Кайсиево сладко в бавна готварска печка, най-добрите рецепти * Друг\nСочна, ароматна и ярка кайсия е частица на лятото, която може да се съхранява в стъклен буркан. За целта си струва да приготвите кайсиево сладко в бавна готварска печка, като същевременно запазите всички полезни свойства на плода и витамините, които се съдържат в него. В процеса на приготвяне на сладко се използва или режимът на задушаване, или „супата“ - тези, при които ястието ще изтръгне. Някои домакини правят сладко в режим „печене“.\nПодбор и подготовка на кайсии\nЗа да направите сладко, трябва да изберете правилните кайсии. Те трябва да са узрели, месести, ароматни. Можете да вземете узрели и меки плодове, но не плесенясали или гнили. Преди да започнете да готвите, трябва да измиете плодовете, да извадите развалените, да ги изсушите малко. Не трябва да изхвърляте костите - те могат да се добавят към сладкото, като го берете за зимата. Ако нямате време да готвите сладко през сезон, опитайте се да го направите от замразени кайсии. Този метод има своите предимства: клетките на плода се разпадат и следователно плодът е по-добре наситен със захар - това означава по-малко на 1 кг кайсии (около 300-400 г) и времето за готвене ще бъде намалено.\nКак да готвим кайсиево сладко в бавна готварска печка\nИма много рецепти за ароматно и апетитно сладко от кайсии в бавна готварска печка. Има няколко начина за събиране на плодове през сезон: да изсушите, замразите кайсиите или да готвите конфитюр. Последното ви позволява да използвате плодовете за приготвяне на вкусни торти, пайове, рула.\nЗнаеше ли? Редовната консумация на кайсиево сладко, съдържащо калий и магнезий, помага за подобряване на работата на сърцето и бъбреците. Благодарение на фибрите и микроелементите, разположени в кайсията, чревната функция се нормализира.\nПроцесът на готвене не е сложен, въпреки че все още трябва да отделите време. Но в студените зимни вечери е толкова приятно да се насладите на чаша чай с нежно и приятно на вкус сладко. Тази статия ще се съсредоточи върху няколко рецепти за сладко от кехлибар с добавяне на различни съставки.\nРецепта от желатин и лимон\n2 кутии по 0,5 l2 дни\nПървата стъпка е да подготвите плодовете - измийте, отстранете семената, нарежете на филийки.\nПоставете плодовете в купа или директно в саксията, поръсете със захар. Разбъркайте и оставете за 2-3 часа, за предпочитане през нощта, така че кайсията да пусне сока.\nХвърлете 0,5 с.л. Кайсиев сок в съд, в който предварително сте сложили желатин. Оставете го да набъбне за 20 минути. Превърнете устройството в режим на конфитюр или конфитюр за 30 минути. Изстискайте сока от един лимон и добавете към съда.\nПериодично разбъркайте сладкото, отстранете пяната.\nПригответе водна баня, поставете върху нея съд с желатин и задръжте, докато се разтвори напълно. Не е необходимо да се довежда до кипене.\nВъведете желатина в сладкото, разбъркайте и изсипете в буркани, усучете. Предварително стерилизирайте контейнерите: измийте със сода, подсушете и поставете във фурната за 10 минути. Капаците също трябва да бъдат стерилизирани: изсипете вряща вода върху тях и оставете за няколко минути.\nВажно! Не можете да варите сладко след добавяне на желатин.\nРецепта с желатин и лимонВидео рецепта: Рецепта с желатин и лимон\nС ядра на ядрото\n1 л 2–3 часа\nкайсии без семена\nИзмийте плодовете. Отстранете костите. Има два варианта: първият леко притиска костта с дълъг кръгъл предмет, така че плодът да остане непокътнат, вторият - разрязва плода на половина и отстранява костта.\nПоставете кайсиите в купа за готвене, покрийте със захар и включете режим „задушаване“ за 1 час. Гответе под капака. Разбъркайте на всеки 10 минути с шпатула, за предпочитане дървена или силиконова.\nПригответе кайсиевите ядки - вземете малък чук и разделете черупката с два или три точни удара, вземете ядрото. Изсушете ги във фурната на 180 ° за около 20 минути. Трябва да опитате кайсиеви ядки, преди да ги добавите към сладкото - в някои сортове те са горчиви. За сладко, вземете леко сладък вкус в ядката.\nДобавете ядките 15 минути преди варенето на сладкото. Затворете капака и продължете готвенето. Можете да определите готовността на сладкото капка по капка - за това сложете сладко върху чинийка, охладена във фризера, и погледнете консистенцията му: ако се е разширила, продължете готвенето.\nИзсипете конфитюр в буркани, покрийте и затегнете с шевна машина.\nОбърнете стъклени съдове със сладко, покрийте с вълнено одеяло, оставете да изстине.\nЗнаеше ли? В 100 г прясна кайсия само 41 ккал, а в сушени кайсии (сушена кайсия) - 240 ккал.\n1–1,3 кг 3 дни\nПригответе плодовете - подредете, отстранете повредените, измийте.\nИзвадете семената, за които кайсията нарежете наполовина. Сгънете плодовете в чиста и дълбока купа.\nСложете резенчетата кайсии в купа с главата надолу, поръсете ги със захар. Повторете, докато съставките свършат.\nПокрийте съда със сладкото от конфитюр със залепващ филм и оставете 3 часа, така че плодовете да оставят в него да се разтворят сок и захар.\nСтерилизирайте бурканите по удобен за вас начин, например в микровълновата. От посочения брой съставки ще се получат 1–1,3 кг от готовото сладко, което може да се излее в 2 половинлитрови буркана. Вземете ги, изсипете на дъното на водата около два пръста от дъното и поставете в микровълновата на максимална мощност. Включете уреда за 5 минути, ако сложите един буркан, или за 7–9 минути, ако и двете. Капаците могат да се поставят в съд с вода и да се варят 5 минути.\nВърнете се в съда със сладко. Отворете филма и изсипете съдържанието в купата за мултикукър.\nЗадайте режима на закаляване на 2 часа. Ако се използва режим „печене“, капакът не трябва да се затваря, тъй като съдържанието може да „избяга“. По време на процеса на готвене ще се образува пяна, която трябва да бъде отстранена.\nСлед звуков сигнал, показващ завършването на процеса на готвене, изключете отоплението на уреда и оставете конфитюра да се охлади напълно за 6-12 часа (можете да го оставите за една нощ). На сутринта на следващия ден включете отново режима на гасене и варете сладкото още 2 часа. Повторете същата процедура вечер и оставете отново да се охлади за една нощ. На сутринта на третия ден завършете процеса на приготвяне на кехлибарено сладко, като включите режим „печене” за 1 час. Когато времето приключи (след около 10 минути), добавете 0,5 ч.л. в купата за лечение. лимонена киселина. Това е необходимо, така че сиропът да остане прозрачен и да не се замъглява.\nИзсипете сладкото в чисти и сухи буркани - първо сложете резените кайсии, след което ги изсипете в сироп. Завийте капаците, обърнете, покрийте с кърпа и оставете да изстине напълно.\nВажно! За да кайсиеви филийки в процеса на варене сладко не загуби формата си, вземете плътни, леко неузрели плодове.\nКайсиевото сладко се съхранява на тъмно и хладно място (например в мазето) в продължение на 12-16 месеца. В отворен вид е необходимо да го поставите в хладилника: там той може да се съхранява не повече от 1 месец.\nПриготвянето на кайсиево сладко е изпълнима задача дори за неопитна домакиня, така че не трябва да пропускате възможността да приготвите тези ароматни и вкусни плодове за зимата.


Всеки зъб е свързан с орган в тялото: болката може да предскаже бъдещи проблеми :: е - Здраве и култура\nВсеки зъб е свързан с орган в тялото: болката може да предскаже бъдещи проблеми\nСнимка: Всеки зъб е свързан с орган в тялото\nМалко вероятно е да има много късметлии, които никога не са изпитвали зъбобол в живота си.\nИ въпреки че болката в някой зъб често показва заболяване на венците или кариес, в някои случаи това може да сигнализира за проблеми във функционирането на вътрешните органи.\nФакт е, че всеки зъб е отговорен за конкретен орган или система в човешкото тяло, следователно по този начин тялото ни „намеква“ за възможно заболяване.\nАко се притеснявате от зъбобол, би било логично незабавно да се свържете със зъболекар и да потърсите проблема директно в източника на болка. Но понякога се случва зъбът да е напълно здрав или дори напълно отстранен от дълго време, но болката на това място все още се усеща от време на време.\nТакава фантомна болка показва неизправност във вътрешните органи, които изпращат сигнали до зъбите.\nСпоред много експерти състоянието на нашите бъбреци и пикочен мехур се отразява в долните и горните резци, а черният дроб е свързан с кучешките зъби.\nПредмоларите (4-ти и 5-ти зъби, разположени от двете страни на челюстта след кучешките) са тясно свързани с белите дробове и дебелото черво. Моларните зъби (6 и 7) показват състоянието на панкреаса, далака и жлъчния мехур, докато мъдреците показват състоянието на сърцето и тънките черва.\nПризнак на хроничен пиелонефрит, цистит или отит може да предизвика болка в първия и втория резци.\nПериодичната болка в първия резец може да показва тонзилит и остеохондроза, а постоянната болка в същата област е признак на холецистит или хепатит.\nПри алергична реакция, астма или риносинуит, както и хронична пневмония и колит, болят четвъртият и петият кътници.\nСъщо така, болката в долния и горния кътник е индикатор за проблеми с раменните или коленните стави. В допълнение, моларната болка може да показва възпалителни процеси в червата.\nГастрит, анемия, язва на дванадесетопръстника или панкреатит се проявяват с болка в горните шести и седми зъби.\nАко боледуват само горните шести зъби, може да имате тумор на щитовидната жлеза, синузит, тонзилит или възпален далак. Ако страдате от атеросклероза, може да почувствате болка в долните си кътници.\nЕкспертите твърдят, че болката в долните седми зъби е показател, че човек има проблеми с белите дробове, като астма, възпаление или бронхит. В допълнение, такава болка може да бъде и признак на полип в червата.\nМежду органите и зъбите има много тясна връзка, затова обърнете внимание на състоянието на устната кухина. Посещавайте редовно своя зъболекар, за да идентифицирате заболяване възможно най-рано.


Ники Кънчев преживя още една тежка загуба тази година – Vihrogon.bg\nНики Кънчев преживя още една тежка загуба тази година\n10:14 / 26.11.2021\nКончината на уважавания отец Ангел, който се спомина преди дни, потопи в скръб Ники Кънчев. С него емоционално се сбогува и Мира Радева, като го нарече моят наставник и духовен учител. Това е поредният близък до журналиста човек, който си отиде тази година. С много емоционален пост в социалната мрежа Кънчев се сбогува с обичания свещеник.\nБез време си е тръгнал „за да се новопредстави“ пред Господ един истински Човек.\nЧовек, който говореше с Бога, който превеждаше думите Божии на нас обикновените миряни.\nСвещеник, който потопи в светената вода хиляди българчета и ги направи правоверни християни.\nСвещеник, който венча пред Бог хиляди българи и ги направи семейства.\nСвещеник, който „затвори очите“ на хиляди наши братя и сестри и ги изпрати Нагоре.\nОтец Ангел, предстоятел на храма „Света София“.\nГосподи, вече привикваш и армията си!\nОтец Ангел, който потопи в храма дъщеря ми Мари София в светената вода и я извади от купела Озарена!\nБратко мой, почивай в мир!\nТеб Господ ще те прегърне, сигурен съм!


BLURBOWN: 30.03.14 - 06.04.14\nАхмед Юмит >> Дервишката порта\nМистично пътешествие с Шемс-и Тебризи и Мевляна Джелаледдин Руми\nКръв обливаше камъка. Зловещ студ забулваше градината. Само пълната луна видя убийството. Безразлично, безстрастно, без да трепне, тя надничаше през мъртвите листа на високите тополи. Най-младият от седмината почука на портата. В някоя къща проплака дете. Нежно младо момиче спеше в далечното поле. Крехкото ѝ тяло бавно гниеше в земята. Най-младият от седмината замахна с ножа и момичето се раздвижи в гроба. По лицето ѝ се разля усмивка, чиято сила дори смъртта не бе в състояние да сломи. Когато най-младият от седмината заби ножа си в мъжа, едно сетно дихание, заседнало в гърлото на момичето, се изтръгна от устата му като въздишка на облекчение.\nКамъкът се обля в кръв. Седем ножа отвориха седем рани. От тях бликнаха седем червени ручея. Седем пъти потрепери тялото на мъжа, седем пъти потръпнаха седмината, когато забиха ножовете си. Тялото на младото момиче под земята обаче не помръдна повече. Лежеше притихнала както всичко над нея. Сякаш бе настъпил последният миг на света. Живите, мъртвите, цялото съзидание тънеше в тишина и покой. Кръвта върху камъка застина. Луната, отразена в кръвта върху камъка, застина. Високите тополи, напъпилите зимни рози, разцъфналите нарциси, градината, ухаеща на пръст... живите, мъртвите, цялото съзидание мълчаха, застинали в кръвта върху камъка...\nДервишката порта в Хеликон\nДервишката порта в Books.bg\nЕтикети: Ахмед Юмит, Дервишката порта, исторически трилър, мистика, суфизъм, турски роман, Хеликон, Books.bg\nАртър Хейли >> Хотел\nЗад бляскавата фасада на хотел Сейнт Грегъри\nАко зависеше от мен, мислеше си Питър Макдермот, главният полицейски инспектор на хотела щеше да бъде отдавна уволнен. Но нищо не зависеше от него и тлъстият бивш полицай отново отсъстваше, сега, когато бе най-необходим.\nМакдермот преви едрото си, почти двуметрово тяло и разклати нетърпеливо телефона на бюрото си.\n– Куп неща изникват едновременно – каза той на младата жена, застанала до прозореца на просторната канцелария – и никой не може да го открие.\nКристин Франсис погледна ръчния си часовник. Показваше няколко минути преди единайсет.\n– Можеш да го потърсиш в бара на „Барон стрийт“.\nПитър Макдермот кимна.\n– От телефонната централа търсят Огилви из любимите му заведения.\nОтвори едно от чекмеджетата на бюрото си, извади цигари и предложи на Кристин.\nТя се приближи, взе една, Макдермот ѝ поднесе огън и запали своята цигара. Видя как вдъхна дима.\nНяколко минути преди това Кристин Франсис си беше тръгнала от малката канцелария в служебния апартамент на хотел „Сейнт Грегъри“. Беше работила до късно и се канеше да си върви, но светлината под вратата на помощник-главния управител я привлече.\n– Нашият господин Огилви действува по свои правила – каза Кристин. – Винаги е било така. По нареждане на Уорън Трент.\nМакдермот говори кратко по телефона и отново зачака.\n– Права сте – съгласи се той. – Веднъж се опитах да реорганизирам нашия кротък полицейски състав, за което хубавичко ми издърпаха ушите.\n– Не знаех това – каза тихо тя.\n– Мислех, че знаете всичко.\nОбикновено беше така. Като личен сътрудник на Уорън Трент, неуравновесения и избухлив собственик на най-големия хотел в Ню Орлийнс, Кристин беше запозната с вътрешните тайни, както и с текущите дела на хотела. Знаеше например, че Питър, който беше повишен преди месец-два като помощник-главен управител, всъщност ръководи големия и оживен „Сейнт Грегъри“ срещу малка заплата и ограничени пълномощия. Знаеше и причините за това и те лежаха в папка с надпис „Поверително“, която съдържаше личното досие на Питър Макдермот.\n– Какво се проваля?\nПо лицето на Макдермот заигра радостна усмивка, която разкриви острите му, почти грозновати черти.\n– Постъпи оплакване, че на единайсетия етаж има някаква секс-оргия. Кройдънската дукеса от деветия твърди, че нейният дук бил нагрубен от сервитьора, обслужващ стаите. Докладваха ми, че някой стенел ужасно в стая 1439. Аз пък освободих нощния управител, защото е болен, а останалите двама администратори са заети другаде.\nТой отново заговори по телефона, а Кристин се извърна към прозореца на канцеларията, която се намираше на мецанина. Отметнала назад глава, за да предпази очите си от цигарения дим, тя погледна разсеяно към града. Право пред нея, през пролуката, образувана от пространството между съседните сгради, се виждаше гъсто населеният, претъпкан четириъгълник на Френския квартал. Имаше един час до полунощ и за квартала бе все още рано; светлините пред късните нощни барове, бистра и заведения с джаз и стриптийз, както и лампите зад плътно затворените щори щяха да светят до сутринта.\nНякъде на север, навярно над езерото Пончъртрейн, в тъмнината се мътеше лятна буря. Първите ѝ признаци се усещаха по приглушения тътен и редките светкавици. При щастлива случайност, ако бурята отминеше на юг, към Мексиканския залив, до сутринта над Ню Орлийнс щеше да завали.\nХубаво би било да завали, помисли си Кристин. Вече три седмици градът се задушаваше от зной и влага, които внасяха навсякъде напрежение. В хотела също щеше да се почувствува облекчение. Днес следобед главният механик отново се бе оплакал:\n– Ако не успея в най-близко време да изключа част от климатичната инсталация, не отговарям за последствията.\nПитър Макдермот затвори телефона, а тя го попита:\n– Знаете ли името на клиента в стаята, от която се чуват стонове?\nТой поклати глава и отново вдигна телефона.\n– Ще разбера. Вероятно някой сънува кошмари, но по-до-бре да проверим.\nКристин се отпусна в кожения тапициран стол пред голямото махагоново бюро и изведнъж осъзна, че е много уморена. Ако си бе тръгнала както винаги, тя отдавна щеше да си е в апартамента на улица „Джентили“. Но днешният ден беше изключително натоварен: пристигнаха участниците в два конгреса, а имаше и голям прилив от други гости, които създаваха проблеми, и много от тях бяха стигнали до нейната канцелария.\n– Добре. Благодаря! – Макдермот записа набързо някакво име и затвори телефона. – Албърт Уелс от Монреал.\n– Познавам го – каза Кристин. – Той е приятен, дребен човечец, който отсяда всяка година тук. Ако искаш, ще проверя какво е станало.\nТой се поколеба, като гледаше тънката слаба фигура на Кристин.\nТелефонът иззвъня пронизително и Питър вдигна слушалката.\n– Извинете, господине – каза телефонистката, – не можем да открием господин Огилви.\n– Няма значение. Свържете ме със старши пиколото.\nМакар и да не можеше да уволни инспектора на хотела, помисли си Макдермот, би могъл да вдигне малко пара сутринта. Междувременно щеше да изпрати някой друг да провери за неприятностите на единайсетия етаж, а самият той да се заеме с дука и дукесата.\n– Пиколото се обажда – чу той по телефона и разпозна глухия носов глас на Хърби Чандлър. Чандлър, както Огилви, беше от старите служители в „Сейнт Грегъри“ и според слуховете вършеше повече дребни мошеничества в хотела от всеки друг служител.\nМакдермот му обясни проблема и го помоли да провери за оплакването около набедената секс-оргия. Както можеше да се очаква, веднага последва протест.\n– Това не е моя работа, господин Мак, а и тук, долу, все още сме заети – тонът беше характерен за Чандлър, полуподмазващ се и полунахален.\nМакдермот се разпореди:\n– Това не ме засяга. Искам да провериш защо е постъпило оплакване – и като взе ново решение, добави: – Прати едно пиколо с шперц да посрещне госпожица Франсис на мецанина.\nЗатвори телефона, преди да е последвал по-нататъшен спор.\n– Да вървим – каза той и докосна леко раменете на Кристин. – Вземете пиколото и кажете на своя приятел да преживява кошмарите си под завивките...\nХотел в Хеликон\nХотел в Books.bg\nЕтикети: Артър Хейли, Роман, световна класика, съвременна американска литература, Трилър, Хеликон, Хотел, Books.bg\nБазил Лидъл Харт >> История на Първата световна война\nЯсен и обективен анализ, незасегнат от предразсъдъци към миналото, били те професионални, или чисто лични\nСъставянето на тази книга, произхождаща от „Войната, каквато беше в действителност“, със сигурност включва в себе си известно преразглеждане, но то по-скоро е допълнение към множеството добавени страници. „Враждуващите сили и планове“ сега са описани в отделни глави, към всяка от които са добавени нови материали. За да придобие историята на 1914 г. колкото се може по-завършен вид, са добавени две нови „сцени на действия“. Едната от тях е на първоначалните сблъсъци между армиите на Русия и Австро-Унгария, а другата на военните сблъсъци през есента при Ипр и Изер, резултатът от които определя владеенето на пристанищата на Ламанша. На войната във въздуха е посветена част, озаглавена „Панорама“. Увеличаването на обема на книгата в най-голяма степен обаче се дължи на добавянето на нови текстове към съществуващите вече глави и „сцени“ посредством нови материали, свързани с мислите и чувствата на някои от „пионките“ на войната. Безспорно е, че изходът на войната е решен по-скоро в главите на определени хора, отколкото в резултат на военните сблъсъци. Важните и съдбоносни решения са взети в кабинетите на управниците и по високите етажи на военните щабове, не в редиците на пехотата или в окопите на бойното поле.\nДругото значение на заглавието, на което може да бъде приписана по-голяма международна значимост, е, че е дошло времето, в което вече е възможна „истинска“ история на войната. Правителствата са отворили архивите си, а държавниците и генералите – сърцата си. Каква филантропия само. Може да се каже, че по-голямата част от документите за войната са или публикувани, или са на разположение на студентите. Това обаче далеч не значи, че те са достигнали до широката аудитория...\nИстория на Първата световна война в Хеликон\nИстория на Първата световна война в Books.bg\nПубликувано от RG® в 14:15 ч. 1 коментар:\nЕтикети: Базил Лидъл Харт, военна тактика, История на Първата световна война, Политика, стратегия, Хеликон, Books.bg\nМаргьорит Дюрас >> Бараж срещу Пасифика\nземята е смисълът, но и проклятието на живота ѝ...\nбезутешен и поетичен разказ за угнетяваща мизерия, за гладни деца, гладни кучета и гладни тигри, за богатите и бедните, за големия град и големите надежди, за съдби, които зависят от продажбата на един пръстен с диамант и от прищявките на плантаторски синове, за неудържимата стихия на океанския прилив, който залива и опустошава земята и надеждата...\nно и за бунта на непримиримия човешки дух срещу съдбата и слепите природни сили, дори да е отчаян, и обречен, като баража пред пасифика...\nБараж срещу Пасифика в Хеликон\nБараж срещу Пасифика в Books.bg\nЕтикети: Бараж срещу Пасифика, Маргьорит Дюрас, Роман, съвременна френска литературна класика, Хеликон, Books.bg\nМайн Рид >> Белия вожд\nКapлoc, лoвeцът нa бизoни, зacлужил чecттa дa бъдe Бeлия вoжд\nДълбоко във вътрешността на американския материк – на повече от хиляда мили от морските брегове – ще се развият събитията на нашия разказ.\nИзкачете се заедно с мене на планината, за да погледнем от снежното и било.\nДостигнали сме най-високия ѝ връх. Каква гледка се разкрива пред нас?\nНа север – планински лабиринт, който се простира през тридесет паралела до бреговете на Ледовития океан! На юг – все същите планини – ту самотни, ту свързани помежду си вериги. На запад пак планини, които се открояват на небето, а в подножията им се простират широки равнини.\nДа се обърнем сега и да погледнем на изток! Тук не се вижда никаква планина! Догдето поглед стига и на хиляди мили по-нататък – никаква планина! Оная тъмна ивица над равнината е само скалистият ръб на нова равнина – някаква по-висока степ.\nГде се намираме? На кой връх сме застанали? На Sierra Blanca, позната на ловците с името Испански върхове. Намираме се в западния край на Великата прерия.\nНа изток погледът не открива никакви следи от култура. Може да се пътува цял месец, без да се открият такива следи. На север и на юг – планини и само планини.\nНа запад е съвсем друго. С далекоглед можем да зърнем в далечината обработени полета – тясна ивица по бреговете на бляскаща река. Това са заселищата на Нуево Мексико, оазис, напояван от водите на Рио дел Норте. Но нашият разказ не се развива там.\nПогледнете пак на изток – и ето, мястото на действието е пред вас. Планината, на която сме застанали, започва право от равнината, простираща се далеко на изток. Тук няма никакви предпланини. Планината и равнината се допират и само с една стъпка човек минава от голите полета към скалистите склонове, покрити с борови гори.\nРавнината има разнообразен изглед. На някои места, гдето има морави от тревата грама, местността е зелена; но на повечето места е безплодна като Сахара. Изсушената от слънцето земя е на места кафява; другаде – пясъчно-жълта, а по-нагоре солените изпарения я правят бяла като снега под нозете ни.\nОскъдната растителност не я загръща в зелено наметало. Листата на агавето са изпъстрени с червени петна; тъмната зеленина на кактусите се помрачава още повече от гъстите им бодли. Острите листа на юката са потъмнели от прах и напомнят остриета на полуръждясали щикове; а ниските акациеви храсти не дават почти никаква сянка на тъмния агама и пълзящия кротал. Някоя самотна палма с голо стъбло и къдрава глава придава тук-там африкански изглед на местността. Окото се изморява скоро от пейзажа, гдето всичко изглежда ъгловато и трънливо, защото в тази равнина не само дърветата, но и всички растения са от същия вид – самата трева дори има тръни.\nКакво удоволствие е за нас да погледнем към приятната долина, която се простира на изток от подножието на планината! Каква противоположност с пустинното плато! Тя е покрита с яснозелен килим, изпъстрен с цветя, които блестят като разноцветни скъпоценни камъни! А памуковите дървета, мелиите, вечнозелените дъбове и върбите преплитат вейки в приятни сенчести горички, които сякаш ни приканват за почивка. Да слезем.\nСтигнахме до платото, но долината е още далеко под нас – поне хиляда фута по-надолу; обаче от носа на скалата, надвесен над самата долина, можем да я видим цяло на едно протежение от няколко мили. Тя е гладка като платото над нея: когато я гледа отгоре, човек може да я вземе за част от самото плато, хлътнала в земята, за да намери животворните сили, недостигащи до по-високата местност.\nОт двете страни на долината, догдето поглед стига, се извисяват до платото отвесни скали, високи хиляда фута и проходими само тук-таме. Двете скалисти вериги отстоят на десет мили една от друга и със своята еднаква височина си приличат като двойници. Техният мрачен, суров лоб, надвесен над мекия светъл пейзаж, напомня прекрасна картина в груба дъбова рамка.\nЕдно поточе пресича като сребриста змия долината – не направо, а в безброй лъкатушки, сякаш му е приятно да се побави в този светъл кът. Честите му завои и спокойно течение показват, че минава почти през равна местност. Бреговете му са залесени, но не навсякъде. Дърветата образуват ту плътен пояс, ту тънка ивица, която едва засенчва потока, а на места тревистите поляни стигат до самата вода.\nНиски храсталаци са пръснати тук-там из долината Те са с най-разнообразни форми: някои са съвсем кръгли, други са продълговати или овални, трети са извити като старинните вази, наричани „рог на изобилието“, които красят нашите градини. Погледът спира и на отделни дървета, чиито непокътнати корони доказват, че природата тук се е развивала на воля. Цялата местност напомня величествен парк, засаден по план само с толкова дървета, колкото ще украсят гледката, без да скрият красотата ѝ.\nНяма ли съответствуващ на парка дворец, или горски замък? Не. По тия места не дими нито дворец, нито хижа. Никакъв човешки образ не се мярка в този безлюден рай. Стада рогачи бродят из него; величественият широкорог елен почива в сенките на листнатите горички, но човек не се мярка тук. Никога може би човешка нога... Почакайте! Нашият спътник казва друго. Да го чуем. „Това е долината Сан Илдефонсо. Колкото безлюдна и да изглежда, тя е била някога населена от цивилизовани хора. Недалеко от центъра ѝ можете да забележите пръснати неправилни блокове. Ако не ги покриваха дървета и бурени, бихте могли да съзрете, че са развалини от някакъв град.\nДа, на това място се издигал някога голям, цветущ град.\nТук е имало пресидий, на чиито кули се е развявало испанското знаме; имало е просторен мисионерски дом на отците йезуити; къщи на богати собственици на мини и на асиендадо са изпълвали цялата долина и в низините, и по височините. Трудолюбиво население се е движело тук; развихряли са се страстна любов и омраза, честолюбие, скъперничество и мъст. Сърцата, вълнувани от тия страсти, са изстинали отдавна, породените от тях дела не са записани от човешка ръка. Те живеят само в предания, звучащи повече като поетични измислици, отколкото като действителни случки.\nА тези предания не са дори и отпреди едно столетие! Преди едно столетие от върха на онази планина човек е можел да види не само заселището Сан Илдефонсо, но и редица други градове, градчета и села – там, гдето погледът не може да съзре сега ни следа от култура. Забравени са дори имената на тия градове, а историята им е погребана в развалините!\nИндианците си отмъстиха на убийците на Монтесума! Ако саксонците биха допуснали да продължи войната за разплата, след още един век – о, не! дори след половин век само! – потомците на Кортес и на конкистадорите му биха изчезнали от Анауак!\nЧуйте преданието за Сан Илдефонсо!“...\nБелия вожд в Хеликон\nБелия вожд в Books.bg\nЕтикети: Белия вожд, литература за деца и юноши, Майн Рид, приключения, Роман, световна класика, Хеликон, Books.bg\nИво Петров >> Финансист или негодник\nКакво правим, когато системата казва НЕ? А тя винаги го казва!\nКарл Маркс – пичът сътворил най-тежката трилогия в историята. Започва да се увлича по философия от момента, когато готварска книга го цапардосва по главата. Напуска бащиния дом (по нотариален акт на чичо му) веднага щом си пуска брада. За детството му знаем малко тъй като е било отдавна. За зрелия му период пък знаем твърде много. Всеки, зачел се в епохалния му труд „Капитализмът в лесни стъпки“ (с работно заглавие „Брулени фабрики“) придобива естествено чувство за непълноценност. И това не е случайно! Философът Маркс ни поднася на тепсия толкова сложни откровения, та едва 0.75% от читателите ги схващат (по последно проучване на BBC отпреди час). По-голямата част от любознателните книгомани са пренасочвани към издания, които биха могли по-лесно да разберат, като „Теория на относителността“ и „Квантова механика за напреднали“.\nРицарите Тамплиери, банкерите на Средновековието. Учудващо малко можем да кажем за тях, особено с пълна уста. Живяли са толкова отдавна, че почти всички сведения са или добре прикрити или майсторски зашифровани. Колко са били? Защо не са били повече? А средномесечно? Къде са ходили на море... Въпроси, въпроси и пак въпроси... Без нито един отговор, защото днес – трябва да признем – сме все повече заети да търсим любовта или пък щастието и парите, отколкото да се ровим в мръсното бельо на Ордена на Христа. А то, бельото, определено подсказва нещо, освен, че не всички от ордена са били храбреци.\nКъде са им кинтите, питам аз?! Къде?\nП. П. Ако някой знае да ми пише на лично съобщение!\nФинансист или негодник в Хеликон\nФинансист или негодник в Books.bg\nЕтикети: Иво Петров, история, съвременна българска литература, Финансист или негодник, Хеликон, Хумор, Books.bg\nМорис Карем >> Замъкът сред морето\nФантастични истории. Невероятни истории\nАртистид грабна лопатата и откопа останалите единадесет мандрагори. Всички те си приличаха поразително. Обърса потта, която се стичаше по лицето му и се върна на масата. Мандрагорите бяха там, наредени в кръг. Виждаше, че очите им са затворени, но беше абсолютно сигурен, че го гледат. Изненада го начинът, по който бяха наредени. Всички бяха с лице към него. За части от секундата те отвориха едновременно своите клепачи. Тринадесет чифта очи го пронизаха като един единствен светкавичен поглед...\nЗамъкът сред морето в Хеликон\nЗамъкът сред морето в Books.bg\nЕтикети: вълшебства, Замъкът сред морето, Морис Карем, невероятни истории, разкази, фантастика, Хеликон, Books.bg\nЕлизабет Гаскел >> Север и Юг\nВеликолепна история, пълна със силни характери и страсти. Чарлс Дикенс\nТой е очарован от мис Хейл, макар да е наясно с нейната снизходителност и студенина по отношение на него...\nСевер и Юг в Хеликон\nСевер и Юг в Books.bg\nЕтикети: викториански роман, Елизабет Гаскел, класическа английска литература, романтика, Север и Юг, Хеликон, Books.bg\nКонстантин Павлов >> Отдавна\nРаботя повече като художник и скулптор: едновременно правя цялата картина. Константин Павлов\nНо преди това –\nИ страстите –\n(на ВЕЧНОСТТА!) –\n(уж за първи път) –\nи – другите.\n(креватът на ВЕЧНОСТТА). –\nДвама кретени (охкащи!) –\nмъж и жена –\nТакова разхищение на Природата –\n(Знам епизода, в който умирам –\nОтдавна в Хеликон\nОтдавна в Books.bg\nЕтикети: класическа българска литература, Константин Павлов, Отдавна, поезия, стихотворения, Хеликон, Books.bg\nГеорги С. Раковски >> Разсъждения върху франкмасонската същност за човещина\nФилософски трактати върху принципите, морала и дейността на франкмасонството\nРазсъждения върху франкмасонската същност за човещина в Хеликон\nРазсъждения върху франкмасонската същност за човещина в Books.bg\nЕтикети: Георги С. Раковски, Разсъждения върху франкмасонската същност за човещина, философия, Хеликон, Books.bg\nДесет приказни истории от прочутия майстор на словото\nТо драсна о стената друга. Клечката пламна, нейната светлина озари стената и тя стана прозрачна като було. Момиченцето можеше да гледа в стаята. На трапезата беше постлана бяла покривка и върху нея бяха сложени порцеланови съдове, а в една чиния се мъдреше печена гъска с ябълки и сливи; носеше се сладка миризма. Но най-чудното беше това, че гъската скочи изведнъж от чинията и като се заклати с нож и вилица в гърдите, тръгна право към бедното момиченце...\nТо запали още една клечка и тогава се намери под една великолепна новогодишна елха. Тя беше много по-голяма и по-хубава от оная, която момиченцето беше видяло през прозорците на един магазин. Хиляди свещи горяха по зелените ѝ клончета и шарени картинки – от ония, които красят прозорците на магазините – гледаха момиченцето. То протегна ръчички към тях, но в тая минута клечката изгасна. Свещите по елхата започнаха да се издигат нагоре, все по-високо и по-високо, най-после му се сториха като небесни звезди. Една от звездите падна и остави след себе си дълга огнена бразда.\nХанс Кристиан Андерсен. Приказки в Хеликон\nХанс Кристиан Андерсен. Приказки в Books.bg\nЕтикети: литература за деца и юноши, приказки, приключения, световна класика, Ханс Кристиан Андерсен, Хеликон, Books.bg\n>> Пътуване до Висбек\nРоякът сънища, които кръжат над нас, докато поспиваме сладко, е дар, който небето праща на смъртните, за да ги накара да усещат съществуването си дори в онези моменти, когато, без тяхно участие, то не се отличава от смъртта...\nВ романа е описано едно въображаемо пътуване до центъра на земята. Кой е авторът на Пътуване до Висбек и за кого е писал? За едно общество от младежи, пристрастени към класическата култура, иронични сантименталисти, склонни към езотеризъм? Дали нашият автор е съвсем млад човек, поклонник на Русо? И после какво е станало с него? Дали пред нас не стои начален опит на бъдеща знаменитост, или става дума за опит без бъдеще? В ръкописа впечатляват най-вече вратите, които се отварят една подир друга, сякаш до безкрайност, към въображаемото, а истинското опиянение, трескавостта, която от време на време се появява, го превръщат в бляскава чудноватост, която не заслужава да оставим на забравата.\nПътуване до Висбек в Хеликон\nПътуване до Висбек в Books.bg\nЕтикети: Анонимен автор от края на XVIII век, белгийски сюрреалистичен роман, Пътуване до Висбек, Хеликон, Books.bg\nИтало Калвино >> Нашите предци\nА пък аз вече никога няма да сляза!\n– Барутът е на привършване – обяснил Курцио, – но след сражение земята е толкова набита с него, че при добро желание може да се възстанови някой и друг заряд.\nВторото отсяване се извършвало в болницата. След битка лазаретът представлявал по-жестока гледка и от бранното поле. На земята се простирал дълъг низ от носилки с нещастници, а наоколо вилнеели лекарите, които при всяко разминаване си измъквали от ръцете я щипци, я триони, я игли, я ампутирани крайници, я кълбета хирургически конци. Мъртвец по мъртвец, те правели всичко възможно да върнат към живот и последния труп. Къде режели, къде шиели, къде запушвали пробойни; обръщали жилите като ръкавици и ги връщали по местата им с повече конци, отколкото кръв в тях, но закърпени и непропускливи. Когато някой пациент предавал Богу дух, всичко читаво по него влизало в употреба за привеждането в цялост на другиго и тъй нататък...\nНашите предци в Хеликон\nНашите предци в Books.bg\nЕтикети: Итало Калвино, Нашите предци, новели, световна класика, съвременна италианска литература, Хеликон, Books.bg\nНиколай В. Гогол >> Петербургски повести\nШинел, Нос, Каляска, Портрет...\n... Съвсем глупави неща стават по света. Понякога съвсем неправдоподобни: изведнъж същият тоя нос, който се разхождаше с чин на статски съветник и вдигна толкова шум в града, се озова, като че нищо не е било, отново на мястото си, тоест тъкмо между двете бузи на майор Ковальов. Това се случи още на седми април. Като се събуди и се погледна неволно в огледалото, той видя: имаше нос! Пипна с ръка – вярно, имаше нос!\n– Ехе! – рече Ковальов и както си беше бос, от радост едва не подкара из цялата стая казачок, но Иван, който влезе, му попречи.\nТой веднага заповяда да му донесе да се измие и като се миеше, пак погледна в огледалото: имаше нос! Като се избърсваше с кърпата, отново погледна в огледалото: имаше нос!\n– Я виж, Иване, струва ми се, че на носа ми май има пъпчица – каза той, а през това време си мислеше: „Ами какво ще бъде, ако Иван рече: Не, господарю, не само пъпчица, ами и носът го няма!“\nАла Иван каза:\n– Нищо, няма никаква пъпчица, носът е чист!\n„Добре е, дявол да го вземе!“ – рече си майорът и щракна с пръсти. В това време през вратата надникна бръснарят Иван Яковлевич, но тъй страхливо, като котка, току-що набита задето е откраднала сланина.\n– Казвай първо: чисти ли ти са ръцете? – извика му отдалеч Ковальов.\n– Бога ми, господарю, чисти са.\n– Хайде, но да внимаваш!\nКовальов седна. Иван Яковлевич го обви с кърпа и за миг превърна с четката си брадата и част от бузата му в крем, какъвто поднасят на търговските именни дни. „Гледай ти!“ – каза си Иван Яковлевич, като зърна носа и след това изви глава и го погледна от другата страна.\n– Ей на! Като помислиш, наистина той е! – продължаваше Иван Яковлевич и дълго гледа носа.\nНай-сетне лекичко, с невероятна предпазливост дигна два пръста, за да го хване за крайчеца. Такава беше системата на Иван Яковлевич.\n– Ей, ей, внимавай! – извика Ковальов. Иван Яковлевич отпусна ръце, вцепени се и като никога се обърка. Най-сетне почна предпазливо да го глади с бръснача под брадата и макар че никак не му беше удобно и трудно можеше да бръсне, без да държи оная част от тялото, с която човек мирише, все пак, като опираше как да е власатия си голям пръст в бузата и в долния му венец, най-сетне преодоля всички пречки и го избръсна.\nКогато всичко бе готово, Ковальов побърза да се облече, взе файтон и отиде право в сладкарницата. Още с влизането си викна отдалеч:\n– Момче, чашка шоколад! – и в същия миг се погледна в огледалото: имаше нос.\nТой се обърна весело назад и със сатирически израз погледна малко прижумял двамата военни, единият от които имаше нос, не по-голям от копче на жилетка. След това тръгна за канцеларията на онова министерство, дето се опитваше да получи вицегубернаторска служба, а в случай на несполука – екзекуторска. Минавайки през приемната, погледна в огледалото: имаше нос. След това отиде при друг един колежки асесор или майор, голям шегаджия, на когото често казваше в отговор на закачливите му забележки: „Знам те аз теб, ти си шило!“ Из пътя мислеше: „Ако и майорът не се пукне от смях, като ме види, това вече ще е сигурен знак, че всичко си е на мястото.“ Но колежкият асесор не каза нищо. „Добре е, добре е, дявол да го вземе!“ – помисли си Ковальов. Из пътя срещна щабофицершата Подточина заедно с дъщерята, поклони им се и беше посрещнат с радостни възклицания – значи нищо не му липсваше. Разговаря с тях доста време, като извади нарочно табакерката си, дълго пълни двете дупки на носа си с емфие, като си повтаряше наум: „Виждате ли сега, женоря, кокоши народ! За дъщеря ти все пак няма да се оженя. Тъй просто, par amour – ще има да вземаш!“ И от тоя ден нататък майор Ковальов се разхождаше, като че нищо не е било, и по Невския проспект, и в театрите, и навсякъде. И носът му, като че нищо не е било, беше на лицето му, без дори да напомня, че се е отделял от него. След това виждаха майор Ковальов винаги в добро настроение, усмихнат, преследващ абсолютно всички хубавички дами, а веднъж дори спря пред едно дюкянче в Безистена, за да купи някаква лента за орден, неизвестно по какви причини, защото сам не беше кавалер на никакъв орден.\nЕто каква история се случи в северната столица на нашата обширна държава! Едва сега, като вземем предвид всичко, виждаме, че в нея има много неправдоподобни неща. Необяснимо е например как тъкмо от това чудновато свръхестествено отделяне на носа и от неговото появяване на различни места в образа на статски съветник Ковальов не бе разбрал, че не бива да дава обявления за носа си чрез вестникарската агенция. Споменавам за това не в смисъл, че ми се струва скъпо да се плаща за обявлението: това е дребна работа и аз съвсем не съм користолюбив човек. Но е неприлично, неудобно, не е хубаво! И още – как носът се бе озовал в печената питка и как самият Иван Яковлевич?... Не, това съвсем не мога да разбера, решително не мога да разбера! Но най-странно, най-необяснимо от всичко е как могат авторите да вземат такива сюжети. Признавам, че това е съвсем неразбираемо, това е наистина... Не, не, съвсем не разбирам. Първо, няма абсолютно никаква полза за отечеството, второ... но и от второто пак няма никаква полза. Просто не зная какво е това... Ала въпреки всичко, макар, разбира се, че може да се допусне и едното, и другото, и третото, може дори... че къде ли пък няма несъобразности? И все пак, като поразмислиш, във всичко това има наистина нещичко. Кой каквото ще да казва, но такива произшествия се случват по света – рядко, но се случват.\nПетербургски повести в Хеликон\nПетербургски повести в Books.bg\nЕтикети: класическа руска литература, Николай В. Гогол, Петербургски повести, световна класика, Хеликон, Books.bg\nКресида Коуел >> Как да избегнеш драконово проклятие\nХълцук срещу смъртоносния Боцко Злобни, Смъртозъб и Норбърт Откачалски\n– АХ ВИЕ, ОТВРАТИТЕЛНИ ВОНЯЩИ РИБОЦИ – пищеше безумно Рибоног. – СЪРЦЕРАЗДИРАТЕЛНИ КЪСОВЕ ПЛАНКТОН! НАЛИ ВИ ВИЖДАМ – ЦИВРИТЕ КАТО БЕБЕТА, ЩОМ СЕ НАЛАГА ДА СЕ БИЕТЕ С ИСТИНСКИ ВИКИНГ!\n– Като че ли подцених приятеля ти – с уважение измърмори той. – Взех го за слаба работа, а трябва да призная, че е СМЕЛ... наистина самоубийствено смел, но все пак смел...\n– Ох, в името на жизнеутвърждаващите бутове на лъчезарната Балдур – паникьоса се Хълцук, като последва Рибоног надолу по склона, – те наистина се готвят да го убият! Какво да правя сега?\n– Да правиш ли? – попита Едноок, който вървеше до Хълцук с големи леки крачки. – Нищо не можеш да направиш... приятелят ти все едно ще умре... той е, както биха го нарекли саблезъбите, „жив труп“... или в случая „труп на ски“. Нищо не можеш да направиш, а ако продължиш в същата посока, ТИ също ще умреш...\n– Кълна се в рогата и мустаците си! – изпищя Беззъбчо. – Той се готви да напрррави нещо! Не го прррави, Хълцук! Недей!\n– Добро попадение! – гръмогласно се засмя Едноок, развеселен до дън душа.\n– Много добре... – задъха се от удоволствие Едноок. – Ощипи ме... днес може би е празничният ми ден...\nТогава другият истерик изпищя от болка и подскочи напред, като направи пълно салтомортале, повлече със себе си истерика, който се движеше пред него, той пък се хързулна по гръб право в краката на последните трима истерици, преобърна ги и ги попиля, така че всичките ШЕСТИМА истерици се търкулнаха като една топка – снежна и гневна.\n– Добре, добре – измърмори Хълцук. – А сега нека и шестимата тръгнат след мен и да оставят Рибоног на мира.\n– Мисля, че така и ще направят! – викна Едноок и се разсмя до сълзи. – О, наистина мисля, че ще го направят...\n– ХЕЙ, НАСАМ! – извика Хълцук, като се увери, че те бяха видели кой е виновникът за злополучното им падане, а после, за да затвърди убеждението им: – ЗНАЧИ, НЕ СЕ БОИТЕ, ЧЕ ЩЕ ВИ УЦЕЛЯТ, ВИЕ... ГЪРЧАВИ ГЛАВОРЕЗИ, БОКЛУЦИ ТАКИВА!\n– Виж какво напрррави! – изскимтя Беззъбчо. – Истериците ще обббезззумеят!\n– Изпреварихме ги – задъхано изрече Хълцук, докато се носеше на ските си по-бързо от всеки друг път.\n– Но това няма да е достатъчно – злорадстваше Едноок с наслада. – Трябва да преминеш и другата половина на планината, а тогава те ще те настигнат.\n– Как СМЕЕШ да обиждаш МОИТЕ царствени бутове, ти, хулиганино убиец, ти, мръсен дребосък! Ние, истериците, сме най-добрите ловци в целия свят и когато те настигна, ще те накълцам с брадвата си и ще те хвърля за храна на Смъртозъб, ще те надупча целия със стрели и ще те направя на решето! – крещеше истерикът с брадвата.\n– Очарователно! – захили се Едноок. – Склонни към отмъщение, говоря за истериците, нали?\nНо обстоятелствата не бяха нормални и Хълцук с писък се носеше през гората, като лудо се извиваше и вземаше завоите с далеч по-голяма скорост от безопасната. – Бббъди внимателен! – предупреждаваше го Беззъбчо в стремежа си да му помогне. – Изззбягвай дърветата! – О, благодаря ти, Беззъбчо – задъхано и със сарказъм отвърна Хълцук, докато стремглаво завиваше наляво и надясно, – дори не ми е хрумвало подобно нещо...\nКак да избегнеш драконово проклятие в Хеликон\nКак да избегнеш драконово проклятие в Books.bg\nЕтикети: Как да избегнеш драконово проклятие, Кресида Коуел, литература за деца и юноши, приключения, Хеликон, Books.bg\nСтефан Пастис >> Тими Провала: Стават и грешки [ Книга 1 ]\nАз съм създател, президент и изпълнителен директор на най-добрата детективска агенция в града\nДобре, да разкараме първо досадните тъпотии. Казвам се Провала. Тими Провала.\nКнигата, която държите, е историческо сведение за живота ми на детектив. Фактите са внимателно проверени. Всички рисунки съм направил аз. Опитах се да накарам партньора си да направи илюстрациите, но се оказа, че неговите не стават.\nОтначало Тотала показа завидно ниво на старание и благонадеждност, затова се съгласих да го взема като партньор в агенцията. Оказа се, че и старанието, и благонадеждността са били пълна заблуда. Това било нещо напълно типично за полярните мечки. Освен това нямам никакво желание да обсъждам промените, които се съгласих да направя в името на агенцията, чието име гласи, когато отворите обявите в жълтите страници.\nСега трябва да приключвам, защото тимифонът се раззвъня...\nП. П. Ето как изглеждам:\nТими Провала: Стават и грешки [ Книга 1 ] в Хеликон\nТими Провала: Стават и грешки [ Книга 1 ] в Books.bg\nЕтикети: Американска литература, детски роман, Стефан Пастис, Тими Провала: Стават и грешки Книга 1, Хеликон, Хумор, Books.bg\nДжон Фаулз >> Аристос\nАвтопортрет в идеи\nПубликувax тaзи книгa мaкap всички, кoитo чeтoxa pъкoписa, дa мe съвeтвaxa дa нe гo пpaвя. Щялa дa нaвpeди нa мoя „имидж“. Убeдeн съм, чe никoй нямaшe дa гo e гpижa зa дoбpия ми „имидж“, aкo зaд гъpбa си нямax бeстeсeлъp. Изпoлзвax oнзи успex, зa дa публикувaм тoзи пpoвaл и тaкa дa дaм пoвoд зa oбвинeниe в бeзскpупулнo упopствo. Зa инaтa си пpизнaвaм, зa липсaтa нa скpупули – нe. Дeйствax eдинствeнo в xapмoния с нaписaнoтo oт мeн. Джон Фаулз\nАристос в Хеликон\nАристос в Books.bg\nЕтикети: Аристос, Джон Фаулз, публицистика, световна класика, съвременна английска литература, философия, Хеликон, Books.bg\nБазил Лидъл Харт >> История на Първата световна во...\nГеорги С. Раковски >> Разсъждения върху франкмасон...\nКресида Коуел >> Как да избегнеш драконово проклят...\nСтефан Пастис >> Тими Провала: Стават и грешки [ К...\nИво Петров >> Канада на екс\nМарсел Швоб >> Царят със златната маска и други фа...\nБевърли Клиъри >> Рамона и баща ѝ


Последни ден в Бг. Френска без, дълбоко гърло, анал.... ▷ Момиче на повикване, компаньонки, ескорт от Област София, гр. София ⋆ ID:4599348 — Adamieva.info\nПоследни ден в Бг. Френска без, дълбоко гърло, анал....\nПубликувано от Алекс на Вчера в 19:16 ч., Управление на обявата, Обявата е видяна 30079 пъти\nАз съм момиче от Русия. Предлагам почти всичко на промоционални цени. Стандартен секс, френска със презерватив и масаж 100лв/час и 70лв/30мин. Френска без +20лв. Също така мога да Ви предложа, анален или строга господарка за което се доплаща 40лв. върху стандартните цени. На място може да се договорим за почти всичко което желаете. С роми, пияни и дрогирани не работя.Ако не вдигам телефона, значи съм заета и моля да ме изчакате 15-20мин или да звъннете отново по късно. Много държа на хигиената и очаквам същото и от ваша страна.


Русия и Украйна възобновяват диалога за газа\nМосква не планира да преразглежда договора с Киев за транзита към Европа\nМинск, Беларус 27 Авг. 2014, 02:17 1294 прочита 0 коментара\nРусия и Украйна отново ще се опитат да се споразумеят по въпросите на енергетиката, заяви руския президент Владимир Путин. „Смятаме - аз и президентът Порошенко, че е необходимо да възобновим нашия диалог по въпросите на енергетиката, включително и по газовия“, каза Путин. По думите на Путин, този въпрос в момента се намира в „задънена улица“, но „е необходимо да се говори за това“, съобщава ИТАР-ТАСС.\nВъв вторник в Минск се състоя двустранна среща между президентите на Русия и Украйна - Владимир Путин и Петро Порошенко. Разговорите се проведоха при закрити врата и продължиха два часа. По думите на руския президент, той е обсъдил с украинския си колеега целия спектър от двустранните отношения, включително и в сферата на енергетиката.

 „Имаме много конкретни въпроси, в решаването на тези въпроси е заинтересована както Русия, така и Украйна и нашите европейски партньори“, отбеляза Путин. Той подчерта, че Русия изцяло изпълнява всичките газови договори с Украйна. Заедно с това, по думите му, действията на „Нафтогаз“ създават рискове за транзита на руския газ към Европа. „Газпром“ е платил аванса за транзита на нашия газ в Европа. „Нафтогаз Украйна“ обаче върна този аванс. Фактически транзитът на нашия газ за европейките потребители увисна, и какво сега ще правим – това е въпрос, очакваш своя усърден изследовател в лицето на нашите партньори -европейските и украинските“, каза Путин.

 Подаденият от „Нафтогаз“ иск в арбитражния съд против „Газпром“ не позволява на Русия да предостави на Украйна каквито и да е отстъпки по доставките на газ, заяви още Путин. „В момента не можем да вземем решения дори за отстъпките – не можем да направи това с оглед на това, че Украйна се обърна към арбитражния съд. Всички наши действия по предоставянето на преференции могат да бъдат използвани в съда. Лишиха ни от тази възможност, дори и да искаме да направим това“, каза Путин.

 На 16 юни „Нафтогаз“, веднага след като „Газпром“ премина на режим предплащане спрямо газовите доставки в Украйна, подаде иск срещу руския газов гигант в Стокхолмския арбитражен съд с искането договорите между Москва и Киев за газа да бъдат преразгледани. В частност, украинската държавна компания иска намаляване цената на „синьото гориво“ и „Газпром“ да възстанови 6 милиарда долара предплащания за газ, който той е доставял от 2010 година. На свой ред „Газпром“ се обърна към съда в Стокхолм с иск срещу „Нафтогаз“ за възстановяване на дължими суми, които към момента на преминаването към режим на предплащане възлизат на 4.5 милиарда долара.

 На свой ред Порошенко съобщи, че преговори по енергийните въпроси, в които ще вземат участие министрите на енергетиката на Украйна, Русия и Европейския съюз ще се състоят на 6 септември.

 Междувременно стана ясно, че Русия не планира да преразглежда условията на договора с Украйна за транзита на руския газ в ЕС. Това съобщи РИА Новости, позовавайки се на руския министър на енергетиката Александър Новак. Нова подчерта, че не вижда необходимост от преноса на продажбата на руския газ за ЕС на границата между Русия и Украйна. „Към днешния ден ние не виждаме никакви позитивни момент, които да говорят, че това е необходимо да се прави“, каза Новак.

 Той заяви още, че предложенията, свързани с промените на условията за доставки на руски газ в ЕС, са доста сложни и фундаментални.

 ОЧАКВАЙТЕ ПОДРОБНОСТИ В БЛИЦ!
\nПорошенко: Огънят в Източна Украйна спира скоро\nПорошенко на „заключителни преговори“ с Аштън\nДонецк с ултиматум: Не федерализация, а независимост!


Спас Русев: Има проблем със съдийството и той е сериозен - БГ Футбол - Първа лига - Gong.bg\n5 март, 16:09\nБосът на Левски Спас Русев отрече да е имал среща с треньора на отбора Делио Роси след равенството с Берое в двубой от Първа лига.\n„Г-н Роси има дългосрочен договор с клуба и по никакъв начин един резултат като този с Берое не може да повлияе върху неговото бъдеще. Моята амбиция е да прекратим порочната практика в Левски, при която на всеки няколко месеца се сменя треньорът. Роси има дългосрочен план и остава в Левски. Докато има теоретични шансове да спечелим титлата, ние ще се борим. Отборът е много спокоен, абсолютно мобилизиран и работи целенасочено, за да изпълни своите цели и да зарадва феновете”, коментира Спас Русев пред „Блиц”.\n„Анализатори, легенди и журналисти могат да казват каквото си поискат, защото на тях това им е работата. Те трябва да създават полемики и дискусии. Феновете също са част от това. Но единственият различен от тази дискусия е треньорът, които определя състава и тактиката, с която ще излезе отбора. Президентът и изпълнителният директор също са встрани от тази дискусия, защото трябва да осигурят стабилност и спокойствие в клуба, те са и най-важните, защото само те взимат решенията. Другите се опитват да им влияят чрез тази дискусия. Ние имаме много ясна стратегия и план, който следваме. Цялата спортно-техническа власт не е дадена на старши-треньора. Г-н Роси отговаря изцяло и единствено за подготовката на първия отбор. За другата част от работата има изпълнителен директор и други служители”, добави още собственикът на „сините”.\nСпас Русев бе категоричен, че Левски има амбициите да спечели всички предстоящи срещу с ЦСКА. „Тези 5 двубоя ще бъдат доста приятна изненада за някои и неприятна за някои други”, каза Русев, а по повод съдийството, заяви:\n„Има категорично наслагване в публичното пространство за предрешеност на някои мачове, както и за опити за оказване на влияние от страна на някои собственици върху решенията на съдиите. Това усещане за предрешеност също е и една от причините за сериозния отлив на публика от стадионите. Аз вярвам на новоизбрания президент на БФС Борислав Михайлов. Той бе избран с безпрецедентна подкрепа за своя четвърти мандат като ръководител. Той трябва да положи всички усилия, за да върне авторитета на съдиите и съдийството в България. Само по този начин ще успеем да върнем публиката. Няма да коментирам отделни съдийски решения, но определено има проблем със съдийството и той е изключително сериозен.”\n19 февруари, 14:22


Без Гран при на Япония в MotoGP за първи път от 1986-а насам - Телевизия Европа\nКармело Еспелета, изпълнителен директор на промоутърите Дорна, сподели в свое изявление, че шампионатът ще се концентрира върху възможно най-много състезания в Европа до средата на ноември.\n„Състезанията в чужбина, при възможност, трябва да бъдат насрочени за след средата на ноември – което ще бъде твърде късно през годинат за Гран При на Япония“, каза испанецът.\nКаору Танака, президент на Mobilityland Corporation, разкри, че ситуацията в Япония и Европа е твърде непредсказуема.\n„Очаква се удължаване на международната забрана за пътувания. В резултат на нашите разговори с Дорна…ние стигнахме до консенсус, че нямаме друг избор освен да отменим Гран При на Япония в опит да завършим сезона“.\nMotoGP се надява да стартира сезона в Испания, където традиционно се провеждат четири кръга от шампионата, на южната писта в Херес през юли. Германия, Нидерландия, Финландия, Великобритания и Австралия вече отмениха състезанията си, докато Франция, Италия и Каталуния (Барселона) бяха отложени


Каква е темата? Годишнината (всъщност 4 години), откакто авторката Гери Йо / Gergana Mitrikova спря да бъде графоман и стана автор (по нейни думи). Тя се чудеше как да отпразнува и аз се съгласих да ѝ помогна. Постовете ще бъдат за поредицата ѝ "Кралицата на здрача", за бъдещи планове и интервюта. А освен да разберем повече за творчеството ѝ, докато подскачаме насам-натам, ще научим и повече за блог-другарчетата си :D\nКога? Подскокът ще е от 8 до 14 октомври, а на годишнината - 15, ще има фейсбук парти.\nСлед като схванахте идеята на събитието е време да преминаваме към моята част от него, а тя е да споделя първите си впечатления от кориците и резюмето. От както Нина ми предложи да участвам нямам търпение да прочета тази анотация. Не го направих веднага, за да мога на момент по най-емоционален и искрен начин да споделя своите първи впечатления.\nНаследницата е първата книга от поредицата. Ще започна с мнение за корицата(между другото формата на книгата не е стандартния, а се води, джобен формат). Харесват основните цветове, които са използвани за основата. Фонът отзад е е доста интригуващ. Предполагам, че това е замък, а аз обичам замъци, крепости и други подобни сгради. Това, което лично на мен не ми харесва при кориците, е присъствието на реални хора. Щеше да ме впечатли в пъти повече, ако беше нарисувана или само направена по някакъв друг начин, който е по-нестандартен. Все пак ми харесва контраста, който се е получил между момичето е фона. Също са ми интересните и азиатските символи на гърба ѝ и би ми било интересно да разбера какво означават.\nНай-накрая настъпи времето, в което ще прочета резюмето. Ще го обсъждам изречение по изречение...\nПреди много векове граф Дракула е оставил върху целия си род страшно проклятие и две дъщери от различни жени. . - добреее, това е грабващо първо изречение. Присъствието на град Дракула означава, че ще има вампири. Проклятието, колкото и често срещан мотив да е, ми харесва. Двете дъщери от различни майки също звучат интересно, вероятно ще има някакъв конфликт между тях.\nМелиса и Витория са като нощта и деня, но и двете са с непреклонен дух и с воля за победа. А победителката ще е Кралицата на здрача. - харесва ми, че са различни и че само една от тях ще стане Кралицата на нощта, каквото и да означава това.\nСега целия свят на мрака е в хватката на по-малката дъщеря - Витория, победила сестра си в смъртен двубой. - много неочаквано, не предполагах, че толкова бързо една от сестрите ще победи другата\nТя е кралицата покорила върколаците, в мир със самодивите, сключила пакт с нинджите и превърнала се в непобедим вампир. - освен вампири има и върколаци, и самодиви. Харесва ми наличието на толкова много фантастични същества, но нинджи. Какво общо имат нинджите с всичко това?\nНо собственото й сърце не се подчинява на правилата й и отдава любовта си на ловеца на вампири Филип. Филип също е поставен пред дилемата дали да изпълни дълга си, или да следва сърцето си, което копнее за Витория.- разбира се, че трябва да има и невъзможна любов, без нея накъде сме дано само е направено по-разчупено, иначе нямам нищо против.\nКралицата усеща невероятни сили у едно новородено момиченце и възлага целите си надежди, че то е новата наследница. - това много не го разбирам, трябваше да има едно изречение, поясняващо каква е способността на тази Кралица\nНо върколаците са се обединили с враговете й и подготвят нападение. Витория е готова да брани всички свои близки и наследницата, но ще се наложи да направи труден избор между любовта и дълга.\nЗвучи наистина напечено, в крайна сметка сюжета на първа книгата ми харесва и е нещо, което бих прочел.\nДългът е втората книга от поредицата. Корицата е в пъти по-мрачна, може би и сюжетът е станал такъв. Дори ми изглежда като някой роман на ужасите. Като цветове обаче Наследницата ми хареса повече. Макар че тук момичето(вероятно Витория) е представено по по-интересен начин. Предполагам, че във втората част всичко ще е много по-динамично и бурно, съдейки и по гръмотевиците на заден план. Имам и чувството, че Филип е бил убит и Виктория е разтърсена от смъртта му.\nИзкуплението е третата и последна книга. Корицата отново е в същата цветова гама. Наистина може да се олицетвори с изкупление. У мен пробужда подобно настроение, сякаш Витория вече е изтощена от всичко, което и се е случило и копнее за спокойствие, а то със сигурност ще дойде, имайки предвид светлината, която извира от дълбините на корицата.\nАнотациите на втората и третата книга няма да ги чета, за да не издам нещо както на себе си, така и на вас. Като цяло впечатлението ми е, че на пръв прочит поредицата звучи интересно. Не съм я виждал по книжарниците, но ако го направя може да си я купи.( стига обаче шрифта да не е много ситен като самата книга е по-малък формат).\nРадвам се, че бях част от това събитие, фен съм на българските автори и бих помогнал по всякакъв начин за разпространяването им. Дано публикацията ми да ви е била интересна и да е породила желание у вас да се докоснете до творчеството на Гери Йо. Блог-подскока ще продължи утре при Ася от Asya's Adventures ORL.