Захарен диабет и артериална хипертония - Анализи\nЗахарният диабет е хронично заболяване, което води до ранна инвалидност и влошава качеството на живот на пациента. Диабетът винаги е придружен от усложнения с различна тежест, причинени от висока кръвна захар. Хипертонията при диабет е едно от най-честите усложнения, което изисква правилно лечение.\nДиабет - каква болест?\nЗахарният диабет се нарича ендокринно разстройство, в резултат на което производството на инсулин е нарушено. Има два вида заболявания - диабет тип 1 и тип 2.\nДиабет тип 1 се характеризира с недостиг на инсулин поради разрушаването на клетките, разположени в панкреаса, които произвеждат този хормон. Резултатът е пълна неспособност на организма да регулира нивата на глюкоза, без да доставя инсулин отвън (инжекция). Това заболяване се развива в млада възраст и остава с човек цял живот. Ежедневните инжекции с инсулин са от основно значение за поддържането на живота.\nДиабет тип 2 е заболяване, придобито в по-стара възраст. Патологията се характеризира с нарушение на взаимодействието на телесните клетки с хормон, произведен от панкреаса. В този случай инсулинът се секретира достатъчно, за да контролира нивото на глюкозата, обаче клетките не са чувствителни към ефектите на това вещество..\nАртериалната хипертония е спътник на диабет тип 2, тъй като в случай на заболяване тип 1, ежедневното приложение на инсулин осигурява пълен контрол върху функциите на жизненоважните органи.\nДиабет тип 2 се нарича метаболитна болест. Развива се поради затлъстяване, физическа бездействие, небалансирано хранене. В резултат на това се нарушава въглехидратно-мастната обмяна, има повишаване на нивото на глюкозата и холестерола в кръвта. Повишената глюкоза води до нарушена съдова пропускливост. При декомпенсиран диабет от втория тип сърдечно-съдовата система получава увреждане на първо място.\nДиабет тип 2 обикновено се развива при хора с наднормено тегло\nНарушаването на глюкозния толеранс води до развитието на редица неизправности в работата на целия организъм. Най-голямата опасност за здравето и живота на пациента не е диабетът от самия втори тип, а усложненията на това заболяване, включително:\nАртериалната хипертония е един от факторите, влошаващи хода на заболяването и значително влошаващи качеството на живот на пациента..\nВисокото налягане при диабет се дължи на няколко фактора:\nзадържане на течности в тялото и неизправност на бъбреците;\nНамаляването на чувствителността на тъканите към инсулин, произведен в тялото на пациента, винаги е следствие от метаболитни нарушения. Наднорменото тегло има при пациенти с диабет тип 2, което е един от факторите, предразполагащи към развитие на хипертония.\nВ допълнение към промените в структурата на кръвоносните съдове поради високите концентрации на глюкоза, нарушената бъбречна функция при пациенти с диабет е неблагоприятно повлияна от функционалността на сърдечно-съдовата система.\nПо този начин основната причина за високо кръвно налягане при диабет е общото здравословно състояние на пациента. Трябва също да се отбележи, че средната възраст на пациентите с диабет тип 2 е 55 години, което само по себе си излага пациента на риск от развитие на сърдечно-съдови заболявания.\nВръзката на диабета и хипертонията налага редица ограничения при лечението. Изборът на лекарство за кръвно налягане при диабет е трудна задача, с която може да се справи само специалист, тъй като някои антихипертензивни лекарства водят до повишаване на кръвната захар, което е опасно при декомпенсирана форма на диабет.\nДиабетът засяга много органи, включително сърдечно-съдовата система\nЗащо диабетната хипертония е особено опасна?\nДиабетът и хипертонията са два "бавни убийци" на 21 век. И двете заболявания не могат да бъдат излекувани веднъж завинаги. Диабет тип 2 изисква постоянна диета и мерки за нормализиране на метаболизма, а хипертонията изисква мониторинг на кръвното налягане с лекарства.\nОбикновено лечението на хипертонията започва с постоянно повишаване на налягането над 140 mmHg. Ако пациентът не е открил други заболявания, се прилага диетотерапия и монотерапия с едно лекарство, за да се избегне развитието на странични ефекти. Лекарите често се опитват да забавят момента, в който пациентът ще трябва да премине към редовната употреба на антихипертензивни лекарства. Навреме откритата хипертония от 1-ва степен може да бъде ограничена за дълго време с помощта на диета и спорт. При диабет хипертонията прогресира със зашеметяваща скорост..\nЛечението на артериалната хипертония при диабет днес е особено остро. Опасно е да свалите високо кръвно налягане при диабет с лекарства, тъй като страничните ефекти при диабетиците са особено остри. В същото време индикаторите за налягане при захарен диабет тип 2 се увеличават много бързо. Ако при здрав човек хипертонията може да прогресира с години, при пациенти с диабет няма такъв запас от време, болестта набира скорост в рамките на няколко месеца. В тази връзка се практикува предписването на лекарство за лечение на хипертония при захарен диабет тип 2 още в началния стадий на заболяването. Постоянното повишаване на налягането до 130 до 90 при диабетик означава необходимостта от лекарства, които да го нормализират..\nВисокото кръвно налягане при диабет е потенциално опасно с рисковете от развитие на следните състояния:\nУсложненията от високо налягане при захарен диабет тип 2 са трудни за лечение и в повечето случаи необратими. Целта на лечението на артериалната хипертония при диабет е едновременното нормализиране на кръвното налягане и кръвната глюкоза. Важно е своевременно да се идентифицира началния стадий на хипертонията и да се вземат всички необходими мерки, за да се предотврати прогресирането му..\nЗа да разберете защо е толкова важно да започнете лечението навреме, статистиката ще ви помогне. Средно всеки трети човек страда от хипертония под една или друга форма. Това заболяване води до ранна инвалидност и съкращава средната продължителност на живота със 7-10 години. Придобитият диабет в по-стара възраст е опасен за усложнения, които често са необратими. Малко пациенти с диабет тип 2 оцеляват до 70 години. Постоянно високото налягане за диабетици с диабет тип 2 може да съкрати продължителността на живота с още 5 години. Именно сърдечно-съдовите усложнения при диабет тип 2 причиняват смърт в 80% от случаите.\nОсновните точки на лечението на хипертония, които са напълно приложими при лечението на пациенти със захарен диабет:\nназначаването на диета терапия;\nприемане на диуретици, за да се избегне подуване;\nХапчетата за хипертония при диабет трябва да се избират само от специалист. Хапчетата под налягане не трябва да взаимодействат с лекарства за диабет, които се предписват на пациента за контрол на нивата на кръвната захар. Изборът на лекарства се извършва според следните критерии:\nефективен контрол на кръвното налягане и предотвратяване на скоковете му;\nмиокардна и съдова защита;\nлипса на ефект върху метаболизма.\nНякои лекарства за налягане при захарен диабет могат да провокират хипогликемия и протеинурия, както е предупредено в списъка на възможните странични ефекти. Тези състояния са потенциално опасни за диабетици и могат да доведат до опасни последици..\nНеобходимо е да се лекува правилно високото кръвно налягане при диабет. Трябва да изберете лекарства, които бавно намаляват налягането и предотвратяват внезапните му скокове. Важно е да се отбележи, че рязкото понижаване на налягането след приема на хапчето е сериозен тест за сърдечно-съдовата система.\nАко пациентът има както хипертония, така и захарен диабет, които хапчетата да пият, зависят от общото здравословно състояние. При захарен диабет, претеглен от хипертония, е необходимо да се постигне нормализиране на налягането с помощта на лекарства. За тази цел се предписват лекарства с удължено действие, които осигуряват денонощен контрол на налягането:\nблокери на рецепторите на ангиотензин II: Cozaar, Lozap и Lozap Plus;\nАСЕ инхибиторите имат повече от 40 позиции, но за диабет предписвайте лекарства на базата на еналаприл. Това вещество има нефропротективен ефект. АСЕ инхибиторите деликатно намаляват кръвното налягане и не повишават кръвната захар, така че могат да се използват при диабет тип 2.\nБлокаторите на рецепторите на ангиотензин II не влияят на бъбречната функция. Cozaar и Lozap се предписват на пациенти с диабет, независимо от възрастта. Тези лекарства рядко провокират странични ефекти, нормализират дейността на миокарда и имат продължителен ефект, благодарение на което е възможно да се контролира налягането, като се приема само 1 таблетка от лекарството на ден.\nLozap Plus е комбинирано лекарство, съдържащо блокер на ангиотензин рецептори и хидрохлоротиазид диуретик. При постигане на устойчива компенсация за диабет това лекарство е едно от най-добрите лекарства за избор, но при тежък диабет и висок риск от нарушена бъбречна функция лекарството не се предписва.\nКалциевите антагонисти имат двойна функция - те намаляват кръвното налягане и защитават миокарда. Недостатъкът на такива лекарства е бързият им хипотензивен ефект, поради което те не могат да се приемат при много високо налягане.\nХипертонията или артериалната хипертония при захарен диабет не се лекуват с бета-блокери, тъй като лекарствата от тази група влияят негативно на метаболизма и провокират хипогликемия.\nВсяко лекарство за хипертония при диабет трябва да се предписва само от вашия лекар. Възможността за използване на това или онова лекарство зависи от тежестта на диабета и наличието на усложнения от това заболяване при пациент.\nТъй като хипертонията при диабет е пряк резултат от високите нива на глюкоза, превенцията се свежда до изпълнение на всички препоръки на ендокринолога. Спазването на диетата, нормализиране на метаболизма чрез отслабване, прием на подсилващи лекарства и лекарства за понижаване на захарта - всичко това дава възможност за устойчива компенсация на захарния диабет, при който рискът от усложнения е минимален.\nАртериална хипертония и диабет\nАртериалната хипертония и захарният диабет са две взаимосвързани патологии, които имат мощен взаимно усилващ се вреден ефект и са насочени наведнъж към няколко целеви органи.\nсъдове на ретината\nОсновните причини за висока инвалидност и смъртност при пациенти с артериална хипертония и съпътстващ диабет са:\nКомбинацията от хипертония и диабет увеличава риска от коронарна болест на сърцето, инсулт, бъбречна недостатъчност 2-3 пъти. Ето защо е изключително важно ранното разпознаване и диагностициране както на артериалната хипертония, така и на захарния диабет, за да се предпише навреме подходящото лечение и да се спре развитието на тежки съдови усложнения.\nПатогенезата на много форми на артериална хипертония се основава на инсулинова резистентност - нарушение на реакцията на организма към ендогенен или екзогенен инсулин. В резултат на това поемането на глюкоза от периферните тъкани е намалено. Това състояние често се среща при лица с наднормено телесно тегло и може да не се прояви ясно до началото на метаболитни нарушения. Ако ИТМ (идеалното телесно тегло) е надвишено с 35-40%, чувствителността към инсулин намалява с 40%. На йонно ниво инсулинът влияе върху приема на калций и натрий в клетките, които влияят на контрактилитета на съдовите гладки мускулни влакна. В резултат на намаляване на чувствителността към инсулин, притокът на калций в клетката се увеличава и напрежението на гладкомускулните клетки се увеличава. При такива пациенти отговорът на коронарните артерии на физиологични стимули намалява (способността за разширяване намалява), което води до нарушение на микроциркулацията.\nПри високи концентрации глюкозата има пряк токсичен ефект върху съдовия ендотел, което от своя страна предизвиква увеличаване на мускулния спазъм, хиперплазия на гладкомускулните влакна и води до развитие на атеросклероза. Има и обратна връзка, според която артериалната хипертония води до появата на инсулинова резистентност. Основното в този механизъм е затварянето на малки капиляри и намаляването на кръвния поток на скелетните мускули, което помага да се намали тяхното използване на глюкоза, тоест инсулинова резистентност на мускулната тъкан.\nХипертонията е един от рисковите фактори за развитие на захарен диабет тип 2 и в комбинация с наднормено тегло, нарушен липиден метаболизъм, нарушен толеранс на въглехидрати може да доведе до това заболяване в 40% от случаите и значително да увеличи броя на сърдечно-съдовите и бъбречните усложнения. Възможно е да се предотврати развитието на усложнения на тези две страхотни заболявания, ако повлияете рискови фактори и следвате препоръки за здравословен начин на живот: нормализирайте телесното тегло, ограничете приема на сол до 3 г / ден, спрете пушенето, обърнете внимание на упражненията (бързо ходене - 30 минути на ден, плуване - до 1 ч. 3 пъти седмично), редовното изпълнение на което има благоприятен ефект върху чувствителността към инсулин, кръвното налягане и липидния метаболизъм. Трябва обаче да се има предвид, че прекомерната физическа активност може да увеличи риска от хипогликемия (понижаване на кръвната захар), особено в комбинация с алкохол.\nПо време на лечението е необходимо постоянно да се следи развитието на двете заболявания и да се стремим да постигнем целевото кръвно налягане и нивата на кръвната захар, което може значително да намали риска от усложнения. При комбинация от захарен диабет и хипертония целевото кръвно налягане е по-малко от 130/85 mm Hg, кръвната захар (плазма) е 3,33-6,1 mmol / l.\nИзмерването на кръвното налягане в лекарския кабинет често дава повишени показатели - това е така наречената хипертония „бяла козина“, тоест краткосрочно повишаване на кръвното налягане на пациента поради притеснения относно посещението при лекаря. Контролът на кръвното налягане у дома помага да се получат по-реалистични стойности на кръвното налягане. Не забравяйте да изберете устройство за самонаблюдение. Водещи експерти препоръчват използването на автоматични апарати за измерване на кръвното налягане с модерна технология, което гарантира надежден резултат. Преносимите домашни измерватели на кръвна захар са идеални за наблюдение на кръвната глюкоза у дома..\nТрябва да се помни, че самонаблюдението трябва да бъде редовно, резултатите му трябва да бъдат вписани в специален дневник и да се предоставят на лекуващия ви лекар, за да следи ефективността на предписаното лечение.\nМеханизмът на образуване е следният: на фона на диабет тип I първо се развива съдово увреждане, а след това рискове и паренхим на бъбреците, които се справят по-лошо с екскрецията на натрий. По тази причина в урината се появява протеин, а течността застоя. Това води до повишаване на кръвното налягане, а високото ниво на глюкоза допълнително увеличава количеството течност. Оказва се един вид порочен кръг.\nИзключение на богати на натрий храни:\nЗахарен диабет тип 2, артериална хипертония и риск от сърдечно-съдови усложнения Текст на научна статия от специалността „Клинична медицина“\nПодобни теми на научната работа в клиничната медицина, авторът на научната работа е Кисляк О. А., Мишляева Т. О., Малишева Н. В..\nТекст на научна статия по темата „Захарен диабет тип 2, артериална хипертония и риск от сърдечно-съдови усложнения“\nДиабет тип 2, хипертония и риск от сърдечно-съдови усложнения\nО.А. Кисляк, Т.О. Мишляева Н.В. Malysheva\nЗахарният диабет (ДМ) е едно от най-често срещаните хронични заболявания и е сериозен проблем за общественото здраве, тъй като диабетът има спад в качеството на живот, ранна инвалидност и висока смъртност. Във всички страни се увеличава заболеваемостта от диабет. Броят на пациентите със захарен диабет в момента наближава 200 милиона души, а по-голямата част (90%) от пациентите са пациенти с диабет тип 2. Според прогнозите, докато поддържат такива темпове на растеж, до 2010 г. броят на пациентите с диабет на планетата ще достигне 221 милиона души, а до 2025 г. се очаква над 300 милиона души да имат диабет .\nЗахарният диабет тип 2 се характеризира с развитието на тежки инвалидизиращи усложнения, водещи до пълна инвалидност и преждевременна смъртност. Според изследването на разходите за диабет в Европа - тип 2 (CODE-2), което изследва разпространението на различни диабетни усложнения при пациенти със захарен диабет (средна възраст на изследваните 67 години), 59% от пациентите са имали усложнения, 23% са имали 2 и 3% - 3 усложнения при диабет тип 2. Сърдечно-съдовата патология е открита при 43%, мозъчно-съдовата патология при 12% от пациентите. Установено е, че при съществуващ захарен диабет тип 2 рискът от развитие на сърдечно-съдова патология е 3-4 пъти по-висок, отколкото при негово отсъствие. Пациентите с диабет тип 2 имат същия риск от преждевременна смърт като пациентите, които са прекарали инфаркт на миокарда без диабет. В повечето развити страни по света захарният диабет заема 3-4-то място в общата структура на смъртността, е водеща причина за слепота и намалено зрение при възрастното население..\nВъпреки успеха на медицината, диабетът остава едно от приоритетните заболявания, чието социално и медицинско значение е очевидно. Основната причина за смъртността при захарен диабет са съдови усложнения, в патогенезата на които основната роля принадлежи хипергликемията и нейните метаболитни ефекти. Рискът от макро- и микроангиопатия при пациенти със захарен диабет тип 2 директно зависи от нивото на гликемия . Анализ на резултатите от Проспективното диабетно проучване на Обединеното кралство (UKPDS) показа, че увеличаването на гликирания хемоглобин само с 1% увеличава риска от смъртност, свързана с диабет с 21%, инфаркт на миокарда с 14%, периферна съдова болест с 43% и микросъдова усложнения - с 37%, развитие на катаракта - с 19% . Честотата на усложненията на диабета, включително смъртта на пациенти, нараства пропорционално на средното ниво на гликиран хемоглобин HbA1c.\nСмъртността от сърдечно-съдови заболявания сред пациенти с диабет тип 1 и тип 2 е съответно 35 и 75%. Продължителността на живота при пациенти със захарен диабет тип 2 е по-малка, а смъртността (като се вземе предвид възрастта) е почти два пъти по-висока, отколкото при пациенти без това заболяване.\nВисокият сърдечно-съдов риск при диабет се дължи на няколко обстоятелства. Първо, много рискови фактори за сърдечно-съдови заболявания (ССЗ) присъстват при пациенти, които вече са на стадия, предхождащ диабета (фиг. 1). Както е известно, инсулиновата резистентност (IR) играе водеща роля в развитието на захарен диабет тип 2. В съвременната интерпретация инсулиновата резистентност трябва да се разбира като първично селективно и специфично нарушение на биологичния ефект на инсулина, придружено от намаляване на приема на глюкоза от тъканите (главно скелетната мускулатура) и водещо до хронична компенсаторна хиперинсулинемия. При условия на инсулинова резистентност се наблюдава намаляване на усвояването на глюкоза в инсулинозависимите тъкани (мускули, мазнини), увеличаване на производството на глюкоза от черния дроб, които допринасят за развитието на хипергликемия. При адекватна способност на | 3 клетки да компенсират повишаването на нивата на глюкоза чрез излишък на производство на инсулин, състоянието на нормогликемия остава. Впоследствие обаче, с увеличаване на тежестта на инсулиновата резистентност, инсулиновият секреторен капацитет на В клетките се изчерпва и те престават да се справят с нарастващия глюкозен товар. Първоначално това се проявява с развитието на хипергликемия в постпрандиалния (след хранене) период. Пример за постпрандиална хипергликемия е нарушен глюкозен толеранс. С по-нататъшно прогресиране на нарушения на секрецията на инсулин от β-клетките на панкреаса и персистираща инсулинова резистентност, нарушеният глюкозен толеранс преминава в захарен диабет тип 2. Установено е, че годишно нарушеният глюкозен толеранс преминава в захарен диабет тип 2 при 4-9% от пациентите. Следователно, макроваскуларни усложнения-\nФиг. 2. Глобален кардиометаболичен риск\nпрояви, които са проява на ССЗ, възникват много по-рано от развитието на пълната картина на диабета.\nВторо, такива фактори като затлъстяване, артериална хипертония и дислипидемия могат да играят решаваща роля в развитието на усложнения на захарен диабет, причинени от атеросклероза. Много пациенти с диабет тип 2 имат няколко рискови фактора за сърдечно-съдови заболявания, дори преди да бъдат диагностицирани, включително в допълнение към диабет, хиперлипидемия, хипертония и наднормено тегло. По този начин, дислипидемия се открива при всеки втори пациент със захарен диабет и почти всички пациенти от тази категория имат излишно телесно тегло. Този "полигенен синдром", който включва хипертриглицеридемия, понижаване на нивото на липопротеините с висока плътност, коремно затлъстяване, артериална хипертония (AH), нарушена гликемия на гладно, като отделна концепция е въведена за първи път в научна употреба под наименованията "метаболитен трисиндром", "синдром на фертилитета", а по-късно като "метаболитен синдром". Отначало възможната връзка между компонентите на този синдром беше игнорирана от мнозина, докато през 1988 г. G.M. Yaeauep и др. те не изложиха хипотеза за инсулиновата резистентност като основна причина за развитието на така наречения метаболитен синдром. Големият интерес към проблема с метаболитния синдром през последното десетилетие се обяснява с широкото му разпространение в популацията (до 20%), както и с факта, че всичките му компоненти са свързани с установени рискови фактори за сърдечно-съдови заболявания, включително остър коронарен синдром и инсулт. Увеличаването на общия индивидуален сърдечно-съдов риск няколко пъти с комбинация от неговите фактори определя високата медицинска и социална значимост на метаболитния синдром . Освен това в момента наличието на метаболитен синдром се счита за основната причина за високия глобален кардиометаболичен риск, съчетаващ риска от ССЗ и риска от развитие на диабет (фиг. 2).\nНай-често пациентите със захарен диабет тип 2 имат артериална хипертония. И така, в изследването на ICD8 беше анализирано какъв вид пациенти със сърдечно-съдови заболявания, при които за първи път вече е диагностициран диабет. Оказа се, че артериалната хипертония се наблюдава при почти 65% от пациентите, доста често пациентите вече са имали инфаркт на миокарда в миналото (34%) или са имали\nЕКГ промени (33%). Периферни съдови заболявания (макроангиопатия) са регистрирани при 46% от пациентите, а инсулт - след 38% от пациентите.\nАртериалната хипертония се наблюдава при приблизително 75-80% от пациентите с диабет тип 2 и е причина за смърт при повече от 50% от пациентите. Доказано е, че асоциацията на захарен диабет и хипертония значително увеличава риска от неблагоприятен резултат при пациенти . Комбинацията от тези заболявания до известна степен е естествена. Артериалната хипертония и захарният диабет са патогенетично свързани. Честото им съвместно съществуване се улеснява от взаимодействието на общи наследствени и придобити фактори. Сред тях се считат за най-важни следните: генетично предразположение към високо кръвно налягане и диабет; задържане на натрий в организма, както и ангиопатия и нефропатия, които повишават кръвното налягане и развитието на захарен диабет; затлъстяване, особено коремно затлъстяване, което може да причини или да повиши инсулиновата резистентност.\nАнализирайки причините за появата и честото съвместно съществуване на хипертония и диабет, много изследователи обърнаха внимание на възможните общи механизми на тяхното развитие, а именно подобен набор от метаболитни нарушения. Няколко фактора участват в патогенезата на артериалната хипертония поради инсулиновата резистентност при пациенти с диабет тип 2. Обикновено инсулинът предизвиква вазодилатация, която при здрави индивиди на фона на повишена симпатикова активност, също поради действието на инсулина, не е придружена от промяна в кръвното налягане. При пациенти с инсулинова резистентност вазодилатиращият ефект на инсулина е блокиран, а развитието на хиперинсулинемия активира редица механизми, които повишават тоничното напрежение на съдовата стена. Инсулиновата резистентност се придружава от активиране на симпатиковата нервна система. Активирането на симпатиковата система води до повишена контрактилност на кардиомиоцитите и съдовите гладко мускулни клетки. Това е придружено от увеличаване на сърдечния дебит, повишаване на общото периферно съдово съпротивление (OPSS) и кръвното налягане. В условията на хипергликемия увеличаването на глюкозната филтрация в бъбречните гломерули е придружено от увеличаване на обратната му абсорбция заедно с натрий в проксималните тубули на нефрона. В резултат на това възниква хиперволемия, което води до повишаване на OPSS, сърдечно отделяне и кръвно налягане. Важна роля за развитието на артериална хипертония при диабет тип 2 играе ендотелната дисфункция. С хиперинсулинемията се увеличава производството на ендотел на вазоконстрикторни вещества, по-специално на ендотелин-1, тромбоксан А2 и намаляване на азотния оксид и простациклин, които имат вазодилатиращо действие. Освен това при пациенти със захарен диабет се повишава чувствителността към ангиотензин II и норепинефрин, които имат вазоконстрикторно действие. Тези промени могат да бъдат свързани и с недостатъчно производство на азотен оксид. Смята се, че нарушаването на вазодилатацията и повишената вазоконстрикция водят до повишаване на съдовия тонус, увеличаване на общото периферно съдово съпротивление и, като следствие, до артериална хипертония. Активирането на глюкозния метаболизъм в инсулино-чувствителните клетки на вентромедиалния хипоталамус, предизвикано от хиперинсулинемия, се придружава от увеличаване на активността на симпатиковите центрове на мозъка. В допълнение, потискането на инхибиторните инхибитори води до повишаване на централната активност на симпатиковата нервна система.\nНормална хипертония на кръвното налягане + захарен диабет\nФиг. 3. Разпространението на LVH в различни групи от населението\nвъздействия от барорецепторния апарат на големи съдове. Но може би централната връзка в патогенезата на хипертонията при диабет е високата активност на ренин-ангиотензин-алдостероновата система (RAAS) .\nПрофилът на дневното кръвно налягане при пациенти със захарен диабет има свои собствени характеристики и се различава от дневния профил на пациенти с артериална хипертония без метаболитни нарушения. Така на фона на метаболитните нарушения се открива по-високо средно ниво както на систолното, така и на диастолното кръвно налягане на ден, през деня и нощта. Значително по-голям брой пациенти показват недостатъчно понижаване на кръвното налягане през нощта и нощната хипертония. Друга особеност на дневния профил на кръвното налягане при пациенти с диабет е повишаване на променливостта на систолното и диастолното кръвно налягане през деня и през нощта. Пациентите със захарен диабет тип 2 и артериална хипертония също се характеризират с голяма величина и скорост на сутрешното покачване на кръвното налягане. Независимо от средното ниво на кръвното налягане, излишната променливост на кръвното налягане и по-високото-\nАктивиране на PPA1? В експеримента\n^ mol / L EC50 Пиоглитазон 0,2 ^ mol / L EC50 Телмисартан 5,02 ^ mol / L EC50 Ирбесартан 26,97 ^ mol / L EC50 Лосартан> 50 ^ mol / L\n, Не можете да намерите това, което ви трябва? Опитайте услугата за подбор на литература.\nИсторията на създаването на ARBs е свързана с изясняване ролята на различни ATP рецептори, във връзка с които съществуват алтернативни подходи за АСЕ блокада на RAAS чрез рецепторната система AT1. В момента е известно, че АТФ реализира своите ефекти чрез два типа рецептори - AT1 и AT2. Основните свойства на AT1 рецепторите са вазоконстрикция и повишено кръвно налягане, реабсорбция на натрий в бъбречните тубули и пролиферация на клетките, включително клетките на гладката мускулатура в кръвоносните съдове и сърцето, което води до всички неблагоприятни ефекти в сърдечно-съдовия континуум. Интерес представлява доказателството, че при абдоминално затлъстяване и артериална хипертония се наблюдава увеличаване на експресията на AT1 рецепторните гени, което очевидно помага да се засилят отрицателните ефекти на AT II.\nСвойствата на AT2 рецепторите са до голяма степен противоположни. Активирането им допринася за диференцирането на клетките, регенерацията на тъканите, апоптозата и евентуално вазодилатация, инхибира растежа на клетките. Следователно, използването на ARB блокира AT1 рецепторите, като същевременно поддържа способността на циркулиращия ангиотензин II да взаимодейства с AT2 рецепторите, което допринася за допълнителни органозащитни ефекти. Основните разлики между ARBs и АСЕ инхибиторите са именно в поддържането на функцията на AT2 рецепторите. Следователно тази нова група лекарства зае водещо място в серията антихипертензивни средства в много страни и става все по-широко разпространена всяка година. За тази група лекарства в редица клинични проучвания-\nГлюкозен инсулин NOMA HbAic\nФиг. 5. Ефектът на телмисартан върху показатели, свързани с инсулинова резистентност Vitale C. et al. Кордиоваск Диабетол. 2005; 4: 6\nизразени (LIFE, RENAAL, DETAIL, AMADEO, IRMA-2 и др.) демонстрират изразени органозащитни свойства, което се проявява в регресията на лезии на целеви органи, свързани с диабет и метаболитен синдром, като хипертрофия на левия вентрикул и микроалбуминурия.\nARB са не само ефективни, патогенетично доказани средства за контролиране на кръвното налягане при диабет, но те са в състояние да повлияят не само на кръвното налягане, но и на други компоненти на метаболитния синдром и диабета (нарушен метаболизъм на мазнини и въглехидрати). Този ефект е повече или по-малко характерен за повечето ARB. Известно е, че процесът на диференциация на адипоцитите до голяма степен зависи не само от влиянието на ATII, но и от активността на PPARy (рецептори, активирани от проксималния пролифератор y), които напоследък получават голямо значение. Добре известно е, че рецепторите, активирани от пероксизомните пролифератори (PPARy), са установена терапевтична цел при лечението на инсулинова резистентност, захарен диабет и метаболитен синдром. В момента, при диабет и метаболитен синдром, все повече се използват агонисти на рецепторите на PPARy (пиоглитазон, розиглитазон). Установена е способността на лекарство от групата на ARB телмисартан (Mikardis) да активира значително рецепторите на PPARy. Оказа се, че е единственият ARB, способен да активира PPARy рецепторите във физиологични концентрации (фиг. 4).\nПоследните проучвания показват, че телмисартан има изразен положителен ефект върху инсулиновата резистентност и въглехидратния метаболизъм.\nЗа пациенти с нарушен въглехидратен метаболизъм е важно да се контролира не само кръвната захар, но и налягането при захарен диабет. По-често той е повишен и е компонент на метаболитния синдром - комбинация от артериална хипертония, диабет тип 2 и затлъстяване.\nВ някои случаи пациентите с диабет страдат от хипотония, която е по-опасна от хипертонията..\nНормалните числа на кръвното налягане не са обичайните 120/80. Кръвното налягане може да се колебае в зависимост от благосъстоянието на човека и времето на деня. Нормалните числа се считат за показатели за горното (систолното) кръвно налягане от 90 до 139 и диастолното кръвно налягане от 60 до 89. Всичко, което е по-високо е артериалната хипертония, по-ниската е хипотонията.\nПри пациенти с диабет тип 1 и тип 2 тези нива варират леко и налягането над 130/85 се счита за хипертония. Ако лечението с лекарства ви позволява да задържите налягането по-ниско или да постигнете такива числа, тогава лекарят и пациентът са доволни.\nЗахарният диабет тип 1 и тип 2 е често срещана микроангиопатия, тоест увреждане на микроваскулатурата. Колкото по-дълго съществува диабет и кръвната захар е по-малко усърдно контролирана, толкова по-бързо пациентите развиват съдови лезии. Често срещано е диабетно стъпало - микроангиопатия на долните крайници, придружена от смъртта на тъканите и изисква ампутация.\nМоже би си мислите, че високото кръвно налягане при диабет тип 1 и тип 2 ще помогне да се поддържа адекватно кръвоснабдяване на тъканите и няма да има съдови нарушения. Колебанията в налягането изострят съдовите нарушения при диабет и водят до опасни последици, които ще бъдат разгледани в следващия раздел.\nАртериалната хипертония при диабет тип 1 и тип 2 се дължи на различни причини. Диабет тип 2 е придобито метаболитно разстройство, което е често срещано при хора с наднормено тегло. А наднорменото тегло винаги е придружено от хипертония.\nЗащо пациентите с диабет тип 1 развиват артериална хипертония? Това обикновено се свързва с увреждане на бъбреците, а именно загуба на протеин в урината поради микроангиопатия на гломерулите на бъбреците. Нарушената бъбречна функция при пациенти с диабет тип 1 се характеризира с три последователни етапа:\nМикроалбуминурия, когато в урината се появяват молекули на протеин с албумин с малко молекулно тегло, а загубата на протеин през самите бъбреци не се изразява. Налягането остава нормално и навременното откриване на състоянието и назначаването на подходящо лечение ще забавят по-нататъшното увреждане на бъбреците.\nПостепенно увреждането на бъбреците поради диабет тип 1 се влошава и големи протеини преминават през каналите заедно с албумина. Това води до общо увеличаване на загубата на протеинови фракции в урината и характеризира етапа на протеинурия. Тук налягането вече е повишено и количеството на протеин, загубен през бъбреците, е пряко пропорционално на цифрите на кръвното налягане.\nПоследният етап на увреждане на бъбреците при диабет е хронична бъбречна недостатъчност. Състоянието на пациент с диабет тип 1 постоянно се влошава и има нужда от хемодиализа.\nНалягането при пациенти с диабет може да бъде повишено или да се превърне в хипотония. Нарушената бъбречна функция води до натрупване на натрий в организма. Натрият привлича вода, която влиза в тъканта. Повишеното натрупване на натрий и течности води до трайно повишаване на налягането.\nПри 10% от пациентите артериалната хипертония не е свързана с диабет тип 1 и се развива като съпътстващо заболяване, както е показано от запазването на бъбречната функция. При пациенти в напреднала възраст може да се появи систолна хипертония, когато се повиши само горното кръвно налягане. Тази ситуация също не е свързана с диабет, но хипергликемията значително усложнява хода на хипертонията..\nПри диабет от втори тип ще страдат и бъбреците, което изостря присъстващата при пациенти хипертония.\nСледните неблагоприятни фактори в живота на пациентите увеличават вероятността от артериална хипертония при диабет тип 1 и тип 2:\nСтрес, емоционално и физическо напрежение;\nЗлоупотреба с мазни храни, бърза храна, алкохол;\nНаследствена история - хипертония при кръвни роднини.\nТези фактори водят до усложнения при пациенти с диабет тип 1 и тип 2 със съществуваща хипертония..\nПовишеното кръвно налягане при диабет тип 1 и тип 2 се проявява по същия начин, както при пациенти с нормална кръвна захар. Това е главоболие, трептящи мухи пред очите, замаяност, тежест в задната част на главата и други. Дълго съществуващата хипертония води до адаптация на тялото и пациентът не го усеща.\nПри здравия човек кръвното налягане намалява с 10-20% през нощта. За пациентите с диабет тип 1 и тип 2 е забележително, че през деня цифрите на налягането могат да останат нормални, а през нощта да не намаляват, както при здрави хора, а понякога да се увеличават. Това се дължи на диабетна невропатия, която променя регулацията на артериалния тонус. Нарушаването на правилното колебание в дневния ритъм на кръвното налягане при диабет увеличава риска от инфаркт на миокарда, дори ако кръвното налягане не надвишава нормата.\nАртериалната хипертония е опасна за сърдечно-съдови усложнения и в комбинация с диабет тези рискове се увеличават значително. При пациенти с артериална хипертония със захарен диабет тип 1 и 2 по-често се наблюдават следното:\n20 пъти нелечими трофични язви и гангрена на крайниците, изискващи ампутация;\n25 пъти развитие на бъбречна недостатъчност;\n5 пъти развитието на инфаркт на миокарда, което е по-трудно, отколкото при пациенти с нормална кръвна захар и води до смърт;\nИнсултите се развиват 4 пъти;\nРязко намаляване на зрението се регистрира 15 пъти.\nНалягането намалява при диабет тип 1 и тип 2 чрез предписване на лекарства и корекция на начина на живот. Постепенното лечение се използва с постепенно увеличаване на дозата на антихипертензивни лекарства. През първия месец целта е постигането на цифрите 140/90 mm Hg. Тогава лекарите се опитват да изберат лечение, така че налягането да е в границите 110/70 - 130/80.\nИма категории пациенти, при които не е възможно да се понижи налягането под 140/90. Това са лица с тежко бъбречно увреждане, атеросклероза или свързани с възрастта пациенти, които вече имат прицелни органи (слабо зрение, хипертрофиран миокард).\nЛекарственото лечение на артериалната хипертония при диабет тип 1 и тип 2 се провежда от няколко групи лекарства. Това ви позволява да потенцирате полезните ефекти на различните групи, тъй като освен понижаване на налягането, те имат и други точки на приложение. Изискванията към антихипертензивните лекарства са следните:\nПоддържайте налягането нормално за 12-24 часа;\nНе влияят на кръвната захар, нито предизвикват хиперхолестеролемия;\nПредпазвайте вътрешните органи, особено бъбреците, от вредното въздействие на артериалната хипертония и диабета.\nПо-добре, когато 1 таблетка включва няколко антихипертензивни лекарства. Има фиксирани аптечни комбинации, които дават по-голям хипотензивен ефект, отколкото ако пациентът приема тези лекарства, само в различни таблетки: Noliprel, Be-Prestarium, Equator, Fozid, Korenitec и други.\nЗа лечение на хипертония при диабет са разрешени следните лекарства:\nСелективни бета блокери;\nДействието на лекарствата за лечение на хипертония се основава на блокирането на ензима ангиотензин 2, който свива кръвоносните съдове и увеличава производството на алдостерон - хормон, който задържа вода и натрий. Това е първото лекарство, предписано на пациент с диабет и хипертония по причини:\nАнтихипертензивният ефект на АСЕ-инхибиторите е лек и постепенен - отбелязва се трайно понижаване на налягането след 2 седмици от приема на лекарството;\nМедикаментите предпазват сърцето и бъбреците от усложнения.\nЗащитният ефект на лекарствата за диабет тип 1 и тип 2 се дължи на излагане на системата ренин-ангиотензин-алдостерон, което предотвратява ранното увреждане на бъбреците. АСЕ-инхибиторите също предотвратяват развитието на атеросклероза поради защитата на вътрешната мембрана на артериолите от отлагането на холестеролни плаки върху нея. АСЕ инхибиторите имат положителен ефект върху метаболизма на мазнините и кръвната захар, намаляват инсулиновата резистентност в тъканите, тоест намаляват кръвната глюкоза.\nДопълнителни ефекти на лекарства срещу хипертония не се наблюдават при всички лекарства, съдържащи инхибитори. Само оригинални лекарства защитават сърцето, влияят на липидния и въглехидратния метаболизъм. А генеричните (копия) нямат такива ефекти. На въпроса какво да купите, евтин еналаприл или марка Prestarium, помнете тази функция.\nМинуси от лекарства за лечение на хипертония:\nАСЕ инхибиторите до известна степен забавят елиминирането на калия от организма, поради което е необходимо периодично определяне на калий в кръвта. Калият забавя сърдечната честота и в излишък може да причини животозастрашаващи аритмии и спиране на сърцето. Хиперкалемия при пациенти с диабет тип 1 и 2 - противопоказание за назначаване на АСЕ инхибитори.\nАСЕ инхибиторите при някои пациенти причиняват рефлекторна кашлица. За съжаление, този страничен ефект не може да бъде елиминиран и лекарството трябва да бъде заменено със сартани..\nВисоката артериална хипертония не се регулира от тези лекарства и при някои пациенти хипотензивният ефект може да не се прояви изобщо. В такива ситуации лекарите оставят АСЕ инхибиторите като лекарства за защита на сърцето и добавят други антихипертензивни лекарства.\nПротивопоказание за лечение на хипертония с АСЕ инхибитори при диабет тип 1 и тип 2 (като сартани) е двустранната стеноза на бъбречната артерия. Също така, лекарствата са противопоказани при пациенти, които са имали анамнеза за оток на Quincke (незабавна алергична реакция).\nБлокерите на калциевите канали или калциевите антагонисти с продължително действие понижават кръвното налягане при пациенти с диабет тип 1 и тип 2, но имат свои собствени противопоказания. Тези лекарства са разделени на 2 групи: дихидроперидин и недихидроперидин. Те се различават по механизма на действие..\nОсновната разлика е, че блокерите на дихидроперидин увеличават сърдечната честота и недихидроперидиновите блокери. Следователно дихидроперидините не се предписват при висока сърдечна честота. Но за пациенти с брадикардия тези лекарства са идеални.\nБлокерите на двете групи не се използват за лечение на хипертония в острия период след инфаркт, при хора с нестабилна стенокардия (временно състояние, което може да се превърне в сърдечен удар или стабилизиране) и с недостатъчна сърдечна функция.\nДихидроперидиновите блокери намаляват вероятността от развитие на инфаркт на миокарда при диабет, но не толкова изразено, колкото АСЕ инхибиторите. Антагонистите са идеални за лечение на пациенти със систолна хипертония и намаляват вероятността от развитие на инсулт..\nНедихидроперидининовите блокери на калциевите канали са подходящи за лечение на хипертония при пациенти с диабетна нефропатия. Те предпазват бъбреците от въздействието на високата кръвна захар. Бъбречните антагонисти на дихидроперидин не предпазват. Всички блокери на калциевите канали при диабет се комбинират с АСЕ инхибитори и диуретици. Недихидроперидиновите блокери не трябва да се комбинират с бета-рецепторни блокери.\nЗа лечение на хипертония при диабет, диуретиците винаги се комбинират с допълнителни лекарства, например, АСЕ инхибитори. Лекарствата имат различен механизъм на действие и се разделят на групи. При хипертония се използват 4 основни диуретични групи:\nОбратна връзка: фуросемид и торасемид;\nВсяка група има свои собствени характеристики. Тиазидните и тиазидоподобните диуретици са се оказали особено добри в лекарствените комбинации за лечение на хипертония (често с инхибитори). Само първите в големи дози могат да причинят повишаване на кръвната захар, следователно при хипертония и диабет от първия и втория тип те се предписват с повишено внимание и в доза, която не надвишава 12,5 mg. Като се има предвид, че диуретикът се комбинира с друго лекарство, това количество е достатъчно. Тиазид-подобни диуретици не влияят на кръвната захар и се понасят добре от пациенти с хипертония.\nТиазидните и тиазидни подобни диуретици защитават кръвоносните съдове, предотвратявайки или забавяйки развитието на сърдечни и бъбречни усложнения. При недостатъчна сърдечна функция лекарствата са забранени. Тези диуретици не се предписват за лечение на хипертония с подагра..\nПетровите диуретици рядко се използват за продължителна употреба, тъй като отделят калий през бъбреците. Затова при предписване на фуроземид и торасемид задължително се предписват калиеви препарати. Само тези диуретици са разрешени за пациенти с ниска бъбречна функция, следователно при тежка хипертония лекарите ги предписват за дългосрочна употреба..\nКалий-съхраняващите диуретици при диабет избледняват на заден план. Те не вредят на пациентите, но имат слаб хипотензивен ефект и не се характеризират с никакви други положителни ефекти. Те могат да се използват, но е по-добре да ги замените с други, по-полезни и ефективни групи, които защитават бъбреците и други органи.\nБлокатори на бета рецептори са доста мощни антихипертензивни лекарства, които имат добър ефект върху сърцето. Използват се при пациенти с нарушения на ритъма и висока сърдечна честота. Доказано е, че бета-рецепторните блокери намаляват вероятността от смърт от сърдечни заболявания и са сред най-приоритетните лекарства за хипертония и диабет..\nИма 2 основни групи блокери: селективни, селективно действащи върху рецепторите на сърцето и кръвоносните съдове, и неселективни, засягащи всички тъкани. Последните се характеризират с това, че повишават инсулиновата резистентност на тъканите, тоест повишават кръвната захар. Това е нежелан ефект за пациенти с диабет, поради което неселективните блокери са строго противопоказани.\nСелективните или селективните лекарства са безопасни и полезни за пациенти, при които диабет и хипертония се комбинират с такива патологии:\nИнфаркт на миокарда (в ранния период след инфаркта блокерите намаляват вероятността от рецидив и възстановяват сърдечната функция, а в късния - предотвратяват риска от повтарящ се миокарден инфаркт);\nСелективните блокери за диабет работят добре с диуретиците. По-рядко се използва с АСЕ инхибитори и калциеви блокери..\nБлокатори на бета рецептори (селективни и неселективни) са противопоказани за лечение на хипертония при пациенти с бронхиална астма, тъй като те могат да влошат хода на заболяването.\nМеханизмът на действие на лекарствата е подобен на АСЕ инхибиторите. Сартанците рядко се използват в комплекс от лекарства от първа линия; предписват се, когато прием на АСЕ-инхибитори при пациент провокира кашлица. Тези лекарства защитават бъбреците, понижават холестерола и кръвната захар, но в по-малка степен от АСЕ инхибиторите. Сартанците имат по-висока цена и по-малко известни фиксирани комбинации с други антихипертензивни лекарства.\nСартанците стоят с една стъпка по-високо от АСЕ инхибиторите, когато става въпрос за лечение на пациенти с увеличен ляв стомах. Доказано е, че тези лекарства не само забавят хипертрофията, но и причиняват обратната му регресия..\nПодобно на АСЕ инхибиторите, сартаните причиняват натрупване на калий, така че хиперкалиемия при диабет тип 1 и тип 2 е противопоказание за употребата на лекарства. Лекарствата вървят добре с диуретиците и ще бъдат ефективни като монотерапия. В комбинация със сартаните, ефективността на калциевите блокери се подобрява (както при АСЕ инхибиторите).\nКогато приемането на основни лекарства за лечение на хипертония е невъзможно или комбинация от двете лекарства, описани по-горе, не даде необходимия антихипертензивен ефект, към лечението се свързват лекарства от резервни групи. Има ги много, следователно ще разгледаме само разрешените за диабет тип 1 и тип 2 - блокери на алфа рецептори.\nПредимството на тези лекарства е, че те намаляват простатната хиперплазия, така че те могат да се използват като лекарства по избор за лечение на пациенти с такъв проблем и диабет. В същото време лекарствата увеличават риска от сърдечна недостатъчност. Този ефект не е категорично доказан, но за пациенти със съществуваща сърдечна недостатъчност алфа рецепторите не се използват..\nСред другите положителни ефекти отбелязваме техния ефект върху кръвната захар. Медикаментите повишават чувствителността на тъканите към инсулин и понижават кръвната захар, което е необходимо при диабет.\nПоради високото разпространение на хипертонията в арсенала на лекарите, има много групи лекарства, които понижават кръвното налягане. Някои от тях предизвикват повишаване на кръвната захар и категорично са противопоказани при пациенти с диабет. Това важи особено за неселективните блокери на бета рецепторите.\nТе са абсолютно противопоказани при нарушаване на глюкозния толеранс (преддиабет). Също така лекарствата се предписват с повишено внимание при пациенти, чиито кръвни роднини имат диабет..\nПри диабет тиазидните диуретици в доза над 12,5 mg са противопоказани. Ефектът им върху инсулин и кръвна глюкоза не е толкова изразен като този на неселективните блокери на бета-рецептори и недихидроперидин калциеви антагонисти, но все още има.\nХипертоничната криза изисква ранно намаляване на кръвното налягане. Всички горепосочени лекарства, използвани за дългосрочно лечение на пациенти с диабет, са ефективни, но действат бавно. За спешно намаляване на налягането се използват лекарства с кратко действие..\nДанните за налягане при хипертонична криза за всеки пациент ще бъдат различни. Какво лекарство да приемате преди пристигането на линейката и да не влоши диабета? Най-често срещаният инхибитор на ангиотензин конвертиращия каптоприл. Лекарството не е противопоказано при диабет и е в състояние бързо да намали кръвното налягане..\nПонякога се случва малко, тогава можете да допълнете действието с диуретик фуросемид. Има налична фиксирана комбинация от инхибитор и диуретик - каптопрес. Това лекарство трябва да бъде в лекарския кабинет на пациент с диабет..\nКаптоприл или каптопрес таблетка под езика намалява налягането в рамките на 10-15 минути. Внимание: ако кръвното налягане не е високо, използвайте половин таблетка, за да не предизвикате хипотония.\nМожете също така да използвате бързодействащия калциев антагонист нифедипин. С хипертонична криза налягането трябва да намалява постепенно. През първия час кръвното налягане трябва да бъде понижено с 25%. Тогава спадът трябва да бъде още по-лек.\nЛегнете на легло с повдигната глава и краката надолу;\nИзползвайте студен компрес на челото;\nВеднага щом видите високо кръвно налягане, извикайте линейка. Квалифицираните специалисти ще проведат допълнително лечение и ще премахнат усложненията на кризата.\nПри хипертония приемът на сол трябва да бъде намален, тъй като причинява задържане на течности и артериална хипертония. Пациентите с диабет са по-чувствителни към натрий, затова силно се препоръчва да се намали количеството сол.\nСъщо така трябва да ограничите приема на течности до литър на ден (в жегата е разрешено да се пие около 1,5 литра). Течност е не само вода, но и сокове, супи, зеленчуци, плодове.\nХраната трябва да се осолява по-малко, вкусовите рецептори ще се адаптират постепенно и няма да изглеждат свежи. За да започнете да използвате по-малко сол, ще помогне на едно обикновено правило на европейските експерти „Махнете солената машина от масата“. Тази проста мярка ще премахне обичайното добавяне на храна и ще намали приема на сол с около една четвърт.\nСледните препоръки ще помогнат за подобряване на качеството на живот при диабет и хипертония и намаляване на дозата антихипертензивни лекарства:\nСпите достатъчно - сънят поне 7 часа на ден е ключът към доброто емоционално състояние и равномерното налягане;\nХоденето на чист въздух успокоява нервната система, подобрява работата на сърцето;\nДиета с ниско съдържание на въглехидрати, отхвърляне на мазни и пържени храни ще намали отрицателния ефект върху кръвоносните съдове, ще намали до минимум вероятността от развитие на атеросклероза и ще намали тежестта на хипертонията;\nНаднорменото тегло винаги съпътства високото кръвно налягане, така че бавната загуба на тегло ще помогне за намаляване на проявите на хипертония и подобряване на общото състояние на организма.\nАнтихипертензивните лекарства имат кумулативен ефект, затова трябва да се приемат редовно. Нормализирането на кръвното налягане означава, че лечението е ефективно. Не мислете, че сте излекували хипертонията и можете да се откажете от хапчета. Това заболяване е нелечимо и изисква лечение през целия живот. А интермитентната терапия само ще влоши хода му..\nВажно е да се предотврати артериалната хипертония при диабет тип 1, тъй като хипертонията се появява в резултат на хипергликемия. Пациентите с диабет тип 2 също трябва да поддържат нормално кръвно налягане, но поради факта, че хипергликемията и хипертонията се развиват като две отделни заболявания, тази мярка е донякъде трудна. За такива пациенти превенцията на артериалната хипертония ще бъде всички препоръки, изложени в последния раздел..\nПредотвратяването на развитието на хипертония при диабет тип 1 означава предотвратяване на увреждане на бъбреците. АСЕ инхибиторите, предписани в ниски дози при нормално налягане и в стандартни за хипертония, ще се справят с тази задача. Лекарствата добре защитават микроваскулатурата, по-специално гломерулите на бъбреците, което осигурява техния нефропротективен ефект.\nАко се появи кашлица на фона на техния прием, инхибиторите могат да бъдат заменени със сартани, които също имат нефропротективен ефект. Въпреки това, при хиперкалиемия лекарствата са противопоказани.\nПрофилактичното приложение на АСЕ-инхибитори е приложимо и при пациенти с диабет тип 2, особено ако не се комбинира с хипертония (което е изключително рядко). Нарушената бъбречна функция е опасна за влошаването на хода на хипертонията и бъбречната недостатъчност. За своевременно откриване на микроалбуминурия трябва да се прави тест за урина на всеки 3-6 месеца, за да се определи протеинът.\nСтандартният анализ на урината за хипертония няма да разкрие малко количество протеин, затова се предписва тест за микроалбуминурия.\nНиското кръвно налягане при диабет е много по-рядко от хипертонията. Това се дължи на каскадата от задължителни нарушения, до които води хипергликемия. Ниското налягане може да бъде или в началото на диабета, което не е свързано с болестта и е характеристика на този пациент. С течение на времето подобна хипотония се развива в нормално налягане, а след това в артериална хипертония поради нарушена бъбречна функция.\nСлучва се артериалната хипертония да се влива в хипотония. Това състояние е опасно. За пациент с диабет дори налягане от 110/60 може да стане много тежко и да доведе до припадък. Затова пациентите трябва да следят кръвната си захар ежедневно и да измерват кръвното налягане..\nПричини за хипотония при диабет:\nПрекъсване на автономната нервна система поради повишена умора, стрес и недостиг на витамини. Корекцията на начина на живот в повечето случаи ви позволява да поправите тази ситуация, ако тя не работи.\nСърдечна недостатъчност поради увреждане на сърцето и коронарните артерии. Това състояние е много опасно и се развива при напреднали случаи. Пациентите със сърдечна недостатъчност и диабет изискват задължителна хоспитализация и специфично лечение.\nПредозиране на лекарства, които понижават кръвното налягане. Ако хипертонията при диабет рязко се превърне в хипотония, пациентът неправилно спазва препоръките на лекаря. Това не е причина да изпускате хапчета и да чакате да се повиши натискът, защото резките промени могат да доведат до опасни за живота условия. Трябва да се консултирате с лекар, така че той да прегледа предписаното лечение и да нормализира налягането.\nТрудно е да се каже какъв вид диабет налягане ще се счита за ниско. Затова е важно да се съсредоточим върху показателите за тонометъра и благосъстоянието. Намаленото налягане се проявява чрез такива симптоми:\nЧесто, но слаб пулс;\nМигащи мухи пред очите (може да съпътстват хипертония и хипотония).\nТова е проява на рязък спад на налягането. Когато тя постоянно се намалява, симптомите няма да бъдат изразени. При хипотониците на преден план излиза постоянно усещане за умора, сънливост, студ в пръстите и пръстите на краката.\nДиабетна невропатия води до ортостатичен колапс - рязък спад на кръвното налягане при преминаване от легнало положение в изправено положение. Това се проявява чрез потъмняване в очите, понякога краткотрайно припадане. За откриване на хипотония диабетът трябва да се измерва, докато лежите и стоите..\nНиското кръвно налягане при диабет понякога е по-опасно от високото. При нормално състояние понижението на налягането причинява компенсаторен спазъм, който помага да се поддържа кръвоснабдяването на тъканите. Поради микроангиопатия, причинена от диабет, съдовете на бъбреците и микроваскулатурата не могат да се свият, следователно кръвоснабдяването на всички тъкани страда.\nПостоянният кислороден глад води до развитие и обостряне на диабетна енцефалопатия, нарушено зрение и насърчава образуването на трофични язви по крайниците. Бъбречните проблеми се влошават и се развива бъбречна недостатъчност.\nРязкото понижаване на налягането при диабет тип 1 и тип 2 може да доведе до кардиогенен шок, спешно състояние, което изисква спешна медицинска помощ. Ако признаците на ниско кръвно налягане се появят внезапно, трябва да се обадите на линейка, за да предотвратите остра бъбречна недостатъчност и кардиогенен шок.\nНе се опитвайте сами да увеличите налягането, без да се консултирате със специалист. Направете преглед, за да определите причината за ниското кръвно налягане. Ако не можете временно да отидете на лекар, опитайте леки начини за повишаване на налягането:\nВземете 1 таблетка аскорбинова киселина и 2 таблетки екстракт от зелен чай;\nНа чаша вода измерете 30 капки корен от женшен за една доза;\nЧаша силен зелен чай.\nЕтеричните масла ще помогнат за повишаване на налягането: бергамот, карамфил, портокал, евкалипт, лимон, смърч. Добавете няколко капки към ароматизираната лампа или вземете вана със 7-10 капки етер. Не използвайте други лекарства без лекарска консултация. Те могат да бъдат противопоказани при диабет..\nАко изведнъж се почувствате слаби и замаяни, легнете на леглото си и вдигнете краката нагоре. Изтичането на кръв от долните крайници ще увеличи венозното връщане към сърцето и ще повиши налягането. Акупресурата ще помогне за нормализиране на състоянието: масажирайте ушните уши с нежни движения в продължение на няколко минути. Рефлексната точка е областта над горната устна.\nХипотонията изисква сериозни медицински назначения само ако това е проява на сърдечна недостатъчност. Тогава пациентът е хоспитализиран и терапия през целия живот се избира от комбинации от няколко лекарства. Изписването се извършва, когато състоянието се възстанови и заплахата за живота изчезне..\nАко се регистрира хипотония по време на приема на лекарства, които понижават кръвното налягане, лекарят коригира дозата на лекарствата, но не ги отменя. С хипотония на фона на вегетоваскуларна дистония се използват тонизиращи лекарства (Eleutherococcus) и седативни лекарства: Adaptol, Afobazol, Glycine и други. Могат да се предписват мултивитаминни препарати..\nСледните съвети ще помогнат за повишаване на кръвното налягане за всеки тип диабет:\nНормализирайте съня и будността си. Спите поне 7 часа на ден и почивайте след работа. Привикнете към конкретен график: станете и лягайте едновременно.\nПрекарвайте достатъчно време в туризъм. Това е полезно както за понижаване на кръвната захар, така и за повишаване на тонуса на тялото. Привикнете към сутрешните упражнения - физическите упражнения тренират съдовете и са полезни при всякакви патологии.\nПравете леки упражнения с пръсти и пръсти, масажирайте крайниците, за да премахнете застоя на кръвта и да нормализирате кръвообращението.\nВземете контрастен душ всяка сутрин.\nИзбягвайте задушните помещения и резките промени в температурата.\nЯжте пълноценно, на малки порции, но често. Това е важно както за поддържане на нормална кръвна захар, така и за нормализиране на кръвното налягане..\nДиагнозата хипертония или хипотония се поставя, ако са били регистрирани неправилни цифри за налягане три пъти в рамките на 2-3 седмици приблизително по едно и също време на деня. Това правило важи за всички..\nПредвид опасността от артериална хипертония при диабет тип 1 и тип 2, лекарите прибягват до по-надежден диагностичен метод - ежедневно наблюдение на кръвното налягане. Методът позволява да се открие начална хипертония и хипотония, да се определи нарушаването на циркадния ритъм на колебанията на кръвното налягане.\nКъм тялото на пациента е прикрепено специално устройство, с което той се занимава с обичайните си работи през целия ден. Приблизително на всеки час се измерва налягането и в някои устройства са инсталирани сензори за чувствителност, които записват точно разликите в числата. Лекарят получава достоверна информация и има възможност да открие хипертонията рано, да предпише антихипертензивно лечение, да определи точното време за приемане на лекарства.\nДиагнозата диабет тип 1 или тип 2 не е изречение. Хората живеят с тези патологии дълги години, основното е да се вземе държавата под контрол и да се подходи цялостно към здравето. Първото и най-важно нещо е постоянната хипогликемична терапия. Целта на лечението е нормализиране на кръвната захар. Постижението й подсказва, че лекарят е избрал оптималната доза лекарство за понижаване на захарта, което трябва да се приема допълнително.\nПромените в тялото и диабетът под влияние на ендогенни и екзогенни фактори могат да прогресират. Редовно наблюдение от ендокринолог, тестване, самоизмерване на кръвната захар - това са задължителни мерки за диабет, игнорирането на които е животозастрашаващо.\nСледващата стъпка е диета. Елиминирането на лесно смилаемите въглехидрати е най-важният етап, без който хипогликемичното лечение не би било ефективно. Лекарят и пациентът участват в развитието на диетичното хранене. Не се страхувайте внимателно да попитате ендокринолога относно забраните за диабет тип 1 и тип 2. Посъветвайте се с вашия лекар подробно какво можете да ядете с това заболяване, без да се страхувате от повишаване на кръвната захар.\nТретият основен момент е редовното упражнение. Работата на мускулите изисква глюкоза и ви позволява да понижите кръвната захар, да намалите дозата на лекарствата. Упражнението при диабет тренира съдове, подобрява тяхната еластичност.\nНиското кръвно налягане не е противопоказание за прилагането на малки дози АСЕ инхибитори, за да се предотврати увреждането на бъбреците при микроалбуминурия. Една четвърт таблетки еналаприл на ден няма да доведе до колапс, но бъбреците вече ще бъдат защитени от диабет. Не започвайте сами да приемате АСЕ инхибитори - консултирайте се с Вашия лекар.\nСледвайки медицински предписания, ще постигнете нормална кръвна захар и дълго време ще забавите появата на обичайните усложнения на диабета. Хипотонията и хипертонията при диабет тип 1 и 2 се срещат много често и техните усложнения са еднакво застрашаващи живота. Следователно измерването на кръвното налягане трябва да се превърне в навик на пациент с диабет.\nХипертонията е доста често срещано заболяване в наши дни. Списъкът с заболявания, при които високото кръвно налягане е един от симптомите, е доста голям. Захарният диабет, заедно с патологии като синдром на Кон, феохромоцитом, също са включени в този списък. Учените се опитват да намерят връзката между диабет и хипертония от много години и те го правят.\nЗахарният диабет е патология, при която е необходимо постоянно да се следи не само нивото на глюкозата, но и кръвното налягане. Лекарите са установили, че хипертонията се среща при диабетици 2 пъти по-често, отколкото при обикновените хора. Мониторингът на налягането при такова сериозно заболяване като диабет е необходима процедура, тъй като има нарушение на целостта на кръвоносните съдове, както и нарушение на кръвообращението в органите.\nАко здравите хора имат физиологично понижение на налягането с 10-20% по време на нощна почивка, тогава при хора с диабет налягането не намалява през нощта, но може да се увеличи.\nНалягането при диабет не трябва да надвишава 140/85. Когато увеличавате, трябва да опитате да го свалите възможно най-скоро. Ето защо при наличие на диабет лекарите препоръчват не само да го измерват през деня, но и да провеждат ежедневно наблюдение. Според резултатите от него ендокринологът и кардиологът ще разработят амбулаторни тактики за лечение на ставите..\nВсъщност, за да се предпише лечение, е необходимо да се вземе предвид не само връзката на тези две диагнози, но също така да се вземат предвид показателите за налягане, степента на диабет - от това ще зависи терапевтичната доза на лекарствата.\nКомбинацията от диабет и хипертония е много опасна, тъй като увреждането на артериолите в резултат на захарен диабет допринася за образуването на атеросклеротични плаки в тях. А тези от своя страна увеличават риска от исхемия и инсулт.\nКомбинацията от тези две диагнози - хипертония и диабет, значително увеличава риска на пациента да получи усложнения като коронарна болест на сърцето, инсулт и бъбречна недостатъчност. В крайна сметка комбинацията от тези заболявания засилва негативния ефект върху много органи - съдовете на мозъка, ретината, пикочно-половата система.\nХипертонията и диабетът се срещат при патологии като синдром на Кушинг, феохромоцитом, алдостеронизъм, също толкова лоша комбинация е изпълнена с появата на сексуална дисфункция. След прегледа, който ще включва не само биохимични изследвания на кръвта и урината, но и мониторинг на захарта, както и мониторинг на Холтер, ендокринолог и кардиолог ще предпишат схема на лечение, която елиминира превишаването на нормалните параметри на кръвното налягане и захарта и свежда до минимум страничните ефекти на лекарствата.\nПри диабет тип 1 хипертонията се развива по-често, отколкото при втория, но при този тип тя не се развива веднага. По правило се появява на фона на съпътстващи заболявания като нефропатия. В този случай бъбреците просто не действат напълно като филтър и нямат време за отстраняване на натрий, което е причината за повишаване на налягането.\nВ крайна сметка тялото, опитвайки се да се отърве от излишък от натрий, увеличава обема на циркулиращата кръв, като постепенно увеличава налягането. Първият сигнал, който трябва да обърне внимание и да предотврати скока на налягането, е наличието на протеини в общия анализ на урината. Чрез започване на незабавна терапия и регулиране на количеството на глюкозата в кръвта, последствията от хипертонията могат да бъдат предотвратени..\nЗахарният диабет тип 2 причинява хипертония в резултат на неуспех на въглехидратния метаболизъм и възникване на метаболитен синдром. Доказано е, че честотата на хипертонията при пациенти с диабет тип 2 нараства с възрастта.\nЧесто се случва, че хипертонията се появява дори преди диабет поради неправилен подбор на храни, наднормено тегло и висока кръвна глюкоза. Следователно диетата, започнала навреме, контролирането на нивата на захарта и намаляването на приема на сол, ще помогне да се избегнат тези заболявания. Лекарите са доказали, че адипоцитите на мастната тъкан, ако не се спазва храненето, могат да хвърлят вещества в кръвта, които могат да повишат кръвното налягане.\nУвеличаването на количеството инсулин в кръвта води до:\nвлошаване на филтриращата способност на бъбреците;\nнатрупването на натрий и калций;\nнамаляване на съдовата еластичност поради удебеляване на стените им.\nВсички тези фактори са причина за хипертонията..\nЛечението на хипертонията при захарен диабет протича под строгото наблюдение на ендокринолог и кардиолог. Самолечението е противопоказано за диабетици, тъй като много антихипертензивни лекарства могат да повлияят на кръвната захар. За да могат хапчетата за диабетици да имат максимален ефект върху налягането, трябва да вземете предвид такива фактори:\nлекарствата трябва да бъдат правилно подбрани;\nдозировката трябва да бъде оптимална, в зависимост от диагнозата и лекарството;\nлекарството трябва да се приема редовно;\nНеобходимо е да запомните какви фактори допринасят за понижаване на кръвното налягане:\nвисоко ниво на прием на течности;\nКогато лекар предписва лекарствена терапия под формата на диуретици, е необходимо да се контролира нивото на захарта в кръвта, защото когато се приемат, диабетът може да прогресира. Най-често използваните хипертонични средства за диуретици са бета-блокери.\nТе предписват точно онези лекарства, които разширяват кръвоносните съдове (Trandat, Dilatrend, Nebilet). Тези лекарства, освен че понижават налягането, регулират и метаболизма на липидите и въглехидратите. Пациентите, които все още не са се научили да разпознават добре подходът на хипогликемия, трябва да бъдат особено внимателни, защото лекарствата от тази група маскират симптомите му.\nАко не е възможно да се използват лекарства от тази група, лекарят може да предпише алфа-блокери (празозин, доксазозин, теразозин). Тези групови продукти нежно намаляват налягането и регулират нивото на мазнини и глюкоза в кръвта. Препоръчително е да приемате първата доза от тази група лекарства преди лягане. При първична употреба се наблюдава доста рязко разширяване на кръвоносните съдове и рязък изтичане на кръв към краката, което често води до загуба на съзнание. Следните трикове преминават без последствия.\nСледващата група, използвана от диабетици, които се борят с налягането, са активатори на имидазолиновите рецептори. Те отслабват ефекта на симпатиковата нервна система и понижават кръвното налягане. Лекарствата от тази категория (Physiotens, Albarel) понижават инсулиновата резистентност и нивата на глюкоза..\nПо правило едно лекарство няма оптимален ефект при захарен диабет, поради което често се използва схема от комбинирани антихипертензивни средства, които включват 2 или 3 групи лекарства.\nГестационният диабет, често диагностициран при бременни жени, също може да бъде усложнен от хипертония. В такава ситуация е спешно да се консултирате с лекар за назначаването на правилната терапия, която ще нормализира кръвната захар и налягане, без да навреди на жената и детето.\nСпециална диета таблица номер 9 се препоръчва не само за диабетици, но и за хора с наднормено тегло. Основните принципи на хранене при диабет включват следните препоръки:\nупотребата на голямо количество течност (дневен обем до 2 л).\nПри диабетиците храненето трябва да бъде разнообразно: много зеленчуци и плодове, витамини, микро и макроелементи, минерали. В същото време трябва да се опитате да изключите от менюто си пикантни, както и мазни и солени ястия. В крайна сметка, излишната мазнина е причина за висок холестерол в кръвта, а солта спомага за повишаване на кръвното налягане. През деня трябва да пиете много вода - за предпочитане в малки дози, но често.\nПрепоръчително е да ядете храни с високо съдържание на протеини - това може да бъде варено месо, здравословни зърнени храни, соеви продукти, извара. Киселите ябълки, както и много зеленчуци, са полезни за диабетици. Струва си малко да ограничите употребата на картофи. За нормализиране на кръвното налягане употребата на зелен чай също ще бъде от полза, но кафето трябва да се изхвърли. Списъкът на забранените продукти също включва силен чай, какао, алкохол, различни подправки.\nПрепоръчително е да готвите ястия на пара, ако готвите супа или борш - използвайте втория или третия бульон, не е толкова мазен. Захарта трябва да бъде заменена със заместител, днес техният избор е доста голям, както в течна, така и в таблетна форма. Не се препоръчват храни с високо съдържание на захар: шоколад, сладкиши, сладолед, сушени плодове.\nСледването на диета ще помогне за стабилизиране на нивата на кръвната захар и в същото време ще намали кръвното налягане при хипертония..\nХората с диабет трябва постоянно да наблюдават както кръвната захар, така и кръвното налягане. Съвременното медицинско оборудване ще укрепи организма и ще нормализира метаболизма. Не забравяйте обаче, че приемайки лекарствата, предписани от лекаря и спазвайки принципите на правилното хранене, не само ще облекчите състоянието си, но и ще подобрите стандарта си на живот.\nАртериална хипертония при захарен диабет тип 1 и тип 2 и нейното лечение\nАртериалната хипертония при хора със захарен диабет се среща почти 2 пъти по-често, отколкото при хора без диабет.\nУстановено е, че при пациенти със захарен диабет тип 1 хипертонията се открива в 20% от случаите, а диабетна нефропатия се счита за основната й причина. Откриването на хипертония при пациенти с диабет тип 2 се среща средно в 60% от случаите, което е 2 пъти по-вероятно, отколкото при хора без диабет.\nТагове: хипертония захарен диабет налягане\nОсвен това това е най-честото съпътстващо заболяване с диабет от група 2 и често първичната хипертония причинява развитието на самия диабет. Предполага се, че нарушенията на въглехидратния метаболизъм и високото кръвно налягане са взаимно свързани и възникват поради намаляване на чувствителността на клетките към инсулин. Това явление е особено характерно за метаболитния синдром..\nДобрите показатели при лечението на хипертония при диабет са показани от народните билки и таксите от тях. Една от тези такси е естествена монашеска такса за хипертония..\nКомбинацията от хипертония и диабет значително увеличава риска от развитие на микроангиопатии и макроангиопатии - лезии на малки и големи кръвоносни съдове, съответно. Темпът на тяхното прогресиране може да бъде малко забавен с помощта на интензивно ранно лечение на високо кръвно налягане - така наречената антихипертензивна терапия. Доказано е, че строгият контрол на налягането при пациенти с диабет, комбиниран с артериална хипертония, намалява риска от усложнения на диабета с 22-26%, а смъртността, свързана с диабета - до 32%.\nЗа пациенти с артериална хипертония без захарен диабет целевото кръвно налягане не е допустимо повече от 140 / 85-140 / 90 mm Hg С комбинация от високо кръвно налягане и диабет без увреждане на бъбреците - 135/80 или 130/85 mm Hg с нарушена бъбречна функция - 125/75 mm RT. во.\nПо правило не е лесно да се постигнат посочените по-горе нива на налягане и да се гарантира тяхната стабилност. Нещо повече, за възрастни хора, които страдат от захарен диабет и артериална хипертония, са разрешени малко по-високи нива на кръвно налягане в сравнение с млади и хора на средна възраст. В този случай хипертонията изисква лечение, но намаляването на налягането трябва да бъде постепенно и по-леко, отколкото при младите хора. Така, например, целта на лечението на хора на възраст от 60 до 80 години е да се понижи кръвното налягане до ниво под 140/90 mm Hg. и за хора в по-стара възраст - по-малко от 150/90 mm Hg За предпочитане е лечението да се започне с приемането на блокери на калциевите канали и тиазидни диуретици. Предписват се и други диуретици..\nНеобходимо е също така да се добави, че с възрастта, като правило, разликата между систолното и диастоличното кръвно налягане също се увеличава и изолираната систолна хипертония се появява по-често. Ако стойностите на налягането се различават твърде много и диастолното налягане се определя с повече от 50 mmHg. по-ниска, тогава уязвимостта за сърдечен удар или инсулт става достатъчно висока.\nКомбинацията от високо кръвно налягане и захарен диабет (както тип 1, така и тип 2) е висок риск за организма, следователно лекарственото лечение на пациенти е показано независимо от степента на повишаване на кръвното налягане. Антихипертензивната лекарствена терапия се провежда на фона на продължително нелекарствено лечение, което позволява да се намали дозата на лекарствата, да се повиши тяхната ефективност и да се намали рискът от странични ефекти на лекарствата.\nСпоменатите по-горе методи за лечение са приети от международната медицина и са по-скоро от стандартна схема. Въпреки това няма стандартни пациенти и въз основа на опита е възможно да се постигнат целеви нива при някои пациенти с диабет и хипертония от 1-ва степен само с помощта на нелекарствена терапия.\nЗахарният диабет и артериалната хипертония (AH) са две заболявания, които са патогенетично свързани. При инсулинозависимия диабет причината за повишаването на кръвното налягане (ВР) е диабетна нефропатия, а при неинсулинозависим диабет тип II в 60-70% от случаите първичната хипертония предхожда развитието на захарен диабет. При такива пациенти в 20-30% от случаите се развива повишение на кръвното налягане в резултат на увреждане на бъбреците. И така, патогенезата на хипертонията при захарен диабет.\nПри комбинация от хипертония и захарен диабет рискът от развитие на сърдечно-съдови усложнения (инфаркт на миокарда, инсулт и др.) Се увеличава 5-7 пъти.\nБез съмнение е необходимостта от агресивна антихипертензивна терапия в такива случаи. Ефективната антихипертензивна терапия предотвратява прогресията на бъбречната патология. Дори леко повишаване на кръвното налягане при пациенти с диабет увеличава риска от сърдечно-съдови нарушения с 35%. Националният комитет на САЩ за диагностика, профилактика и лечение на хипертония установи, че лечението на хипертония трябва да започне с кръвно налягане от 130/85 mm Hg. Изкуство. да забави развитието на диабетна нефропатия. При пациенти със системна атеросклероза, за да се предотвратят мозъчносъдови усложнения, кръвното налягане трябва да се понижава постепенно и внимателно.\nИзборът на антихипертензивни лекарства в комбинация с хипертония и диабет е труден, тъй като има много противопоказания за определени лекарства. И така, тиазидните диуретици имат диабетичен ефект, нарушават липидния метаболизъм и причиняват хипертриглицеридемия. Те трябва да бъдат изоставени. Циркулярните диуретици, напротив, имат положителен ефект върху бъбречната хемодинамика (фуроземид, урегит, буметанид). Те трябва да се използват и при двата типа диабет. От бета-блокерите (ВВ) се предпочитат кардиоселективните ВВ. BB не трябва да се използва за лабилен курс на захарен диабет (редуване на хипо- и хипергликемия).\nАлфа блокерите (празозин, доксазозин) се използват за лечение на хипертония в комбинация с диабет. Тези лекарства не нарушават липидния метаболизъм, намаляват атерогенността на кръвния серум и повишават чувствителността на тъканите към инсулин. Известно е, че калциевите антагонисти от късодействащата нифедипинова група засилват протеинурията, причиняват синдром на застой и имат аритмогенен ефект. При захарен диабет калциевите антагонисти от групите верапамил и дилтиазем проявяват защитни свойства. Те причиняват регресия на хипертрофиран миокард, намаляват протеинурията, стабилизират филтрационната функция на бъбреците..\nАСЕ инхибиторите (каптоприл, еналаприл, рамиприл, перидоприл и др.) Се използват най-широко и ефективно в комбинация с хипертония и захарен диабет. АСЕ инхибиторите имат не само силен хипотензивен ефект, но са едновременно протектори на сърцето, бъбреците и ретината. Нефропротективният ефект на лекарствата се проявява с намаляване на протеинурията, стабилизиране на бъбречната функция. АСЕ инхибиторите инхибират развитието на диабетна нефропатия, забавят прехода на препролиферативния етап към пролиферативния. Противопоказание за тяхната употреба е двустранна стеноза на бъбречната артерия, бременност, лактация.\nПри 30-60% от пациентите монотерапията не е в състояние да стабилизира кръвното налягане при 130/85 mm Hg. Изкуство. За постигане на тази цел се препоръчва комбинация от няколко антихипертензивни лекарства от различни групи. С комбинация от лекарства се засилва хипотензивният и защитен ефект на органите, намаляват се дозите им, а страничният ефект се неутрализира по-лесно. Следните са ефективни комбинации за лечение на хипертония в комбинация с диабет.\n1. АСЕ инхибитори + диуретик (renitec 10-20 mg / ден + фуроземид 20-40 mg / ден).\n2. АСЕ инхибитори + верапамил (каптоприл 50-100 mg / ден + верапамил 80-160 mg / ден).\n23 септември 2009 18:02\nЗахарен диабет тип 1: причини, симптоми и признаци, диагностично лечение\nДиабет тип 1 е заболяване, характеризиращо се с хронично повишаване на кръвната захар. Захарният диабет тип 1 се развива в резултат на недостатъчна секреция (секреция) на инсулин от панкреаса. Диабет тип 1 представлява 10% от всички случаи на диабет. Основните симптоми и признаци на захарен диабет тип 1 са: силна жажда, често и обилно уриниране, слабост, умора.\nДиагнозата на диабет тип 1 се основава на определяне на нивото на глюкоза и инсулин в кръвта.\nЛечението на диабет тип 1 включва: диета, дозирани упражнения, лечение с инсулин.\nРазвитие и причини за диабет тип 1.\nЗахарният диабет тип 1, като правило, се развива при млади хора, в чието тяло поради увреждане на панкреаса инсулинът не се произвежда. Една от основните причини за развитието на диабет тип 1 е вирусна инфекция. Прочетете повече за причините и механизма на развитие на диабет тип 1 в статията: Какво е диабет.\nОсновните симптоми и признаци на диабет тип 1 са:\nЧесто уриниране и / или увеличаване на количеството урина (повече от 2-3 литра на ден).\nОтслабване (до 15 кг на месец).\nЕдин от признаците на диабет може да се нарече появата на миризма на ацетон от устата. Понякога признак на заболяване става зрително увреждане.\nУсещане за тежест в краката, често виене на свят също могат да бъдат симптоми на диабет тип 1.\nНепреки признаци на диабет тип 1 са:\nДългосрочно лечение на инфекции.\nЕкспертният комитет на СЗО препоръчва тестване за диабет при следните категории граждани:\nВсички пациенти над 45 години (открит диабет тип 2).\nМлади пациенти, ако присъстват: затлъстяване; наследствена предразположеност при раждане на дете с тегло над 4,5 кг; хипертония и др.\nДиагнозата диабет тип 1 се основава на симптомите на заболяването и лабораторни изследвания. За диагностициране на диабет са необходими следните тестове:\nКръвен глюкозен тест за определяне на повишена глюкоза (вижте таблицата по-долу).\nОпределения на инсулин и С-пептид в кръвта.\nХипертонията и диабетът са сериозни заболявания, които водят до инвалидност и преждевременна смърт. Болестите действат системно, няколко органа са засегнати едновременно.\nКомбинацията от тези патологии значително увеличава вероятността от развитие на сериозни усложнения, като сърдечен удар, слепота, гангрена, инсулт и бъбречна дистрофия. Необходимо е да се контролира налягането при диабет и да се вземат навременни мерки за неговото коригиране. На пазара има съвременни лекарства, които ви позволяват да изберете правилния режим на лечение за всеки пациент.\nПри некомпенсиран диабет, постоянно наблюдаваните в кръвта високи концентрации на захар влияят неблагоприятно върху механизмите на адаптация на кръвоносните съдове. Неадекватната реакция на стрес, емоционален и физически, може да доведе до рязко повишаване на налягането. Освен това пациентът често има ортостатична хипотония, което усложнява диагнозата на артериалната хипертония.\nОртостатична хипотония - рязко понижение на налягането, провокирано от бърз преход от хоризонтално към вертикално състояние, което води до припадък и замаяност.\nУсловията за развитие на устойчиво високо кръвно налягане (кръвно налягане) при пациенти с диабет тип 1 и диабет тип 2 са различни.\nПровалите в бъбречната дейност, наблюдавани при инсулинозависим диабет, провокират артериална хипертония.\nНатрият започва да се натрупва в организма, ако бъбреците, отделителните органи не могат да се справят с тяхната функция. За да се намали концентрацията на натриеви соли, течност се „хвърля“ в кръвта; повишен натиск върху стените на кръвоносните съдове. Високата концентрация на глюкоза в кръвта „привлича“ допълнителна течност в съдовете.\nОколо 40% от пациентите с инсулинозависим диабет страдат от бъбречни усложнения. Колкото повече са засегнати бъбреците, толкова повече протеинови съединения се намират в урината, толкова по-големи са показанията на кръвното налягане.\nПроучвания, проведени от медицински специалисти, показват, че само 10% от пациентите с диабет тип 1 без усложнения в бъбрека са имали хипертония. В стадия на хронична бъбречна недостатъчност почти всички пациенти с диабет тип 1 имат високо кръвно налягане.\nПри пациенти с диабет тип 2 хипертонията обикновено предотвратява диабета. При този тип пациенти патологичният процес започва с развитието на инсулинова резистентност, често провокирана от затлъстяване. В кръвта има голямо количество инсулин и това принуждава кръвното налягане да се повишава:\nБъбречната функция се влошава, натрий и калций се задържат в клетките;\nСтените на кръвоносните съдове се сгъстяват, луменът им се стеснява и еластичността намалява.\nАдипозната тъкан, обикновено наблюдавана в излишък при пациенти с диабет тип 2, отделя специфични вещества, които повишават кръвното налягане..\nХиперинсулизмът (излишъкът на инсулин) се предизвиква от инсулинова резистентност, открита при пациенти със затлъстяване. Трудолюбивият панкреас се износва бързо, захарта расте, човек, страдащ от излишни мазнини, развива T2DM.\nДиабетиците имат неправилно функциониращи регулаторни системи, които провокират нарушения в нормалния ежедневен ход на кръвното налягане.\nПоказанията за повишаване на кръвното налягане през деня, сутрин и през нощта намаляват. Обикновено разликата в показанията варира от 10% до 20%.\nПри диабетици, страдащи от хипертония, кръвното налягане през нощта може да надвишава показанията през деня. Значителни скокове на налягането се забелязват и при тези пациенти, ако те рязко се изправят от легнало положение. Това състояние обикновено причинява дискомфорт и понякога води до припадък..\nТакива отклонения са прояви на диабетна невропатия. С това усложнение повишената концентрация на захар допринася за увреждане на нервната система. Дейността на регулаторните системи е нарушена и съдовете не са в състояние да реагират адекватно на натоварванията, пренасяни от тялото - да стесняват или разширяват.\nХипертонията и диабетът в съвкупност водят до развитието на опасни съдови нарушения, водещи до увреждане и смърт. За да се избегнат тежки последици, е необходим набор от терапевтични мерки, включително препоръки в такива области като:\nПри пациенти с диабет тип 2 първо е необходимо да се коригира диетата с цел борба със затлъстяването. Да го направя:\nПреминете към нискокалорични храни\nНамалете количеството консумирана храна;\nЧесто има, на малки порции;\nНе яжте вечер.\nПри затлъстяване нисковъглехидратната диета, често препоръчвана при диабет, ще помогне за коригиране на метаболизма. Диета с ниско съдържание на въглехидрати (NUD) е показана и за пациенти с диабет тип 1. При компенсиран диабет вероятността от развитие на бъбречни усложнения е намалена и рискът от хипертония при инсулинозависимите диабетици е намален.\nNUD е полезен само в началния етап на увреждане на бъбреците - микроалбуминурия. Когато нивата на захарта се нормализират, бъбреците се облекчават и те започват да функционират правилно. При по-напреднали стадии на бъбречно заболяване е необходимо да се консултирате с лекари относно използването на диета. Ако се установи бъбречна недостатъчност, NUD е забранен.\nПациентите с диабет, страдащи от хипертония, реагират на сол, снабдена с храна. Поради изключването на солеността от диетата и ограничаването на приема на сол, може да се наблюдава леко понижение на стойностите на кръвното налягане..\nДиабетиците с хипертония "живеят под дамоклавския меч" на развитието на заболявания на сърцето и кръвоносните съдове. Препоръчва се постоянно да поддържат кръвното налягане при 130/80.\nСега се преразглежда становището на лекарите относно "безобидната" стойност на кръвното налягане. Може да не е нужно да „понижавате“ високото кръвно налягане при диабет толкова радикално. Във всеки случай стойността на налягането, която е удобна за вас, трябва да бъде съгласувана с вашия лекар.\nОсновното условие за намаляване на налягането при диабетик е неговата постепенност. Рязък спад в налягането, който може да провокира развитието на инфаркт или инсулт, е неприемлив. Необходимо е да изберете препаратите и дозировката им, така че през първия месец налягането да намалее с 15% - 10% от първоначалната стойност. Когато пациентът се адаптира към постигнатото кръвно налягане, можете да продължите курса за „понижаване“ и преминаване към други лекарства или увеличаване на дозата\nТрудно е да се понижи високото кръвно налягане при диабет при някои категории пациенти:\nС усложнения върху сърцето и кръвоносните съдове;\nС разграждане на съдовете при възрастни хора.\nПравилно подбраната лекарствена терапия ще помогне на пациент с диабет да „съществува” нормално с хипертония.\nВ съвременната медицинска практика се използват няколко вида лекарства за коригиране на високо кръвно налягане при диабетици:\nДиуретици, които отърват тялото от излишната течност;\nБета-блокери, които неутрализират ефектите на адреналин и норадреналин;\nКалциеви антагонисти, предотвратяващи прекомерното натрупване на Са;\nАСЕ инхибитори, които предотвратяват образуването на ангиотензин -II;\nАнтагонисти на ангиотензин-II рецептори, неутрализиращи ефектите на ангиотензин-II.\nЗа да се засили ефектът, освен прием на основни лекарства, понякога се препоръчва да се вземат инхибитори на ренин и алфа-блокери.\nТези сравнително безопасни и разумно ефективни лекарства помагат за понижаване на кръвното налягане, като премахват излишната течност от тялото. Препоръчителни лекарства:\nМедикаментите с диуретичен ефект от групата на тиазидите, приети в правилно подбрани дози, не влияят на концентрацията на захар. Употребата им е показана при открита сърдечна недостатъчност..\nНе се препоръчва при бъбречна недостатъчност.\nПри високи дози увеличете холестерола, стимулирайте развитието на диабет.\nПетровите диуретици помагат за премахване на отока, те могат да се приемат с бъбречна недостатъчност. Тези лекарства не повишават холестерола и не стимулират развитието на диабет..\nУвеличете отделянето на калций с урината (опасно за възрастни хора).\nМного малък ефект върху кръвното налягане.\nБета блокерите неутрализират ефектите на адреналин и норепинефрин върху тялото. Под влияние на тези хормони кръвоносните съдове се свиват, концентрацията на захар се повишава, кръвното налягане се повишава.\nНа пазара има няколко лекарства от този клас. Избира се подходящ вариант, като се вземе предвид етапът на развитие на заболяването и свързаните с него усложнения. Показания за употреба - сърдечно-съдови заболявания в историята на пациента.\nПри диабет се препоръчват селективни бета-блокери с вазодилатиращ ефект..\nНеселективните бета блокери могат да предизвикат диабет.\nЛекарството „крие“ развиваща се хипогликемия.\nЗа нормална функция на клетките количеството на калций в него трябва да е постоянно. Прекомерното натрупване на този микроелемент нарушава съдовия тонус.\nПредписани в оптимални дози, калциевите антагонисти не влияят върху метаболизма. Те се препоръчват за по-възрастни пациенти с неинсулинозависим диабет. Често това лекарство се предписва на пациенти, страдащи от нефропатия..\nНе предписвайте на пациенти с коронарна болест на сърцето.\nЛекарства от този тип инхибират образуването на вазоконстриктор ангиотензин-II.\nПонижаването на кръвното налягане и липсата на кислород провокират образуването на ренин в бъбреците. Ренинът участва в процесите на конверсия, водещи до образуването на ангиотензин –II вещество в организма, което причинява постоянно и бързо повишаване на кръвното налягане..\nАСЕ инхибиторите са ефективни при нефропатия. Те не влияят на концентрацията на захар и са подходящи за страдащите от диабет тип 1 и диабет тип 2..\nТой е противопоказан за бременни жени и по време на кърмене (през този период се отбелязва повишена концентрация на калий);\nПротивопоказан при астма (може да предизвика суха кашлица).\nНякои изследователи отбелязват повишен риск от счупвания при хора, приемащи този вид лекарства..\nЛекарствата от този тип са сходни по показания с АСЕ инхибиторите. Те влияят положително върху сърдечната дейност, намалявайки хипертрофията на лявата камера на сърцето и се понасят добре от пациентите. Лекарствата от тази група не причиняват вредно влияние.\nСлед приема на лекарството ефектът от намаляването на налягането продължава един ден.\nТова лекарство се използва сравнително наскоро в медицинската практика. Последиците от използването му все още не са напълно проучени. Назначава се в комбинация с АСЕ инхибитори или блокери на ангиотензин-II рецептори, той нивелира инсулиновата резистентност, има благоприятен ефект върху холестерола, действа като протектор за сърцето и бъбреците.\nЛекарствата от този тип имат благоприятен ефект върху метаболизма, а холестеролът и триглицеридите се подобряват. Те намаляват инсулиновата резистентност, понижават нивата на захар, разширяват кръвоносните съдове. За лечение на артериална хипертония се предписва продължителна употреба на селективни алфа -1-блокери. Те не могат да се използват, ако се установи сърдечна недостатъчност.\nКогато приемате тези лекарства, може да изпитате:\nОттеглянето на лекарството причинява рязък скок на кръвното налягане нагоре.\nУпотребата му се препоръчва заедно с други лекарства за артериална хипертония в случай на хиперплазия на простатата (доброкачествена). Елиминира нощното уриниране и усещане за сърбеж и парене в пикочните пътища.\nПри диабетиците хипертонията може да се появи по няколко причини. Ако предписвате някое лекарство, е малко вероятно да можете ефективно да се справите с високото кръвно налягане..\nНа практика лекарите предписват редица лекарства, като комбинират лекарства от описаните по-горе групи лекарства. Правилно подбраните хапчета за налягане при захарен диабет могат да намалят дозата на активните вещества, въведени в организма, и да неутрализират негативните странични ефекти от тяхната употреба.\nРежимът на лечение, препоръчан от Асоциацията на ендокринолозите, предполага първоначалното предписване на лекарства от групата на инхибиторите на АСЕ или блокерите на рецепторите на ангиотензин. Изборът на тези лекарства се дължи на засилените им защитни свойства във връзка със сърцето и бъбреците. Ако наблюдаваният ефект не удовлетворява лекуващия лекар, прибягвайте до назначаването на диуретици. Изборът на диуретик се определя от степента на увреждане на бъбреците на пациента.\nДиабетът и хипертонията са взаимодействащи патологии. Успешното лечение на хипертония при захарен диабет е възможно само с участието на лекар, който подбира индивидуален режим на терапия за пациента. Невъзможно е ефективно да се лекува само една болест, необходим е набор от мерки за нормализиране на състоянието на пациента:\nПостоянен контрол на захарта;\nНамаляване на консумираното количество сол;\nОтслабване при затлъстяване;\nПостоянен контрол на налягането;\nЛекарствена терапия за поддържане на нормално кръвно налягане;\nЛекарствена терапия (ако е необходимо) за поддържане на нормална захар.\nЗатлъстял пациент може да понижи налягането с 10 мм. Hg. Чл., Загуба на 5%.\nПоказано е, че пациент с диабет с хипертония провежда ежедневно наблюдение на показанията на кръвното налягане. Въз основа на резултатите от изследването лекарят ще може правилно да избере дозата на лекарствата и да планира приемането им.\nСъвременните лекарства, използвани за артериална хипертония, могат не само да поддържат налягането при диабет „нормално“, но и да имат положителни странични ефекти за диабетици. Важно е да изберете правилното лекарство..\nЗахарният диабет и артериалната хипертония са две взаимосвързани патологии, които имат мощен взаимно засилващ се увреждащ ефект, насочен наведнъж към няколко целеви органи: сърце, бъбреци, мозъчни съдове, ретинални съдове. Основните причини за висока инвалидност и смъртност при пациенти със захарен диабет със съпътстваща артериална хипертония са: коронарна болест на сърцето, остър инфаркт на миокарда, мозъчносъдов инцидент, терминална бъбречна недостатъчност. Установено е, че повишеното диастолично кръвно налягане (ADD) за всеки 6 mmHg увеличава риска от развитие на коронарна болест на сърцето с 25%, а рискът от развитие на инсулт Н с 40%. Скоростта на настъпване на терминална бъбречна недостатъчност с неконтролирано кръвно налягане се увеличава 3-4 пъти. Ето защо е изключително важно ранното разпознаване и диагностициране както на захарен диабет, така и на присъединяване към артериална хипертония, за да се предпише навреме подходящо лечение и да се спре развитието на тежки съдови усложнения.\nАртериалната хипертония усложнява хода както на диабет тип 1, така и на диабет тип 2. При пациенти с диабет тип 1 основната причина за хипертония е диабетна нефропатия. Делът му е приблизително 80% сред всички други причини за повишено кръвно налягане. За разлика от диабет 2, в 70-80% от случаите, се открива есенциална хипертония, която предхожда развитието на самия диабет и едва 30% от пациентите развиват артериална хипертония поради увреждане на бъбреците.\nЛечението на артериалната хипертония (AH) е насочено не само към понижаване на кръвното налягане (BP), но и към коригиране на рискови фактори като тютюнопушене, хиперхолестеролемия и диабет\nКомбинацията от захарен диабет и нелекуваната артериална хипертония е най-неблагоприятният фактор за развитието на коронарна болест на сърцето, инсулт, сърдечна и бъбречна недостатъчност. Приблизително половината от пациентите с диабет имат артериална хипертония..\nЗахарта е основният източник на енергия, „гориво” за тялото. Кръвта съдържа захар под формата на глюкоза. Кръвта носи глюкоза до всички части на тялото, особено до мускулите и мозъка, които глюкозата доставя енергия.\nИнсулинът е вещество, което помага на глюкозата да влезе в клетката за осъществяване на жизненоважния процес. Диабетът се нарича "захарна болест", тъй като с това заболяване тялото не е в състояние да поддържа нормално ниво на глюкоза в кръвта. Причината за диабет тип II е недостатъчното производство на инсулин или ниската чувствителност на клетките към инсулин.\nПървоначалните прояви на заболяването са жажда, сухота в устата, бързо уриниране, сърбеж на кожата, слабост. В тази ситуация се нуждаете от тест за кръвна захар.\nКакви са рисковите фактори за диабет тип 2??\nНаследственост. Хората с диабет в семейството са по-склонни да развият диабет..\nПреяждане и наднормено тегло. Преяждането, особено излишъкът от въглехидрати в храната и затлъстяването е не само рисков фактор за диабет, но и влошава хода на това заболяване.\nАртериална хипертония. Комбинацията от хипертония и диабет увеличава риска от коронарна болест на сърцето, инсулт, бъбречна недостатъчност 2-3 пъти. Проучванията показват, че лечението на хипертония може значително да намали този риск..\nВъзраст. Тип диабет често се нарича диабет в напреднала възраст. На 60-годишна възраст всеки 12-ти човек има диабет.\nХората с диабет имат повишен риск от развитие на хипертония??\nЗахарният диабет води до съдово увреждане (артерии от голям и малък калибър), което допълнително допринася за развитието или влошаването на хода на артериалната хипертония. Диабетът допринася за развитието на атеросклероза. Една от причините за високо кръвно налягане при пациенти с диабет е бъбречната патология..\nПри половината от пациентите с диабет обаче хипертонията вече е била налице по време на откриване на висока кръвна захар. Можете да предотвратите развитието на хипертония при диабет, ако следвате препоръките за здравословен начин на живот. Ако имате диабет, много е важно редовно да измервате кръвното си налягане и да следвате инструкциите на лекаря относно диетата и лечението..\nКакво е целевото кръвно налягане при диабет?\nЦелевото кръвно налягане е оптималното ниво на кръвното налягане, постигането на което може значително да намали риска от развитие на сърдечно-съдови усложнения. При комбинация от захарен диабет и хипертония целевото ниво на кръвно налягане е по-малко от 130/85 mm Hg.\nКакви са критериите за риск за развитие на бъбречна патология с комбинация от диабет и хипертония?\nАко при изследванията на урината ви се открие дори малко количество протеин, имате висок риск от развитие на бъбречна патология. Има много методи за изследване на бъбречната функция. Най-простият и най-разпространен е определянето на креатинина в кръвта. Важни тестове на редовното наблюдение са определянето на глюкозата и протеините в кръвта и урината. Ако тези тестове са нормални, има специален тест за откриване на малко количество протеин в урината - микроалбуминурия - първоначално бъбречно увреждане.\nКакви са нелекарствените лечения за диабет?\nПромените в начина на живот ще ви помогнат не само да контролирате кръвното налягане, но и да поддържате нормално ниво на кръвна захар. Тези промени включват: стриктно спазване на диетичните препоръки, намаляване на наднорменото тегло, редовна физическа активност, намаляване на количеството консумиран алкохол, отказване от тютюнопушенето.\nКакви антихипертензивни лекарства се предпочитат с комбинация от хипертония и диабет ?\nНякои антихипертензивни лекарства могат да повлияят неблагоприятно на въглехидратния метаболизъм, така че подборът на лекарства се извършва индивидуално от Вашия лекар. В тази ситуация предпочитание се дава на група селективни имидазолинови рецепторни агонисти (например Physiotens) и антагонисти на AT рецептори, които блокират действието на ангиотензин (мощен съдов констриктор).\nЗа профилактика и лечение на хипертония и диабет тип 2 у дома използвайте пулсиращ лазер на китката и носа MED-MAG.\nЗахарният диабет (ДМ), както е дефиниран от И. И. Дедов, е системно хетерогенно заболяване, причинено от абсолютна (тип 1) или относителна (тип 2) инсулинова недостатъчност, която първо причинява нарушение на въглехидратния метаболизъм, а след това всички видове метаболизъм вещества, което в крайна сметка води до поражението на всички функционални системи на организма (1998).\nПрез последните години диабетът е признат за световна неинфекциозна патология. Всяко десетилетие броят на хората с диабет почти се удвоява. Според Световната здравна организация (СЗО) през 1994 г. броят на пациентите с диабет е бил около 110 милиона, през 2000 г. - около 170 милиона, през 2008 г. - 220 милиона, и се смята, че до 2035 г. този брой ще надхвърли 300 милиона души. В Руската федерация според Държавния регистър през 2008 г. са регистрирани около 3 милиона пациенти с диабет тип 2.\nВ хода на заболяването могат да се появят както остри, така и късни съдови усложнения. Честотата на острите усложнения, които включват хипогликемична и хипергликемична кома, намалява значително през последните години поради подобрената грижа за диабет. Смъртността на пациентите от такива усложнения не надвишава 3%. Увеличаването на продължителността на живота на пациенти с диабет изтъкна проблема с късните съдови усложнения, които представляват заплаха за ранна инвалидност, влошава качеството на живот на пациентите и намалява продължителността му. Съдовите усложнения определят статистиката на заболеваемостта и смъртността при диабет. Патологичните промени в съдовата стена нарушават проводните и затихващи функции на кръвоносните съдове.\nДМ и артериалната хипертония (AH) са две взаимосвързани патологии, които имат мощен взаимно подсилващ вреден ефект, насочен наведнъж към няколко целеви органи: сърце, бъбреци, съдове на мозъка и ретината.\nПриблизително 90% от популацията на пациенти с диабет имат диабет тип 2 (неинсулинозависим), повече от 80% от пациентите с диабет тип 2 страдат от хипертония. Комбинацията от диабет и хипертония води до ранна инвалидност и смърт на пациентите. Хипертонията усложнява хода както на диабет тип 1, така и на диабет тип 2. Корекцията на кръвното налягане (ВР) е приоритет при лечението на диабет.\nПричини за артериална хипертония при диабет\nМеханизмите на развитие на хипертония при диабет тип 1 и тип 2 са различни.\nПри диабет тип 1 хипертонията е следствие на диабетна нефропатия - 90% сред всички други причини за повишено налягане. Диабетна нефропатия (DN) е колективно понятие, което съчетава различни морфологични варианти на увреждане на бъбреците при диабет, включително бъбречна артериосклероза, инфекция на пикочните пътища, пиелонефрит, папиларна некроза, атеросклеротична нефроангиосклероза и др. Няма единна класификация. Микроалбуминурията (ранен стадий на ДН) се открива при пациенти с диабет тип 1 с продължителност на заболяването под 5 години (според проучванията на EURODIAB), а повишаване на кръвното налягане обикновено се наблюдава 10-15 години след дебюта на диабета.\nПроцесът на развитие на DN може да бъде представен под формата на взаимодействие между задействащата причина, прогресиращите фактори и прогресиращите „медиатори“.\nЗадействащият фактор е хипергликемия. Това състояние има вредно въздействие върху микроваскулатурата, включително гломерулните съдове. При условията на хипергликемия се активират редица биохимични процеси: неензимно гликозилиране на протеини, в резултат на което конфигурациите на протеините от мембраната на капилярната база (BMC) на гломерула и мезангиума се нарушават, настъпва загубата на заряд и селективността на размера на BMC; нарушава се полиолният път на глюкозния метаболизъм - превръщането на глюкозата в сорбитол с участието на ензима алдоза редуктаза. Този процес се осъществява главно в онези тъкани, които не изискват присъствието на инсулин за проникване на глюкоза в клетките (нервни влакна, леща, съдов ендотел и бъбречни гломерулни клетки). В резултат на това сорбитолът се натрупва в тези тъкани и резервите на вътреклетъчния миоинозитол се изчерпват, което води до нарушаване на вътреклетъчната осморегулация, тъканен оток и развитие на микросъдови усложнения. Също така, тези процеси включват директна глюкозна токсичност, свързана с активирането на ензима протеин киназа С, което води до увеличаване на пропускливостта на съдовата стена, ускоряване на процесите на тъканна склероза и нарушаване на интраорганната хемодинамика.\nХиперлипидемията е друг отключващ фактор: при диабет тип 1 и диабет тип 2 най-характерните нарушения на липидния метаболизъм са натрупването в кръвния серум на атерогенен холестерол с липопротеини с ниска плътност (LDL) и много ниска плътност (VLDL) и триглицериди. Доказано е, че дислипидемията има нефротоксичен ефект. Хиперлипидемията причинява увреждане на ендотела на капилярите, увреждане на мембраната на гломерулната база, пролиферация на мезангия, което води до гломерулосклероза и, като следствие, протеинурия.\nРезултатът от тези фактори е прогресирането на ендотелната дисфункция. В този случай, бионаличността на азотен оксид е нарушена поради намаляване на неговото образуване и нарастване на унищожаване, намаляване на плътността на мускарин-подобни рецептори, активирането на който води до синтезата на NO, увеличаване на активността на ангиотензин-конвертиращия ензим на повърхността на ендотелните клетки, катализира превръщането на ангиотензин I до ангиотензин II, а също и за производството ендотел I и други вазоконстрикторни вещества. Увеличаването на образуването на ангиотензин II води до спазъм на еферентните артериоли и увеличаване на съотношението на диаметъра на въвеждащите и изходящите артериоли до 3-4: 1 (обикновено този показател е 2: 1) и в резултат на това се развива вътрекубична хипертония. Ефектите на ангиотензин II включват също стимулиране на стесняване на мезангиалните клетки, в резултат на което скоростта на гломерулната филтрация намалява, пропускливостта на мембраната на гломерулната база се увеличава и това от своя страна първо причинява микроалбуминурия (МАУ) при пациенти с диабет и след това изразена протеинурия. Протеинът се отлага в мезангията и интерстициалната тъкан на бъбреците, активират се фактори на растеж, пролиферация и хипертрофия на мезангиума, възниква свръхпроизводство на основното вещество на основата на мембраната, което води до склероза и фиброза на бъбречната тъкан.\nАнгиотензин II е веществото, което играе ключова роля за прогресирането както на бъбречната недостатъчност, така и на хипертонията при диабет тип 1. Установено е, че локалната бъбречна концентрация на ангиотензин II е хиляди пъти по-висока от плазменото му съдържание. Механизмите на патогенното действие на ангиотензин II се причиняват не само от мощния му вазоконстриктор, но и от пролиферативно, прооксидантно и протромбогенно действие. Високата активност на бъбречния ангиотензин II причинява развитието на вътречерепна хипертония, допринася за склероза и фиброза на бъбречната тъкан. В същото време ангиотензин II има вредно въздействие върху други тъкани, в които активността му е висока (сърце, съдов ендотел), поддържа високо кръвно налягане, причинявайки процеси на ремоделиране на сърдечния мускул и прогресията на атеросклерозата. Развитието на артериосклерозата и атеросклерозата също се насърчава от възпаление, повишен калциево-фосфорен продукт и оксидативен стрес..\nПри диабет тип 2 развитието на хипертония в 50–70% от случаите предхожда нарушение на въглехидратния метаболизъм. Тези пациенти отдавна са наблюдавани с диагноза есенциална хипертония или хипертония. По правило те са с наднормено тегло, нарушен липиден метаболизъм, по-късно те показват признаци на нарушена толерантност към въглехидрати (хипергликемия в отговор на глюкозно натоварване), които след това се превръщат в подробна картина на диабет тип 2 при 40% от пациентите. През 1988 г. Г. Рийвън предположи, че развитието на всички тези нарушения (хипертония, дислипидемия, затлъстяване, нарушена поносимост към въглехидрати) се основава на единен патогенетичен механизъм - нечувствителността на периферните тъкани (мускулни, мастни, ендотелни клетки) към действието на инсулина (т.нар. инсулинова резистентност). Този симптомен комплекс се нарича "синдром на инсулинова резистентност", "метаболитен синдром" или "синдром X". Инсулиновата резистентност води до развитие на компенсаторна хиперинсулинемия, която може да поддържа нормалния въглехидратен метаболизъм за дълго време. Хиперинсулинемията от своя страна задейства каскада от патологични механизми, водещи до развитие на хипертония, дислипидемия и затлъстяване. Връзката между хиперинсулинемия и хипертония е толкова силна, че ако пациентът има висока плазмена концентрация на инсулин, той скоро може да предскаже развитието на хипертония.\n- инсулинът повишава активността на симпатоадреналната система;\n- инсулинът като митогенен фактор засилва пролиферацията на съдовите гладко мускулни клетки, което стеснява лумена им;\n- инсулинът блокира активността на Na-K-ATPase и Ca-Mg-ATPase, като по този начин увеличава вътреклетъчното съдържание на Na + и Ca ++ и повишава чувствителността на кръвоносните съдове към ефектите на вазоконстрикторите.\nПо този начин хипертонията при диабет тип 2 е част от общия симптомен комплекс, който се основава на инсулиновата резистентност.\nКакво причинява развитието на самата инсулинова резистентност остава неясно. Резултатите от изследванията от края на 90-те години предполагат, че развитието на периферна инсулинова резистентност се основава на хиперактивността на ренин-ангиотензиновата система. Във високи концентрации ангиотензин II се конкурира с инсулин на нивото на инсулиновите рецепторни субстрати (IRS 1 и 2), като по този начин блокира пост-рецепторната сигнализация от инсулин на клетъчно ниво. От друга страна, съществуващата инсулинова резистентност и хиперинсулинемия активират ангиотензин II АТ1 рецептори, което води до реализиране на механизми за развитие на хипертония, хронични бъбречни заболявания и атеросклероза.\nЗа профилактика и лечение на хипертония и диабет тип 2 у дома, използвайте лазерът за китката и носа пулс MED-MAG.\nЛипса на нощно понижение на кръвното налягане\nЕжедневното наблюдение на кръвното налягане при здрави хора разкрива колебания в стойностите на кръвното налягане през различни периоди на деня. Максималното ниво на кръвното налягане се наблюдава през деня, а минималното - по време на сън. Разликата между дневното и нощното кръвно налягане трябва да бъде най-малко 10%. Ежедневните колебания на кръвното налягане зависят от активността на симпатиковата и парасимпатиковата нервна система. В някои случаи обаче нормалният дневен ритъм на колебанията на кръвното налягане може да бъде нарушен, което води до необосновано високи стойности на кръвното налягане през нощта. Ако при пациенти с хипертония нормалният ритъм на колебания в кръвното налягане остава, тогава тези пациенти се класифицират като „потапящи“. Онези пациенти, които нямат понижение на кръвното налягане по време на нощен сън, се класифицират като не-потапящи.\nИзследването на пациенти с диабет с хипертония показа, че повечето от тях принадлежат към категорията на непредпазливите, тоест нямат нормално физиологично понижение на нивата на кръвното налягане през нощта. Очевидно тези нарушения са причинени от увреждане на вегетативната нервна система (автономна полиневропатия), която е загубила способността да регулира съдовия тонус.\nТова е често усложнение, наблюдавано при пациенти с диабет, значително усложнява диагнозата и лечението на хипертонията. При това състояние се определя високо ниво на кръвното налягане в легнало положение и рязкото му понижение, когато пациентът преминава в седнало или изправено положение.\nОртостатичните промени в кръвното налягане (както и изкривяване на дневния ритъм на кръвното налягане) са свързани с усложнение, характерно за диабета - автономна полиневропатия, в резултат на което се нарушава инервацията на кръвоносните съдове и поддържането на техния тонус. Ортостатичната хипотония може да се подозира чрез типични оплаквания на пациента от световъртеж и потъмняване в очите с рязко издигане от леглото. За да не пропуснете развитието на това усложнение и да изберете правилната антихипертензивна терапия, нивото на кръвното налягане при пациенти с диабет трябва винаги да се измерва в две позиции - легнало и седнало.\nХипертония върху бял халат\nВ някои случаи пациентите имат повишение на кръвното налягане само в присъствието на лекар или медицински персонал, който прави измерването. Освен това в спокойна домашна среда нивото на кръвното налягане не надхвърля нормалните стойности. В тези случаи те говорят за така наречената хипертония върху бяла козина, която се развива най-често при хора с лабилна нервна система. Често такива емоционални колебания в кръвното налягане водят до хипердиагностика на хипертонията и необосновано прилагане на антихипертензивна терапия, докато леката седативна терапия може да се окаже най-ефективна. Методът на амбулаторен 24-часов мониторинг на кръвното налягане помага за диагностициране на хипертония върху бяла козина.\nНеобходимостта от агресивно антихипертензивно лечение при пациенти със захарен диабет е несъмнено. Захарният диабет, който е заболяване със сложна комбинация от метаболитни нарушения и множествена патология на органите, поставя редица въпроси за лекарите:\n- На какво ниво на кръвното налягане е необходимо да започнете лечението?\n- До какво ниво е безопасно да се намали систолното и диастолното кръвно налягане??\n- Кои лекарства за предпочитане се предписват за захарен диабет, като се има предвид системният характер на заболяването?\n- Какви комбинации от лекарства са приемливи при лечението на артериална хипертония при диабет?\nПрез 1997 г. на VI заседание на Съвместния комитет на САЩ за диагностика, профилактика и лечение на артериална хипертония се установява, че за пациентите с диабет критичното ниво на кръвно налягане за всички възрастови групи, над които трябва да се започне лечение, е систолно кръвно налягане> 130 mmHg. и кръвно налягане> 85 mmHg Дори лек излишък от тези стойности при пациенти с диабет увеличава риска от сърдечно-съдови катаранстрофи с 35%. В същото време беше доказано, че стабилизирането на кръвното налягане на това ниво и по-долу има истински органозащитен ефект.\nДо какво ниво е безопасно да се намали диастолното кръвно налягане??\nСъвсем наскоро през 1997 г. бе завършено още по-голямо разследване, чиято цел беше да се определи какво ниво на кръвното налягане (\nЗахарният диабет е сериозна патология, която е придружена от липса на инсулин и нарушение на метаболитните процеси в организма. Става причина за множество усложнения. При високата захар състоянието на кръвоносните съдове се влошава, кръвта става по-гъста и по-вискозна. Всичко това води до проблеми с кръвното налягане. Около 60% от диабетиците страдат от високо кръвно налягане. Как се проявява това и какво да правя с тази диагноза?\nВ допълнение към протеина, натрият се отделя слабо. С повишаване на нивото му, течността се натрупва в кръвта. В резултат на това обемът на циркулиращата кръв се увеличава. Същата картина се наблюдава при повишена концентрация на глюкоза. Тялото се опитва да компенсира дисфункцията на бъбреците, поради което повишава кръвното налягане..\nПоради атеросклерозата луменът на кръвоносните съдове се стеснява. Този аспект причинява и развитието на хипертония. В същото време диабетикът разкрива коремно затлъстяване (в областта на кръста). Адипозната тъкан освобождава вещества, които при освобождаване в кръвта повишават налягането.\nДопълнителните провокиращи фактори за развитието на хипертония включват:\nХипертонията при диабет се открива случайно по време на рутинен преглед. Налягането нараства под влияние на няколко фактора. Следователно, не винаги е лесно да се установи продължителността и тежестта на заболяването, степента на неговия ефект върху организма.\nПри високо кръвно налягане при диабет се препоръчва да се спазва диета с ниско съдържание на въглехидрати, но само след консултация с Вашия лекар.\nДиуретици. Често хипертонията при диабетици се появява поради увеличения обем на циркулиращата кръв. Диуретиците премахват този проблем.\nБлокатори на рецептори на ангиотензин-II. Ако диабетикът има суха кашлица от АСЕ-инхибитор, тези лекарства се предписват за елиминиране на бъбречни проблеми и високо кръвно налягане. За разлика от АСЕ инхибиторите, те по-добре намаляват хипертрофията на лявата камера.\nАлфа блокери. За продължителна терапия на повишено кръвно налягане се използват селективни алфа-1-блокери. Тази група включва празозин, теразозин и доксазозин. При захарен диабет алфа-адренергичните блокери имат благоприятен ефект върху метаболизма. Те повишават чувствителността на тъканите към хормона, понижават нивата на кръвната глюкоза, подобряват триглицеридите и холестерола. Противопоказания: сърдечна недостатъчност, автономна невропатия. Странични ефекти: ортостатична хипотония, припадък, синдром на отнемане, подуване на краката, персистираща тахикардия.\nОсновното правило за предотвратяване на усложнения при диабет е постоянно наблюдение на нивата на кръвната захар. Повишената захар се отразява негативно на състоянието на кръвоносните съдове. Това е, което води до нарушаване на кръвното налягане. Диета с минимално количество въглехидрати, упражнения и лекарства ще помогнат да се избегнат проблеми..