Конспиративни Теории - 40 статии | Sanovnik.bg\nКонспирациите винаги са били на мода, независимо от ерата, в която живеем. Някои са твърде отричани, други се оказват реалност, а трети са толкова чудати, че чак е трудно да повярваме в тях. Но конспирациите съществуват и могат да променят живота на милиони.\nКонспиративни ТеорииДесетте най-секретни обекта в света\nКонспиративни ТеорииПроекта Манхатън\nКонспиративни ТеорииКемтрейлс: Пръскат ли ни от въздуха?\nСред новите беди, които ни заплашват в модерния свят, е и ХААРП - система за научни изследвания. Основната работа на програмата се състои в проучвания и измервания на йоносферата.\nТеоретиците на конспирацията смятат, че целта на ХААРП е много по-зловеща, отколкото изглежда на пръв поглед. Програмата е обвинявана за всичко - глобалното затопляне, природните бедствия, мистериозните шумове в небето\nВсичко около така наречения проект Син лъч може да се възприеме като поредната конспирация, ако обаче не съвпадаше изцяло с библейските пророчества. Какво се крие за мистериозния проект Син лъч\nСъгласно записите на Никола Тесла, запасът от енергията, която можем да получим от околната среда, е неизчерпаем. Проектира ли Тесла електрическата кола преди 100 години?\nЧаст от коментаторите на живото предаване на SpaceX смятат, че това е наистина мишка, докато скептиците на тази теория са на мнение, че това е просто замръзнало парче кислород.\nВ света съществуват различни конспиративни теории и една от най-разпространените е теорията на Новия световен ред. Ето някои основни конспиративни теории за Новия световен ред.\nНа 5 август 1962 г. безжизненото тяло на Мерелин Монро е намерено в къщата ѝ в Лос Анджелис. В ръката ѝ е бил телефона, а до нея е имало празна бутилка Нембутал (вид барбитурат).\nЕто кои са най-разпространените теории на конспирациите, свързани с COVID-19. Според учените вирусът тръгнал от пазара за диви животни в Ухан, но конспиративните теоретици не са съгласни.\nАмериканският автор Дийн Куннц предсказва избухването на коронавирус с романа си, публикуван през 1981 г. Очите на мрака. Сюжетът разказва за вирус убиец, наречен Ухан-400, предсказвайки там, където се появи COVID-19


Путин или Клинтън? Шеф Манчев каза кого е по-трудно на нахраниш – Vihrogon.bg\n11:22 / 07.05.2022\nкадри Нова телевизия, БНТ\nЗвездата на кулинарното изкуство в България Иван Манчев разказа по Нова телевизия какво е да готвиш за президентите на САЩ и Русия. Той е правил менюто по време на посещението на американския президент Бил Клинтът у нас, както и за Владимир Путин при визитата му в България през 2003 година.\nШеф Манчев беше категоричен – разлика дали готвиш руски или американски президент няма, и в двата случая преживяването е много трудно и напрегнато. „От една страна готвиш за хора, като всички останали. От друга мерките за сигурност са изключителни и е много стресово усещане”, обясни звездният готвач.\nШеф Манчев разкри, че проверките от специалните служби преди визитите на президентите са започнали 7 месеца по-рано. Той обаче подчерта, че именно такива изпитания са били важни за него за да покаже професионализма си на голям кулинар.


Топ 20 естествени домашни средства за лечение на сива коса - Красота и мода - 2021\nТоп 20 естествени домашни средства за лечение на сива коса\nКосата ви може да стане сива поради няколко причини. Някои от основните причини са стрес, болест, дефицит на витамини и хранителни вещества. Но най-важният фактор, който прави косата ви сива, е намаляването на съдържанието на меланин, което е много отговорно за цвета на косата. Косата започва да става сива, когато молекулите започнат да се отделят един от друг. Така че, ако искате косата да бъде в добро състояние, ще трябва да използвате някои естествени и добри лекарства за лечение на сива коса с изображения, които определено ще ви помогнат.\nМожете също така да започнете да се отървете от лошите навици като пушенето и пиенето. Основната идея и разбиране са описани подробно в тази статия. Обърнете се внимателно към всеки раздел и го използвайте за най-доброто.\n20-те най-добри естествени домашни средства за лечение на сива коса:\n1. Умиране за сива коса:\nПървото домашно лекарство за сивата коса умира. Има различни видове бои за коса, които се предлагат на пазара и всички те се предлагат в различни цени. Изберете този, който смятате за най-подходящ за вас, и го използвайте, за да се отървете от цялата сива коса. Тъй като те идват няколко цвята като черно, кафяво, кафяво и бордо, вие също ще имате възможност да оформите косата си. Но не приемайте никакви продукти, съдържащи амоняк. Това ще причини големи щети на косата ви в дългосрочен план.\n2. Пакет за коса Amla и Henna за предпазване от сива коса:\nМожете да направите пакет, използвайки къна и амла, за да отстраните сивата коса. Първо трябва да вземете прах от къна в купа и да добавите вода към него. Направете прясна и гъста паста. Сега добавете три супени лъжици прах амла. Смесете всички с малко вода и продължете да разбърквате. Сега го нанесете върху косата си и оставете да остане, докато не изсъхне напълно. Измийте с шампоан и изплакнете, докато остатъкът и миризмата се разсеят. Използването на този пакет ще подхрани косата и ще я направи мека, лъскава и много гладка.\n3. Кокос и лимон:\nВземете малко кокосово масло, в зависимост от дължината на косата. Сега смесете свеж сок от лайм в него. Нанесете върху цялата си коса; от скалпа до върховете. Трябва да го запазите за един час и да го измиете с някакъв добър шампоан. Това лекарство е чудесно за всички, които страдат от проблеми със сивата коса и ги правят да изчезнат само след няколко седмици. Трябва обаче да прилагате това два пъти седмично. Бъдете търпеливи и скоро ще видите резултатите.\nВиж повече: Домашен салон за коса\n4. Пийте вода! 2 чаши на ден:\nАко ендокринната система в тялото ви не работи правилно, в тялото ви ще има много токсини. Това причинява различни видове рискове за здравето, които включват остаряване преди време. Затова, за да почистите системата и да предотвратите появата на сива коса, пийте по 12 чаши вода всеки ден. Това е много прост съвет да се използва и все още е много ефективен. Въпреки това, пиенето на много вода всеки ден не е достатъчно. Също така трябва да направите поне един или два опаковки за коса, изброени по-горе.\n5. Листа от къри:\nДруго голямо средство за сива коса е чрез използването на къри. Ако имате проблеми с косата в много ранна възраст, помислете за този, който е идеален за вас. Сварете кокосовото масло и го прецедете. След като сте го сварили, оставете да изстине. Масажирайте косата си за петнайсет минути и оставете да остане за един час. След това можете да се измиете с някой добър шампоан и балсам. Вие сте длъжни да видите добри резултати в рамките на няколко седмици. Уверете се, че правите това два до три пъти седмично.\n6. Витамин Е богати храни:\nЗдравословната диета винаги е важна за блестящата кожа и коса. Включете много витамин В и Е във вашата диета. Това ще предотврати узряването на косата ви. Включете някои орехи, бадеми и кашу, като част от ежедневната си диета. Намалете количеството натрий, който приемате в диетата си, тъй като това ще окаже голямо влияние върху косата ви. Вземете също пресни плодове и зеленчуци.\n7. Заболяването с вода от градински чай, за да се отървете от сивата коса:\nЛистата от градински чай са аюрведично средство за сива коса. Възстановява оригиналния цвят на косата, предотвратява растежа на сивата коса и подобрява качеството му. За да използвате това, ще трябва да вземете букет от листа от градински чай и да оставите да кипне във вода за известно време. След като приключите с кипене, го охладете и нанесете върху цялата коса. Оставете го да остане за следващите два часа и след това го почистете с шампоан. Лечението е много ефективно и показва отлични резултати само в рамките на няколко седмици. Той е и един от най-добрите средства за защита, които трябва да се видят до момента.\n8. Оребрена тиква:\nМожете да използвате това лекарство три пъти седмично, за да се отървете от сивата коса. Вземете няколко от тези зеленчуци и ги подсушете под слънцето. Оставете зеленчуците да се накисват в кокосовото масло през следващите три дни. След това вземете сместа и я сварете, докато остане черен остатък. Сега вземете сместа и я нанесете върху скалпа. Изплакнете я добре. Можете да използвате шампоан, ако желаете.\nВиж повече: Начало средства за преждевременно грейване на косата\n9. Лечение на черен чай за сива коса: t\nЗа сивата коса може да се погрижи с нещо толкова естествено и просто като черен чай. Той е голям боец и е бил използван в няколко опаковки за коса. За да използвате това за сива коса, първо ще трябва да сварите две супени лъжици чайни листа. Не добавяйте мляко или захар. Вземете водата и изчакайте тя да спадне до стайна температура. Сега го нанасяйте върху цялата си коса. Изплакнете добре със студена вода. Не е нужно да използвате никакви шампоани след това. Просто се уверете, че сте измили косата си много добре.\n10. Джинджифиловата доброта:\nКогато става въпрос за лечение на сива коса джинджифил е много бързо и сигурно средство, за което бихте искали да научите повече. Ние всички знаем добротата на джинджифила, когато настинем или имаме възпалено гърло. Джинджифилът също е много полезен при газови проблеми и стомашни болки. Сега за лечение на сива коса, джинджифил има най-добър приятел под формата на мед. За предотвратяване на сива коса и бяла коса, както и това, което трябва да направите, е да вземете малко джинджифил, да го настържете и след това да го смесите с една супена лъжица мед, за да го приемате всеки ден. Още по-добре е да го приемате рано сутрин на празен стомах за най-добри резултати.\n11. Използвайте Ghee за да избегнете сива коса:\nНие всички обичаме топено масло или избистрено масло, когато се поставя в сладкиши и други деликатеси, които правят диетата ни за хвърляне. Сега изненадата е, че всъщност топеното масло е едно от най-добрите домашни средства за сива коса, въпреки че хората винаги са ни казвали, че мазната храна, която има много масло и топено масло, не е добра за кожата, здравето и косата, но ето противоречие , Тайната е само, че нямате топено масло, а всъщност го масажирате върху скалпа и косата. Сега трябва да правите това редовно и да поддържате това два пъти седмично за най-добри резултати.\n12. Хена е едно решение за сива коса:\nТози естествен оцветител може да се използва по много начини и е известен като много добра храна за лъскава коса. Сега се запознаваме с още една полза от къната, както и с това как да предотвратим появата на сива коса. Може да се използва по няколко начина, като първо можете да вземете 2 лъжици пълни с прах на къна заедно с 2 лъжици пълни с домашно извара и 1 лъжица кафе за някакъв тъмен цвят. Сега смесете всичко това и след това нанесете равномерно върху косата си. Когато го направите, оставете всичко да изсъхне и след това просто измийте косата си с лек шампоан. Това не само е оцветител, но и овлажняващ крем. Можете също да използвате масло от къна, като кипнете добре някои листа от къна и след това я охладете, за да я използвате по-късно.\nПрочетете още: Използвайте хена за сива коса\nСмята се, че сокът от лук е естествен охладител и е точно обратното на варени лук. Това е много добро домашно лекарство за сивата коса, ако можете да го използвате редовно. Сокът от лук е също така известен като храна за скалпа и косата и това е и причината, поради която лукът се препоръчва като естествени средства за предотвратяване на сивата коса, падането на косата и загубата на коса. Едно нещо трябва да се има предвид, когато започнете да използвате лука. Това е, че трябва да го използвате редовно.\nКогато няколко независими съставки, които са чудесни начини за лечение на сива коса, са смесени заедно, можете да си представите колко хубаво би било решението. Същият е случаят с тази смес, където трябва да вземете само 1 грам черен пипер, ½ чаша извара и го изцедете добре. Сега можете да добавите лимонов сок към тази смес, но това е изцяло избор. Сега с помощта на пръстите си трябва да масажирате скалпа си с тази мека смес и също така ще трябва да нанесете това върху косата си равномерно. Уверете се, че сместа не е водна и изварата не е течна, така че да може да се нанася лесно.\n15. Бадемово масло може да спре сивата коса:\nНяма съмнение, че бадемовото масло е едно от най-добрите домашни средства за сива коса, както и редица други здравословни проблеми. Сега само бадемово масло за редовна употреба, разбира се, е много добро за поддържане на подхранвана и здрава коса, но за пълно лечение на посивялата коса се нуждаете от нещо повече. За това се нуждаете от смес с всички правилни съставки и в правилното количество, за да приложите към скалпа и косата си за най-добри резултати. Трябва да вземете бадемово масло, лимонов сок и сок от цариградско грозде в приблизително еднакви количества и след това да смесите всичко това, за да образувате най-добрия масления разтвор.\n16. Шикакай За премахване на сива коса:\nТова е научно известен като Acacia concinna и е известен като естествено средство за много проблеми с косата като плешивост, падане на косата, както и за косата, която е тънка и скучна. За да научите повече за това как да предотвратите сивата коса, трябва да знаете какво ще трябва да съберете и в какви количества. За този шикакай разтвор се нуждаете от около 4-5 струка шикакай и около дузина семена от сапунени орехи. Сега ще трябва да намокрите и двете заедно и да ги оставите такава цяла нощ. На следващия ден ще трябва да ги сварите и след това да ги съхраните в контейнер, който да се използва като естествен шампоан. От друга страна ще трябва да сварите amla във вода и да я запазите като добър кондиционер.\nИндийският женшен е известен също като "Ашвагандха" и е старо домашно средство за сива коса. Това се споменава дори в изследванията на Аюрведа и Унани със всички видове естествени и билкови лекарства за грижа за кожата и косата. Ashwagandha е доста на разположение на някои пазари и също е популярен корен. Това, което трябва да направите, е да вземете този ашваганда, опитайте се да го направите в паста и го нанесете върху скалпа. Смята се, че това увеличава съдържанието на меланин в корените на косата и по този начин предотвратява посивяването.\nВиж повече: Лечение на бяла коса\n18. Bhringaraj За предотвратяване на сивата коса:\nСъщо известен като маха бхрингарай, това е друга билка, която се споменава от дълги години в книгите на Аюрведа и Унани. За лечение на сива коса bhringaraj може да се използва по няколко начина. Можете да го използвате или сурово, което също е най-добрият начин да го използвате за най-добри резултати, а също и като масло. Сега можете лесно да се възползвате от маслото bhringaraj, както е осигурено от редица известни марки. Това е известно, че е страхотен начин да се получи много здрава и черна коса.\n19. Черният орех да се отърве от сивата коса:\nМисля, че някои хора вече знаят, че пулпа от орех, смесен с прах от къна е страхотно домашно средство за сивата коса. Сега дори има нещо повече от това. Сега тук изобщо не говорим за орехи като цяло, а за специални черни орехи, които действат като магически бои за коса. Сега външното покритие, също известно като корпуса, е известно, че е мигновено оцветител на сива коса. Начинът, по който да го използвате, е като направите отвара от това заедно с водата и след това я съхранявайте и използвате върху косата си. Оставете го за около половин час и след това я изплакнете с чиста вода.\n20. Здравословен начин на живот:\nОсвен всички други начини най-важното е да се води здравословен начин на живот. Под здравословен начин на живот ние имаме предвид, че винаги трябва да държите косата и скалпа чисти, да избягвате пушенето и да приемате храни, богати на витамини и желязо. Освен това не трябва да взимате много стрес, да нямате много алкохол и да правите редовни упражнения. Също така никога не мийте косата си с гореща вода и използвайте шампоани, които имат силни химикали в тях. Необходимо е да не обвързвате влажната коса или да ги разресвате, когато са мокри. Използвайте капачка или шал, за да покриете косата си, когато сте навън.\nПосивялата коса е един всепроникващ проблем, особено сред жените по света, но сега не е проблем, тъй като има много домашни средства за сива коса, които са на ваше разположение сега.\nГледай видеото: NYSTV - Armageddon and the New 5G Network Technology w guest Scott Hensler - Multi Language (Април 2021).\nCopyright 2021 \_ Основен \_ Топ 20 естествени домашни средства за лечение на сива коса


Литературен свят » Публицистика брой 83 април 2016 » ИЗ „КОМИТАТА ОТ ДРЯНОВСКИЯ МАНАСТИР”\n… Запомнил съм един празник, оставил дълбока следа не само в моето сърце. Даскал Димитър поде песен и сладкопойният му глас мигом възцари тишина в салона. Такъв ненадминат певец нямаше къде да се чуе. И понеже за първи път в селото се организираше годишен изпит на учениците, който трябваше да завърши с утро, беше се стекло цялото село. Беше Великден 1876-та година. Но не само българите бяха тук, а и турските първенци. Притеснявах се, защото в публиката седяха Стефан Стамболов, Сава Пенев, Христо Караминков и Георги Измирлиев.\nПрограмата много се хареса, а след края й Сава Пенев раздаде на децата “Варлаамовите приказки” за прочит.\nЩом всички си разотидоха, останахме само ние, от Голямо-Яларския революционен комитет, за да проведем заседание. Датата на въстанието вече ни беше известна - 1 май! Трябваше да се обсъдят толкова много неща и да се направи проверка докъде сме с подготовката…\nПредателство или лош късмет беше залавянето на изпратените ни от Русе каруци с оръжие. Трийсет каруци с пушки иглянки! Затова се провали бунтът в нашия революционен окръг с център в Горна Оряховица. Все ми се иска да вярвам, че не е било предателство, а защото, вместо на обявената дата първи май, въстанието започна на 20-ти април в Копривщица. Нима това не повиши бдителността на турците? Разбира се, че е така.\nНашият член на комитета Петко Йоргов се върна от Търново с новината, че въстанието е избухнало преди датата, че утре вечер трябва да се съберем в дома на поп Иван, облечени с въстаническите си униформи, въоръжени и готови за отиване в четата. Сборният пункт ще ни се каже там.\nТака и стана. Беше пристигнало известие и от Бачо Киро да се съберем към полунощ в местността “Локвата на Дочето” край село Мусина, при Черничката. Задачата, която ми възложи даскал Димитър, беше да обходя всички, записали се за четници, и да им съобщя, че е настъпил часът. Тръгнах от порта на порта, а нямах търпение и аз да се издокарам в красивата ми четническа униформа, да грабна пушката, джепането, ножа и сухарите и да изляза на бой срещу тиранина.\nНо когато 30-те души, бъдещи четници, се събрахме на другата вечер в дома на поп Иван Цанков, някой предложи да не тръгваме всички, рисковано било. Най-добре да изпратим разузнавачи и ако всичко е наред, те ще се върнат и ще повикат останалите. Така заминахме аз и даскал Димитър Беляковеца.\nСлед Освобождението, наред с похвалите, че съм участник в епичните боеве в Дряновския манастир, бях подложен и на критика от моите другари, че в онази нощ не съм се върнал, за да им дам знак да тръгнат към сборния пункт на четата край село Мусина. Как да им обясня, че когато с даскал Димитър пристигнахме там, поп Харитон ни каза да изчакаме, близо ни е селото, на по-малко от половин час път пеша. Нека първо да помогнем в посрещането на четниците от по-далечните селища, тъмно е, могат да се объркат, да се изгубят. Пък беше безлунна нощ, с надвиснали облаци, скоро започна и да ръми.\n… Та когато с даскала се отправихме към село Мусина, не тръгнахме по пътя, защото беше опасно, турците бяха станали много подозрителни и дебнеха, слухтяха, можеше да има и засада. Затова поехме през местността “Чьобревица” и пристигнахме в Мусина преди полунощ. Намерихме Поп Харитон в къщата на Каракольо - Кольо Генов. Като ни видя, той ни прегърна и разцелува. След това ни запита:\n- Къде са другите четници?\n- Чакат да им подадем знак, че въстанието не се отлага. - отвърна даскал Димитър.\n- Какво ти отлагане?! - Възмутено възкликна поп Харитон: - Мусина въстана още вечерта! Пристигнаха въстаниците от Дичин и Вишовград, от Емен, от Дъскот. Всеки момент очакваме да дойдат от Горни Турчета и Михалци… Готови сме за тръгване.\n- Тогава да се връщаме, че да не закъснеят нашите.\n- Почакайте, има време. Ще отидете по-късно, като дойдат от Горни Турчета.\nВ това време в стаята влетя разяреният свещеник Балчо Колев и викна към поп Харитон:\n- В името на Бога, пуснете ме да се върна във Вишовград. Искам да заколя този предател!\n- За кого говориш? - спокойно запита поп Харитон.\n- За Иван Радев. Това куче подло ме излъга, че ще дойде с другите въстаници, а се уплашил и отказал!\n- Я се успокой! Сега не е време за това. Ние сме тръгнали с душманите да се борим…\n- Че предателите не са ли душмани? - възрази свещеник Балчо.\n- Забранявам ти да ходиш където и да било! Ти как се казваш? - обърна се той към мене.\n- Йордан Иванов Парцалев, - отвърнах високо.\n- Добре, Йордане, отивай часови пред къщата. Имаш оръжие, нали?\n- Имам! - потупах револвера, затъкнат в пояса ми.\n- Другите са свободни. Искам да поговоря с даскал Димитър.\nГорделиво изпъчен излязох и започнах да се разхождам пред къщата, като се взирах в тъмната нощ. Нямаше луна, нямаше звезди. И нашият чорбаджи Тачо уж се беше записал за четник, пък като се събрахме преди няколко часа, дойде да ни каже, че се отказва, жена му не била добре. Дрън-дрън. Страхлувиц!\nПо едно време чувам чаткането на копита. Конник е! Първото, което ми мина през ума, щом видях заптието върху гърба на коня, беше, че има предателство и вдигнах револвера:\nДобре, че конникът извика овреме:\n- Българин съм! Не стреляй!\nРипна долу и едва когато се доближи, го познах: беше Петър Пармаков. Той свали от гърба на коня чифт дисаги, препълнени с лекарства, чист спирт, памук и платно. Заведох запотения му кон в обора, а после го придружих до къщата, където сигурно го очакваха.\nСлед малко ме повикаха вътре и поп Харитон ми нареди заедно с Христо хаджи поп Иринчев да отидем в западния край на селото, за да посрещнем въстаниците от Горни Турчета и от Михалци, които вече наближили селото, и ги доведем до сборния пункт.\nКогато тръгвахме натам, започна да ръми. Скоро чухме стъпките на десетки крака и ето ги пред нас - начело с Бачо Киро. Поздравихме се, представихме му се и ги поведохме към уреченото място.\nОт Мусина се бяха явили 29-ма, 14 от Дичин, 6-ма от Вишовград. Групата на Бачо Киро от Горни Турчета се оказа най-голямата, от 103-ма, а зад тях идеха още 31 четници от Михалци, водени от Тодор Лефтеров. Разбра се, че от Дичин са тръгнали 25 въстаници, но по пътя десетина от тях се разколебали и, след като преминали през река Росица, решили да се върнат обратно.\nПристигна и Христо Караминков.\nПоп Харитон веднага нареди да се строява четата. Отидохме ние с даскал Димитър при него. Той разговаряше с Петър Пармаков и с Бачо Киро. Поискахме отново разрешение да се върнем в Голямо Яларе и дадем знак на нашите другари, които чакаха, облечени и въоръжени, за да се присъединят. Ала Поп Харитон не ни позволи:\n- Не разрешавам да се връщате в Голямо Яларе, защото вече стана доста късно. Който е дошъл - дошъл!\nПетър Пармаков зае наша страна - нека отидат, ще ни догонят, но… Поп Харитон си държеше на своето.\nДонякъде и той беше прав.\nС даскал Димитър се примирихме не за друго, а заради проливния дъжд, който и се усилваше. Трудно в такъв дъжд щяхме, съгласно уговорката ни, да подпалим навеса в края на селото, а и да го подпалехме, дъждът щеше да го угаси. Значи, другарите ни, ако все още чакаха знака, можеше и да не го забележат. Ами ако се бяха прибрали по домовете си? Беше опасно ние с даскал Димитър да се движим на съмнало по улиците, облечени така, да хлопаме по вратите, да ги чакаме да се приготвят, та после, съберем ли се, да догонваме четата. Ала дъждът, според мене, беше най-големият виновник за всичко. Пък и обстановката се променяше за часове. Вчера, по обяд, в Голямо Яларе пристигна Халил ефенди, търновски бимбашия, придружен от няколко заптиета, и заяви на всеослушание, че ще събира беглика, а всъщност беше дошъл да провери верни ли са слуховете, че българите подготвят въстание.\nНо сега, като размишлявам толкова години над събитията през онази нощ, се питам: след като с даскал Димитър не се върнахме обратно при нашите другари в Голямо Яларе, да бяха пратили други разузнавачи след нас или да бяха тръгнали вкупом към сборния пункт - всички го знаеха къде е. Ала страхът за животеца понякога е твърде силен. И хайде сега, аз съм им виновен, че са останали извън епохалните битки, че не са се прославили.\nПрав излезе Стоян Заимов, когато по-късно обобщава случилото се през последвалите бунтовни денонощия: “Много е лесно да се гласиш за въстаник, да си купиш револвер, пушка, сабя, да се кълнеш, да целуваш устата на револвера, да плачеш от радост, но да излезеш на полето срещу неприятеля лично - то е най-мъчното нещо…”\nМоже поради тая причина, наречена Страх, в четата ни вместо записалите се около 400 комити, на уречения ден и час да се явиха 192-ма. Ех, животец, само по веднъж ни се дава, как драговолно да се разделиш с него?!\nПогледнато реално, моите съселяни трябва да ми благодарят, защото надали биха имали моя късмет да се измъкнат невредими от горящия манастир и плътната турска обсада. Но дори и да бяха се измъкнали! Колко предателства и клопки дебнеха след това! Не увисна ли на въжето и самият Бачо Киро, предаден от свои?\nАла тогава, през април 1876 година, всичко се беше объркало. Избухването на въстанието в Копривщица стреснало турските управници и те започнаха от една страна масови арести на комитетски дейци, а от друга - беше обявена масова мобилизация на нередовната турска армия, тъй наречените башибозуци.\nА беше се случило следното. По нарочен пратеник пристигнало Кърваво писмо до Първи революционен окръг с център в Горна Оряховица. Тексът на писмото обходил от ухо на ухо всички бунтовни селища наоколо: “Братия! Нуждата ни застави преждевременно да въстанем. Сега, когато ви пиша това писмо, знамето се развява пред конака, пушките гърмят, придружени от ека на черковните камбани, и юнаците се целуват един друг по улиците!… Ако вие, братя, сте биле истински патриоти и апостоли на свободата, то последвайте нашия пример в Панагюрище…\nКопривщица, 20 априлий 1876 г. Т. Каблешков”\nВзехме да се стягаме и да чакаме сигнал, но никой не ни призоваваше под знамето.\nНе знаехме, че поп Харитон вече е тръгнал от Горна Оряховица за село Мусина и е изпратил куриери с нареждане и до Бачо Киро, и до всички съседни селища, че трябва да се съберем под знамето. Тогава Бачо Киро веднага написал писмо до поп Харитон:\n“Храбри ми войводо! Ако ние още не сме те провъзгласили тържествено за такъв, но вярвам, че никой няма да се противопостави на избора да те изберем за войвода, затова аз си позволявам да ти пиша на тоя титул. Ако и да не съм получил писмо, то непременно трябва да дойда в селото ви с момчетата, които сте пратили да ми съобщят за да се приготвим, аз лично не ги познавам и им вярвам. Ние всички сме готови даже и днес, и в тая минута. Аз от моя страна смея да ви напомня, че трябва да се бърза, защото в съседното нам село Павликени турското правителство прати две кола оръжие, което се раздаде на турското население още днес. Силно се съмнявам, да не би да са узнали, че в нашето село се приготовляваме за въстание. Минутата е скъпа. Приготовлявайте се и се пазете колкото се може по-скоро. Аз пратих напред, дето има наши другари, да им съобщят, щото да се съберат всички в нашето село. Утре с дружината съм в Мусина. Здравейте.\nс. Горни Турчета, 27 април, 1876 г.. Ваш съучастник: Киро Петров”\nА на този ден - 27-ми април, валя дъжд почти през целия ден. Чудех се накъде да поема, тази тревожна неизвестност ме подлудяваше.\nНа другата сутрин отидох в черквата - беше църковен празник “Преполовение” и тя беше препълнена от хора. Попът извърши света Божествена литургия и започна да кади тамян из нея, ала трудно минаваше покрай плътно застаналите хора.\n- Запали една вощеница за успеха на делото! - побутна ме даскал Димитър, като ми намигна дяволито.\n- Щом е за бунта, може!\n- Сборният пункт е в Мусина, тази нощ! - прошепна ми той.\nСърцето ми лудо заби, сякаш черковната камбана се пренесе в гръдта ми. Исках да се развикам от радост, но само му стиснах ръката и излязох навън, за да се овладея.\nДъждът беше спрял и топло пролетно слънце огряваше всичко. Природата и тя ликуваше.\nЗнаехме, че чети от Горна Оряховица с войвода Георги Измирлиев и от Търново с войвода Стефан Стамболов ще ни чакат в Стара планина и с тях ще се обединим срещу врага. Също и с четата на Цанко Дюстабанов, и с чета от Нова махала с войвода Христо Патрев, и други от Трявна, от Севлиево…\nФРАГМЕНТИ ОТ ЕДНА ЕПОПЕЯ:\nПредателство в Горна Оряховица обърква плановете и първите две чети не излизат. Четата на търговеца Цанко Дюстабанов от 400 комити излиза на 5-ти май, а на 9-ти май вече е разгромена след люти сражения с башибозук и редовна армия, малцината оцелели отстъпват към Балкана, където на 11 май е последният им ръкопашен бой под връх Марагидик. Цанко Дюстабанов е заловен и отведен в Търново, където е обесен. Йонко Карагьозов предвожда чета от Севлиево и селата Батошево, Кръвеник, Ново село и други махали. Били са се геройски при село Кръвеник, рамо до рамо със селяните на юначния дядо Фильо и сина му Христо Филев. Тревненската чета начело с Иван Книговезеца също се присъединява към тях. Разбити са на 9-ти май край Ново село, след което населението е избито, а домовете - подпалени. Новомахленската чета начело с Христо Патрев води ожесточени сражения с башибозуци и редовна войска на 20-ти май в местността Костов чукар, но е разбита и разпръсната. Оцелелите 30-тина души поемат към Сливенския балкан, като по пътя битките продължават. Край село Ченге селският говедар обещава да им достави храна, но ги предава. Турците му дали да им занесе храна и шише с ракия, в която поставили силна упойка. И щом заспали, били заловени и обезглавени.\nНа 16 май от Румъния идва чета от двайсет души, начело с войводата Таньо Куртев, но след дванайсет дни е разбита.\nЧетата на Христо Ботев слиза при Козлодуй на 17 май, на 18 май започват сражения на местността “Милин камък” с черкези и башибозук, към които се присъединява и редовна войска. Четата се насочва към вътрешността на Стара планина, но при местността Вола при ново подкрепление от войска и два топа, четата е разгромена привечер на 20-ти май, а Ботев е убит с куршум в челото.\nЧетата на Сидер Грънчаров навлиза по билото на Стара планина и е разбита след многобройни сражения в Троянския балкан….\nНавсякъде срещу въстаниците е изпратена редовна турска армия, което предрешава развоя на битките, независимо от безмерната храброст на четниците. Те губят, както и защото въстанието не избухва едновременно, така и заради числеността на тираните, и заради модерното въоръжаване на турската армия, много по-модерно дори от на руската.\nЧеркезите са били въоръжени с леките пушки Уинчестер, куршумите на които убивали на 800-950 крачки, а башибозуците - с Шнайдери и белгийки, първите - иглени, вторите - с капсули, но и двата модела убивали на 1000 крачки по няколко души от един изстрел.\nСрещу тях въстаниците се бият със стари пушки, които мъчно убиват от 50-60 крачки, а заради калпавия барут - и на 10 крачки.\nЕто, на това му се вика военно превъзходство.\nВ онази паметна нощ, пред строената чета Бачо Киро държа реч и предложи да изберем поп Харитон Халачев за наш войвода, а Димитър Русчуклийчето - за знаменосец. Всички одобрително зашумяха. Тогава поп Харитон взе думата и ни представи своя щаб: поручик Петър Пармаков - военен ръководител, Христо Донев - интендант, Георги Дюлгеров - оръжейник. Освен това, четата се разделя на три: в първата, с командир Христо Караминков-Бунито, влизат дошлите от Мусина, Вишовград и Голямо Яларе, във втората, с командир Тодор Лефтеров, влизат от Михалци и Дичин, а в третата, с командир даскал Бачо Киро - всички от Горни Турчета.\nВече се познавахме с поп Харитон. Заради буйния си нрав и непокорен характер като свещеник е бил заточен от търновския мютесариф Фахри бей в Мъглижкия манастир край Казанлък, но по пътя успял да избяга. Водил е преди година чета в Тулчанско, после е бил във Влашко. Започва подготовката за новото въстание и той се връща в Горна Оряховица, за да работи в нашия революционен окръг. И ето го сега пред нас, величав в своята униформа, обут с високи ботуши, с неустрашим поглед и мощен глас. Вдъхваше ни респект и уважение не само заради своите непокорства, а и защото беше по-възрастен, поне от мене двойно по-стар, а ние, младите, бяхме научени да почитаме възрастните и да изпълняваме техните заповеди.\nКолкото до знаменосеца Димитър Русчуклийчето, аз го приех не чак толкова възторжено, но, какво да се прави, бях само един воин, готов да положи главата си пред олтара за свободата на отечеството. Щом не избраха мене, значи така е трябвало.\nПоп Харитон взе думата и като ни благодари, каза:\n- Братя, ние ще се борим с турчина-варварин и ще освободим нашите бащи и майки, жени, деца, братя и сестри от черната тирания. В момента бунтът ври и кипи навред. Ние ще се съединим с много чети в Балкана и задружно ще унищожим турските изедници и чорбаджиите-предатели. Предстоят ни денонощия, в които от нас се очаква да променим историята на България. Свобода или юнашка смърт…\nДухът на въстаниците се повдигаше и от факта, че освен Поп Харитон, още четирима свещеници бяха дошли в четата: поп Балчо Колев от Вишовград, поп Гавраил от Горни Турчета, поп Стефан от Михалци и поп Петър от Дичин.\nТа тогава, пред знамето край село Мусина, преди да се закълнем, Петър Пармаков също каза пламенни слова:\n- Няма връщане назад, защото сме тръгнали да размиряваме народа против турците, да въстава, че вече е срам за нас, българите, да пъшкаме под турския ярем. Докато живеех в Русия, непрестанно търпях присмехулки, задето като овни сме се оставили на един див и невежа народ да ни мачка, както си иска. Туй повече не може да се търпи, братя! Ние ще се борим за нашите человечески правдини до последната си капка кръв, до последния си дъх!\nСтранен човек беше този Петър Пармаков. Висок, обаятелен, с горда осанка и силен глас. Съдбата го белязала още при самото му раждане, защото баща му имал не по пет, а по шест пръста на всяка ръка. Научили за тази негова различност, турците му викали Алтъпърмака, което означава “Шесторъкият”. Ето откъде идела и неговата фамилия - пърмак - “шесторък” - Пармаков.\nПетър Пармаков. Допадна ми от първата минута, когато го видях. Беше хубавец, балканджия от Сливенско, с дълги бакенбарди, които се сливаха с гъстата му черна брада и неголемите мустаци. Разбрах, че е завършил военно училище в Одеса, служил е в руската армия, но я напуснал и се завърнал в нашите земи, за да се бори за великата кауза. А в четата щеше да е неоценим помощник на войводата поп Харитон със своите военни умения и опит.\nСлед като изричаше: “Заклех се”, всеки четник целуваше знамето. Някой запя: “Не плачи майко, не тъжи, че станах ази хайдутин, хайдутин, майко, бунтовник, та тебе клета оставих за първо чедо да жалиш…”\nТъй като дъждът се усили, от сборния ни пункт - една ливада, оградена с дувар край селото, се преместихме в съседния двор на Гено Костадински на сушина. Пък и в избата му имаше бъчва с чудно вино, а мусинчани също принасяха с бакъри да ни почерпят. Един медник с червено вино обикаляше в ръката на Петко Генов, учител от Мусина, и всеки се зареждаше с глътки гроздов еликсир. Кратунката бързо се изпразваше в нечие гърло, но пак се пълнеше за следващия.\n- Наздраве, дружина!\n- За сполука в борбата!\n- За успеха на делото!\nВъодушевлението нарастваше. Вдигнаха на ръце Бачо Киро, за да го виждат и чуват всички. Никой не знаеше какво го очаква, но всички усещаха, че великият момент за освобождението на отечеството ни наближава.\nПриключихме с наздравиците и потеглихме на път.\nБяхме обзети от чисти пориви, от високи идеали, от смели мечти. Всички горяхме от огъня на бунта, всички нямахме търпение да се бием с тираните и да ги прогоним от земята на нашите деди. Всички отивахме с такова въодушевление към смъртта, като да беше нашата възлюбена девойка. Мечтата ни за свободата така беше омагьосала и замъглила разума ни, че вече виждахме фантазиите си осъществени и страховете ни чезнеха като утринна мъгла.\nСлед месеци научих, че Стефан Стамболов дошъл на другата сутрин в Мусина, яхнал червен хранен кон, уж с намерение да се присъедини към четата ни. Съмнявам се, че не е знаел датата на тръгването ни, щом е пристигнал на уреченото място. Народът има поговорка за такива случаи: “След дъжд - качулка”.\n… Спомените ме връхлитат на рояци. Та и какво ли друго може да прави човек в моето състояние? Само да не бяха тези болки… сякаш съм паднал като Иванчо в огнището… лежа върху разжарени въглени… Дайте ми вода… не, по-добре ми дайте вино… да притъпи сетивата ми поне малко от малко…\nДумите, които исках да изрека, се блъскат в зъбите ми, отскачат назад, удрят се в езика и в небцето и замират с гърголене в гърлото ми. Кой да предположи, че ще стигна дотук? Да лежа безсилен, безгласен, сякаш невидим в леглото, а светлината да реже притворените ми клепачи… Да не мога да се насладя нито на небесната синева, нито на топлото слънчице… И защо са тези нечовешки болки… как стигнах дотук?…\n… Въпреки лошото време, четата пое към Балкана. Паметна дата - 29-ти април 1876 година. Дълго очакван ден, от който трябваше да изгрее свободата… като се надявахме дъждът да спре и да ни стопли слънцето.\nПреди село Балван, за лош късмет, се натъкнахме на турци-воловари и те взеха да гърмят по нас. Видях единият как се прицелва, втурнах се с няколко скока и със сабята му съсякох главата, кръв рукна от нея. Падна в реката и там си остана, гадината.\nВ следващото село след Балван - Махалата - което беше изцяло българско, ни дадоха хляб и към четата се присъединиха още петима. И понеже дъждът спря, тук за първи път развихме знамето.\nПродължихме пътя си. Крачехме гордо след него, носено от Димитър Русчуклийчето. Беше от червена коприна с бял сърмен кръст от едната страна и бял сърмен надпис от другата “СВОБОДА или СМЪРТ”.\nПодухваше лек ветрец и знамето ни се ветрееше за всеобща радост. Сякаш всички погледи сега бяха събрани в избродирания кръст и надпис “СВОБОДА или СМЪРТ”. Докато го гледах, се просълзих от радост и умиление.\nСкоро забелязахме, че ни следва башибозук, не бяха много, десетина-дванайсет и гледаха да поддържат разумно разстояние помежду ни. Ускорихме ход и ни се стори, че им се измъкнахме.\nСлед Махалата, четата премина през колибите Плачка, Каломен и Цинга. Навлязохме в планинските склонове и ту се изкачвахме по стръмното, ту слизахме в дерета. Целта ни беше да се отбием в Дряновския манастир, откъдето да вземем оръжие и барут, също храна и, като се подкрепим набърже, да продължим към Балкана. В района на Конар Балкан между Габрово и Трявна трябваше да се разположим и подготвим за бъдещите сражения. Очаквахме да се съберем и с габровската четата, водена от Цанко Дюстабанов, и с Новомахленската чета, водена от шипченеца Христо Патрев. Отдавна знаех, че Дряновският манастир е бил определен за база на четите от Първи революционен окръг. И оттогава започнало тайно пренасяне и трупане на запаси за бунтовните дни. В тази опасна работа особено дейно участие са взели баща и син Йорго Радов и Митьо Радов от село Самоводене. С тяхна помощ към Дряновския манастир били изпратени два варела и сандък с барут и патрони с различен калибър. Също ръчно изработени бомби, изобретение на Отец Матей Преображенски: строшени на дребно камъни, смесени с барут и капсули, се увивали в хартия и здраво се завързвали с конопена или вълнена върва. Помислено било и за продоволствието: брашно, сухари, сирене, сушено месо, сланина отпътували натам. Както и десетки метри плат за навуща, чорапи, няколко ката долни дрехи, няколко ямурлука и кожухчета, за всеки случай.\nМанастирът “Свети Архангел Михаил” се появи пред нас в цялата си красота. Беше разположен в дъното на пропаст, между три гигантски отвесни скали, а покрай него течеше река Дряновска. Не ми допадна това, че ако башибозукът ни проследеше, трудно щяхме да се измъкнем оттук - единственият изход от манастира беше да вървим по реката или да се изкатерим през гъстата, почти отвесна гора.\nОтец Пахомий, игуменът, ни посрещна радостно и ни покани да влезем и се подкрепим. По-късно щях да се уверя колко смел, решителен и съобразителен човек е той. Беше към икиндия, около четири часа подир обед на 29-ти април. Бързо ни нагостиха, отдъхнахме за кратко и поехме по пътеката към колибите Върпица. Но се оказа, че пътят ни вече е отрязан от башибозука. И не само от него - беше дошла и редовна турска войска.\nНямахме друг избор, освен да се върнем обратно в манастира.\nИ тогава започнаха да ни обстрелват. Оказахме се лесна мишена, защото трябваше да преминем през тясното мостче над реката, което е от западната страна, или да газим през придошлата река. Докато успеем да дотичаме зад каменните зидове на оградата, раниха двама от село Горни Турчета - Кръстьо Цачев в ръката и Петър Карастоянов в десния крак.\nСлед като Димитър Русчуклийчето заби знамето насред двора, Поп Харитон, Петър Пармаков и игумена Пахомий се събраха да обсъдят отбраната. Нямаше време за губене - Пармаков незабавно разпореди да се организира кръгова отбрана - ядро и бойно охранение около манастира от четири групи по 10-11 човека. Бързо направихме в манастирските зидове и в стените на сградите отвори, които да ни служат като бойници при стрелбите и максимално да ни предпазват.\n… Ето ни, лице срещу лице с петвековните ни тирани. Само че, не беше честно, Господи - 192-ма срещу хиляди. Освен това, ние се оказахме в по-неизгодната позиция. Защото никой от войводите ни не беше предвидил да се бием тук, зад дебелите манастирски зидове, където, дето се вика, с камъни можеха да ни ликвидират - душманите ни - горе на скалите, а ние - долу, край реката. Пък и, за да се измъкнем от манастира, трябваше да преминем по единствения мост, който ни превръщаше в прицел за хиляди дула.\nКогато са избирали Дряновския манастир за наша военна база, сигурно не са си представяли подобна нелепа ситуация. Защото това свято място имаше и предимства - от него направо се шмугвахме в Балкана, а след обновата на манастира през 1845-та, освен двете църкви са били изградени и пет корпуса с 90 килии и стаи за гости. Затова складирахме тук пушки и барут, та когато удари големият час на въстанието, хем да имаме подслон за ден-два, хем да си вземем закупеното с много пари и рисковано транспортиране въоръжение.\nЧак по-късно узнах, че в манастира се е намирала една от главните квартири на Първи революционния комитет, затова там често са отсядали Васил Левски и Георги Измирлиев. И че в стария манастир е имало препис на Паисиевата история, направена от монаси в периода от 1783-та до 1793-та година - десет годишен къртовски труд, а всичко е било погълнато от пламъците за броени мигове от друг пожар…\nВ това време майката на игумена баба Гана взела да хвърля храна на кокошките от хаджи Сяровата стая, а турците почнали да я обстрелват. Отец Пахомий много й се разгневил, задето не се предпазва, и я запрял в друга стая заедно с едно момиче, нейна прислужница. После дойде при войводата Поп Харитон и му разказа за случката. Войводата му поиска шишането, което биеше по-надалече, погледна към канарата, откъдето бяха обстрелвали майка му и каза:\n- Ах, тези башибозуци!\nПрицели се и гръмна, при което двамина паднаха в пропастта. А ние приветствахме войводата с радостни възгласи.\nСлед четиричасово сражение, вече се беше мръкнало и взе да ръми, турците спряха да гърмят и едва тогава се преброихме. Липсваха двама - Иван Марангозина и Калчо Мусински. Убили са ги! Пронизани от тъмни предчувствия, мълчахме и скърбяхме за тях.\nПо някое време Поп Харитон отишъл да търси игумена в стаята му, но вместо него намерил дамаджана с ракия, пийнал си порядъчно и заспал непробудно. Като разбра за това, Пармаков много му се ядоса и седнаха с игумена Пахомий, Бачо Киро и Христо Караминков, за да обсъдят отбраната на манастира.\n- Отче Пахомий, трябва да се заемем с подобряване на отбраната ни. Кажи ми къде са по-слабите места, за да наредим там по-смели хора с хубави пушки? - питаше Петър Пармаков.\n- Мисля си, че ще е добре да проводиш по пещерите на четири места по двайсет души. От онези, които нямат добро оръжие и са по-неподготвени. Там да се барикадират и да се бият с душманите. А в манастира да останат комитите с по-добри пушки и да заемат позиции и в килиите, и покрай оградата.\nНо когато Петър Пармаков го каза на останалите, никой не се съгласи да се отделя от четата.\n- Добре, тъй да бъде. Тогава да затворим прозорците с каменни плочи, които да служат като щитове за стрелците там. - разпореди Пармаков.\nВсичко наоколо тънеше в тъмнина. Пармаков и Бачо Киро обсъдиха къде да се поставят стражи, за да не ни нападнат изневиделица, а останалите се събрахме в избата, за да решим какво да правим по-нататък. При тази обсада напускането на манастира беше вече невъзможно. Трябваше да останем тук и да се бием до последно.\nПрез нощта на 30-ти април дъждът спря и турците незабавно, още по тъмно, започнали настъпление откъм Сини вир, но стражата ни ги забелязала, подадоха ни сигнал и бързо ни наредиха да заемем позиции по таванските стаи. Повдигахме плочите на покрива и открихме огън, а те отговориха с ожесточена стрелба по нас. Но и ние не им останахме длъжни. Виждахме как улучените от точните ни мерници башибозуци и черкези политаха от скалите надолу в пропастта, а ние надавахме ликуващи възгласи. Чак до залеза на слънцето стрелбата не престана. Имаше и стрелба през нощта, но по-нарядко.\nНа първи май слънцето се показа и сражението наново започна. Христо Караминков, който знаеше турски, дразнеше турците с предизвикателни, често обидни епитети, а скалите увеличаваха силата на казаното и то достигаше до тях като през йерихонска тръба. След което връз манастира се посипваше градушка от куршуми. После ние ги издебвахме и поваляхме техни.\nМного ни изненада нещо, което повдигна духа ни. Двама турци бяха седнали на една от скалите, като бяха провесили краката си и ни се надсмиваха. Поп Харитон ни каза:\n- Гледайте сега какъв сеир ще им направя! - и се прицели в единия.\nЩом димът от шишането се разнесе, видяхме как тялото му се търкаля надолу по скалите, а другият бързо скочи и побягна. И не само той - плътният обръч от турска войска, башибозуци и черкези отстъпи назад и стана невидим.\nА поп Харитон запя с плътния си хубав глас:\n- Боят настана, тупкат сърца ни.\nДързост, дружина, вярна сговорна.\nНие не сме веке рая покорна.\nВсички подехме припева:\n- Бийте, братя, Бог е с нас, вража порода,\nБийте, братя, Бог е с нас, вража порода.\nземя си красна, райска градина…\nДопяхме песента под нарастващия пукот от височините над манастира.\nИ Христо Караминков не млъкваше - ту пееше, ту отправяше заканителни викове на турски към нашите душмани.\nНо… този ден дадохме две жертви и двама ранени. Единият от убитите беше Илия Мирчев от Горни Турчета. Беше прострелян смъртоносно в главата, докато стоял на позицията си. В четата бяха и тримата му братя, които горко плакаха над бездиханното му тяло. Познавах Илия, беше умен и храбър, а това ми стигаше, за да го смятам за свой приятел.\nНаложи се да му организираме погребение. Свещеник Балчо от Вишовград го опя в една от стаите и го погребахме близо до магерницата, заедно с другия убит, когото не познавах.\nДобре, че него ден повече нямаше престрелки, защото валя проливно чак до вечерта. Не можехме да се бием, защото намокреше ли се барутът - край.\nБяхме разтърсени от скъпите жертви на нашите другари и унило вечеряхме с варен боб и топъл хляб, приготвен от Стоян Минев от Горни Турчета.\nНа втори май, още преди зазоряване, в малката черква, Хаджипенчовата, калугерите започнаха да изнасят служба, понеже на тази дата през 907 година е починал Свети княз Борис І Михаил, запомнен като Борис І Покръстителят, защото наложил християнството като официална религия в България. Онези от нас, които не бяха дежурни по стража, също влизаха в храма и припалваха свещици, защото турците все не ни обстрелваха. Но щом се развидели, атаките започнаха. Уплашени от неспирните гърмежи, някои от конете в двора се отвързаха и тичаха насам-натам. Турците убиха два коня, а монаси отвориха портата - останалите можеше пък да се спасят, като побягнат навън.\nТова отваряне на портата беше шанс за нашия четник Иван Марангозина, когото смятахме за мъртъв, да се промъкне в манастира. Нададохме радостни викове, щом го видяхме, а той ни разказа какво е станало. По време на първото сражение, башибозуците откъснали него и Калчо Мусински от четата. И като не знаели какво да правят, Калчо се върнал назад и тръгнал да се скита по горите в търсене на други чети, а той дебнел сгодния момент, та да се присъедини пак към нас.\nВ този ден имахме още една изненада: изчезването на игумена Пахомий, който, както се разбра, отишъл в Дряново. Как се е изнизал през блокадата, никой не знаеше, нито пък защо и при кого е отишъл. Може би се опитваше да запази манастира от разрушение, но защо не беше уведомил никого от нас? Бягството му ни смути и обърка. Разбра се също, че е убеждавал майка си и калугерите да тръгнат с него, ала никой от тях не се съгласил.\nНа следващия ден - трети май, за да повдигне духа ни, даскал Бачо Киро отново ни държа реч:\n- Юнаци, - започна той, - освен българи, ние сме и патриоти, напуснали мило и драго, за да изпълним своя свещен дълг към отечеството. Не се и съмнявам, че всеки от нас с радост ще даде живота си пред олтара на народната свобода, защото знае, че децата и внуците на свободното ни отечество ще благославят падналите на бойното поле, че вековете ще огласят името на всички, които са се притекли на помощ на поробения ни народ. Погледна ли ви, виждам в очите ви дързост и решимост да се биете като лъвове до последна капка кръв. Настана часът да отмъстим на душманите за погубените животи на нашите близки, на нашите сънародници! Напред, момчета! Имайте упование в Бога, защото не умира светата правда. Всички невинни жертви сега очакват от нас да отмъстим! Смърт на тираните! Нека Бог да пази нашите десници и нека закриля нашето свято дело! Свобода за поробеното ни отечество, юнаци!…\nВсички се затрогнахме и просълзихме от думите му, защото за сетен път осъзнахме голямата си отговорност пред нашите близки и скъпи на сърцето хора, но и също за съдбата на България, която щяхме да имаме оттук-насетне. Затова бързо заехме изгодни позиции и се приготвихме за бой. Виждахме как турците сноват горе, по билото над скалите. Скоро от източната страна над манастира започнаха да търкалят огромни камъни и да събарят дувара, а ние им отвръщахме със стрелба, чак докато се мръкна.\nЧетвърти май беше кошмарен за нас. От една страна, черкези бяха успели да се доближат на стотина крачки от западната страна на манастира, откъдето ни засипаха с куршуми, докато друг табор се опита с атака да влезе в манастира.\nТурците намислили да ни изненадат и под прикритието на непрогледния мрак преди зазоряване започнали да настъпват към манастира. Само че, нашите постове ги усетили и ги изтласкаха обратно. След което един табор от войската ни атакува. Първо се опитаха да ни дразнят, като на кривак окачиха фес, ала бързо го направихме на решето, разнесоха се ругатни на турски.\nТози ден всеки четник трябваше да се бие като за десетина. И едва когато чухме тръбата на нашия враг да свири за отстъпление, тържествуващо се огледахме. Нямахме убити, само един ранен в ухото - Петър Бакев.\nОтблъснахме ги, защото се бихме юнашки.\nНо стана голям сакатлък. Беше обедно време, когато се чу силен гръм, избухна пламък откъм една от стаите, а външната стена рухна. Отвътре, като залитаха и се държаха за лицата, изскочиха поп Харитон, поп Гавраил и Тодор Генчев от Горна Оряховица. Бяха полуголи, с почернели тела, и всички се държаха за очите. Не знаехме какво е станало, но скоро разбрахме: войводата поп Харитон и поп Гавраил пълнели фишеци в една от стаите и пред тях стояли делва и тепсия с барут. Тогава това младо момче -Тодор Генчев - влязъл при тях с цигара, която скрил зад гърба си от войводата, една искра паднала на земята и подпалила купчината барут, а след него и онзи, в делвата, се взривил. Така и тримата ослепяват и са ранени по главите и по ръцете. Каква нелепа случка!\nЦялата покъщнина от стаята се беше разлетяла из двора и гореше - втурнахме се да лискаме кофи с вода и да гасим юргани и каквото смогнем.\nСлед като направихме всичко по силите ни, за да облекчим страданията на тримата, ги облякохме в четническите им униформи, които поп Харитон и поп Гавраил били съблекли преди това, за да не ги замърсят, и работели само по ризи. Събрахме се отново в избата, за да обсъдим случилото се. Всяко нарушение на военната дисциплина, се заплащаше скъпо и прескъпо. И понеже поп Харитон вече не беше в състояние да изпълнява своите войводски задължения, избрахме войвода на четата ни да стане Петър Пармаков, понеже имаше най-голям военен опит. Трогнат от честта, която му се оказва, той ни благодари и ни държа прочувствено слово:\n- Братя, приемам на драго сърце военното командване на дружината! Вие вече виждате, че ние сме затворени в тая света обител, в оградата на “Свети Архангела Михаила”, който сам е бил войн. Днес той ще ни бъде закрилник и ще ни помага в нашето начинание. Другари мои, ние не сме вдигнали оръжие да нападаме беззащитните хора и мирни работници и да ги грабим. Ние сме вдигнали знамето за защита на нашето отечество и за неговата свята свобода! Братя, ние сме заобиколени от неприятелска войска, от черкези и башибозуци, но има ли от какво да се боим? Какво може да ни уплаши? Нима смъртта? Но кой не е умрял? Да се радваме, че умираме за свободата на нашето отечество, както са се радвали толкова хиляди герои и борци в човешката история. Ние сме заобиколени от неприятели, много повече от нас. Погледнете как застрашително се мяркат около оградата, която ние избрахме за наша отбрана. Но си спомнете, че мрем за свободата на толкова милиона народ и нека това да ви вдъхне кураж, мъжество. Покажете, че служите на едно поробено отечество, че ви сгрява една идея, която може да създаде от един презрян роб достоен борец за своите права. Верни и предани мои другари, нашият дълг е свят, нека да сложим нашите кости под това знаме!…\nТази вечер Поп Харитон, макар ослепял и наранен, дълго ни пя, а ние му пригласяхме тихо, за да не заглушим красивия му глас. Ето, това се казваше дух! Вместо ние да му вдъхваме надежда и смелост, той се опитваше да ни даде от своите кураж и сила.\nНа сутринта, 5-ти май, забелязахме, че околността беше почерняла от войска, башибозук и черкези Очевидно се готвеха за решителна атака, защото цареше голямо движение. Някои бяха успели да се промъкнат досами оградата на манастира и целеха прозорците на стаите. Скоро разбрахме защо е тази суетня - започнаха да ни обстрелват и с топове - бяха два малки топа и изстреляха близо 40 гранати по манастира, преди да успеем да убием топчиите им. Тогава топовете замлъкнаха. Но не и пушките им. На няколко пъти чувах как куршуми със свистене прелитат буквално пред лицето ми. Ние бяхме удобна мишена и се стреляше по нас от всички посоки, как да се пазиш, щом си обкръжен в кръг.\nПодвойводата Бачо Киро отново се обърна към четниците, изправен насред двора, под забитото ни до черквата знаме:\n- Братя! Ние сме вече обсадени от всички страни с неприятелска войска, но не трябва да се плашим от нейните куршуми и топовни гърмежи. Бог, който пази и защитава всички слаби, ще бъде в този час наш закрилник, защото се борим и търсим наште правдини. От какво да се плашим, когато презираме смъртта?! Нека се браним юнашки срещу нашите петвековни душмани! Напомнете си, другари, че над нас се вият духовете на нашите славни, силни и непобедими царе: Асеновци, Симеоновци и Шишмановци. Ако ние пристъпим дадената си клетва, че ще пролеем на бойното поле своята кръв за свободата на родния си край, вечно ще бъдем проклети. Дързост, другари, бийте, недейте жали душманина!…


В кои софийски квартали са най-ниски цените на жилищата – Invest Build Media\nВ кои софийски квартали са най-ниски цените на жилищата\nby leni 25.03.2020 0247\nНай-евтините наеми в София са в квартал „Военна рампа“, където и апартаментите се отдават най-бързо (17 дни).\nЦените там са малко над 250 евро за жилище. На другия полюс е кв. „Изток“, където наемите за апартамент надхвърлят 500 евро. Тенденцията на пазара в столицата е нарастване на наемните цени с 2,8%, показват данни от годишния доклад на специализираната платформа ocenime.bg.\nС покачването на цените на имотите и тези на наемите се завишават, се забелязва в по-голямата част от районите в София.\nВъпреки това, в някои столични квартали се наблюдават и значителни спадове. През миналата година например в „Красно село“, „Мусагеница“, и ж.к. „Западен парк“ наемите са спаднали с над 15%. В „Гоце Делчев“, „Редута“ и Връбница“ цените са спаднали с малко над 5%.\nНа фона на това, в други квартали в столицата се наблюдава тенденция на силен ръст. Доста голямо покачване на цените – с над 20%, има в няколко квартала – това са „Бъкстон“, „Яворов“, „Бояна“ и „Военна рампа“.\nСредните цени на наемите в София варират от 200 до 500 евро, като най-желаните квартали, по традиция, остават южните – те са най-предпочитани и от купувачите на нов дом, сочат данни на повечето имотни агенции.\nВ повечето централни и южни квартали в столицата, наемите надвишават 400 евро.\nДанните за 2019 г. сочат, че наемите за едностайните апартаменти в столицата достигат 275 евро, двустайните – около 350 евро, тристайните – 480 евро и многостайните се предлагат средно за 750 евро.\nВремето за отдаване под наем в София варира между 10 и 45 дни, като спад в предлагането има през летния сезон и засилване на пазара през есента.\nПоловината от предлаганите жилища на пазара са двустайни, следват тристайните (31%). Времето за отдаване на този тип апартаменти е средно 35 дни. Най-малко са предлаганите многостайни апартаменти – само 6%.\nКак да декорираме балкона? (СНИМКИ)\nДържавата подпомага фирмите с 1 млрд. лв.\nДепутатите удължиха срока за пререгистрация на таксиметровите шофьори\nВ София заработи лаборатория за иновации\nМВФ ревизира прогнозата си за растеж на България до 3%\nFасеbооk: Hямa дa мoжeм дa paбoтим в EC, aĸo Иpлaндия зaмpaзи мexaнизмa ни зa пpeнoc нa дaнни\nСпад с над 60% е регистриран в броя на отчетените нощувки в...\nНяколко световни банки са участвали в пране на пари\nviktoria 21.09.2020 21.09.2020\nОт Финландия налагат препоръчителна карантина за българите


СЕГА - Игри на "гейтове"\nСаморъчно направена схема, която според ГЕРБ изобличава злоупотребите в община Мездра.\nОт половин година окопната свада между ГЕРБ и БСП, които се замерват със сигнали и компромати за шуробаджанащина сред техни кметове и общински съветници, все повече прилича на информационна война. Уж изглежда като процес за очистване, а отвсякъде си мяза на килим от компромати, който се разстила за предстоящите местни избори. А - както сме свикнали от години - в България по избори не се говори за политика, а за това кой е по-некадърен и корумпиран. И затова взаимното "разобличаване" между ГЕРБ и БСП по-скоро се движи в интонацията "всички са маскари", отколкото с намерението да доведе до реална борба с корупцията, роднинските назначения и феодализацията на цели общини.\nОт месеци роднинските назначения в малките градове не излизат от кулоарния дневен ред на парламента. Разкритията на Елена Йончева (БСП), че бившият енергиен министър и настоящ депутат Делян Добрев (ГЕРБ) кадрува чрез свои близки и роднини в кметството на Хасково, дадоха началото на политическо риалити. Да не говорим, че кухият номер с "оставката" на Добрев като депутат роди конституционен прецедент. А самите "разкрития", които се развяват на копието на компроматните афери между ГЕРБ и БСП, достигат словесна градация. Ако преди заглавията от партийните централи се въртяха около шуробджанащината, то\nв последните дни се говори за зетьошуробаджанакизма\n"Ще представим "Мездрагейт" 2, няма такава община в България - триумф на зетьошуробаджанакизма, червеният октопод, който души община Мездра", въведе в поредния епизод бившият депутат на ГЕРБ Антон Тодоров, автор на "бестселъра" "Шайка - книга 1: Бойко, Росен, Цецо и другите" (незнайно защо втора книга няма). Сама по себе си появата на Антон Тодоров в парламента, редом до другите депутати от управляващата партия, буди недоумение. Защото оставя подозрението, че уж наказаният и прогонен народен представител (след заплахите му срещу журналисти) е натоварен с мръсната работа на главен компроматен артилерист на ГЕРБ. Овакантеният пост на някогашния борец с корупцията Яне Янев бързо беше зает. Папките замениха "флашките".\nЗа последните няколко месеца от ГЕРБ навързаха като шуробаджанашки центрове Златица, Провадия, Сопот. А левицата си закачи на ревера като "собствено разкритие" злоупотребите в община Септември, чийто кмет Марин Рачев стана и първият "клиент" на новата Комисия за противодействие на корупцията и отнемане на незаконно придобито имущество. Още по-одиозното е, че и "кинжалът" на ГЕРБ, и остриетата на БСП вадят имена на представители на местната власт, които вече се проверяват от няколко години от прокуратурата и отговорните институции. Но в същото време, когато трябва да печелят гласове, партийните централи използват без свян техните организационни умения.\nЗащо никой не се сети за тези злоупотреби преди година,\nкогато имаше парламентарни избори?\nНо въпреки това атаката на ГЕРБ срещу кметове на БСП донякъде се оказа успешна. Структурата в Сопот изключи от БСП зам.-кмета Николай Новаков и привика на специален разговор в следващите дни кмета Деян Дойнов, който също беше обвинен от ГЕРБ в злоупотреби с европейски проекти. Другарският съд в БСП обаче се дължи не толкова на акциите на управляващите, колкото на вътрешните дрязги в левицата. Структурите в Пловдивска област са под контрола на Георги Гергов, който от месеци е в конфликт с лидера Корнелия Нинова. Подобен развой има и историята от Провадия, където БСП се отказа да защити кмета Филчо Филев от ГЕРБ. А самият Филев отдавна се еманципира от "Позитано" 20. Така БСП използват атаките на ГЕРБ, за да очистят терена за свои бъдещи кандидати по места, там, където са загубили не влияние, а контрол.\nЕдновременно с това фокусът и на управляващата партия и на т.нар. опозиция е насочен към общини, чието население рядко надхвърля 10 хил. души. Защо нито една от формациите не поиска проверка на големите общини?\nДонякъде е обяснимо мълчанието и поведението на ГЕРБ, които овладяха всички областни градове в България. Но защо БСП, които говорят за "модела ГЕРБ", не извадят злоупотреби в София, Пловдив, Варна, Бургас, Велико Търново, Благоевград? От левицата "въртяха латерна" за начина, по който беше извършено санирането на панелни блокове за милиарди левове, но инерцията им замря. Да не би в Столичната община, където на всяка половин година се прави ремонт на ремонта, всичко да е изрядно? Или в общините, където кметове управляват по три, четири мандата? Защо ГЕРБ и БСП не извадят доказателства за\nсъжителството между местни прокурори, шефове на полицията, общинари и кметове,\nкоито формират местната властова номенклатура?\nПублична тайна е, че тъкмо в големите градове се съревновават и най-големите корупционни интереси. Защото и обемът на обществените поръчки, и преразпределянето на публичен ресурс са най-мащабни. Съвсем логично е да се предположи, че щом в общини като Златица, Сопот и Септември има почва за злоупотреби, то в многолюдните областни центрове този потенциал е значително по-широк. Но всичко ще звучи "точно", когато прокуратурата, всякакви антикорупционни органи, агенции и структури за борба с конфликт на интереси злоупотреби с еврофондове и бюджетни средства висят "на трупчета", използвани са за бухалки, точат във времето проверки, за да държат на "къса връзка" местни дерибеи или пък просто проверките срещу тях приключват по давност. Принципът е, че не е важно какво се работи, важно е да се шуми около поредния "гейт".\nЗатова и бутафорната компроматна баталия между ГЕРБ и БСП напомня словесните битки на "батареите" на Варлаама и Селямсъза от повестта на Иван Вазов "Чичовци". Много пушек и сочни попръжни, ама след умората и разсейването на дима (всъщност чиста пиротехника) всичко си продължава по старому, по мед и масло. Купени с европейски пари.\nБившият депутат на ГЕРБ Антон Тодоров, макар и да беше "изваден" от парламента, не излезе от сградата. Почти всяка акция на ГЕРБ срещу кмет на БСП е огласявана от него със закани, че "никой не е в безопасност" сред редиците на БСП.\n15 Април 2018 20:40\nЗаинтригуван съм от тази пространна пледоария Кой кого с кого и как Евала Ама никак бе драги Просто не ти е дадено да пророкуваш\n15 Април 2018 23:06\nОтначало прочетох "Игри на гейове".\nВикам: "А! Туй ще е статия за некой като кака Филка Козичката". Пък то скука.\nНищо, следващия път...


Екатерина Захариева проведе редица двустранни срещи в Ню Йорк - Труд\nСъбота 23.01.21 / 16:41\nСъбота / 23.01.2021 / 16:41\nЕкатерина Захариева проведе редица двустранни срещи в Ню Йорк\nВицепремиерът и министър на външните работи Екатерина Захариева проведе редица двустранни срещи в Ню Йорк в рамките на 73-ата сесия на Общото събрание на ООН. Тя е там като част българската делегация, водена от премиера Бойко Борисов.\nРазговорите на Захариева бяха с нейни колеги, с които е трудно да се организират срещи в Европа в рамките на форматите, в които традиционно участват министрите от ЕС.\n“Нашите икономически отношения се развиват по-интензивно, включително и в търговията“, обърна се към Захариева външният министър на Япония г-н Таро Коно. „Успешно завършихте вашия мандат като Председателство на Съвета на ЕС и високо оценяваме вашите усилия за стабилизирането на Западните Балкани. Имаме желание да сътрудничим с вас за повече японски инвестиции в България”, посочи още министър Коно.\n“По 99 на сто от въпросите в международния дневен ред имаме общи позиции и ще се радвам да имаме контакти и между екипите си. Следващата година е много важна, тъй като ще празнуваме 80 години от установяването на дипломатически отношения”, заяви Захариева. Тя благодари на Япония за включването си в два съвместни проекта за Западните Балкани, чиято конкретна реализация е в ход. Министрите се договориха да разменят визити догодина и обсъдиха редица въпроси, сред които и ситуацията на Корейския полуостров.\n“Интересуваме се от храни, енергетика, туризъм, услуги. Имаме добри връзки, но може още да се работи”, каза пред Захариева външният министър на Обединените арабски емирства шейх Абдулла бин Зайед ал-Нахаян.\n“Радвам се, че успяхме да открием тази година българско посолство в Абу Даби. Надявам се да реализираме съвместни проекти във високите технологии и хранителната промишленост”, изтъкна Захариева и заяви, че вече се подготвя участието на България в ЕКСПО 2020 в Дубай.\nСирия и ситуацията в Близкия изток бе основна тема на разговорите на българския първи дипломат с нейния йордански колета Айман Сафади. “Трябва да сме реалисти и да оставим процеса в ръцете на сирийските граждани. Комисията за съставяне на нова конституция трябва да заработи в най-скоро време”, каза Захариева. Двамата министри обсъдиха и как да стимулират още повече двустранните отношения, икономиката и търговията. Министър Сафади обеща да посети страната ни догодина.\nНа среща с външния министър на Либия Мохамед Тахер Сияла бе обсъдена ситуацията в страната и готовността българският бизнес да участва във възстановяването й.\n“Много граждани на Мозамбик говорят български, а аз лично също имам български приятели”, обърна се към Захариева външният министър на Мозамбик Хосе Антонио Пачеко. Той покани българския вицепремиер на посещение заедно с бизнес делегация.\nВъншният министър на Сенегал Садики Каба благодари за активната роля на вицепремиера Захариева и Българското председателство за изработване на преговорния мандат за новото споразумение между ЕС и Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн. Двамата се договориха да организират политически консултации между двете министерства, на които да се обсъдят теми от взаимен интерес като миграцията, борбата с тероризма и климатичните промени. “Време е отношенията между ЕС и Африка да бъдат издигнати на партньорско ниво. Може да разчитате на България като силен поддръжник на новото споразумение между ЕС и АКТБ. Инвестициите са един от най-важните инструменти за задържане на младите хора в Африка”, каза министър Захариева.\n“Обичаме България. Познаваме България. Учил съм в Москва, откъдето имам много български приятели”, каза и външният министър на Киргизката република Ерлан Абдилаев, който бе поканен от министър Захариева на посещения в София.\nMинистърът на външните работи на Намибия Нетумбо Нанди-Ндаитва покани българския бизнес да инвестира в нейната страна. Тя представи условията, които правителството е създало за чуждия бизнес в нейната страна. “Има възможности за инвестиции в енергетиката, туризма, селското стопанство, минно дело, рибарство”, каза намибийският първи дипломат и изтъкна, че подобряването на икономиките на африканските държави ще има пряк ефект и върху миграцията.\nЗахариева обсъди възможностите за сътрудничество и с министъра на външните работи на Република Руанда Луиз Мушикиуабо.\nПърва среща между външни министри в историята на отношенията България - Доминиканска република се проведе в Ню Йорк. С министър Мигел Варгас Малдонадо вицепремиерът Захариева обсъди работата по новото 20-годишно споразумение между ЕС и Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн с активното участие на Българското председателство, значимостта на мултилатерализма за съвременните международни отношения и назначаването на почетен консул на България в страната.\nМинистър Захариева обсъди ролята на България в Съюза на Средиземноморието с неговия генерален секретар Насър Камел и взаимодействието ни със Съвета на Европа с генералния секретар Торбьорн Ягланд.


Премиерът на РСМ поздрави Радев за победата на президентските избори - Избори 2 в 1\nПремиерът на Република Северна Македония Зоран Заев поздрави президента Румен Радев за преизбирането му.\nВъв фейсбук Заев написа, че двамата с Радев са се съгласили, че диалогът между Скопие и София ще продължи с разбирането за общото европейско бъдеще на съседните държави.\nВ първото си изявление след края на гласуването днес българският президент предупреди, че правителството, което се очаква да бъде сформирано от новия парламент, не бива да отстъпва „от националните позиции“.\n„Новото правителство не трябва да отстъпва от националните позиции, особено когато залогът е за българската идентичност и история и правата на нашите сънародници зад граница“, каза Румен Радев.\nАз избирам с БНР Избори 2 в 1 Зоран Заев поздравление президент РСМ Румен Радев Северна Македония


Ива Митева: Президентските избори ще са през ноември и е по-добре да са 2 в 1, ако не се състави редовно правителство - ТопПреса\n„Президентските избори ще са през ноември и от гледна точка на икономии е по-добре да са две в едно, ако не се състави редовно правителство“. Това заяви председателят на парламента Ива Митева пред обществеността и медиите в провинцията, където днес се среща с млади хора.\nВ очакване на това на кого ще бъде връчен третият мандат тя сподели, че според нея ще е по-добре да го получи ПГ „Изправи се БГ! Ние идваме!“.\nОтносно преизчисляването на пенсиите тя смята,че трябва да се случи така, че всички пенсионери да получат увеличение, а не само определен брой от тях.\nRelated Topics:Ива Митевапенсиипрезидентски избори\nПредседателят на ОбС – Благоевград Радослав Тасков: Благодаря за поздравите и прекрасните пожелания приятели!