш стаж, след като не те взимат на работа. После имах в Пловдив кратки замествания. Пак: Нямаш необходимия опит. А трябва някой да те приеме да ти подаде ръка, за да натрупаш опит".\nПризнава също, че големият проблем за младите учители се нарича ниско заплащане.\nРумяна Миневска - учител "Математика и информационни технологии", СОУ "Христо Смирненски", гр. Брезово: "Един млад човек с 400, 500 лева или дори да не е млад, семейство с толкова пари - трудно се гледа".\nЗасега обаче не би заменила училището в Брезово. Нито работата на учител, въпреки, че в ИТ- сектора би изкарвала хиляди левове месечно.С европроекти малко по малко в училището също успяват да въведат новите технологии.Румяна влиза в час по информатика в седми клас.\nИ докато с лисата на новите технологии тук проблем няма,Румяна поставя друг - защо няма повече време за преговор и практика.\nРумяна Миневска - учител "Математика и информационни технологии", СОУ "Христо Сирненски", гр. Брезово: В момента по математика, стандартното е, всеки час-нов урок. И това не ни дава да им пускаме нови технологии и да ги занимаваме по различен начин.\nУчениците казват, че Румяна успява да провокира интереса им и да ги накара да продължат да учат нагоре. Дори тези от ромски призход.В нейния клас те са около една трета.\nГергана Стоянова, 7 клас: Разказвала ни е за образованието си и ни насърчава да продължаваме и да не се отказваме, да.\nЗлатка Сулакова, 7 клас: Най-много харесвам, че винаги е истинска, госпожата мисли много позитивно.\nСтоил Палазов, 7 клас: Тя е прекрасен човек, всичко харесвам в нея. Нямам повече какво да кажа.\nАко си тръгне от Брезово, ще ти липсва ли? - Е, ще ми липсва, тя ми е като втора майка.\nСтанислава Георгиева, 7 клас: Винаги с леки закачки, не толкова строго.\nРумяна има малко свободно време. Когато е в Пловдив обича да се разхожда с приятели в Стария град. Една от най-близките й състудентки днес е асистент във висше училище. Наскоро я удивило нещо- учениците на Румяна й посветили рисунка в социалната мрежа.\nРадка Колева - ас. катедра "Математика и физика", УХТ, гр. Пловдив: Деца от седми клас, ако не се лъжа, бяха написали: "За нас математиката е всичко", на някаква рисунка, което това мен много ме впечатли. Дете в седми клас да твърди, че за него математиката е всичко. Просто това, което мога да кажа е едно голямо браво за начина, по който си върши работата.\nРумяна е от тези учители, които изобщо не мислят да напускат училището и да се пробват във друга професия - въпреки младостта й за нея призванието й вече отдавна е открито.\nПарите от гурбетчии са с 20 млн. лева повече от чуждите инвестиции


Първи свободен час Събота: 10:00 - 11:00\nБИОДЕРМА СЕНСИБИО ОКОЛООЧЕН ГЕЛ ЗА ЧУВСТВИТЕЛНА КОЖА 15МЛ\nГел за околоочен контур.\nЕжедневен, предпазващ, изглаждащ и хидратиращ гел за околоочния контур за чувствителна или нетолерантна кожа.\nНов подход в третирането на чувствителната кожа, патентованият комплекс Toleridine* повишава прага на поносимост на кожата. Тя става по-устойчива и по-добре защитена от външни влияния, което я прави и по-малко реактивна. Sensibio Eye Contour gel намалява чувството на дискомфорт и дразнене. Съставките с "отпушващо" действие намаляват подпухналостта, изглаждащите активни съставки намаляват бръчките, а хидратиращите съставки придават усещане за комфорт. Съставен от строго подбрани съставки, без аромат, Sensibio Eye Contour gel гарантира оптимална толерантност.\nОтлична толерантност за околоочния контур.\nНанасяйте един или два пъти дневно в областта около очите след предварително почистване със Sensibio Н2О Мицеларен разтвор. Масажирайте нежно докато се абсорбира. Може да служи като основа за грим. Може да бъде използван и от хора, носещи контактни лещи.\nСъстав: Състав: WATER (AQUA), GLYCERIN, DIMETHICONE, POLYEHTYLENE, TRIDECYL TRIMELLITATE. CAPRYLIC / CAPRIC TRIGLYCERIDE, ISOSTEARYL ALCOHOL, BUTYLENEGLYCOL COCOATE, FRUCT OLIGOSACCHARIDES, MANNITOL, XYLITOL, CAFFEINE, SODIUM HYALURONATE, GLYCYRRHETINIC ACID, RHAMNOSE, LAMINARIA OCHROLEUCA EXTRACT, ACRYLATES / C 10-30 ALKYL ACRYLATE CROSSPOLYMER, PENTYLENE GLYCOL, CAPRYLYL GLYCOL, 1.2-HEXANEDIOL, DISODIUM EDTA, SODIUM HYDROXIDE, ETHYLCELLULOSE.,*Toleridine: патент на BIODERMA.\nКора с 30 бр Бели яйца размер L\nБезалкохолна бира Загорка 0% кен 500 мл


Заложете на най-модерните продукти, като се спрете на доставка на пица ООД\nВсички продукти на Доставка На Пица ООД, които можем да закупим по магазините, се опитват максимално да дадат отговор на различаващите се желания на повече индивидуалности. Според експерти от Доставка На Пица ООД пазарът на продукти засега е изключително напреднал, ето защо вие бихте могли в много магазини да намерите необходимите ви продукти. Според специалистите на Доставка На Пица ООД, да се наслаждаваме на пазарните плюсове и широкото разнообразие на продукти, които се предлагат на пазара, нещо, което без колебание трябва да бъде направено. Доставка На Пица ООД е компания, която работи в посока на качеството на нашите продукти и не прави компромис с цената.\nОригиналност на продуктите на Доставка На Пица ООД\nСпоред специалистите на Доставка На Пица ООД, когато цялата база продукти, които се предлагат на пазара са неповторими, това е признак, че предлаганите артикули са впечатляващи, оригинални и нови. Пазарувайте от Доставка На Пица ООД и от нашата фирма ще ви осигурим безпрецедентна незаменимост на всеки артикул, който взимате. Този момент е важен ден – дайте начало на промяната, като изберете продукти от каталога на Доставка На Пица ООД – то е истинска мечта за качество и стил. Качеството и дълготрайността на представените от Доставка На Пица ООД продукти напълно съответстват на средствата, които изразходвате за тях. Ако избирате продукти основно спрямо цената, вероятно не сте в състояние да направите най-добрия и осведомен избор. Инвестицията, която предриемате, като закупувате представените от Доставка На Пица ООД продукти, е най-разумното действие.\nКлиентите на Доставка На Пица ООД са нашата карта, по която се ръководим, за да надскачаме по-стръмни върхове и да се стремим да се надминаваме. Ние от Доставка На Пица ООД се насочваме към целенасочено развитие. За Доставка На Пица ООД прогресът и успехът представляват едно и също нещо.\nСпециалните потребители на Доставка На Пица ООД – получават само най-добрите продукти\nСпоред екипа на Доставка На Пица ООД споделените отзиви са база за добро подобрение и подем. Повярвалите в екипа на Доставка На Пица ООД купувачи са нашата причина да се гордеем, понеже те са тези, които употребяват целия набор от артикули, които представяме. Мислейки за потребителите си като приоритет, ние от Доставка На Пица ООД сме запознати точно върху какво да се опитаме да подобрим. Нищо не би могло да попречи на екипа на Доставка На Пица ООД да полага усилия за вас и за вашите желания.\nКакво можем да заключим за набора от продукти, които Доставка На Пица ООД представя\nЗа край ще подчертаем, че пазаруването на продукти от Доставка На Пица ООД представлява процес, на който е необходимо да се обръща внимание напълно внимателно. За Доставка На Пица ООД е от голямо значение клиентите ни да останат щастливи. Доверете ни се, тъй като ние от Доставка На Пица ООД влагаме неизменно усилия и ентусиазъм, за да пестим на потребителите ни време и лош опит. Предпочетете Доставка На Пица ООД, тъй като ние сме се доверили на вас и вашите искания и потребности. Цялата серия продукти, които ние от Доставка На Пица ООД разпространяваме, ще бъдат предназначени за вас – посетете нашия магазин и се уверете чрез опита си!


Общи условия за магазина | МАРТИ Oнлайн магазин\nНастоящият документ съдържа Общи условия, съгласно които „М Партс Трейдинг“ ЕООД, наричан за кратко ТЪРГОВЕЦ предоставя услуги на потребителите/клиентите си посредством Интернет магазина www.martyltd.com . Тези условия обвързват всички потребители. С натискане на бутона КУПИ, потребителят/клиентът се съгласява, изцяло приема и се задължава да спазва настоящите Общи условия.\nИдентифициране на потребителя/клиента с цел възпроизвеждане на изявлението му както за приемане на Общите условия, така и за направената поръчка, се извършва чрез съхранените в лог - файлове на сървъра на www.martyltd.com, съхранение на IP адреса на потребителя/клиента, както и всяка друга информация. „М Партс Трейдинг“ ЕООД се отнася много сериозно към опазването на вашите лични данни и не ги продава, отдава под наем или предоставя на трети лица при каквито и да е условия.\nПродуктите, които се намират на интернет страницата на www.martyltd.com не представляват правно обвързваща оферта, а са по-скоро демонстративен онлайн каталог, описващ продуктовата линия на ТЪРГОВЕЦА.\nСлед кликане на бутона КУПИ, потребителите се съгласяват да закупят стоките, намиращи се в пазарската количка. Ако са изпълнени условията на плащане, това действие има правно обвързваща сила. Клиентът получава потвърждение на поръчката и с получаване на това потвърждение се счита, че договорът е сключен.\nКогато е избран начин на плащане – по банков път, поръчката е валидна до 6 работни часа от потвърждението и. Ако до края на този период не е постъпил банков превод по сметка на „М Партс Трейдинг“ ЕООД, поръчаните количества се отблокират и поръчката се счита за невалидна. В случай, че е направен превод по сметката на ТЪРГОВЕЦА след изтичане на валидността на поръчката, клиентът ще може да избира между отказ от поръчката и възстановяване на сумите или заместваща поръчка.\n„М Партс Трейдинг“ ЕООД не носи отговорност при неправилно попълнени лични данни като адрес, телефон за контакт и e-mail.\nПотребителят има право да се откаже от поръчаната стока в срок от 7 работни дни от получаването и в случай, че стоката не е използвана, не е нарушена цялостта на опаковката и е във вида, в който е получена като са спазени условията от чл. 55 от ЗЗП.\nУважаеми клиенти на „М Партс Трейдинг“ ЕООД,\nПоради зачестилото връщане на стоки, които не са в добър търговски вид, моля да имате предвид следната процедура за връщане на стоки:\n1.Моля снимайте документа с който стоката е закупена от „М Партс Трейдинг“ ЕООД. и го предайте на шофьор- представител на фирмата.\n2. Ще получите документ за връщане на стока след продажба, който ще съдържа точното наименование и описание на стоките.\nСтоките ще бъдат проверени по вид, количество и качество от двете страни, което ще удостоверите с подписи и предадени на представител на фирмата.\nМогат да бъдат връщани всички стоки закупени от фирма „М Партс Трейдинг“ ЕООД , в рамките до един месец след продажбата, ако те не са употребявани, ако са във оригиналната опаковка и без дефекти по тях.\n„М Партс Трейдинг“ ЕООД


КОРЕКЦИЯ: Не можете да плъзнете Windows на двойни екрани (Windows 10)\nВ днешно време всички използват компютър буквално навсякъде. Докато работите, играете игри или гледате филми. Тъй като компютрите стават по-бързи всяка година и могат да обработват повече информация едновременно, компютрите позволяват на потребителите да работят по няколко задачи едновременно. Понякога това може да стане малко поразително и може да се окажете с близо дузина програми, всички отворени едновременно.\nТова е много информация за поставяне на един компютърен екран и затова много потребители предпочитат да работят с по-големи и множество екрани. Много потребители обаче съобщават, че с двойни и множество екрани не могат да плъзгат приложения, програми или прозорци на други екрани.\nВ това ръководство ще изброим двата най-често срещани метода за справяне с този проблем. Можете да изберете този, който работи най-добре за вас.\nМетод 1: Деактивирайте Snap\nWindows поддържа няколко компютърни екрана едновременно и изпълнява функции, за да използва най-добре множество екрани. Една от тези функции се нарича Snap и въпреки че може да бъде полезна функция за потребители на един екран, тя може да бъде досадна за потребители на няколко екрана. Snap , докато се използва с един монитор, ще помогне на потребителя да се придвижва около отворените прозорци и да ги преоразмерява, което улеснява потребителите при многозадачност с помощта на един екран.\nВъпреки това, с активирано щракване, когато хванете прозорец и го преместите наляво, надясно или на горната граница, прозорците автоматично ще преоразмерят прозореца. Установено е, че това поведение прекъсва процеса на плъзгане на прозорци с множество монитори. Сега има два начина, по които да се справите с това.\nАко оставите Snap активиран, опитайте да преместите бързо и бързо прозорците на другия монитор. И ако не искате щракване, просто го деактивирайте. За да деактивирате Snap , щракнете върху бутона Windows (Старт) и изберете Настройки . Щракнете върху първата икона, наречена Система. Придвижете се до Многозадачност и деактивирайте „Подредете автоматично прозорци, като ги плъзнете отстрани на ъгъла на екрана“.\nМетод 2: Пренаредете мониторите\nАко сте използвали двойни монитори преди надстройката до Windows 10, тогава обикновено след надстройката (драйверите се актуализират и преинсталират). Това понякога води до забравяне на настройките на монитора от Windows и до „проблем с плъзгане на приложения“. Например: Левият екран ще отиде надясно, а десният наляво.\nЗа да разрешите този проблем, щракнете с десния бутон върху работния плот и изберете Настройки на дисплея . Когато направите това, ще можете да видите и идентифицирате кой прозорец на монитора смята, че е номер 1 и кой номер 2. След като го видите и установите, че не е правилен, отидете на Разширени настройки и пренаредете правилно двата монитора. Натиснете Приложи за запазване и след това тествайте.


Фирмите трябва да се стремят към устойчив растеж като постоянно наблюдават рисковете | твоят Бизнес - списание за предприемчивите българи\nНачало » интервю » Фирмите трябва да се стремят към устойчив растеж като постоянно наблюдават рисковете\nМилена Виденова, управител на Кофас за България\nГ-жо Виденова, въпреки, че все повече се говори за кредитно застраховане, като че ли не е много ясно какви предимства има то за бизнеса?\n- Най-очевидното предимство е това, че компаниите могат да продават на своите местни или чуждестранни партньори на отсрочено плащане, като споделят риска от неплащане или фалит на своите контрагенти с компании като Кофас. Това ги прави по-конкурентоспособни. А по-голямото и по-стратегическото предимство е, че по този начин една компания може да осигури повече стабилност и сигурност в търговската дейност, което освен спокойствие, дава база за дългосрочно планиране. И нещо не по-малко важно – застраховането освобождава ресурс и енергия на мениджърите да се съсредоточат върху развитието на бизнеса си – това, което могат да правят най-добре. Освен това кредитната застраховка може да се използва като обезпечение при оборотно финансиране, което е ключово за растежа на всяка компания. Застрахователните премии са сравнително достъпни.\nВ кои бизнес сектори може да се прилага?\n- В абсолютно всички. Разбира се, в областите, където отсроченото плащане е по-често срещана практика, кредитното застраховане е по-използван финансов инструмент. Секторите се различават и по традиционните периоди на отсрочване на плащанията – било то 30, 60, 90, 120 или повече дни, което разбира се е свързано с различни нива на риск. Така или иначе, важното е собствеността на стоката и/или услугата да преминава към контрагента. При разплащанията в брой или в търговията на дребно например, почти не се среща отсрочено плащане. Това по мнението на много специалисти ограничава възможностите им за растеж. В Кофас например, най-голям обем кредитни застраховки са в секторите: минерални продукти, химикали, петрол, фармация, стъкло, селско стопанство, месо, земеделие, агрохрани и вина, текстил, транспорт, метали, строителство. Наблюдаваме нарастване на застраховането на търговските вземания в сектор услуги и търговия с електроенергия.\nКаква е бизнес средата у нас? Какви са индикациите?\nЗа да оценим адекватно рисковете, в Кофас непрекъснато анализираме пазарите и страните. По тези данни бизнес средата в страната ни продължава леко да се подобрява, а оценката на риска не се е променила през последната една година – тя е В. През последните години търсенето на вътрешния пазар се възстановява с повишаване на доверието на потребителите, което обаче остава ограничено от нивото на безработицата, достигаща почти 12%. Въпреки очакваната шеста поредна година на растеж обаче, като малка икономика България остава зависима от напрегнатата геополитическата обстановка в света. Нещо повече, сред важните индикатори за бизнес средата в страната ни ще бъдат и степента на усвояването на средствата от Европейските фондове, както и възможностите за стимулиране на износа. Ключови за икономиката на страната ни са въпросите, свързани със стабилността на финансовия и енергийния сектор, те в голяма степен засягат бизнеса и възможността му за развитие. Именно поради това Кофас ще посвети годишната си конференция за управление на риска, която ще се проведе на 23 април.\nКъде е най-рисковата търговия днес по света?\n- Най-рисковата търговия е там, където обстановката в страната и регионът е проблемна – където влияят политически фактори и въобще такива, които са различни от пазарните и където липсват ефективни механизми за защита на фирмите. Има страни, за които Кофас не застрахова, следим внимателно ситуацията в Гърция. А по нашите оценки една от рисковите страни за търговия в момента е Русия. Това обаче не е най-важното. В развити страни и при познати партньори също може да се случи неплащане, причините могат да бъдат различни. Например САЩ – страната напоследък отбелязва своеобразен индустриален ренесанс, но преди това определени сектори бяха доста рискови, автомобилният не работеше на пълния си капацитет, стоманодобивната индустрия също. Така че, анализът на рисковете е нещо много комплексно, зависи от политически, икономически и фирмени фактори. Следи се и моралът на плащане на дадени компании, което понякога е по-важно за оценката на рисковете, отколкото региона по света.\nКаква е оценката за фирмената задлъжнялост у нас през изминалата година? Какво разкрива тя?\n- По данни на Кофас междуфирмената задлъжнялост в последните години се повишава. Причините за това са много – свързани са както със средата, така и с морала на плащане на някои търговски фирми. Точно затова трябва да се прави между отделните фирми, тъй като има такива, които са били силно ликвидни и все още плащат към своите доставчици без проблеми, но на свой ред те изпитват затруднения да събират вземанията си. Факт е, че случаите на несъстоятелност намаляват, докато тези на неплащане – не. Това се наблюдава и в сферата на търговията. По отношение на задълженията към банки – според официалната статистика към края на 2014 г. фирмите дължат по-малко пари на банките, което е нормално в период на свиване на кредитния портфейл и липса на условия за нови големи инвестиции.\nКак политическата ситуация влияе конкретно на бизнес климата?\n- Комбинацията от вътрешни и външни фактори – геополитическото напрежение и случилото се с КТБ, четвъртият по големина местен кредитор – ще продължи да тегне над перспективите за растеж. Неизбежно е също и влиянието на политическата нестабилност през последните години. Въпреки това, 2014 донесе скромно възстановяване с очакван ръст от 1,4%.\nВ крайна сметка от политическата ситуация зависят правилата и условията, при които се прави бизнес. Когато няма прогнозируемост и прозрачност на тези правила и условия, рискът се покачва и съответно желанието за инвестиции и развитие намалява.\nКаква част от търговските вземания у нас се застраховат?\n- У нас процентът на застрахованите вземания все още е нисък – около 5%, но делът на фирмите, които търсят защита от риска на просрочени фактури расте. Това се дължи основно на осъзнаването на ползите от подобна дейност. Както стана въпрос, това са сигурност и устойчивост на паричния поток, установяване на стандарти с цел намаляване на риска, постигане на „дисциплиниращ ефект“ при търговските контрагенти, улеснен достъп до финансиране. Освен това се спестяват административни разходи, активите се освобождават от тежести и други.\nОчаквате ли да дойде пролет и за бизнеса?\n- Убедена съм, че за разлика от пролетта в природата, настъпването на пролетта в бизнеса зависи от самите нас, предприемачи, финансисти и бизнес лидери. Пролетта означава и очакване за бъдещето, а за да имаме позитивни очаквания, е важно да сме стъпили на здрава основа и всеки ден да правим крачки в правилната посока, то по най-добрия начин. В бизнеса и търговията това е системния подход при управление на рисковете и използването на много инструменти за прецизно стратегическо планиране: секторни анализи, бизнес информация, активно управление на ликвидността и планиране на инвестиции.\nДа не забравяме, че след Лимън Брадърс кризите стават все повече и по-кратки. Фирмите трябва да се стремят към устойчив растеж като постоянно наблюдават рисковете. Така ще имат конкурентно предимство и ще съумяват да ги минимизират.


Формуляр за кандидатстване - Заедно в час\nНасоки и съвети за:\nФормулярът за кандидатстване е първата възможност да представите себе си и мотивацията си да кандидатствате за участие в програмата на „Заедно в час“.\nПодгответе се и се отличете от другите\n„Заедно в час“ получава над две хиляди кандидатури всяка година и всичко, което ви отличава от другите кандидати, е голям плюс. Целта на формуляра е да разкажете за себе си, за своя опит и защо искате да участвате в програмата. Ще ви помогнат внимателната подготовка и намирането на възможно най-много информация за визията и програмата ни. Сайтът ни е много подходящ ресурс за това, а допълнителни въпроси може да зададете на apply@zaednovchas.bg.\nОтделете си време\nДа обмислите добре отговорите си\nПървият етап на подбор е моментът да покажете, че притежавате качествата, уменията и нагласите, които търсим, както и че ви мотивира визията на „Заедно в час“ за образованието. За нас е важно също участниците в програмата да уважават различията и да се отнасят непредубедено към житейските обстоятелства и гледната точка на всички. Препоръчваме ви да отделите време и да обмислите дали отговорите ви и примерите, които предоставяте, ви представят в най-добра светлина. Силно препоръчваме, след като напишете своя отговор, да го прочетете внимателно отново и да се уверите, че той отговаря на конкретния въпрос.\nДа се уверите, че отговорите ви са съдържателни и изчерпателни\nКачеството на информацията, която предоставяте, е предопределящо за успешното ви представяне. Помощните въпроси и броят символи (между 200 и 2000) ще ви покажат какво количество информация би ни било нужно, за да разберем вашия отговор и да го оценим обективно, без да правим предположения какво означава.\nДа се уверите, че кандидатурата не съдържа граматически и правописни грешки\nУменията за писмен изказ също се оценяват. Препоръчваме първо да напишете отговорите си в друг файл (текстови редактор) и да го запаметите за всеки случай, след което да ги копирате във формуляра за кандидатстване.\nМоже да не попълвате целия формуляр наведнъж\nС маркиране на „Запази прогрес и продължи по-късно“ страницата ще ви даде възможност да въведете лична парола, с която да се върнете към формуляра по-късно – чрез линк, който ще получите на имейла, използван за регистрация.\nБъдете себе си, не преувеличавайте и не преписвайте\nЦеним много повече вашето искрено мнение и думи, отколкото написаното от когото и да е другиго. Предоставянето на невярна или умишлено променена информация, както и плагиатството, води до отхвърляне на кандидатурата. Ако преминете успешно процеса на подбор, ще е необходимо да предоставите документи, които удостоверяват описаните в кандидатурата квалификации.


Днес получих въпрос относно една от количките, за които бях писала в популярен наш форум, и не можах да събера отговора си в по-малко от 5 (да, пет) параграфа. Вследствие на това реших, че сигурно имам какво да кажа по темата и може да е добра идея да го напиша тук, преди да ми е изветряло тотално. Бременното и следродилно оглупяване е просто кошмарно. Някъде четох, че мозъкът възстановявал функциите си около 6 месеца след раждането и силно се надявам това да е вярно.\nЧестно, омръзна ми да не мога да запомня повече от 2 цифри за повече от 5 минути, да заменям думи несъзнателно и да чета недоумение в очите на събеседниците си, от което да се усещам, че звуча неадекватно, и да треперя преди всяка служебна среща, чудейки се по какъв виртуозен начин ще се издъня.. Но стига лирични отклонения, оставам оптимист и вярвам, че скоро пак ще съм адекватен, мислещ човек.\nТа, на въпроса - краткият отговор е "по трудния начин". Т.е. прекарах няколко месеца в четене, обикаляне по магазини, дискусии с познати и непознати лично и във форуми. Е, не само в това, разбира се, но бебе-свързаните ми терзания, освен със самото бебе, горе-долу се изчерпваха с количката. Едва след като я купих започнах да гледам и за други неща..\nИзборът на количка действително е важен - и то не само за бебето, а и за майката. Сега като се връщам назад, изводът ми е, че първото и най-важно е да се определят критериите, на които трябва да отговаря тази количка, но само и единствено през погледа на въпросната майка. Няма универсално правило, всичките ми познати държат на различни неща - не случайно и многообразието от предлагани модели клони към безкрайност.\nИ така, ще изредя и опиша накратко моделите, които разглеждах най-задълбочено и които реално бяха кандидати да станат "моята" количка в един или друг момент от процеса на избиране. По-натам ще изброя и критериите, които в крайна сметка намерих за важни (те също се променяха във времето) и които определиха финалния ми избор, а също така и ще дам кратка оценка на избора си от гледна точка на "шофьор" на въпросната количка вече малко над 5 месеца. Поне такъв е замисълът, но да видим какво ще излезе от това словоизлияние. (Сега отивам да измия гризалката на бебка, която отново се озова на плочките, и дано не си забравя мисълта междувременно..)\nТа, докъде бях стигнала? Аха.. Да видим количките:\nВ началото бях на мнение, че мога да мина и с най-евтината количка и нищо особено не следва от това. Бях харесала модел Dayana, докато не й видях материята, а и не се убедих в необходимостта от "зимен" кош (по-надолу съм обяснила защо). На по-късен етап имах възможността и да побутам подобна количка от същия клас, направо ми тракаха зъбите от друсане по тротоарите..\nДобра идея е това кошът за новородено да се трансформира в лятна седалка, но в случая не е изпълена особено добре - като кош не се изпъваше изцяло в една равнина, а също така леко провисваше напред. Като цяло ми се видя паянтова изработка и започнах да гледам средния клас колички.\nАко не бяха безличните цветови комбинации, вероятно щях да взема нея и да спра търсенето дотук. Фирмата-производител е полска, оказа се, че има доста такива на пазара и предлагат съпоставими по качество колички. Конкретно тази е с помпащи гуми, лятната седалка може да се поставя и в двете посоки, поставката за крачета и дръжката са кожени, има чанта и възможност за окомплектоване с кошница за кола. Тежи около 12 кг.\nНа теория звучеше много добре, с помпащи задни гуми, двупосочна лятна седалка, кожена дръжка, дъждобран и комарник. Няма чанта в комплекта. Теглото е към 11 кг. Кошът за новородено има възможност за надигане на гръбчето и дъговидно дъно, което го превръща в люлка, поставен на твърда повърхност. Дребните детайли, които ме отказаха, са грубо изглеждащата сгъвка на рамата и липсата на изпъващ механизъм за сенника.\nТака и не се спрях на конкретен модел, всичките ми харесваха. Може би най-много ми допадна XQ. Като цяло и те ми се видяха тежички - между 11 и 12 кг. Иначе много изпипани като дизайн, макар и повечето модели да са с впечатляващо грамадни гуми, като танк. Всички са с помпащи гуми, големи сенници и антирадиационно покритие за защита от телефони (сериозно, на кой би му хрумнало?!?), а някои имат интересни екстри като LED светлинки, звънец и други.\nИзключително сериозен кандидат, от покупка ме спря единствено липсата на популярност у нас и по-точно невъзможността да чуя лични впечатления от някой, който я е ползвал. Иначе предимствата й са много - под 8 кг. в летния вариант, огромен сенник, супер лесно и компактно сгъване, варианти с 3 и 4 гуми, съвместими кошници.. Всички аксесоари се закупуват отделно, но крайната цена излиза дори по-ниска от гореизброените. Известен минус е, че поставката за крачета не може да се вдига, т.е. по време на сън крачетата на дечко ще си висят надолу.\nСлед като изгледах всички тези колички, а и още много други, които не си струва да споменавам, ето критериите, които си изработих в крайна сметка, подредени по степен на важност:\n- 2в1 - с кош за новородено и лятна седалка. Погрешно наричаме коша за новородено "зимен", той осигурява на бебето удобно пространство за лежане по време на разходка и сън, както и защита от слънце, вятър, студ, дори и лек дъждец. Донякъде може да се замести от портбебе в лятната седалка, но не напълно. При някои модели летните седалки гледат само по посока на движението, а новороденото си е важно да бъде лесно за наблюдаване - дали хленчи насън или е будно, да не е повърнало, дали си е изплюло бибата и т.н. Също през първите месеци постоянно търси очите на мама, едва по-късно започва да се оглежда наоколо и да е спокойно, ако тя не е в полезрението му.\n- Максимално лека в летния вариант, за да не купувам отделна лятна количка. Не обичам да имам по много вещи с еднаква функция (освен когато говорим за козметика, там малко се увличам), затова търсех универсална количка, която да не захвърля с писъци след първите 6 месеца, както май доста често се случва.\n- С големи гуми, по възможност помпащи, за да вози по-удобно по разбитите ни улици, тротоари и павета. Също с добро окачване и въобще с всякакви екстри, обиращи поне малко друсането и вибрациите при возене.\n- Да се предлагат кошчета за кола, съвместими с рамата. Изключително удобно ми се вижда да е възможно ползването на т.нар. кошници при отскачане с колата до магазина, на гости или за бързо кафе, за да си спестя влаченето на коша за новородено през първите месеци.\n- Удобно и лесно сгъване, стояща самостоятелно в сгънат вид. По възможност и сгъване до компактни размери, за да заема по-малко място в колата. Последното е трудно постижимо при повечето модели комбинирани колички, но би било хубав бонус, ако го има.\n- С максимален брой аксесоари в комплекта (дъждобран, комарник, чанта за повиване, държач за чаши). Колкото по-малко неща е необходимо да се докупуват, толкова по-добре, разбира се.\n- С голяма кошница за багаж. Това, мисля, няма нужда да го обяснявам.\nА това е моделът, който на теория до голяма степен удовлетворяваше горните изисквания:\nБях заглеждала този модел вече няколко пъти, мои близки имаха същата, от познати също чувах все суперлативи. Един ден коментирах гореизписаните си терзания с приятелка, която вече беше минала през доста колички с двете си принцеси, и тя отново насочи вниманието ми към нея - сякаш отговаряше на всичко, което търсех. За капак по това време се продаваше с добра отстъпка, а и се предлагаше в червено - точно каквото търсех. Буквално за дни взех окончателното решение и си я купих месеци преди термина.\nВнезапно сякаш огромен товар падна от плещите ми и пренасочих всичката тази енергия към следващите покупки, които си чакаха реда. Реално до деветия месец имах само количка, цялото пазаруване се случи съвсем накрая, когато вече имах ясна идея от какво имам нужда и какво не ми е необходимо - за тези неща ми се върти в главата отделен пост, нещо в стил "нужни и ненужни покупки за бебето", но ще видим.\nИ за десерт - какво показа практиката след около 5 месеца употреба:\nМоделът се води 2в1, но всъщност си е 3в1 - кошът за новородено е снабден с колани за бебето и се монтира в колата в легнало положение през първите 6 месеца, и в седнало до 13 кг. Автоматично това означава и, че не се налага да подмятам и кош, и кошница, което дойде като много приятна опция, която не беше ми хрумвала преди. Също така има няколко степени на надигане на гръбчето, което е чудесно за любопитни бебчета като моето, които бързат да изследват света, вместо кротичко да си спинкат по време на разходките.\nИзвестен минус е, че заради специфичния дизайн, отговарящ на стандартите за безопасност при возене, кошът е доста компактен, а уплътненията допълнително го стесняват. На 4 месеца дъщеря ми лежеше като арестувана в него и много скоро, след консултацията с ортопед по същото време, я прехвърлих в лятната седалка. Оттогава кошът си стои перманентно монтиран в колата, все още в легнало положение, което за превозване все пак си е удобно, нищо че идва малко тесничко.\nЛятната седалка гледа само напред, но за мен лично това не е проблем - дъщеря ми се зазяпва навън от третия месец и съвсем добре прие огромния свят, който се разкри пред нея при смяната. Спокойна е, будува и спи без хленчене, бърбори си на куклата или на нещо друго, което само тя си знае.. Това за мен е достатъчно показателно, че се чувства добре и не й липсва контакта с мен - все пак получава достатъчно внимание вкъщи или като спрем за почивка на някоя пейка.\nВъв варианта със седалка количката тежи по-малко от 9 кг. - множеството летни колички са пренебрежимо по-леки. Поне по мое мнение, разлика от 1-2 кг. не играе особена роля, но пък стабилността е несравнима - въпросните летни колички (поне тези, които съм виждала и пробвала) се обръщат излкючително лесно назад, ако им се окачи по-тежка чанта, да не говорим за допълнителен багаж.\nГолемите гуми се оказаха наистина добра идея. Не са помпащи, но вече не съм убедена, че това е плюс, тъй като те са доста по-тежки, от време на време спадат, а понякога дори се пукат. За хора, които често ходят по поляни и въобще офроуд, вероятно са незаменими, но в градски условия може и без тях.\nДобавено е и добро окачване, което до голяма степен обира вибрациите при возене по тротоар или павета (във втория случай нищо не може да помогне особено, освен ааааадски баааааавното придвижване), а също така позволява люшкане на количката намясто с цел успокояване и приспиване (което при нас почти не вършеше работа първите месеци, малката спеше само в движение и при всяко спиране за повече от минута изразяваше недоволството си на висок глас; едва на по-късен етап успях да оценя това удобство).\nДвойните предни гуми уж подобряват стабилността (може и така да е, не мога да се оплача от нестабилна количка, но и не мога да потвърдя, че е точно защото са двойни), но за съжаление не са правени за нашите улици. При всяка разбита плочка, дупка или каквото и да е, което удря челно само едното колело от двойката, въпросната двойка се обръща напряко и не може да продължи, без да бъде вдигната количката на задни гуми, за да се прескочи препятствието. Това е може би единственият истински проблем, с който се сблъсках, макар че доста бързо се свиква и не съм имала инциденти досега.\nСгъването не е чудо на чудесата, макар да е относително лесно. По някаква причина кошницата за багаж се спречква със стъпалото и трябва да се отмести на ръка, докато се сгъва рамата, което при толкова обемна количка и не особено едра мама вероятно е забавна гледка. С монтирана лятна седалка става още по-интересно, тъй като вече е необходимо малко насилие, за да се събере всичкия плат и да се заключи механизма. Дори сгъната, пак заема половин голям багажник, но обемът може да се намали малко, като се демонтират задните гуми. Добре, че засега рядко се налага да я качваме в колата с още багаж и това не е проблем. Интересно какво ни чака лятото, като дойде време за море.. Донякъде е хубаво, че стои на гумите си и в сгънато положение, но пък това се оказа не чак толкова необходимо, тъй като вкъщи си стои разгъната.\nЕдин минус, който не ми беше хрумвал, е че сенникът не пази особена сянка - поне не и в легнало положение, нямам представа как ще е в седнало. Това си е гигантски проблем, предвид че силното слънце се показа още в началото на март и, съдейки по досегашния опит, едва ли ще си отиде преди ноември. Ако има нещо, заради което сега бих подминала този модел, то ще е точно това - да има още един сегмент на сенника, който да му позволява да пада ниско. В настоящата ситуация си купих допълнителен универсален сенник, който пази идеално, но стои една идея широчък и чисто визуално още свиквам с него.\nКолкото до аксесоарите, моделът идва с чанта и подложка за повиване, както и с дъждобран. Комарникът, продаван допълнително, е бял и вместо него си поръчах универсален черен от Амазон. Тъй като обичам да си пия кафето по време на разходка, държачът за чаши и бутилки ми беше абсолютно задължителен. Взех си отново на същата марка, но се оказа крайно недомислен и го смених с този на X-lander, от който съм доволна. Кошницата за багаж събира доста, но е малко трудно достъпна, поради което вече успях да я поразкъсам малко, но не е болка за умиране.\nДруго, което ми липсваше, понеже рано преминахме на лятната седалка, е чувалче за крачета, но такива се продават допълнително и ги има на всякакви цени. На практика не съм срещала комбинирана количка, която да си идва с чувалче в комплекта. Засега изкарахме хладните дни с космонавтче и одеало, евентуално ще докупувам, ако е необходимо следващата зима.\nАми това е. Доволна съм от избора, а е направо учудващо колко неща помня от целия процес. Дано следващия път си спомня да намина оттук, преди да започна търсенето отначало (не обичам да държа вещи, които не ползвам, и не смятам да пазя нищо за следващо дете - все пак кой знае кога и дали ще има такова, поне към момента не е планирано). Ама колко съм многословна.. Тъй е то.\nКатегории: Бебешорски Родителство


Секретарка пита шефа си:\n- Скъпи, не мога да разбера, докога ще продължава това, защо жена ти ме гледа така?\n- Ами защото някога и тя ми беше секетарка!!!\nСпанакът се измива, почиства и сварява в подсолена вода. Отцежда се и се нарязва на едро. Поръсва се с черен пипер и индийско орехче, залива се със сметаната и се задушава 5 минути. Добавят се лукът...\nЗехтинът се загрява, прибавя се лукът, морковът, празът, целината, доматът и магданозът. Задушава се около 5 мин. Прибавят се зърната от черния пипер, карамфил и дафинов лист. Осолява се. Водата се и...\nСлед като се подготви тестото, се оставя да втасва встрани. Фурната се загрява предварително до 220 градуса. Когато тестото втаса, се оформя на 2 топки, които се разточват на кръгове. Оставят се да в...\nКартофите се пържат в зехтина около 10 минути, докато станат златисти. Добавя се лукът, чушките като се бърка около 10 мин. Добавя се патладжанът и тиквичката около 5 мин. Добавят се доматите. Поръс...\nРибата се почиства, измива се и се сварява в подсолена и подкиселена с оцет вода. Добре сварената риба се обезкостява, маха ѝ се кожата и месото се нарязва на парчета. Картофите се сваряват цели, обе...\nПочистете доматите, разполовете ги и извадете семенната част внимателно. Твърдата част нарежете на ситни кубчета. Оставете ги да се отцедят за няколко минути. Пасирайте киселото мляко, крема сиренето...\nТесто: Брашното се пресява и солта в средно голяма купа. Добавят се маслото, яйцето и половината от пармезана и се омесва гладко тесто. Оформя се гладко тесто, покрива се с восъчна хартия и се изстудя...\n1. Фурната се загрява предварително до 200 градуса. 2. Багетите се режат на 3 части по дължина, след което се разполовяват, така че да станат 12 пръчици. 2. Поставят се в тавичка за печене. 3. Чесънъ...\nЛукът се реже на ситно и се запържва. Рибата се смила. Добавя се солта, черният пипер, яйцето и пърженият лук. Оформят се малки топчета и се слагат в дълбока тава. Заливат се с доматения сок и се пек...\nТопла салата с картофи и каперси\nКартофите се обелват и се нарязват. Морковите се режат на дебели резени по диагонал. Магданозът се реже на ситно. Картофите се варят 5 минути в солена вода. Добавят се морковите и зеленчуците се свар...\nЯйцата се разбиват със захарта до пяна и се загряват леко на котлона, докато се разтвори захарта, като непрекъснато се бъркат. Желатинът се накисва в 60 милилитра вода. Млякото се кипва в отделен съд...\nОрехов сос за салати\nОреховите ядки се запичат на фурна и се счукват в хаванче. Смесват се с оцета, олиото, солта, захарта и черния пипер и се разбъркват до разтварянето на солта и захарта. С така приготвения сос се зали...\nСусамовото семе се начуква и се добавя към покълналите пшенични зърна. Добавя се медът, стафидите и нарязаните бадеми и всичко се разбърква. Отгоре се поръсва с нарязана на кубчета праскова.


Разтвор-концентрат за устна кухина Черноморски минерали Sea Stars - Cosmetics Bulgaria\nРазтвор-концентрат за устна кухина Черноморски минерали Sea Stars\nРазтвор-концентрат за жабурене и гаргара.\nСъдържа черноморска луга и екстракти от мента и стевия.\nПодходящ за възпаления в устната кухина, кървящи венци и лош дъх.\nРазтвор-концентратът за устна хигиена от серията Черноморски минерали на Sea Stars нежно се грижи за чувствителната лигавица на устната кухина. Формулата от разтвор на стабилизирана черноморска луга и екстракти от мента и стевия минерализира, заздравява и предпазва венците от възпаления и кървене. Подобрява клетъчната регенерация и цялостната устна хигиена.\nРазредете концентрата с вода, използвайки мерителната капачка, в съотношение 1:1 до 1:10. Правете гаргара от 2 до 6 минути. Не е нужно изплакване. Препоръчително е да не се консумират храни и напитки до 30 минути след процедурата.\nЗа най-добри резултати използвайте в комбинация с гела за устна кухина на серията Черноморски минерали на Sea Stars.


01.09.2012 19:49 - ***\nПоследна промяна: 01.09.2012 19:55\nДокато се спускаше по горската пътека под заглушаващият птичия хор зловещ стон на бензиновите резачки разследващият журналист и писател Георги Стоев си мислеше, че ако нещо бе способно да погуби Земята и човешкия род, това беше страхът, изявен чрез неговата най – могъща рожба - алчността. Тя бе безгранична като Вселената, по- заразителна от най – опасните вируси и по - нелечима от спина. Унищожила беше повече хора, отколкото всички епидемии в историята на човечеството, взети заедно. Тя бе сумарната проява на всички човешки страхове в действие, духовният спин на цивилизацията.\nВ основата на всички войни, убийства и страдания, на всяко насилие, на всяка проява на безсърдечност и жестокост, стоеше алчността - весдесъщият ламтеж за пари, за власт, за превъзходство, за придобиване, за ползване… Безумния стремеж на страхът към сигурност... Постепенно и невъзвратимо тя бе успяла да ни преврърне в инструмент на собственото ни унищожение.\nОпиянен от алчния стремеж да притежава, човешсия род все по – рядко си даваше сметка как стремглаво приближава към фаталните последиците от собствената си ненаситна глупост. Все по – трудно осъзнаваше, че експлоатирайки безумно планетата, природата и живота си, погубва необратимо тези безценни Божии дарове…\nПодобни мисли извикваше у заклетия природолюбител зловещата канонада на бензиновите резачки. Навсякъде из родните планини се вихреше безогледната сеч, която заплашваше след време да ни превърне в поредната пустиня. Всеки път, осъзнавайки невъзможността да противодейства на тази варварщина, в душата на писателя и журналист Георги Стоев се зараждаше такъв гняв, че ако натрупаната през годините на изследовател на живота мъдрост не беше го насочила към разследващата журналистика, сигурно вече щеше да се е превърнал в сериен убиец на природопохитители или в поредния безполезен труп.\nНапътстван от воя на верижните триони и грохота на тежките камиони, той щеше да направи поредния разобличителен филм с надеждата, че този път ще успее да накара заспалите държавни служители да си размърдат мазолестите задници и да си оправдаят заплатите, като потърсят най - сетне отговорност от малоумните дървосекачи и техните нагли работодатели.\nСлед като наближи достатъчно, той извади своята портативна камера, нагласи я на максимално приближаване и засне внимателно поредното безумие. После прибра камерата, включи журналистическия си касетофон, който винаги стоеше във вътрешния джоб на якето му и се запъти към сечището.\n- Как върви, момчета? - запита небрежно, докато вадеше от вътрешния си джоб плоско шишенце с домашна ракия - Елате да ударите по глътка за здраве.\nРаботниците го огледаха подозрително, но ракийката ги изкуши и приближиха.\n- На туризъм ли? - каза единия.\n- Да. - той им подаде джобната бутилка - Яко сте я подхванали тая гора. Поне плащат ли добре?\n- Плащат, къде ще ходят. Иначе и за тях няма да има.\n- Хубава ракия. - изкоментира другия - Ти да не си от ония, природозащитниците?\n- Лошо ли е ако съм от тях? - отвърна Жоро с въпрос - Не ви ли е минавало през ума, че ако ги няма, някой ден планината ще се превърне в пустош?\n- Ти гледай да не те чуе шефа, че може да се превърнеш в призрак и да не те намерят повече. - каза третия като обърса устни с ръкав - По добре изчезвай, докато не е дошъл.\n- Брей, толкова ли е опасен? - ироничния тон на журналиста беше явен - Май и вас доста ви е наплашил, а?\n- Човече, това не е майтап. - каза хладно втория - Айде, спасявай се без много шум.\nЖоро се отдалечи с усмивка. След малко чу шум на двигател и видя по утъпкания от камиони горски път към сечището да пълзи черен джип „ чероки” . Прикри се зад някакви храсти, извади камерата и зачака удобен момент, за да заснеме луксозното возило така, че да се вижда номерът му.\nЧас по – късно Георги Стоев стигна до лесничейския контролен пункт. Касетофонът отново бе включен на запис.\n- Знаете ли, че на няколко километра от тук се изсича гора? - обърна се той към излезлия от пункта служител.\n- Да. - отвърна с безразличие служителя - Обикновенна санитарна сеч.\n- Превръщането на гората в поляна ли наричате санитарна сеч?! - рязко запита Стоев.\n- Целия участък е болен. - отвърна невъзмутимо онзи, на когото данъкоплатците плащаха, за да пази гората от унищожение. - Вие по добре си гледайте вашата работа и не се бъркайте в моята!\n- А вие от къде сте сигурен, че точно това не ми е работата? - завърши разговора с многозначителен въпрос журналистът, и продължи надолу по пътя, оставяйки служителя неприятно изненадан.\nФактът, че тезата му за алчността отново се беше потвърдила, не му носеше удовлетворение, но го зареждаше с енергия и хъс за работа. Единствено непоколебимата му воля да работи за истината и справедливостта го удовлетворяваше напълно, понеже му помагаше да се чувства полезен и за себе си и за живота въобще.\nДруга една странна група, създадена от тайните служби на режима още по времето на тъй наречения възродителен процес за да се следят нещата изкъсо отвътре, също бе претърпяла интересни метаморфози. За целта бяха използвани хора от турския етнос, вербувани доста преди тези събития. Причината да бъдат избрани беше, че бяха донасяли на службите срещу свои съученици, колеги и дори срещу приятели. От страх или егоизъм с лека ръка бяха зачернили много семейства. Благодарение на тази си дейност, обаче, се бяха сдобили с различни привилегии. Една от тях бе влизането им в университета без изпит и то в специалности като журналистика, право, философия и социология, за да продължат там конспиративната си работа спрямо новите си колеги. Именно тази групичка доносници бе привикана в началото на възродителния процес в централата на службите. Този път мисията щеше да бъде далеч по - трудна, дългосрочна и отговорна. Първия етап се изразяваше в терористична дейност. Трябваше да се поставят взривове в чакалнята на пловдивската гара, в един вагон за майки с деца и на още няколко публични места. Целта бе от една страна в българското общество да се провокират страх и омраза към мюсюлманския етнос, та репресивните мерки по изселването на голяма част от етноса в Турция да бъдат приети спокойно от обществото. От друга страна групичката агенти щяха да се превърнат в герои за събратята си мюсюлмани и след излежаването на силно занижени присъди щяха да станат водачи на етноса и добро средство за поддържане на етническо напрежение. Така в бъдеще службите смятаха да осъществяват изгоден за тях контрол върху политическия живот в страната и да осигурят своята недосегаемост при евентоални промени в модела на управление, които явно назряваха... Кое им даваше гаранция, че конспирацията няма да се издъни?! Много ясно. Групичката млади, болезнено амбициозни младежи бе изправена пред уникалната възможност да оглави над половин милион души и да има влияние както над тях, така и в политическия живот на държавата. Това означаваше власт и пари. Много власт и много пари. Другата възможност пред тях беше да бъдат дискредитирани пред събратята си и линчувани заради доносите, или заради невинните жертви от взривовете, а после тихомълком ликвидирани от службите. Каква по - добра гаранция?!\nНяколко години по късно, като най - добре запознати с криминалния контингент, механизмите за безпрепятствено движение на информацията и паричните потоци и задкулисното управление чрез компромати, изнудване и слухове, бившите тайни служби бяха изградили в крехката демокрация паралелен подземен свят, който обезкървяваше икономиката и корумпираше управлението, а обикновенния човек отново бе превърнат в заложник на икономически и политически интереси и в лесен източник за бързо забогатяване. Плахия опит през 1991 година да бъде създадено демократично управление, се провали преди средата на мандата по възможно най – наивния начин. Демократите бяха умело подхлъзнати не от друг, а от движението за права и свободи, което навсякъде се рекламираше като основен стълб на демокрацията. И в това нямаше нищо чудно, понеже една от скритите цели на неговото създаване бе да балансира властта в полза на удобните за новата мафия правителства. Една терористична група слуги на бившата ДС, която водеше своя верен електорат към безправие, заблуда и бедност, а в същото време му внушаваше, че над него отново тегне опасността от нов възродителен процес, като сочеше себе си за единствения гарант това да не се случи. Едно движение, създадено за да проваля демократичните процеси в България, като по този начин осигурява благоприятен климат за подземния свят, от който лидерите му бяха неделима част.\nТака общо взето виждаше ролята на етническата партия ДПС професорът по история Александър Славов, изследвайки внимателно поведението на нейните лидери в най – новата история на България. Тази роля се улесняваше от крайно бедната и необразована членска маса, която беше лесна плячка за изнудване и манипулации. А това само по себе си беше доста обезпокоително и не вещаеше щастливи дни за и без друго обезверения народ.\nТой сложи нов лист в пишещата машина. Би дал всичко от себе си за да види разпадането на това ретроградно статукво и възкръсването на нацията. Но вместо това статуквото все по – добре укрепваше позициите си.\nТъкмо щеше да пише поредната остра публикация, когато някой позвъни на входната врата. Погледна си часовника. Наближаваше пет следобед. По това време понякога го навестяваше шестгодишния му внук, когото учеше да играе шах. Зет му и дъщеря му живееха в съседния блок, така че малкия трябваше да пресече само градинката пред блока за да му дойде на гости.\n- Кво ти пука тогава?\n- Това е човек, ей! Нищо не ми е направил, а аз го млатнах с тая тръба в главата, без да се замисля… Не знаех, че съм такъв тъпак, честно… Ти ме забърка в това…\n- Гледай ти да не си! - отвърна младежът, изскочи от колата и изчезна между сградите.\nКогато професорът отвори очи, над него се бяха надвесили напрегнати лица. Между тях различи съседите. Обща въздишка на облекчение се отдели от всички и поразреди напрежението.