prehod.omda.bg - Бюлетин на "Пресслужба "Куриер", август 1993 - 4 август 1993\nСофия, 4 август 1993 година\nБрой 150 /937/\nСофия, 4 август 1993 г. - Следва предоставеният за разпространение пълен текст на:\nОФИЦИАЛНО СЪОБЩЕНИЕ НА БЪЛГАРСКА ПАРТИЯ ЛИБЕРАЛИ ПО ПОВОД НА ПРОВЕДЕНИЯ НАЦИОНАЛЕН СЪВЕТ НА 31 ЮЛИ 1993 Г. В СОФИЯ.\nНа 31 юли 1993 г. в София се състоя Национален съвет на Българска партия ЛИБЕРАЛИ.\nПредседателят на партията г-н Петко СИМЕОНОВ направи експозе, в което ретроспективно изложи основните моменти от изминалия политически сезон, започнал на 1 септември 1992 г. Най-характерното е бягството на СДС от отговорността за управлението на България. Филип Димитров и Блага Димитрова направиха всичко възможно, за да напуснат постовете си. Желю Желев беше окончателно отлюспен и низвергнат. Основният извод е, че СДС след провала си не е алтернатива на БСП. Алтернативата на БСП според БПЛ са 10-ината партии и организации, които реално съществуат, имат национални структури и идейна идентичност, вплетени са в националната политическа традиция. Срещу БСП не стои мастодонт, алтернативата на БСП са група необединени партии, които са активни субекти в политическото преструктуриране, съпровождащо прехода от тоталитаризъм към демокрация. Основната задача на следващия политически сезон е развитието и консолидацията на няколкото партии, представляващи некомунистическата алтернатива за бъдещето на България.\nСлед експозето на г-н СИМЕОНОВ съвместно с председателя на партия НОВА БЪЛГАРИЯ беше проведена дискусия за принципите, върху които Българската партия ЛИБЕРАЛИ ще се коалира с бъдещите си съюзници за създаване на дясно ориентиран политически блок.\nНационалният съвет на БПЛ взе решение да се продължат преговорите за създаване на Либерално-консервативен съюз, обединяващ партии с дясно-либерално политическо поведение и идеология.\nНационалният съвет даде мандат на Изпълнителното бюро на партията на основата на приетите принципи за коалиране - да подпишат документите за създаването на Либерално-консервативния съюз.\nНационалният съвет на Българска партия ЛИБЕРАЛИ прие 7 новоучредени клуба от страната.\nСофия, 3.08.1993 г.\nГОВОРИТЕЛ НА БЪЛГАРСКА ПАРТИЯ ЛИБЕРАЛИ:\nДЕКЛАРАЦИЯ НА ЗДРАВНИТЕ СИНДИКАТИ НА КТ "ПОДКРЕПА" И КНСБ ПРИ ОБЕДИНЕНА РАЙОННА БОЛНИЦА - КЮСТЕНДИЛ, ПО ПОВОД НА ОБЯВЕНИ СТАЧНИ ДЕЙСТВИЯ.\nДнес, 02.08.1993 г., след като изтече седемдневният предупредителен срок, двата синдиката на територията на Обединена районна болница - гр.Кюстендил, започнаха активни протестни действия, изразяващи се в шествие и митинг, породени от бедственото икономическо състояние на болницата.\nКъм днешна дата е спряна доставката на мляко и млечни произведения, до 10,30 ч не бе пристигнал хлябът за лежащо болните. Приемат се болни само по спешност, липсват животоспасяващи медикаменти.\nПо време на седемдневния предупредителен срок се водиха разговори между представители на двата синдиката, медицинския управител и зам.-кметовете инж.Йордан Стаменов и г-н Борис Гьорев, които не доведоха до решаване на проблема. Имаме информация за водене на разговори между представителите на кметството, медицинския управител и министерствата на здравеопазването и финансите. До днешна дата нямаме официално известие, предоставено на двата синдиката, за отпускането на каквито и да е било средства.\nСчитаме, че е въпрос на лекарски дълг и морал да се борим за здравето и живота на населението от нашия град. От утре, 3 август 1993 година, протестните ни действия продължават в същия обем.\nПРЕДСЕДАТЕЛ КНСБ: д-р П.Тончева\nСС "ПОДКРЕПА": д-р Ю.Гоцева\nПРОГРАМА /ЧАСТ ЧЕТВЪРТА/ НА РАДИКАЛДЕМОКРАТИЧЕСКАТА ПАРТИЯ, ПРИЕТА НА XXV КОНГРЕС, СЪСТОЯЛ СЕ НА 19-20 ЮНИ 1993 Г. В СОФИЯ.\nЗа либерализъм и пазарни отношения между стопанските субекти в страната. Ние вярваме в творческия потенциал на нацията. За нас освободеният дух на българина е най-важната гаранция за повишаване на производството, за възраждане на селското стопанство, за цялостния стопански подем на страната.\nВодени от либералните принципи, ние радикалдемократите, решително се противопоставяме на насаждането в съзнанието на българския народ на апокалиптични картини за икономическото развитие на страната. Основания за тази своя позиция ние намираме в неограничените възможности на освободената лична инициатива. За нас в центъра на условията, осигуряващи икономическия просперитет, е личността, освободена да твори и същевременно готова да поеме и носи отговорност.\nНеобходимо е да се предприемат ускорени мерки за постигане на пълна равнопоставеност между държавните и частните фирми. Недопустимо е, а и обществото ни няма да позволи да се продължава още с практиката на дотациите. Трябва да се изключат дотации за губещи и нерентабилни предприятия за сметка на данъците, събирани от частните фирми. Този начин на преразпределяне е характерен за социалистическата икономика и все още не е изживян у нас.\nБързото приемане на закон за несъстоятелността и банкрутите ще регламентира закриването на неефективните и губещи предприятия. Необходимо е да се разбере, че закриването на едно губещо предприятие не означава неговото изчезване въобще. В условията на частната инициатива това означава неговото преструктуриране, промяна на собствеността, т.е. практически появата на нов стопански субект и следователно нови работни места.\nЕлемент на стопанската равнопоставеност е и установяването на пазарни взаимоотношения с държавните фирми. Крайно време е да се разделим със социалистическата инерция, отношенията, в които участват държавни фирми, да се уреждат от министерствата и дори от Министерския съвет, а не на базата на пазарните принципи.\nКакто и във всички сфери на човешката активност, така и в икономиката за нас, радикалдемократите, моралът е основополагащо начало. Ние заставаме зад всеки предприемач, търговец, зад всеки активен гражданин, за който бизнесът не е само модерна дума, а изява на способности, труд и отговорност.\nЗа свободна вътрешна и външна конкуренция. Само откритото и осмислено включване в международната конкуренция може да изведе България до увеличаване на приемлива за световните пазари продукция.\nВъв вътрешноикономически план е необходимо да се продължат и развият процесите на демонополизация. Особено важно е демонополизацията да се осъществи в такива определящи инфраструктурата сфери като транспорта, телекомуникациите и енергетиката.\nНаличието на монополни структури и процесите на концентрация в икономиката са заплаха за свободата и съществуването на личността. Ето защо ние ще работим за развитието на такива икономически норми и регулатори, които да предпазват малките и средни предприятия от ощетяваща ги конкуренция.\nЗащитата на малките и средните предприятия никога не може да се гарантира от изкуствено създаден държавен орган. Ето защо държавната защита на конкуренцията трябва да се опира на решенията и действията на свободните сдружения на предприемачите и твор- [..................]бодна практика.\nСредната класа - база за развитието на страната - свободата на частното предприемачество е предпоставка за развитието и укрепването на средните и малки предприятия. Само при развита структура на дребния и средния бизнес може да се гарантира повече свободно пространство за личността, многообразие в обществото, независимост на решенията. Ние решително се противопоставяме на натрапваните митове, че малките и средни предприемачи са препятствие за приложението на високопродуктивни техники и технологии. Свободните предприемачи и практикуващите свобдни професии са естествената среда, способна и готова да поеме риска на иновациите. Тази среда е и с най-голяма степен на готовност да възприеме принципите на устойчиво икономическо развитие, координирано с екологичните изисквания.\nПо традиция РДП е била в защита и подкрепа на кооперациите. С истински либерален подход по отношение на приемствеността и традициите ние разглеждаме процеса на коопериране на собствениците, като възлова предпоставка за развитието на производството и селското стопанство. От тази гледна точка решително се противопоставяме на създаването на лъжекооперации от субекти с неизяснена собственост и подчертано презрение към частната собственост. За радикалдемократите това е открит опит за покушение над идеята за кооперациите и посегателство върху свещеното право на собственост.\nЗа опростен и стабилен данъчен режим. Като изхождаме от разбирането, че държавният бюджет се попълва по-ефективно не от високи данъци, а от добре работеща данъчна администрация, ние ще работим за една опростена и принципна данъчна система, основана на прогресивно подоходния подход. Предвиждането на гратисни периоди и данъчни облекчения за производствените предприятия и селскостопанската дейност е крайно наложително. Без такива мерки предприемачите са лишени от необходимата им свобода.\nДържавата не трябва да дава предимства на отделни предприятия, отрасли или подотрасли. Единствен израз на предимствата могат да бъдат данъчните облекчения. Подобни мерки задължително трябва да обхващат всички предприятия /частни, кооперативни, държавни/ в определения за приоритетен отрасъл.\nС всички свои форми на вземания бюджетът трябва да отнема не повече от 50% от печалбата на предприятията. Постепенно държавният бюджет трябва да отстъпи ролята си на главен преразпределител на националния продукт за сметка на независимите фондове. Това е единственият начин да се избегне субективното конюнктурно преразпределение, което най-често е в услуга на определени лични интереси.\nВ прилагането на т.нар. "ускорена амортизация” ние виждаме един от пътищата за развитие и модернизация на производството. Повишаването на амортизационните отчисления в краткосрочен аспект намалява данъчното бреме на фирмите, което им дава възможност да увеличат собствените си парични средства за закупуване на машини и съоръжения, за обновяване и модернизация.\nРДП е за установяване на възможности за водене на собствена данъчна политика от страна на териториалните общности. За нас това е основна предпоставка за ускореното развитие на инфраструктурата както в регионален, така и в национален мащаб.\nЗа нас приватизацията не е поредният лозунг, а осмислен процес като една предпоставка за икономическия възход на страната. Далече и чужди на евтиния популизъм, ние ще работим за развитието на възможно най-широк спектър от приватизационни подходи. Убедени сме, че само по този начин в процеса на приватизация ще бъдат въвлечени готовите на риск, инициативни и способни българи. Вярващи в неограничените възможности на личността, способна да поеме отговорност, ние решително се противопоставяме на повсеместната приватизация чрез "раздаване на калпак". За нас собствеността е свещено право, което може да бъде достояние само на способната и готова за отговорност личност. Ние сме за създаване на инвестиционни фондове като финансови посредници в приватизационния процес.\nЗначение на чуждите инвестиции. При сегашното икономическо състояние на страната, определено от тежкото комунистическо наследство, необходимостта да се обслужва външния дълг и продължителното практическо отсъствие от световния пазар е немислимо преодоляването на проблемите без привличане на външни инвестиции. Не по-малко е и значението на външните инвестиции и в дългосрочен план. Включването ни в динамичния световен процес на трансфер на капитали и Know How няма да позволи повторното изолиране на страната ни. То е от съществено значение и за националната сигурност. Изключително значение могат да имат външните инвестиции в осигуряването на устойчиво развитие, което е основа на инвестиционните проекти в европейски и световен мащаб.\nПривличането на външен инвестиционен капитал, а оттам и увеличаване на производителността, не може да се осъществи само на база възможностите на вътрешния пазар. За една малка страна, с ограничени ресурси, каквато е България, привличането на външни инвестиции може да се осъществи реално само чрез интегрирането ни в структури с мощно пазарно присъствие. Краткият ни опит показа, че написването и приемането на добри закони съвсем не са достатъчни за привличането на външни инвестиции. Оттук нататък е необходима една практично осмислена, агресивна политика за привличане на външния инвеститор. Дори и малкото, което България предлага - благоприятно географско разположение й качествена работна ръка, е малко известно на външните инвеститори. Направеното в това отношение през изтеклото време на реформи е незначително.\nРДП ще работи решително за широкото представяне на България като благоприятно място за инвестиране. Ние решително се противопоставяме на битуващите все още социалистически клишета за "разпродаването на държавата". В такава една позиция ние не виждаме нищо друго освен стремеж да се поддържа изолацията на страната. Протекционизмът пречи на развитието и единствен негов резултат е задълбочаване на икономическите проблеми.\nЗа засилване привлекателността на България за външния инвеститор са необходими:\n- работоспособна, ясна и стабилна данъчна система;\n- постоянство и почтеност на държавните институции и предприятия при контактите им с потенциалните инвеститори;\n- съвременна цялостна законова уредба, особено по отношение на собствеността и икономическата дейност;\n- развитие на информационната инфраструктура и системата от предлаганите услуги, особено банковите.\nПрез изтеклото време на реформи с голямо закъснение се реализира, и то неокончателно, процесът на консолидиране на банките. Прави впечатление пълното отсъствие на чуждестранните банки. Ето защо ние считаме, че е от първостепенно значение в страната да се създадат благоприятни условия за работа на чужди банки. Това е единственият начин в България да се установи реална банкова система след няколко десетилетия на псевдобанкерство.\nНе е допустимо да се оставя на заден план инвестиционната активност на България в други страни. Макар и в затруднено икономическо състояние, трябва да се търсят и реализират възможности за инвестиране на български капитали в чужбина. Това е необходима и неотменима предпоставка за интегрирането ни в световния икономически процес и за по-широкото ни пазарно присъствие.\nСоциалното в либералната икономика - грижите за социално слабите, за съхранение на околната среда, за образованието, здравеопазването, за културата и изкуството са израз на либералния приоритет на индивида и неговата лична свобода пред всяка институция. Реална социална закрила може да се постигне не чрез голата вяра за справедливо преразпределяне, а чрез създаване на условия за натрупване на съответните фондове. Единственият начин за постигане на това състояние е осигуряване свобода на частната инициатива. За либерала свободата и хуманността са неделими.\nЗа нас най-социалното е осигуряване възможността за самоопределяне и реализиране на личността. Ние сме за изравняване на шансовете за реализация на свободния човек. Свободният човек е свободен и от бедността и мизерията. Либералното пазарно стопанство е социално, защото създава благосъстояние, работни места и простор за развитието на личността. Възможно най-широкото участие на хората в предприемаческата дейност е гаранция за социалното укрепване не само на индивида, но и на нацията като цяло.\nИзраз на свободата е и възможността за организиране на независими осигурителни и здравни фондове. Само независимите фондове са гаранция срещу бюрокрацията и илюзорната надежда, че може да се намери бюрократ с добра душа, който ще реши проблемите на социално слабите.\nПодготовката на кадри, способни да мислят и работят в пазарни условия, е от решаващо значение за реформата.\nНие сме за решително скъсване с практиката на "спускане" на стопанските ръководители на държавните предприятия и гарантиране пожизнения статус, на неефективния административен апарат на всички нива. Независими мениджъри с ясно определени отговорности и гарантирани права са изходът, който търсим.\nБавният ход на реформата, непрекъснатата съпротива срещу промените и инерцията в мисленето показват, че страната ни изпитва остра нужда от нови кадри, с нова, отговаряща на изискванията на прехода подготовка, от кадри с ново мислене.\nПромяната на структурите изисква допълнителни усилия от всяка личност в нашето общество. Това са усилия, насочени към постоянно повишаване на квалификацията, готовност за преквалифициране и поемане на риска от мобилност при избора на работно място.\nСъобразно стремежите ни за интегриране в бъдещия европейски пазар трябва да насочим обучението и подготовката на кадрите както у нас, така и в чужбина. Една от решаващите предпоставки за икономическото ни интегриране е интегрирането ни в съответните образователни и научноизследователски системи.\nПазар на работната сила срещу синдикалното политиканство. Ние сме за ясна законодателна система, уреждаща взаимоотношенията между работодатели и работници, а не за инцидентни преговори между неясни партньори. Не са правно дефинирани работодателите в държавните предприятия. Синдикатите се занимават преимуществено с политическа дейност, като интересите на работниците, особено в частните предприятия, са на последен план.\nРДП е за активно партньорство със синдикатите в качеството им на изразител и защитник на интересите на трудещите се. В партньорство с такива синдикати ние виждаме шансовете за едно по-личностно изграждане на трудовата дейност.\nПазарът на труда е неотменим елемент на пазарната икономика. Този пазар изисква своите закони и система, гарантираща тяхното изпълнение. С днешния, макар и леко ремонтиран, социалистически кодекс на труда можем да имаме само различни метаморфози на синдикати от социалистически тип.\nОсобено важно в тази насока е да се дефинират ясно правата и задълженията на ръководителите в държавните предприятия като работодатели. В мениджърските контракти с ясно установени права и отговорности ние виждаме пътя за решаване на този проблем. Само по този начин ще имаме носеща отговорности страна при водене на трудовите преговори.\nЗадължително е в непреките компоненти, определящи стойността на работната сила, да се включи задължението на работодателя да осигурява преквалификацията на наетите работници в съответствие с темповете на обновяване и преструктуриране на производството.


Нежни обвиняеми треперят до гаранцията - България Днес\nСъдебни обрати притесняват обитателките на женските килии\nНаследници и заболявания вадят дами от ареста\nЖената до Васил Божков не може да се зарадва. Преди ден Специализираният съд пусна Елена Динева под тлъста гаранция от 750 000 лв. Магистратите прецениха, че арестът й, който продължава 7 месеца, е прекомерен. Те смятат, че има обосновано предположение, че Динева е извършила престъпленията, в които е обвинена, но и че ако оставането й зад решетките бъде удължено, то това би представлявало "необоснована репресия". Прокуратурата обаче веднага съобщи, че ще протестира пускането на Динева на горната инстанция. Адвокатът й Людмил Рангелов пък коментира пред медиите, че клиентката му може и да не успее да внесе исканата сума.\nНякъде по това време Районният съд в София отмени и паричната гаранция на Симона Цанкова, приятелката и бъдеща годеница на Кристиан Николов, който прегази с джип журналиста Милен Цветков. Тя обаче остана доволна от решението, защото в противен случай трябваше да плаща 10 бона след обвинение за затаяване на истината. Съдията обаче се мотивира, че отказ да свидетелства не представлява престъпление и такъв свидетел може само да бъде глобен до 1000 лева.\nСлед като преди 2 години от Франция бяха екстрадирани задържаните в Ница Николай и Евгения Банева, малко преди Коледа милионерската съпруга поиска да излезе на свобода, за да се грижи за трите си непълнолетни деца. Магистратите обаче останаха непреклонни и още 8 месеца на Банева й се наложи да остане в компанията на дървеници и хлебарки, за които разказа, когато все пак напусна килията.\nПрестоя си там тя уплътни и с кандидатура за евродепутат. В крайна сметка на нея дори не й се наложи да плаща гаранция, защото Специализираната прокуратура я освободи срещу подписка. Причината беше здравословното й състояние - беше й открит голям възел на щитовидната жлеза, който спешно трябваше да се оперира. Малко по-късно бе забелязана лежерно да се изтяга на плажа.\nВ началото на 2019-а Ветко Арабаджиев и съпругата му Маринела пък бяха задържани малко по на югозапад от Ница - в Барселона. Бяха обвинени за пране на пари и данъчни престъпления. Семейството бе разделено за известно време, тъй като първо бизнесменът бе екстрадиран у нас, а половинката му по-късно.\nМаринела и защитата й не искаха налагане на парична гаранция, а настояваха за домашен арест. Чу от съда такава мярка едва през септември миналата година. И тя установи, че не трябва да се радва до окончателното решение, тъй като на втора инстанция магистратите постановиха да остане в килията. Още повече че тази процедура се повтаряше до пролетта на тази година, когато най-после Маринела Арабаджиева се прибра вкъщи. За известно време, защото после пак бе пратена в ареста. Преди това на Маринела и съпруга й обаче също се наложи да помагат за гаранцията на член на семейството. Синът Вълчо бе пуснат срещу половин милион лева.\nГаранция щеше да плаща през миналата година и дознателката Розалина Кьосева, която беше задържана на работното си място в РУ - Благоевград.\nДамите с нежни имена понякога трябва да събират валута вместо левове, когато се озоват в ареста с любимите. През 2014-а в САЩ бе разбита организирана група от наши сънародници, която според разследващите точила кредитни карти. За тартор бе посочен Георги Мартов-Мицубишито, а жената до него - Теменужка Колева-Нужка, плати 100 000 долара, които съдът в Чикаго постанови за гаранция.


Ураган помете Германия, има загинали хора - NoviVesti.com\nНачало/Свят/Ураган помете Германия, има загинали хора\nВетровете достигнаха 150 км/ч, а през уикенда страната ще бъде пометена от още един ураган\nnovivesti Send an email февруари 17, 2022\n3 575 прочетено преди минута\nИзкоренени дървета, прекъснато електричество, наводнения и най-малко две човешки жертви – така изглежда Северна Германия, пометена от урагана Иленя. През последното денонощие поривите на вятъра достигнаха 150 км/ч, а пожарната и полицията непрекъснато са заливани от сигнали за причинени щети. Първата жертва на стихията е 55-годишен шофьор в провинция Саксония-Анхалт – върху лекия му автомобил пада дърво, изтръгнато от вятъра, докато той кара по магистралата. По същия начин загива и 37-годишен мъж в провинция Долна Саксония.\nСпрян беше трафикът на големи плавателни съдове, а в Хамбург пътник засне как приливна вълна, предизвикана от поривите на вятъра, разби прозорците на ферибот и водата помете пътниците. В Берлин беше обявено извънредно положение, а през нощта беше блокиран трафикът на междуградските влакове. Градският транспорт в немската столица също беше засегнат, което причини допълнителни проблеми в трафика. Освен морският и сухопътният транспорт блокиран беше и въздушният, след като полетите бяха отменени.\nЛошата новина е, че след първия ураган Германия ще бъде пометена от още един – синоптиците предупреждават, че през уикенда бурни ветрове с дори по-голяма сила ще донесе Цайнеп. Призивът към гражданите е да останат по възможност в домовете си и да ги напускат само в краен случай.\nБерлин влакове вятър Германия жертви извънредно положение Иленя полети Саксония стихия ураган Цайнеп


Сергей Аксьонов: Крим няма да се върне в Украйна - Russia Beyond България\nСергей Аксьонов: Крим няма да се върне в Украйна\nКрим никога няма да се върне в Украйна, каза Сергей Аксьонов в отговор на резолюция на Европейския парламент от четвъртък (4 февруари), цитиран от ТАСС.\n„Никой няма да върне Крим на Украйна. Ние вече се върнахме в нашата родина. Това е окончателният ни избор, който не подлежи на преразглеждане. Никакви решения, взети от Европейския парламент, няма да променят това”, каза пресслужбата на Аксьонов, като го цитира.\nАксьонов вярва, че Европа изпълнява политически нареждания от отвъд Океана, когато става въпрос за подобни документи.\n„Няма смисъл да се обръща внимание на подобни неадекватни резолюции. Населението на Крим е свикнало с подобни изказвания и не се изненадват, когато Европа взема черното за бяло. Вече стана смешно да слушаме подобни лъжи”, допълни Аксьонов.\nДнес Европейският парламент прие резолюция, която свързва вдигането на антируските санкции, наложени след обединението на Крим с Русия, със връщане на полуострова към Украйна. Европейските депутати отново заявиха, че Европейският съюз смята за нелегитимно събирането на Крим с Русия.\nВъзстановяването на контрола на Украйна над полуострова е едно от необходимите условия за възобновяване на сътрудничеството с Русия, включително и за премахването на съществуващите санкции, се казва в резолюцията на Европейския парламент.


По страниците на дръвчето — RadioBg-London радиото на българите в ЛондонRadioBg-London радиото на българите в Лондон\nСъвремието на човешката раса не е лишено от проблеми, който просто крещят да бъдат решени. Безспорно един от тях е обезлесяването, чудовищната сеч на онези видове, които практически ни дават кислорода, нужен за дишането – дърветата.\nДървесината се използва в изключително много и често неподозирани сфери на живота. Дори книгите, които четем (онези, които все пак го правят!) са частица от някоя гора…\nЧетенето безспорно ни променя (обикновено към по-добро), кара ни да израстваме духовно, да променяме мирогледа си. Това с пълна сила важи за книгата – дръвче, която не само насърчава малките да четат, но и ги възпитава в грижа към околната среда.\nTree Book Tree е името на програма, която изработва красиви детски книжки, които след прочитане се превръщат в дървета. Според създателите това е „книга, която да се връща в природата, откъдето е взета”. Pequeno editor е детска издателска компания в Аржентина, която в партньорство с рекламната агенция FCB Buenos Aires създава първата книжка от серията, публикувана през март тази година!\nОчарователното издание е предназначено за деца от 8 до 12-годишна възраст. „Баща ми беше в джунглата” е книга, написана и илюстрирана от Густи и Ан Десис. Историята в нея е за малко момченце, което разказва за приключенията на своя татко в еквадорската джунгла. Приказката, която е базирана на реална история успява да вдъхнови читателите да се замислят за опазването на естествените местообитания на различни животински видове.\nЦелта на издателството е по красив начин да информира младите читатели за въздействието им върху екологията. На практика да покаже как може да бъде рестартиран цикълът на растеж. Хартията идва от дърветата, които могат да бъдат възродени по своеобразен път наново чрез самите книги. Създаделите обобщават своята идеята: „Дърветата и децата могат да растат заедно!”


Четвъртък, 04 Март 2021 | Вход\nПонеделник, 11 Февруари 2019 12:24\nНова перспектива за царевицата\nАмерикански учени са изяснили по какъв начин мексиканските разновидности царевица усвояват азот от въздуха. Откритието може да помогне да се създадат нови сортове култури за икономия на изкуствени торове и да се увеличат добивите при отглеждане на неплодородни почви.\nИзследователите са работили 40 години, за да намерят решение за най-продуктивно отглеждане на царевицата, една от ключовите селскостопански култури в света.\nАзотът е основен хранителен елемент за растенията. Известно е, че азотът заема 78 процента от атмосферата, но в същото време само бобовите култури притежават способността да го получават от въздуха посредством симбиоза с бактерии. При отглеждане на зърнени култури като царевица фермерите трябва да разчитат основно на азотните торове.\nУчените прекарали години в търсене на изолирани участъци на растящи древни местни разновидности царевица, които в хода на еволюцията са успели да се „сприятелят“ с азотфиксиращите бактерии.\nПрез 1980 г. им се отдава да открият такива растения, растящи на азотно-дефицитни почви близо до Оахаки. Но едва през 2000 г. се появяват нови технологии, позволяващи на изследователите напълно да изучат този процес на фиксация на азота.\nИзследването показва, че един сорт мексиканска царевица получава от 28 до 82% от необходимия й азот от атмосферата. За това царевицата се е „оборудвала“ с въздушни корени. В определени периоди на годината тези корени отделят гелообразно вещество или слуз.\nСлузта осигурява среда с ниско съдържание на кислород и захар, необходима за привличане на бактерии, които могат да превръщат азота от въздуха във форма, която да се поглъща от царевицата.\n„Нашите изследвания показаха, че слузта, открита на царевицата Sierra Mixe, е ключов компонент за фиксация на азота“, казва съавторът на научната работа Жан-Мишел Ан, професор по агрономия и бактериология в Колежа по селскостопански науки в UW-Madison. – Ние доказахме това по опитен път, отглеждайки сорта Sierra Mixe както в Мексико, така и в Уисконсин, САЩ.“\nИзследователите все още са далече от използването на откритието за комерсиално производство на царевица, но силно се надяват по-нататък това да се случи.\nОткритието може да доведе до намаляване използването на синтетични азотни торове за царевицата, а така също открива възможност за значително подобряване на генетичния потенциал на културата.\nПетък, 25 Януари 2019 12:55\nСтресовите фактори силно влияят на производителността на царевицата\nВ произхода на растението са обусловени високите му изисквания към топлинния и светлинния режим. Днес в света, в това число и у нас, са разработени съвременни технологии по приложение на хербициди с висока биологична активност в борбата с плевелите\nПо производителност и по универсалност на използването й царевицата е най-важната зърнена, фуражна и техническа култура на световното земеделие. По темпове на производство тя заема първо място в света. Площите с културата в нашата страна през последните години нарастват и към настоящия момент са около 4 млн. декара.\nВърху растежа и развитието на царевичните растения влияят неблагоприятни стресови ситуации, следствията от които се определят като биологични рискови фактори. Стресовите ситуации могат да бъдат както от антропогенен характер, така и от природен произход. Известно е, че родината на царевицата е Централна и Южна Америка. Това обяснява високите изисквания на културата към топлина, освен това тя е светлолюбиво растение на краткия ден. Биоклиматичните ресурси в териториите на произход на културата определят и влияят на нейната производителност. При отглеждане в други природно-климатични условия в различните региони, царевичните растения не могат да се адаптират към тях, което води към стресови ситуации със съществени негативни последствия. Въпреки че в резултат на селекционни процеси се създават високопродуктивни хибриди и сортове царевица, които са адекватни към съответните условия на отглеждане. Това се отразява на динамиката на добивността на културата, като с разширяването на посевните площи на царевицата и разпространението й в по-малко благоприятни за отглеждането й северозападни райони на страните, добивите не са спаднали, а в отделни години са нараснали.\nПо продължителност на вегетационния период селекционерите са разделили хибридите и сортовете царевица на:\n- ранозрели (90 – 100 дни)\n- средноранни (105 – 115 дни)\n- среднозрели (115 – 120 дни)\n- среднокъсни (120 – 130 дни)\n- къснозрели (135 – 140 дни).\nЗа оценка на сроковете на узряване се използва терминът ФАО – комплексен показател, отчитащ не само сумата на биологично активните температури, но и потенциала на добивност, интензивността на използване на светлината, отдаването на влага и други подобни. По тези показатели хибридите се делят на:\n- ранни (ФАО 100 – 199)\n- средноранни (ФАО 200 – 299)\n- среднозрели (ФАО 300 – 399)\n- среднокъсни (ФАО 400 –499)\n- късни (ФАО 500 – 599).\nСемената на царевицата с голямо число ФАО имат висок потенциал за добивност. Сумата от биологично активните температури, необходима за узряване на скорозрелите хибриди и сортове, е 1800 – 2000°С, среднозрелите: 2300 – 2600°С, къснозрлите: 3000 – 3200°С.\nВъв всяка зона по продължителност на вегетационния период и ФАО следва да се сеят хибриди царевица, които се приближават до сумата на биологично активните температури. Нецелесъобразно е в зона със сума на температурите около 2000°С да се сеят среднокъсни или късни хибриди царевица, за които очевидно ще бъде недостатъчно количеството топлина, и обратно, в зони със сума на биологично активните температури 3000 –3500°С да се сеят ранозрели или средноранни хибриди, водещи до неефективно използване на биоклиматичния потенциал на зоните и ниска производителност на културата. Отглеждането на различни сортове и хибриди царевица, които по биологични свойства не съответстват на топлинния ресурс на зоните, води до стресово състояние на културата и като следствие – намаляване на нейната производителност.\nЗначителни стресови ситуации растенията изпитват в ранни стадии от своя растеж и развитие, а също и по време на цъфтеж. Семената на царевицата започват да покълват при температура 8 – 10°С, а пониците се появяват при 10 – 12°С. Засети в хладна и преовлажнена почва, те покълват бавно, пониците „млечасват“ вследствие на поражения от навлизащи в семената болести, което води до пълна загуба на кълняемост. Пониците на царевицата издържат кратковременни замръзи до минус 2-3°С. Оптималната среднодневна температура за растеж и развитие на растенията във втората половина на вегетацията е 23 – 25°С. При температура под 15°С растежът се задържа, а при намаляването й до биологичния минимум (10°С) – напълно спира. Максималната температура, при която се прекратява растежът, е 45 – 47°С, а при температура 30 – 35°С, в периода на изметляването и цъфтежа, жизнеспособността на прашеца е с продължителност около 2 часа. Това води до негативни стресови ситуации, нарушение процеса на цъфтеж, опрашване и оплождане на генеративните органи на растенията, в резултат на което се появяват празни пространства в кочаните и се формират семена с ниски посевни качества.\nПроизводителите трябва да знаят методите на регулиране на топлинния режим в земеделието, които съществено намаляват негативното въздействие на стресовите фактори.\nЦаревицата трябва да се сее, когато температурата на почвата на дълбочина 6 – 8 см е достигнала до 10°С, за хладоустойчивите хибриди този показател е до 7 – 8°С. Значително намаляване на негативното влияние на високите температури по време на цъфтежа на царевицата може да се постигне със сеитбените срокове. Сеитбата при нашите условия следва да започне в оптимално ранни срокове (при температура на почвата на дълбочината на сеитбата на семената 7 – 8°С). През пролетния период температурният режим на почвата с всеки ден се повишава с 1-2 °С, а в отделни години и повече, така че в продължение на няколко дни (три-четири) тя достига пределите на оптималните показатели. Това дава възможност да се получи пълно и дружно поникване на царевицата и ефективно използване на есенно-зимните запаси от натрупаната достъпна влага, изместване в по-ранни срокове на цъфтежа (до шест-седем дни), което значително намалява стресовия температурен период в царевичните растения. Там, където повишението на температурния режим през пролетния период протича бавно, сеитбата на царевицата следва да започва при температура на почвата 8 – 9 °С на дълбочината на заравяне на семената.\nСумата от температурите, необходима за покълване на царевицата, е 100°С. Това означава, че при постоянна среднодневна температура 10°С поници ще се появят след 10 дни. При ръст на среднодневната температура над 10°С пониците ще се появят по-рано, а при намаление – по-късно. Закъснението в сеитбата с един ден след оптималния срок намалява добива с 1%, с една седмица – със 7%, с две седмици – с 14% и т. н.\nКореновата система на царевицата е влакнеста, разположена в диаметър около 1 метър около стъблото. Около 50% от нея расте и се развива на дълбочина до 30 см и завършва своето формиране към фаза 6-и-8-и лист. Втората част от кореновата система прониква в почвата на дълбочина 2,5 – 3 метра (във фаза изметляване). Плитко разположената коренова система е подложена на значителни механични повреди при грижите за посева. Затова предпоникващото и следпоникващото брануване със зъбни брани трябва да се прави на с 1-2 см по-плитко от дълбочината на заравянето на семената. Междуредовата обработка е целесъобразно да се прави в по- ранни срокове със задължително загърляне, което намалява количеството на плевелите, подобрява аерацията на почвата, способства за образуването на допълнителна коренова система и намалява негативното въздействие на механичните обработки.\nСред факторите, задържащи увеличаването на производството на зърно и на зелената маса от царевицата, плевелната растителност остава най-отрицателният и силнодействащият. Растежът на царевицата се характеризира със значителна неравномерност. В първите 15 дни след поникването темповете на прираста във височина са сравнително високи и са от 1,2 – 2,3 см на ден. Следващите 12 – 14 дни този показател съществено намалява – до 0,2 см на ден. По нататъшните темпове на растеж постепенно се повишават и достигат максимум 7 – 10 дни преди изметляване. Тъй като растенията на царевицата в началния период растат и се развиват бавно, те не могат да се конкурират с плевелите за факторите на живот, което нанася на културата голяма вреда. Днес в света, в това число и у нас, са разработени съвременни технологии по приложение на хербициди в борбата с плевелите, като се изисква висока биологична ефективност от тяхното действие. Така в посевите с царевица срещу плевелите се използва широк асортимент хербициди на основата на различни групи активни вещества. Те се внасят в почвата до появата на пониците на културата и по вегетиращите растения, което води до тяхното съществено стресово състояние. Това е забележимо особено на бедни по съдържание на хумус (под 3%) и на силно овлажнени почви, по време на суша те не действат. Растенията на царевицата са чувствителни към хербицидите във фазите на поникване и образуване на първите листа. Тези особености следва да се отчитат при използване на препарати в посевите с културата.\nС оглед на екологичните, икономическите и енергетичните фактори е целесъобразно да се съчетават механичните и химичните мерки и средства за защита на посевите с царевица от плевели. Често при определени природни условия, а така също и поради невъзможност за унищожаване на плевелите в реда с царевица, механичните мерки са малко ефективни. Хербицидите са достатъчно скъпи, невинаги ефективни и екологично опасни. Във връзка с това още през 80-те години на миналия век е разработена и практически потвърдена ефективна интегрирана система за защита на посевите с царевица от плевели, която съчетава ленточно внасяне на хербициди със загърляне ва културните растения в реда и механично унищожаване на плевелите в междуредията. При такава обработка внасянето на хербициди и механично обработване на междуредията едновременно е нецелесъобразно, защото дюзите на пръскачката лесно се замърсяват и повреждат от праховите частици на почвата. Освен това ефективността от хербицидите на покрита със зелени листа от плевелите почва рязко намалява. Затова първо следва да се направи ленточно внасяне на хербицидите в редовете с царевица, а след това междуредията да се култивират и културните растения да се загърлят . При такъв начин на защита на посева с царевица от плевели разходът на хербициди се намалява до 35 – 40%, икономическата издръжка – около 50%, съществено намалява негативното стресово въздействие на химичните вещества и механичните мероприятия върху растенията на царевицата.\nКачественият семенен материал позволява без допълнителни енергийни разходи да се осигури нормален растеж и развитие на растенията, да се намали негативното влияние на плевелите, болестите, неприятелите и благодарение на това да се повиши добивността на културата и качеството на получената продукция, да се подобри екологичното състояние на полетата.\nСемената са сложна жива система, посевните и добивните качества на които се обуславят от много фактори. Често на посевните качества на семената влияят стресови фактори, които намаляват тяхната кълняемост, енергията на прорастване, масата на 1000 семена и други подобни. Тези качествени показатели на семената се формират в процеса на вегетация и зависят от почвено-климатичните условия, технологията на отглеждане, системата на торене, начина на прибиране на реколтата и нейната следжътвена доработка (почистване, сушене, калибриране).\nСемепроизводните посеви трябва да се прибират във фаза пълна зрялост – това дава възможност да се контролират и осъществяват всички мероприятия, които намаляват травмирането на семената. Установено е, че механичното повреждане на семената води до влошаване на техните качествени показатели, към стресово състояние на зародиша по време на съхранение, сушене, обеззаразяване и покълване. Вредни са микроповредите в зоната на зародиша на семената, механичните повреди на зародиша и ендосперма. При сеитба на травмирани семена намалява тяхната кълняемост, отслабва развитието на растенията. Така при травмирани зародиши кълнът губи ориентация, деформира се. На повредените места по семената се развиват колонии патогенни гъби, които са причина за тяхното загиване.\nОбеззаразяването на семената има както положително, така и отрицателно (стресово) въздействие. То неутрализира вредното въздействие на микроорганизмите върху семената, което е положителен фактор. Но в същото време химичното вещество на обеззаразителите чрез пропадане в зародиша през механични цепнатини причинява стресово състояние в семената, влошава тяхната кълняемост и намалява кълняемата им енергия. Затова обеззаразителите на семената на царевица трябва да отговарят на инструкциите, като в пестицида се добавят микроелементи, образуващи филм около семето. При това следва да се избягват препарати, съдържащи живак, които влияят отрицателно на жизнеспособността на семената и полезната микрофлора в почвата.\nПовечето световни семенарски компании прилагат обеззаразители, които защитават семената и кълновете от широк спектър заболявания (фузариум, кореново гниене, плесени по семената и др.) и са малко токсични за семената и младите растения.\nОбеззаразяването с инкрустация на микроелементи трябва да се прави преди сеитбата. Обеззаразените семена са с повишена влажност и не могат да се съхраняват дълго. Третираните два-три месеца предварително семена намаляват кълняемостта си с до 20%.\nСтресовите негативни рискове при отглеждането на царевица в значителна степен зависят от измененията на климата. Отрасълът земеделие става все по-уязвим от суша, екстремно високи температури, малкоефективни валежи и др. Прогнозира се, че по-нататъшното изменение на климата ще доведе до повишаване на температурата на околната среда, до изменение на количеството и режима на падане на валежи, по-горещи и продължителни засушавания, намаляване количествата на достъпната влага.\nНеобходимо е да се разработят почвозащитни, енергоспестяващи, сухоустойчиви системи на земеделие, на които да се основават технологиите за отглеждане на земеделските култури. Само комплексен подход ще осигури намаляване на рисковете при отглеждането на културните растения, в това число и на царевицата.\nНеделя, 20 Януари 2019 16:08\nРобот следи състоянието на царевицата на полето\nАгророботаTerraSentia, оборудван със система за машинно обучение, може да определя състоянието на царевицата на полето. Агрегатът е снабден с три RGB-камери и иновационни програмни осигуровки за машинното обучение. Теглото на робота е 11 кг, а дължината му 30 см. Системата снабдена с набор от камери и може да улавя в кадър всяко растение в пълен ръст. Задълбочените алгоритми за обучение на робота му позволяват да определя количеството царевица и нейното състояние, изучавайки 300 изображения.\nПървата партида от 30 робота ще бъде продадвана на цена от $ 5 000. Впоследствие стойността ще нарастне четири пъти.\nСистемата TerraSentia е разработена от учени от Илинойския университет и е получила награда за най-добра система на престижната конференция по робототехника Robotics: Science and Systems. Проектът е получил поддръжката на Агенцията по перспективни изследователски проекти на Министерството на енергетиката на САЩ, както и на Института по геномна биология. Сега с търговската реализация на проекта се занимава стартъпа EarthSense.


Николай Хайтов - "Дервишово семе" - въпроси, есета и анализи - Страница 4 - Български език и литература - kaldata.com - Форуми\nПубликувана от juventus_fen, 23 окт 2005 13:20 Назад\nСтраница 4 от 29 1\n573 отговора в тази тема\nПубликувано 29 октомври 2006 - 16:19 Здравейте! Спешно ми трябва ЛИС върху ,,Любовта-проява на свободния човешки избор,, по Дервишово семе! Помогнете моля!!!\nРед. от арти\nПубликувано 30 октомври 2006 - 00:36 Здравейте! Спешно ми трябва ЛИС върху ,,Любовта-проява на свободния човешки избор,, по Дервишово семе! Помогнете моля!!!\n4. Любовта и изпитанията на сърцето в разказа "Дервишово семе"- път към раждането на личността (ЛИС) - изтегли\n5. Човекът и родът в разказа "Дервишово семе" (ЛИС) - изтегли\n7. Първата любов - кръстопътно начало на човешкия живот (ЛИС) - изтегли\n9.Любовта - изпитание за индивида в родовия свят (ЕСЕ) - олимпиада по български език и литература - училищен кръг - изтегли\nПрочети всички теми, избери коя е най-подходящата и я дообагати с размишления от есето, номер 9. Можеш да намериш на първа страница в тази тема, описано е как и откъде да ги свалиш.\nПубликувано 30 октомври 2006 - 09:26 Сайта, който открих, е просто невероятно пълно и изчерпателно помагало по БЕЛ, линкът води точно към темите за 8 клас и там ще намериш тема със заглавие:\n"ТРАДИЦИИТЕ НА РОДА И ЦЕНАТА НА ТЯХНОТО СЪХРАНЯВАНЕ", но се припокрива напълно с "Дългът към рода и дългът към сърцето в Хайтовия разказ "ДервишОво семе"\nhttp://www.myschoolb... ... 8 klas.htm\nТемата е в rar формат, чуквате на "изтегли" с десния бутон на мишката, избирате Save Link As и после разархивирате. Сайтът е истинско богатство. За "Дервишово семе" там има следните теми:\n1. Активизиране на диалогичната позиция при четене на разказа "Дервишово семе" от Николай Хайтов (Румяна Симеонова) - виж\n2. "Диви разкази" в българската литературна критика (Владимир Янев) - виж\n3. "Дервишово семе" - за ритуалните смисли на човешкото битие (Антония Велкова - Гайдарчева) - виж\n6. Неразплетимият възел на две човешки съдби в разказа "Дервишово семе" на Николай Хайтов (ЛИС) - изтегли\n8. Традициите на рода и цената на тяхното съхраняване в разказа на Хайтов "Дервишово семе" (ЛИС) - изтегли\n9.Любовта - изпитание за индивида в родовия свят (ЕСЕ) - олимпиада по български език и литература - училищен кръг - изтегли мноо благодаря! не разбрах точно, но ще се опитам! Обратно горе\nПубликувано 30 октомври 2006 - 10:01 Хора трябва ми спешно ЛИС на тема " Дългът и отговорността спроред разказа "Дервишово семе" "\n(ПЛЗ трябва ми до 2-3 часа МАКС) Обратно горе\nПубликувано 30 октомври 2006 - 10:46 Хора трябва ми спешно ЛИС на тема " Дългът и отговорността спроред разказа "Дервишово семе" "\n(ПЛЗ трябва ми до 2-3 часа МАКС) "Дългът и отговорността според разказа "Дервишово семе"\nРодът, родовите ценности, тяхното отстояване и съхраняване са основни мотиви в разказа „Дервишово семе” от Николай Хайтов. Авторът ни потапя в един свят на патриархална строгост и йерархичност, които определят нравите и подредеността на битието. В хода на непринуден разказ размисъл главният герой Рамадан на разказа Дервишово семе представя сложните конфликти на битието, които могат да заплетат или разплетат възела на живота. Раздвоен между детския идеал, в който всичко е наужким, и необходимостта да създава нещо истинско, главният герой е воден към разбирането, че истинските неща имат корени в нашите блянове, но отстояването им изисква съхраненото ни духовно зрение и знанието за сложността и непредвидимостта на развитието на „фабулата” тук и сега. Творбата утвърждава уважението към живота и чувството за отговорност като висши неотменими ценности.\nРамадан, Силвина, старият Дервиш показват драматизма на едно общество, противоречията в един свят, където личността е подчинена изцяло на общността, но в същото време търси своята индивидуалност и си задава сложните, трудно разрешими въпроси на съществуванието. Тяхната съдба е силно драматична, защото през целия си живот се оказват раздвоени и разкъсвани между патри¬архалните норми на живот и повелята на сър¬цата си, неспособни да извървят пътя докрай и да вземат еднозначно решение. Скромно, естествено и открито се представя битът на обикновено семейство в едно родопско село. Родовите закони направляват живота на поколения мъже и жени много преди появата на Рамадан. Макар и неписани,тези закони са строги.Всеки член на семейството добре знае своето място, задължения и права. Нарушаването им се наказва с отхвърляне на индивида от общността, в която живее. Старият дядо е упълномощен да взема всички важни решения както за себе си, така и за другите . Отговорността му за прехраната на семейството го тласка към важната крачка да задоми още непорасналия си внук, но да осигури още една работна ръка в семейството. Рамадан приема послушно ролята на жених, като не осъзнава докрай тежката задача, с която се нагърбва. Момчето ще бъде оженено за девойка,която не познава, а фамилията има само един въпрос към бъдещия младоженец – ”вапцани” или ”сури” да са потурите за сватбата. Дотук традиционното послушание, дългът към рода е основна характеристика на момчето.\nНо героят на Хайтов е поставен пред труден избор от първия миг на своя семеен живот. Той страстно се влюбва в усмихнатото момиче с бяло лице и тежки ресници на име Силвина. Заиграва се като дете със своята съпруга. Радва се на нейния смях , на косите, на миглите й и с нетърпение брои часовете до срещите им вечер. Любовта прави героя истински щастлив. Но преди да се нарадва на съпругата си , тя му е отнета. Съседът му Руфат е откупил подобно на стока, красивата Силвина от нейните братя. Дивите сурови родови повели вземат надмощие над чувствата на героите. Така и в на момчето се сблъскват любовта и омразата. Една сграда разделя Рамадан от неговата любима и чувствата в него бушуват – ту любовта към Силвина надделява , ту омразата към Руфат. Омразата , както любовта, могат да преобразят човека, Като че ли силата на тази злоба помага на героя да не се прекърши да оцелее. Помага и семейството. Дядото отдалечава момчето от извора на болката, злобата и огорчението. Изпраща го далеч от Силвина, докато помъдрее и ”душата му поомекне” . Героят се връща след време с нова жена , поникнали мустаци и овладяна ярост. Нито за миг Рамадан не е забравил своята Силвина , но чувствата му към Руфат са по-различни. Младият мъж възпитава у себе си най-трудното качество –да въздържа гнева си и да бъде смирен,за да не усилва страданието на Силвина. Помага и житейския му опит. Сега мъжът има отговорности към своето собствено семейство и никой не би му простил , ако не ги спази. Постепенно герот разбира ,че не би могъл да сподели живота си със Силвина , но би могъл да облекчи нейното страдание. Така Рамадан ходи в гората за дърва (вместо Силвина) ,за да стопли с тях смъртния си враг Руфат. Това трудно житейско решение – готовност да жертваш желанията си , мечтите си в името на радостта и щастието да виждаш любимия човек. Същевременно това решение разкрива помъдряването и и духовното израстване на Рамадан.\nБунтът му към всичко, което пречи на щастието му, се изразява в усамотяването в плевнята, откъдето всеки ден наблюдава Силвина - смисъла на живота му, но дългът му и отговорността към собственото му семейство са перкалено силни, за да прескочи границите на този вид бунт.\nРамадан и Силвина не постигат личното си щастие. Оказва се, че то е невъзможно в свят, подвластен на строгите родови закони, свят, в който всеки изпълнява предопределената му роля. И двамата са частица от този свят и не са в състояние да се опълчат срещу реда в него. Те заплащат принадлежността си към общността с цената на личното си щастие. И двамата таят в душите си любовта и тя им помага да оцелеят в ежедневието, лишено от радост, но тяхна същност става търпението. Те не могат да осъществят любовта си, защото дългът и родовата воля са против нея. Рамадан с мъка наблюдава страданието на Силвина през годините: „... очите й не можеше да видя, но главата й висеше все като прекършена...” И Силвина я крепи единствено надеждата: „очите й често се извъртаха, мене търсеха да видят”.\nГероите дотолкова са подчинени на родовите повели и носят патриархалния морал като своя същност, че Рамадан е принуден да се грижи за най-големия си враг, Руфат, в края на дните му. Той трябва да надмогне озлоблението, мъката, обидата за пропиления си без щастие живот, да наблюдава догарящия живот на Руфат и отново търпеливо да чака, да се надява, че някога ще осъществи щастието си. Разбитият личен живот е цената, която заплащат героите за принадлежността си към патриархалната общност. Парадоксално е, че трябва да се грижи за най-омразния си човек, но това е част от родовото чувство за дълг, формирано от този морал.\nГероят от „Дервишово семе” не е способен да скъса нишката на родовата традиция. Но дълбокият му размисъл за личната съдба, за извървения път и безгласно поставените въпроси за смисъла на битието, за правилността на решенията и примирението със съдбата са вече знак, че личността търси своя самостоятелен път извън нормите на рода, че се е родило съмнение в изконността на родовите повели, а човекът има право на щастие или най-малкото - сам да прави своя избор. В изповедта на Рамадан се усеща разколебаването във вечността и правилността на родовите канони, защото спазването им не му е донесло щастие или удовлетворение от живота.\nТрагизмът на героя е в неговото постоянно лутане между ценностите на рода и личността, между отговорността идълга и любовта. Оказва се, че това, което е добро за общността, е зло за личността. Духовното страдание, което става същност на Рамадан през годините, го отдалечава от рода и го прави индивидуална личност. Той постига мъдростта и смирението с времето, но остават въпросите, които мъчат и разпъват душата му. С идеята за неразрешимостта на сложната житейска ситуация започва и завършва разказът: „Тоя възел, да ти кажа, много отдалече се забърза.” Възелът на съдбата събира в едно представите за добро и зло, за дълг и щастие, за любов и омраза. Родовият свят е прост и еднозначен, строго подреден и неизменен, но светът на личността е изтъкан от противоречия и съмнения. Разколебаната вяра на човека в правилността на родовата традиция ражда конфликт в душата на Рамадан, който го мъчи до края: „На това кръстопътче тъпча и не виждам наъде да хвана.” Вечното дирене поражда страданието, неувереността и усещането за пропилян живот. Героят е достигнал несъзнателно до главното - за пълнотата на човешкото съществуване е важно постигането на личното щастие и съхраняването на любовта.\nВ разказа „Дервишово семе”, както и в целия цикъл „Диви разкази”, Николай Хайтов поставя непреходните теми за драматичното търсене на правилния път в живота, за обвързаността между лична съдба и родова традиция, за силата на любовта и съхраняване на духовните ценности. В света на патриархалната нравственост е неосъществимо индивидуалното щастие, но в съзнанието на читателя остава завинаги картината на един далечен свят на силни личности, в който съществуват в едно нравствена чистота, романтика, духовна сила и извисеност, чувство за дълг, любов и омраза.\nПубликувано 30 октомври 2006 - 12:16 Мерси Много АРТИ РУЛЗ Обратно горе\nПубликувано 30 октомври 2006 - 18:35 "Родожият свят и светът на любовта в разказа на Николай Хайтов "Дервшово семе"\nнякои да знае нещо по вапроса плс спе6но е Обратно горе\nПубликувано 30 октомври 2006 - 22:20 "Родовият свят и светът на любовта в разказа на Николай Хайтов "Дервшово семе"\nнякои да знае нещо по вапроса плс спе6но е Коментар 48 и 66, първата е тема с описание на света на любовта и по-малко на рода, а 66 ще дообогати света на рода. Успех!\nПубликувано 31 октомври 2006 - 12:18 можете ли да ми дадете тема върхъ "противоречия в света на рамадан"\nПубликувано 31 октомври 2006 - 12:41 Можете ли да ми дадете тема върху "Противоречия в света на Рамадан"\nМоже да се използва това:\n"Многозначни са посланията на сборника “Диви разкази” на Николай Хайтов. Книгата ни връща към привидно отдалечени светове , в които се оглежда човешката ни същност.\nРазказът “Дервишово семе” поставя сериозни въпроси, свързани с ценностите на рода и формирането на етичния свят на индивида. Противоречието между законите на рода и утвържадаването на личността пораждат драмата на творбата. Изгубеният в законите на родовото общество Рамадан се превръща в личност ,когато открива човечността у себе си . Личността като ценност е находката на разказа, а пробуждането й е представено като роцес на цивилизоване . Оказва се , че човекът се ражда не само с физическата си поява на този свят , а и с осъзнаването на действителните стойности в живота.\nВръщането на героя към света на спомени е мъчително. Иповедната форма е свързана със себепреценката,тя е навлизане в интимния , сакрален , свят на индивида и поражда съпричастност у читателя.\nНай-голямата ценност за родовия свят, а и въобще в човешкото общество е животът. Осигуряването, възпроизвеждането и опазването на живота са нравствените начала, които управляват съществуването на общността и нейните членове.\nПродължаването на рода е основното призвание на индивида в разаза. Героят разказвач живее “със стар бубайка и с баба”. Останал е като единствен представител на Асен-Дервишовия род и трябва да продължи го продължи и съхрани. Старейшината взема решение да ожени ненавършилия четиринадесет години Рамадан. За такова важно и съдбонвно събитие не се иска мнението на младия човек. Той е лишен от правото на лична позиция, от възможност на изповяда чувствата си. Бъдещето му е в ръцете на стария дядо. Ушитите “вапцани потури с капаци и гайтани” показват, че вече е част от родовото общество, но светът на неговата индивидуалност е нарушен.\nЕдва в края на сватбения ден Рамадан разбира коя е неговата съпруга. Притеснението да не наруши родовите традиции е заменено с възторд , изненада възхищение: ...”видех момиче като пеперудка, бяло като мляко, със замиглени очета, ей такива!”\nДвамата млади са житейски неопитни. Душевните трепети пред непознатото се заменят с естествената потребност- играта , в която постепенно се заражда любовта им. Рамадан и Силвина бавно вървят към своето съзряване . Обичта им е светла, изгряваща , красива. Тя преобразява живота иим и света около тях. Силвина със своята младост, пъргавост и хубост променя дома , променя и живота на Рамадан. Очите му се отварят за красотата,която придава нов смисъл на съществуването му.\nНо братята на Силвина я вземат насила, защото могат още веднъж да я продадат (“разбрали.че си е още мома”). Отнемането на невестата е кръвна обида , която изисква отмъщение. И това е първото решение на Рамадан. Неговия дядо e на друго мнение, внукът трябва да продължи Дервишовия род, а в търсенето на кръвно отмъщение, той може да загине. Законите на малката затворена общност отново се намесват в съкровения човешки свят. Младияр герой няма право на лична разплата , преди да е изпълнил родовия си дълг. Той отново е лишен от позиция, отново друг дърпа конците на живота му.\nКогато братята на Силвина я разменят “за два пърча”, вярата на героя в родовите ценности е разколе*ана. Авторът показва как грубите и примитивни представи за стойностното в живота влизат в противоречие с чувтстата на героя . Той преосмисля родовите традиции, моралните си задължения , учи се на смиреност и търпение. Но душата му е прекършена ... също и красотата на Силвина, на която е посегнал Руфат – дивито инстинктивното надделява над преклонението пред хубостта. А омразата към съперника събужда у Рамадан тъмното начало, злото и той продължава да мечтае за отмъщение. Отговорността за спасяането и продължаването на рода надделява у героя. Оженен повторно, Рамадан е вече готов за това и според биологичните закони:.. “смъглиха се по лицето ми и мустаци и брада”.\nАсен Дервишов, дядото умира на третия ден след раждането на внучето. Числото три символизира естествената природа на връзката между раждането, живота и смъртта, вечния кръговрат на природата, Кръгът около Рамадан се затваря: ( “... а на моите ръце остави детето,жената и Руфатя”). Трудностите в новия живот , който води героят , му помагат да израсне духовно. Омразата отстъпва все повече на заден план Надделява любовта,която твори добро. Желанието на Рамадан да убие смъртния враг е заменено с грижи към болния Руфат. Но тези грижи са плод не на човеколюбие (той продължава да го мрази) , а на оби1та му към Силвина, силното желание да й помогне в трудностите. Тя облагородява съществуването му. Крепи го мечтата да се върне към щастето и красотата на първата си любов.\nС разказа за освобождаването на индивида от ролите,които му предписва родовата общност, светтъ на Рамадан в “Дервишово семе” внушава идеята, че човешката индивидуалност се ражда именно тогава , когато започне да мери доброто и злото според вътрешното си разбиране . Човекът се ражда с преодоляването на примитивното у себе си, с преоткриването на стойностите , които осмислят живота му."\nВиж и теми 4 и 5 от коментар 15 в темата.\nПубликувано 31 октомври 2006 - 13:36 Моля жи адски много да ми помогнете!!!!!!!!\nТрябва ми ЛИС на тема "Всяка вечер с лед да заспива и да се събужд със слана" Може ли възмездието да изкпи страданието и греха.\nТова е.Разчитам на помощтта Ви!!!\nПубликувано 31 октомври 2006 - 16:21 Моля жи адски много да ми помогнете!!!!!!!!\nТрябва ми ЛИС на тема "Всяка вечер с лед да заспива и да се събужда със слама" Може ли възмездието да изкупи страданието и греха.\nЗаповядай, понапънах се малко и ето това се получи:\nСъс своя разказ, "Дервишово семе", Хайтов по много естествен и непринуден начин ни показва и доказва, какво е любов, страдание, грях и омраза. Той сякаш води читателя за ръка по пътя на размисъла за ценностите в краткия ни живот, убеждавайки го с прости думички в истинността и дълбочината им и значението им за всички нас. Толкова простичко ни разкрива какво е дълг, обич, чест, безкористност, благородство, омраза, гняв, ярост, безсилие. Все първични емоции и чувства, както и самият пример за тях - живота на един от многото обикновени хорица. В разказа се противопоставят гледните точки на Рамадан и Силвина, натоварени с ценности, и Руфат, изпразнен от такива. Първите са символ на страданието през целия разказ, а Руфат е символ на греха.\nСкромно, естествено и открито се представя битът на обикновено семейство в едно родопско село. Родовите закони направляват живота на поколения мъже и жени много преди появата на главния герой, юношата Рамадан. Макар и неписани, тези закони са строги. Всеки член на семейството добре знае своето място ,задължения и права. Рамадан приема послушно ролята на жених , като не осъзнава докрай тежката задача, с която се нагърбва . Момчето ще бъде оженено за девойка – Силвина, която не познава. Независимо дали първата брачна нощ е физически изконсумирана или не, духовният брак между Силвина и Рамадан е сключен. Може би до края на земните им дни, въпреки всички превратности, поднесени от съдбата. Любовта е посетила двамата млади, тя механично "навива" сърцата им и като изведнъж ги дръпнат между тях остава зейнала рана. Преобразява се не само техният, но и животът на старите. Всекидневните битови действия на младата жена се разчитат като ритуални свещенодействия от влюбения мъж: "Шеташе, метеше, старата ни къща бе огряла като слънце. Засмели се бяха и гредите й..." След отвличането на Силвина, момчето усеща непоносима празнота в душата си: "като се върнахме вечерта вкъщи, заварихме празна, тъмна къща, без невеста". Силвинините братя я продават на Руфат „пиеше ракия, зъбеше се и продаваше салтанати”, братята Реджеп и Юмер са „лакоми хора, чобани, мряха пък за чанове и пръчове и се спазариха с Руфатя”. Поставен е акцент върху животинското, потребителското, лакомията. Духовният недоимък се компенсира с използване на сила. Руфат е касапин. Силата му е способността да убива, да разчленява. Сакатият човек „неизбежно ще потърси чудовищна утеха в това да осакатява околните”, защото не е по силите му да гради живота, затова се опитва да го унищожава. Героят разказвач предава видяното през „пенджерчето”: „...виждаше се как сядат на софрата... Как я вдигат... Как си постелват за лягане, как си лягат... Как си разпасва пояса Руфат... и... очите й не можеше да видя, но главата й висеше все като прекършена... Тоя я хващаше за главата, подпираше брадата й с палци и като диво я закалваше...”. Бруталността на сцената е преживяна болезнено. Никое възмездие не би изкупило това страдание. След този момент, Рамадановият живот се дели на две: на щастливия, кратък, но прекрасен живот със Силвина и на нещастен-обхващащ повече от четиридесет години, през който тя е женена за отвлеклия я Руфат, а обичта му го принуждава да наблюдава подобни сцени от семейния живот на любимата си и на най-големия си враг. Съседът Руфат е безверникът, останал недосегнат от свещеното, от любовта. Не случайно реакциите му, деянията му отвеждат към дивото, хтоничното, бездуховното. Ако Рамадан е героят, който съзидава любовта, Руфат е апокалиптичният човек, варваринът, насилникът, разрушителят: "Пиеше ракия, зъбеше се и продаваше салтанати", "Около месец и нещо Силвина никому не се показа, оня гад я беше дъвчил, бузите й беше сдъвчил като тесто....", "Той я хващаше за главата, подпираше брадата й с палци и като диво я захапваше".\nЦялата тази агресия на насилието разтърсва все още девствената, но посветена в любовното тайнство душа на Рамадан. Тогава злото обладава героя: "... когато жалбата ти дойде много, само злото те подпира и спасява... Злото дето щеше да направя на Руфатя... И денем, и нощем аз си мислех как с брадва ще го насека или с нож ще го наръгам в корема... Ръцете се напрягаха, зъбите ми скърцаха, докато най-сетне сламата в чучелото се подпали, треска ме затресе и се разболях".\nНасилието изважда извън равновесие, то ражда мъка, страдания, разяжда като проказа. Злото и яростта погубват сърцето и душата на човека. Така насилието на Руфат ражда отмъстителните пориви на Рамадан.\nРуфат е символът на черното, на тъмното, на демонското начало в душата на човека. Непрестанно двуборстват "Руфат" и "Силвана", агресията, озлоблението и благородството, любовта. Но ето че и разрушителният Руфат е възмезден, превръща се в ясна жертва: "... взеха му касапницата и това го още смачка... Резна го тая чивия в гръбнака и го тръшна на легло". Болестотворящият Руфат сам е сполетян от болестта. До края на дните си той е обречен да бъде немощен. На желанието на Рамадан да подържи Силвина в своите ръце пред очите на немощния Руфат, смирената със съдбата си жертва, отвръща:. "Стига ни - вика, - че сме тука. Ако той беше звяр, не ставай и ти!" Така или иначе във финала на разказа любовният триъгълник се затваря. В него са се "утаили" човешките страсти и радости, човешките "робства" и "свободи", човешкият протест и човешкото примирение. И понеже цялото човешко съществуване е серия от изпитания, от повтаряния опит за "смъртта" и "възкресението", "светлината" и "мрака", гелоите продължават да тъпчат по своя съдбовен, свише предопределен кръстопът. Ако през главата на "дивия" Рамадан минават помислите за убийство, ритуализираният и опитомен от любовта Рамадан - за врага си се грижи като за собствен брат. Човещината, добротворчеството, родени от любовта, тържествуват във финала на моноизповедта, Рамадан и Силвина надмогват личната си драма и се отварят за света на благородството, т.е. страданието им помага да израстнат. Накрая Рамадан е прероден от любовта - практически той се превръща в слуга на най-върлия си враг в земното битие, и то заради нея – Силвина. А въобще не става дума за настъпила трансформация в душата на Руфат. За него космосът и на най-ближните остава инертен, ням, непрозрачен. Той не разбира свещения език на човешката жертвеност, добротворство, любов. Неговото възмездие не изкупва греха му, но грехът му донася духовно извисяване на Силвина и Рамадан, а дори и накрая той си остава греховен и черен, а освен това животът му едно нещастие - „всяка вечер с лед да заспива и да се събужда със слама”.\nП.П. Следващият път се постарай повече при изписването на заглавието на темата Обратно горе\nПубликувано 31 октомври 2006 - 17:31 aaaaaaaa, страшна си арти, голямо благодарско!!!!!!!\nТова за заглавието на темата го обърках от бързане\nПубликувано 01 ноември 2006 - 10:36 Хора много спешно ми трябва тема по разказът на Николай Хайтов-"Дервишево семе"-Една съдбовна любов " много ви се моля темата ми е за утре, а аз съм първа смяна . help me Обратно горе\nПубликувано 01 ноември 2006 - 12:05 Здравейте!Трябва ми план тезис на една от двете теми "Исповедта в Дервишово семе"или"Любовта и дългът към семейството"\nПубликувано 01 ноември 2006 - 15:20 Много спешно ми трябва есе за Любовта и омразата в Д.с.Ако можете помогнете\nПубликувано 01 ноември 2006 - 15:57 Хора много спешно ми трябва тема по разказът на Николай Хайтов-"Дервишево семе"-Една съдбовна любов " много ви се моля темата ми е за утре, а аз съм първа смяна . help me тук http://belschool.net...ti.php?cl...�ас още много теми със същото заглавие, тази ми хареса най-много, на Мартин от 8а клас.\nЕДНА СЪДБОВНА ЛЮБОВ\nДраматичната изповед на героя от разказа на Николай Хайтов ”Дервишово семе”,провокира у читателя размисли върху ролята на съдбата и хуманните ценности в човешкия живот.\nВ монологичната форма на повествованието убедително звучи споделената мъка,наслоявана през един дълъг житейски път.\nВ повествованието си Хайтов тръгва от мотивите за рода и родовите ценности, но набелязва като извор на основен драматичен конфликт съдбовните превратности на любовта и омразата.\nСърдечните чувства се оказват водещ мотив при определяне на човешката участ.Сърцето е господар на времето.То е символен израз на емоционалните преживявания.Героят на разказа споделя ”Сетне какво се случи,мина ей от тука,през сърцето го прекарах!”\nИзборът,който и сърцето прави е доминантен и определя поведението и възприятията на Рамадан,както и взаимоотношениятра му с другите герои.\nРамадан е дълбоко наранен в най-съкровените си чувства и пориви: ”…то ,сърцето се навивало, навивало и когато изведнъж го дръпнаха да се развие,отскубнаха ми го заедно с корена.”\nЩастието е част от житейския кръговрат.Отнето, то нарушава хармонията и живота спира.Съдбовната нишка е прекъсната.Нито в моралните закони,нито в религиозните може да се намери оправдание за стореното зло: ”Чучело вуидял ли си натъпкано със слама?…Моята слама беше злото!…Злото , дето щеше да направя на Руфата.То ми беше се в акъла и под халището и на къра.И денем и нощем…” Вътрешният ад на Хайтовия герой разрушава и духа и тялото му,отнема жизнените му сили. Приливите на омраза се готвят да унищожат дори най-значимото за родовата традиция-възможността да се продължи Дервишовия род: ”…най-сетне сламата в чучелото се подпали,треска ме затресеи се разболях.Тогава дядо се уплаши.Не за мене,а за дервишовото семе.”\nРамадан разбира ”Коя?”, ”Каква?” е избрана да бъде негова жена чак вечерта.Ритуалните детайли не са от особено значение: ”Припял ни беше ходжата,притупал ни беше тъпанът…”Оказва се все пак,че интересът към другия в този наложен съюзе е жив и това радва сърцето на младото момче.\nЛюбовта се ражда най-напред с красотата на момичето:”…видях момиче като пеперуда,бяла като мляко със замиглени очета,ей такива!”Всичко започва като игра, в която неусетно се завързват сърцата на Рамада и Силвина.Влюбеният Рамадан се захласва сякаш от самото слънце огряло и къщата и сърцето му.Дори небесното светило не може да се мери с любимата.\nРамадан и Силвина съхраняват любовта си цели четиридесет години,въпреки превратностите на човешката им орис.Всеки ден където и да е той бърза да се прибере и да види поне за миг Силвина през дупката на плевнята.Заради този скъпоценен миг все стиска зъби и търпи до жадуваното отмъщение: ”Ако я видя-смъкна и отрова и умора,ако не я видя,цяла нощ скърцам със зъбите на Руфата-дера го, душа го, тровя го и насита на душата не намирам..Много пъти съм решавал да го свърша, но когато си помислих, че в затвора няма дупчица да има към Силвина-отмалявах и отлагах…”Едно необичайно прозорче спасява душата на Рамадан поне за кратко време от мъките,на които е подложен.Целият ред на духовни ценности е разрушен.Връща се към първичния хаос,от който се раждат злобата и омразата,а човекът Рамадан се превръща в чучело без сърце и душа.Болестта на Руфата е като наказание от природата за злото,което носи в себе си, но това не удовлетворява Рамадан.Той жадува пълно отмъщение над омразния душманини най-вече да прегърне своятаСилвина, да живее с нея както мъж със жена,но помежду им е ”вдървеният Руфат,лежи,не мърда.”\nСъс злото в душата си Рамадан гори най-вече себе си когато си представя своя враг Руфат,когато крои планове за отмъщение :”Триста пъти съм го трепал и съживявал.Главата ми гореше!Хиляди пъто го клах и драх.Ръцете се напрягаха,зъбите ми скърцаха.Докато най-сетне сламата в чучелото се подпали.”\nНевъзможната любов между Рамадан и Силвина не топли истински сържата,защото там има премного лед и скреж.Удивително е че Рамадан и Силвина успяват да съхранят у себе си любовтта, а Силвина и една надмогваща омразата милост,която я извисява над първичното чувство за мъст.\nНеслучайно тя спира Рамадан да излее жаждата си за отмъщение над Руфат”Стига ни вика че сме тука.Ако той беше звяр,не ставай и ти!” В името на любовтта си към Силвина героят е готов да прекрачи ненавистта си към този,който го е държал дълги години ту в огън,ту в лед: ”…видя ли очите на Силвина,вперени в мене-отпущам му края и хващам пътя за гората,сухи дърва за Руфатя да бера…”\nДраматична е съдбата на Хайтовия герой,но той я приема накрая с примирение и надежда,че можеда се случи очакваното чудо-да оживее отново щастието му.А дотогава той остява в сложния възел,завързан много отдалеч и белязал живота му с любов и омраза еднакво силни и паметни.\nЗдравейте!Трябва ми план тезис на една от двете теми "Изповедта в Дервишово семе"или"Любовта и дългът към семейството"\nАми план тезис има в темата, коментар 58, той е за конфликта в разказа, който е точно между любовта и дълга, така че ще ти свърши работа. Само го пооправи да не се споменава толкова често думата "конфликтът". А иначе ето една темичка, която би свършила чудесна работа за\n"Любовта и дългът към семейството"\n(съчинение върху раэкаэа '' Дервишово семе'' от Николай Хайтов)\nРаэкаэът ''Дервишово семе'' от Николай Хайтов е поглед към миналото и към патриархалните ценности.Творбата поставя в центъра на повествованието силата и устойчивостта на родовата традиция и отстояването на личността в нея.\nРодовият свят е прост и първичен.Новото трудно си пробива път в него,а строгите му эакони пренебрегват эначението на човека.Той не живее със съэнанието эа лично присъствие, а е частица от рода и се подчинява на негдфите повели , свърэани с кръвната връэка,брачната връэка и родовото имущество.В тоэи свят са беэ эначение личните чувства и преживявания.\nТака се решава съдбата и на главния герой в раэкаэа.\nЕдва четиринадесет годишен Рамадан трябва да бъде оженен,эа да продължи Дервишовия род.Той не е попитан иска ли да се ожени или не и дори не му каэват коя е булката:''Мене ме не питаха''. Эа такиа работи тогава не питаха:''дето се женеха''... Рамадан не е уэрял эа брак,алародът не се интересува от това.\nВ тоэи свят от голямо эначение са продължението на рода и трудовата дейност.Рамадан трябва да бъде оженен,эащото ее нужна работна ръка:".......ала на баба дясната иръка се вдърви ,та нямаше кой къщната работа да върши".Но има и по-важна причина-да се проаължи Дервишовия род.Старейшината "стар бубайка" каэва: "Ти эа семе ще ми трябваш,няма да мърдаш!Тук искам на Асан Дервишов внук да писне, а че тогава ходи до се трепеш, където искаш".\nМакар и млад, Рамадан трябва да се ожени,эащото нака повелява родът.Бъдещите младоженци трябва да се подчиняват и да иэпълняват родовите традиции и эакони.Женитбата е сделка.Мислите и чувствата на младите нямат эначение.Иэпълнена е родовата повеля-съэдаване на семейството.\nВ творбата много внимателно е описан моментът, когато младоженците остават сами и трябва да поставят началото на проаължението на рода.Така и мъжете,и жените ще се простят с детството и ще поемат бремето на живота.\nАла между Рападан и жена му Силвина не се осъществява истинска брачна връэка,а само любов.Това велико чувство остава в сърцата им,когато братята на Силвина я омъжват эа друг.Рамадан търси своето иэгубено щастие и е готов да наруши родовата традичия.Но отвличането на Силвина дт братята и не противоречи на родовите эакони,понеже Дервишовото семе още не е посято.Нито Рамадан,нито Силвина са сспособни да се борят эа свето щастие,эащото са част от рода и трябва да се подчиняват на неговите традиции.\nЭа продължи рода,Рамадан се оженва отново и всичко върви по эакон и род-така както повелява патриархалният свят.Минават се много години,ала преэ всичкото това време\nдвамата Рамадан и Силвинане се откаэват от любовта си.Те са принудени да я крият дълбоко в сърцата си , эащото моралът не раэрешава да раэкрият чувствата си и в думите им продължава да гори пламъкът, който ги тегли един към друг.\nВ душата на Рамадан се таи отдавна породената омраэа към Руфат-съпругът на Силвина.Той ще остане негов эаклет враг, эащото е отнел смисълът на живота му.Героят иэмисля все по -страшни и жестоки накаэания эа своя враг,но те остават само в съэнанието му.Отмъщението не се осъществявява,эащото любовта не може да расте върху нарушения эакон на битието.\nРамадан и Силвина не постигат ричното си щастие,то не е въэможно в свят ,подвластен на родовите эакони.Чреэ любовта си те успяват да оцелеят в тежкото ежедневие,лишено от радост.Двамата са дотолкова подчинени на рода,че накрая Рамадан е принуден да се грижи эа собствения си враг в последните му дни.\nГероят на раэкаэа "Дервишово семе" от Николай Хайтов,иэвървявайки пътя към себе си,достига до истината,че чувствата направляват човека.Родът повелява своите эакони,но истината има право на иэбор,эа да живее в мир със себе си и със света.Не е въэможно да се постигне щастие,акосе иэбере само любовта-трябва да се потърси хармониия между тях. Илияна от 8.а\nМного спешно ми трябва есе за Любовта и омразата в Д.с.Ако можете помогнете\nАБЕ ЧОВЕК та есето е на първата страница още, коментар 5 Eто едно ЛИС на тази тема, защото в коментар 30 бях дала само план на тази тема:\nЛЮБОВТА И ОМРАЗАТА –НЕРАЗПЛЕТЕНИЯТ ВЪЗЕЛ НА ДВЕ ЧОВЕШКИ СЪДБИ\nВ монологичната форма на повествованието от Николай Хайтов – ”Девришово семе”,убедително звучи споделената мъка,наслоявана през един дълъг житейски път.В съдбата на главния геройоткриваме трагизма на изпепелената човешка душа,устремена отначало към щастието,но принудена да премине от любовта към болката и омразата,за да достигне момента на пречистването, като стори добро на най-големия си враг.\nВ произведението си Хайтов разказва за две човешки съдби, вплели се в неразделния възел на любовта и омразата.\nЛюбовта се ражда най-напред с красотата на момичето -Силвина.Възелът между тези две най-силни чуства се затяга,когато братята на Силвина я вземат от ръцете на Рамадан.Тогава той се връща към първичния хаос,от който се раждат злобата и омразата.\nГероят на разказа споделя: ”Сетне какво се случи,мина ей от тука,през сърцето го прекарах”\nИзборът,който сърцето прави е доминантен и предопределя поведението на Рамадан,както и взаимоотношението му с другите герои.Омразата се ражда на място определено за любовта.Тя залива всичко по пътя си.Рамадан е дълбоко наранен в най-съкровените си чувства и пориви: ”…то,сърцето се навивало,навивало и когато изведнъж го дръпнаха да се развие,отскубнаха ми го заедно с корена.” Рамадан намира дълбоко в сърцето си само омраза,която времето не успява да угаси:”Чучело видял ли си натъпкано със слама?…Моята слама беше злото!…Злото,дето щеше да направя на Руфата.То ми беше все в акъла.” Вътрешният ад на Хайтовия герой разрушава и духа и тялото му.Приливите на омраза се готвят да унищожат дори най-значимото за родовата традиция- възможността да се удължи Дервишовия род: ”…най-сетне сламата в чучелото се подпали,треска ме затресе и се разболях.Тогава дядо се уплаши.Не за мен, а за Дервишовото семе.”\nРамадан разбира ”Коя?” ”Каква?” е избрана да бъде негова жена чак вечерта,защото старейшината на рода прави този избор.Ритуалните детайли не са от особено значение: ”Припял ни беше ходжата,притупал ни беше тъпанът…”Оказва се все пак, че интересът към другия е жив и изненадата радва сърцето на младото момче.\nЛюбовта се ражда най-напред с красотата на момичето: ”…видях момиче като пеперуда,бяло като мляко,със замиглени очета,ей такива!”Всичко започва като игра,в която неусетни се завързват сърцата на Рамадан и Силвина.Момичето носи едно ярко излъчване:”Старата ни къща бе огряла като слънце.Най-силно въздействат косите и.: ”Имаше едни коси,ей от тук ако ги видиш руси!Ако се поместиш малко видят ти се червеникави, като че греят. Още като се преместиш-жълто злато като живо заиграваше по тях!” Рамадан и Силвина съхраняват любовта си цели четиридесет години,въпреки превратностите на човешката им орис.Всичко което се случва в битеен план през годините преминава покрай героя на Хайтов,без той да усети смисъла му.Присъствието на жена,деца,внуци не докосва сърцето му .Той дори не ги назовава с имената им поотделно..За него те са само изпълнен дълг към рода и продължението му.Спазена е волята на традицията.Но за Рамадан Дервиш сякаш е безпаметно участието му в повелите на рода.Запазена е само любовта както и омразата в сърцето сплетени в трагичен възел.,за който сякаш няма разплитане,няма истинско освобождаване на духа.\nНевъзможната любов между Рамадан и Силвина не топли сърцата,защото там има премного лед и скеж. Удивително е обаче,че те успяват да съхранят тази любов,а Силвина и една надмогваща омразата милост,която я извисява над първичното чувствои за мъст.Неслучайно тя спира Рамадан да излее жаждата си за отмъщение над Руфат.: ”Стига ни, вика ,че сме тука.Ако той беше звяр не ставй и ти!”В името на любовта си към Силвина,героят е готов да прекрачи ненавистта си към този,който го е държал дълги години ту в огън, ту в лед: ”…видя ли очите на Силвина, вперени в мене-отпущам му края и хващам пътя за гората,сухи дърва за Руфата да бера…”\nДраматична е съдбата на Николай Хайтовия герой,но той я приема с примирение и надежда,че може да се случи очакваното чудо-да доживее отново щастието си.Дотогава той остава в сложния възел,завързан много отдалеч и белязал живота му с любов и омраза, еднакво силни и паметни\nПубликувано 02 ноември 2006 - 11:22 Някой може ли да ми помогне.Трябва мисъчинение разсъждение на тема Любовта и драмата между Силвина и Рамадан.\nПубликувано 02 ноември 2006 - 12:17 Някой може ли да ми помогне.Трябва мисъчинение разсъждение на тема Любовта и драмата между Силвина и Рамадан.\nОтидох на първа страница и открих поне три теми, които стават за твоето заглавие, даже първото, което видях беше ЛИС за драмата между двамата. Има итема по-нататък някъде в темата Любовта и раздялата, пак става, въобще трябва човек малко да раздвижи сивите клетки Обратно горе\nПубликувано 02 ноември 2006 - 14:54 Трябва ми съчинение разсъждение на тема: Конфликтът между дълга към рода и дълга към сърцето.Виж дали това ще ти помогне.\nРед. от арти: Тази тема е "Основният конфликт в разказа Дервишево семе"\nМисля че това е подходящо но не ме задоволява като обем.Някой може ли да помогне,защото все нещо ще измъкна и от другите теми но те са много а и нз дали ще е точно Обратно горе\nОбратно към Български език и литература 0 потребител(и) четат тази тема\n→ Образование и обща култура\n→ Български език и литература