„Неочакваният подарък” и национална награда за Коледа - 27 December 2012 - II СУ "Проф. Никола Маринов"\nНачало » 2012 » Декември » 27 » „Неочакваният подарък” и национална награда за Коледа\n„Неочакваният подарък” и национална награда за Коледа\nДесислава Борисова Георгиева от VІ б клас на ІІ СОУ „Проф. Никола Маринов” гр. Търговище спечели със свой разказ ІІІ място в Националния конкурс „От Коледа до Васильовден”, раздел „Литература”. Организатори на надпреварата са Министерството на образованието, младежта и науката и Националния дворец на децата. Целта е да се стимулира фантазията на участниците и те да изразят своята представа за щастието. Конкурсът е включен в Националния календар за извънучилищни дейности на МОМН за уч. 2012/13 година.\n- На мене ще ми купят за Коледа айфон!\n- А моят татко ще си дойде от Германия и ще ми донесе лаптоп!\n„А на мене..., а на мене..., а на мене...” – тези думи на момичетата останаха в съзнанието на Ани. Сега, когато се прибираше сама от училище, тя мислеше за своите приятелки и за техните желания. Наближаваше Коледа. И те, като всички деца, очакваха скъпи подаръци.\nАни не забелязваше празничната украса по улиците и витрините на магазините. Не я радваха нито разноцветните светлини, нито шарените гирлянди по фасадите на сградите. Тя беше тъжна. Мислеше си как във всички домове ще грейне коледната елха, ще грейнат и веселите детски лица, ще се съберат млади и стари, където и да са били. На този ден всеки, дори да е на другия край на света, трябва да долети и да бъде с близките си. Така ще долетят щастието и надеждите за по-добро.\nДетето вървеше, приведено под тежката ученическа раница, забило поглед в земята. С болка си спомни какво се случи преди няколко месеца – бащата на Ани беше пожарникар. Една вечер, когато с мама го чакаха за вечеря, дойдоха чичо Иво и чичо Петър, колеги на татко й. Те държаха фуражките си в ръце, лицата им бяха опушени, а дрехите – обгорени. Ани знаеше, че професията на баща й е трудна, но благородна, защото помага на много хора. И тя се гордееше с него. Често татко й се връщаше много изморен от поредното тежко дежурство. Този път той не се спасил от огнения ад, в който попаднали. Колегите му казаха, че баща й е загинал в пламъците, когато гасили страшния пожар в един дом за стари хора. Там имало около 30 възрастни мъже и жени, някои от които неподвижни. Пожарникарите успели да спасят всички, но баща й загинал.\nЗамислена, Ани не усети кога бе стигнала до зоомагазина, пред който често се спираше. Всеки ден на път към училище тя минаваше край него. Сутрин бързаше, но на връщане се застояваше дълго пред витрината. Често влизаше вътре. Смееше се на упоритите опити на папагала да каже „Добър ден!” Искаше й се да погали пухкавите зайчета. Но най-дълго гледаше кученцата, които често сменяха в клетките. Старите намираха свои стопани, които ги купуваха, и в магазина докарваха нови. Как завиждаше Ани на купувачите! Как мечтаеше един ден и тя да си тръгне от магазина, прегърнала едно от тях. Майка й беше против – нужни били много разходки за кученцето, съседите щели да бъдат недоволни от лаенето му, трябвало да се чисти и какво ли още не. Татко й не обещаваше, но и не отказваше категорично. И Ани все се надяваше, че мечтата й ще се сбъдне! Но, уви, татко й вече го нямаше...\nКогато влезе вкъщи, още от коридора Ани чу оживен разговор. Разпозна гласа на майка си, която оживено говореше с някакви непознати хора. Това беше нещо необичайно за техния дом, в който от месеци тишината и тъгата бяха постоянни гостенки. Сега имаха истински гости. Момиченцето се зарадва и се учуди – кой ли е дошъл?\n- Ани, влизай бързо да видиш кой те чака! – от дълго време момиченцето не беше чувало майка си толкова радостна.\nВ хола на дивана седяха две непознати стари жени, които гледаха с очакване детето. Очите им излъчваха топлина. Ани ги виждаше за първи път, но ги почувства много близки. Тогава нещо между двете старици се размърда и Ани с радостен вик се спусна към тях – кученце!\n- Това е нашият коледен подарък за тебе, мило дете! – каза едната от тях.\n- За мене? – Ани погледна въпросително майка си.\n- Ние сме от дома за стари хора, в който пред няколко месеца избухна пожар и татко ти загина в пламъците му. Научихме за мечтата ти да имаш кученце и решихме да я осъществим. Това е нашият подарък за тебе.\nАни гушна кученцето и го притисна към себе си. То радостно заскимтя. Беше чисто бяло и пухкаво, като коледния сняг навън. Приличаше на плюшена детска играчка. Такова красиво кученце тя не бе виждала дори и в зоомагазина. То беше вече нейното!\nОт кухнята се носеше ароматът на коледните курабии, които майка й печеше за гостите.\n- Опитайте ги, това са най-вкусните сладки на света! – щастлива, Ани подаде курабиите на старите жени.\nТя държеше подноса с една ръка, защото с другата прегръщаше кученцето, на което веднага измисли име – Сузи. А то лакомо протягаше муцунка към курабийката. Детето отхапа от нея и даде останалото на Сузи.\nНа следващата сутрин Ани се събуди по необичаен начин – усети едно мокро езиче на лицето си. Още сънена, тя напипа нещо пухкаво до себе си – това беше Сузи. Отвори очи и погледна през прозореца. Видя, че пухкав бял сняг беше покрил всичко. Днес беше Рождество Христово! През очите на Ани светът вече беше по-красив. Душата й вече не беше самотна. Двете със Сузи започнаха да украсяват елхата, на върха на която грейна една голяма звезда, напомняща за Витлеемската звезда, възвестила на света, че в тихата бяла нощ се е родил Спасителят.\nВече Ани си имаше другарче, с което щеше да дели всичко – радост, и тъга, и сладките... Вече си имаше неповторим коледен подарък, по-скъп от всеки айфон или лаптоп! Вече вярваше и знаеше, че на Коледа стават чудеса!\nКатегории: Конкурси | Views: 599 | Добавено от: MRebi | Тагове: конкурси, Коледа, Награди | Rating: 4.7/3


Феерия от цветове и коктейл от емоции - Бразилия и Аржентина - ноември 2020\nФеерия от цветове и коктейл от емоции - Бразилия и Аржентина - ноември 2020\nФеерия от цветове и коктейл от емоции\nБуенос Айрес, водопадите Игуасу, Рио де Жанейро\nМаршрут: София - Буенос Айрес - Игуасу - Рио де Жанейро - София\nДати: 02.11.2020 – 13.11.2020г.\nКаним ви на едно вълнуващо Южно – Американско пътешествие, изпълнено с пламенно танго и вино, самба, горещи моменти и запечатващи се гледки.\nАржентина е музика, вино, горещи танци, гаучоси, пламенни моменти и запечатващи се гледки.\nБуенос Айрес е известен още като градът, където се е зародило Аржентинското танго – една от световните туристически дестинации, привличащи милиони туристи всяка година. Столицата на Аржентина е разположена в североизточната част на страната, на западния бряг на р.Ла Плата при нейното вливане в Атлантическия Океан. Това е най-големият град в страната, с население от почти 2.9 милиона души. А като градска агломерация, броят на жителите надхвърля 15.6 милиона, правейки я втората по-големина на континента. Буенос Айрес е интересен със своята култура, история и архитектура. Всеизвестен факт е, че много от сградите са построени в европейски стил. Една от основните туристически забележителности в града е главният площад Plaza de Mayo, където се намира президентският дворец Casa Rosada. Обелискът на свободата, църквата Сан Игнасио, ботаническата и зоологическа градина, както и множеството квартали с тесни улички също са сред интересните обекти в града. Районът La Boca е известен с цветните си сгради - това е и мястото, където повечето имигранти от Италия и Испания са се установили след пристигането си в града. Интересен факт е, че булевардът 9-ти юли в Буенос Айрес е един от най-широките в света, побиращ общо 18 пътни ленти.\nБразилия е колкото голяма, толкова и невероятна. Тя е най-голямата страна в Южна Америка и заслужава цялото време и внимание, което можете да отделите. Има прекрасни хора, превъзходни плажове, най-голямата тропическа гора в света, невероятна дива природа, красиви градове, самба, футбол и много, много повече. Пътуването ви до Бразилия не може да бъде без най-известният град на страната – Рио де Жанейро. Може да е изкушаващо да останете в Рио завинаги, тъй като има толкова много вкус и чар в колоритните му квартали и улици. Може да е веднага, може и след няколко дни, но градът със сигурност „ще влезе под кожата ви“ и ще поискате да заживеете като кариока. Ще почувствате, че „няма нужда да се притеснявате за нищо“ и ще бъдете в eуфорията на малките неща, които са великите радости на живота.\nДЕН 1: София - Париж - Буенос Айрес\nДЕН 2: Буенос Айрес - Ла Бока, площад Майо, Обелиска, Ла Бомбонера\nЗакуска. Ще обиколим аржентинската столица Буенос Айрес с местен екскурзовод. Квартала Ла Бока /La Boca/, основан от италианските емигранти, прочут с типичните цветни старинни къщи, прекрасни улички с множество заведения и музика. Ще наминем и до улица Caminito, известна като родното място на тангото. Ще продължим със стоп за снимки пред стадиона на един от най-известните местни футболни отбори „Бока Хуниорс” – Естадио Алберто Х. Армандо. Другото име на стадиона е „Ла Бомбонера”. Тук е тренирал и самият Диего Марадона. Следва посещение на центъра на града с Площад Майо /Plaza de Mayo/, където се намират сградата на Президентството, наричана Розовата къща, модерната сграда на най-голямата Катедрала в страната и една от малкото запазени сгради от 18 в., известна с името Кабилдо, изпълнявала някога функциите на кметство на града. Ще минем и по булевард Майо/Avenida de Mayo/, където се помещава Сената /Парламента на Аржентина/, известното кафене Тортони, с автентичен интериор, запазен от средата на 19в. Обиколката продължава към Булевард 9 юли /Avenida 9 de julio/, който е и най-широкият булевард в света с известния Обелиск – символ на града. Разходката продължава по популярната пешеходна улица Флорида, една от най-атрактивните в аржентинската столица. Нощувка.\nДЕН 3: Буенос Айрес - Риколета, Палермо, Тигре\nЗакуска. Днес продължаваме опознаването на Буенос Айрес с обиколка на северната част на града.\nЩе започнем обиколката с фото пауза на мястото, където се намира Цветето от метал (Floralis Genéric), в близост до Юридическия факултет. Цветето е проектирано да се отваря сутрин с изгрева на слънцето и да се затваря вечер, когато то залезе. Това го прави уникално и е един от символите на града. Преминаване покрай Изложбения център и Националния музей за изящни изкуства. Следва спирка в eдин от най-престижните квартали - Риколета, изграден във френски стил, където се намират множество музеи. Посещение на историческото гробище на Риколета - музей на открито, в който са намерили вечен покой известни личности като Евита Перон, аржентински президент, местни артисти и художници, нобелови лауреати и дори дъщерята на Наполеон. Ще продължим обиколката с преминаване през квартал Палермо, със скъпите аристократични домове с изглед към Градините на Палермо, на чиято територия се намират градините Ел Роседал, ботаническа градина, планетариум, зоопарк, хиподрум, Паметникът на Великата харта на свободите и четирите аржентински региона – монумент, посветен на аржентинската независимост, както и местното голф игрище. Обиколката завършва с посещение на една от най-красивите и уникални сгради в столицата - книжарницата Еl Ateneo Grand Splendid, построена през далечната 1919 г.\nИли по желание, разходка с корабче по р.Тигре и делтата на р.Парана с екскурзовод на английски и испански език /срещу допълнително заплащане/. Тръгване с автобус от хотела по един от главните булеварди Libertador Avenue, в посока северните елегантни квартали Vicente Lopez и Olivos, където се намира резиденцията на аржентинския президент, покрай San Isidro, с едноименната неоготическа катедрала, както и квартал San Fernando. Градчето Тигре е разположено на едноименната река, част от делтата на река Парана и е едно от любимите места за почивка за местните жители, с многобройни островчета, канали и ръкави, притоци на голямата река Парана. Ще пътуваме и по реките Lujan, Sarmiento, Tigre и San Antonio. Вечерта по желание вечеря с Танго шоу в La Ventana. Нощувка.\nДЕН 4: Буенос Айрес - Уругвай\nЗакуска. Пътуване до Уругвай – Монтевидео или Колония де Сакраменто.\n• Монтевидео – По желание целодневна екскурзия до столицата на Уругвай - град Монтевидео. Рано сутринта, в 06:00ч., трансфер до пристанището и отплаване към Монтевидео. Пътуване с хидрофойл с продължителност около 2:15 часа. Пристигане преди обяд в уругвайската столица. Обзорна екскурзия с посещение на старата част на града, централния площад Plaza Matriz, фонтана, Катедралата, старата сграда на кметството Cabildo, клуба Уругвай, театър Солис, площада на Независимостта с паметника на националния герой Хосе Г. Артигас, Цитаделата, отличаващият се с архитектурата си Palacio Salvo. Обиколката ще продължи по Булевард 18 юли, където се намират повечето магазини, както и Законодателната палата. Ще посетим жилищния квартал Del Prado, Парламента, Обелиска, построен в чест на 100 години от приемането на първата конституция на страната. Продължаваме с парка Batlle и Ordoñez Park, именуван на един от президентите на страната и любимо място за почивка на местните жители. Следва стадион Centenario и паметника La Carreta /вагона/. Ще минем през квартала Carrasco, крайбрежната улица на Монтевидео, площад Virgilio. Връщане в аржентинската столица около 22:00 ч.\n• Колония де Сакраменто – Разположен в приморския район на запад от Монтевидео и заобиколен от хълмиста гаучо местност, Колония е неоцененият бисер на Уругвай. Павираните улици под сянката на чинарите на Барио Историко, колониалното ядро на този малък град, са една от най-прелестните и най-грижливо възстановените градски зони на континента. Основан от португалците, желан от британците, испанците и по-късно бразилците, Колония е очарователна колекция от варосани сгради, измазани къщи с керемидени покриви и най-старата църква в Уругвай. Множеството малки музеи и ресторантчета успешно ще ви отведат назад във времето и със сигурност ще ви откъснат от напрегнатото ежедневие.\n• Ранчо Санта Сузана в Аржентинската пампа – земя на гаучосите. По желание излет до ранчото Санта Сузана на 80 км извън големия град и възможност да усетите атмосферата на аржентинската пампа, един от най-обширните равнинни райони на света, да опознаете навиците на гаучосите, аржентинските каубои. Посрещане с напитка и емпанадас - традиционни хапки от месо в тесто. Свободно време за да може всеки да се включи в богат избор от дейности, традиционни за ранчото – езда, хранене на конете, разходка из ранчото и още много други. Следва обяд с традиционните asados – различни видове месо, печено на открит огън, наденички и разнообразие от салати, домашни десерти, различни напитки /включени в цената/ и традиционния за региона чай „мате“. По време на обяда, ще наблюдавате фолклорно шоу с изпълнения на живо на местна музика и танци, а в края на обяда, ще станете свидетели на надбягвания с коне. Демонстрация на уменията на гаучосите и … някоя дама ще получи сърцето на своя гаучо по един незабравим начин. Нощувка в Буенос Айрес.\nДЕН 5: Буенос Айрес - водопадите Игуасу\nЗакуска. Следва посещение на най-впечатляващите водопади в света от бразилска страна. Името Игуасу е от индиански произход и в превод означава Голяма вода. Преди да бъде видян, просто влиза в графата „природни забележителности – водопади”. Да, обаче след срещата с него всеки си тръгва много различен. В този момент ще изпитате желанието да се доближите възможно най-много до тази красота, да я усетите с всичките си сетива. Водопадите Игуасу са най-могъщото природно представление на шума и яростта. Ще имате един незабравим ден в природния парк Игуасу от бразилска страна. 80% от водопадите се намират в Аржентина и 20% са на бразилска територия.\nДЕН 6: Бразилия - Парагвай - Аржентина\nЗакуска. Днешният ден ще започне с посещение на Суидад Дел Есте в Парагвай. Ще минем по моста на дружбата, от който се открива гледка към Тройната граница между Аржентина, Бразилия и Парагвай. Това е вторият по големина град в страната със своите 320 000 жители, важен икономически и търговски център на Парагвай. Градът се намира на границата между Парагвай и Бразилия в провинция Горна Парана и се свързва с Фоз Де Игуасу посредством „Моста на дружбата“ дълъг 554 метра. Ще имате на разположение около 2ч. за разходка из града и време за покупки. Завръщане обратно в Бразилия около обяд. Свободно време или отново ще имате възможност да се насладите на „Голямата вода“, по желание посещение на водопадите от аржентинска страна. Преминавайки по специално изградените площадки за наблюдение, ще бъдете запленени от поредица водопади и цветни дъги, които природата рисува пред очите ви, докато достигнете до огромна платформа, където гиганта „Garganta del Diablo“ ще ви „окъпе“, и ще усетите силата му с всички сетива. По желание посещение на Птичия парк - дом за над 1000 птици от различни части на Бразилия. Намира се до Националния парк Игуасу и ще ви предостави възможността да видите отблизо различни видове папагали, тукан, фламинго и най-малката птица в света – колибри, както и много други разноцветни представители на птичия вид. Нощувка в Игуасу.\nЗакуска. Полет до Рио де Жанейро. Може да ви е изкушаващо да останете в Рио завинаги, тъй като има толкова много вкус и чар в колоритните му квартали и улици. Може да е веднага, може и след няколко дни, но градът със сигурност „ще влезе под кожата ви“ и ще поискате да заживеете като кариока.\nДЕН 8: Рио де Жанейро - Тижука, Корковадо, Христос Спасителя, Лапа\nДнес ни предстои обиколка на космополитния Рио де Жанейро Ще посетим планината Корковадо (710 м.), от чийто връх над града бди грандиозната статуя на Христос Спасителя. До нея се стига със зъбчата железница, която минава през природния парк Тижука – най-голямата тропическа гора в света, засадена от човек. Следват само 100 стълби до панорамната площадка, от която гледката е впечатляваща. Време за снимки и наблюдение на всичко наоколо. По желание и съобразно работното време – посещение на най-известния стадион в света Маракана, където ще имате възможност да влезете в съблекалните и вътре в стадиона. Посещение на колоритният квартал Лапа. Тук са: Акведукт де Кариока (Aqueduto da Carioca) – символа на квартала, архитектурно модерната Катедрал Метрополитана де Сао Себастиао (Catedral Metropolitana de São Sebastião do Rio de Janeiro) и любимите ни стълби на Селарион (Escadaria Selaron). Нощувка.\nДЕН: 9 Рио де Жанейро - Захарна Глава, Гуанабара\nПолудневна обиколка на Рио де Жанейро. Днес ще посетим другата основна забележителност на Рио – фамозната скала Захарната глава – Sugar Loaf. Планината е с височина 395 м. и открива гледка към световно известните плажове на града. Ще видим и моста, който свързва Рио с Нитерой – точно на отсрещната страна на залива Гуанабара. Изкачването с лифт включва още една спирка – на 220 м. в планината Урка, откъдето ще снимате Захарната Глава отблизо. Гледката от горе трудно може да бъде описана с думи. В свободното време, по желание можете да усетите типичната плажна атмосфера на Рио, отивайки на някой от прекрасните плажове. Нощувка.\nДЕН 10: Рио де Жанейро - Ботаническа градина, Зоопарк, Петрополис\nЗакуска. Свободно време. По желание посещение на Ботаническата градина или Зоопарка. Просто разходка или плаж, а защо не и двете. Друга възможност е еднодневна екскурзия до Петрополис, където се намира бившата лятна резиденция на двамата бразилски императори. Разглеждане на двореца и китното градче Петрополис. Връщане в хотела в Рио де Жанейро към 16.00 ч.\nДЕН 11: Рио де Жанейро - плажовете на Рио, Ангра дос Рейс\nЗакуска. Плажовете на Рио са сред най-добрите в света, а водата е пълна с живот. Всъщност никой посетител не трябва да си тръгва без да се е докоснал до някой от тях. Свободен ден с възможност да се насладите на Копакабана, Ипанема или Сао Конрадо. По желание – екскурзия до лагуните на Ангра дос Рейс – зеленото крайбрежие и разходка с корабче до един от тропическите острови (с включен обяд). Привечер връщане в Рио де Жанейро. Нощувка.\nДЕН 12: Рио де Жанейро – София\nВсички хотели (или подобни), които сме избрали са с възможно най-добра локация и много добри отзиви, така че да може максимално добре да усетим типичната атмосфера и да се насладим на това вълнуващо пътешествие.\nEXE Hotel Colon 4* https://www.exehotels.com/\nSan Juan Eco Hotel 4* https://www.sanjuanhoteis.com.br/en/hotel/4/san-juan-eco\nДати: 02.11.2020 – 13.11.2020 Цена: от 2 499 евро\nЦената е за човек в двойна стая. За единична стая се налага доплащане.\nПосещение на Монтевидео / Уругвай 365 евро. Вижте най-доброто, което Монтевидео може да предложи в тази обиколка, която ви отвежда до всички най-популярни и красиви забележителности. Продължителност около 16 ч.\nПосещение на Колония дел Сакраменто / Уругвай 210 евро. Колония е очарователна колекция от варосани сгради, измазани къщи с керемидени покриви и най-старата църква в Уругвай. Множеството малки музеи и ресторантчета успешно ще ви отведат назад във времето. Продължителност около 9 ч.\nПосещение на ранчо Санта Сузана / Аржентина 140 евро. Прекарайте деня си в ранчото на Санта Сузана извън Буенос Айрес. Насладете се на традиционно аржентинско барбекю и научете всичко за емблематичния начин на живот. Разгледайте ранчото, отидете на конна езда и се насладете на фолклор, танго и гаучо. Включва: трансфер с автобус, обслужване от местен екскурзовод, богат обяд, напитки, езда на коне, шоу програма и обслужване на английски и испански език. Продължителност около 8 ч.\nЕкскурзия по река Тигре 58 евро. Отпътуване с автобус от хотела по един от главните булеварди Libertador Avenue, в посока северните елегантни квартали Vicente Lopez и Olivos, където се намира резиденцията на аржентинския президент, покрай San Isidro, с едноименната неоготическа катедрала, както и квартал San Fernando. Градчето Тигре е разположено на едноименната река, част от делтата на река Парана и е едно от най-популярните места за почивка за местните жители, с многобройни островчета, канали и ръкави, притоци на голямата река Парана. От пристана на Тигре с корабче се преминава по мрежа от канали, докато се любувате на зелените острови, елегантни вили, викториански докове, градини и клубове за гребане. Ще срещнете много канута, местния хранителен магазин /отново на кораб/, частни лодки и много усмихнати хора. Ще пътувате и по реките Lujan, Sarmiento, Tigre и San Antonio, докато отпивате чаша ароматно кафе и опитвате от местните десерти Alfajores. Продължителност около 4 ч.\nВход за Националния парк Игуасу от аржентинска страна.\nПолет с хеликоптер над водопадите Игуасу 150 евро. Направете незабравим полет с хеликоптер над едно от най-големите чудеса на природата – световноизвестните водопади в Игуасу. Направете видео и заснемайте невероятната природна красота от вашата въздушна гледна точка. Продължителност 10 минути.\nВход за Птичия парк в Игуасу – 16 евро.\nЕкскурзия до Петрополис – 65 евро. Открийте Императорския град – Петрополис на еднодневна екскурзия от Рио де Жанейро. Вижте лятната резиденция на Дом Педро II и имперския музей, пълна с паметници за императорите. Посетете къщата-музей на авиационния пионер Сантос Дюмон и др. Продължителност около 8 часа.\nЕкскурзия до лагуните на Ангра дос Рейс (с включен обяд) 85 евро, необходима е предварителна резервация. По време на тази еднодневна екскурзия ще се запознаете с крайбрежните селища, тропическите острови и красивите плажове, които се намират само на няколко часа от пристанището. Заливът е идеален за плуване и гмуркане. Ще имате възможност да наблюдавате много обитатели на екзотичната фауна. На връщане се минава покрай квартал Бара, известен с красивите си плажове, кипящия нощен живот и многобройните магазини. Продължителност 6 часа.\nПосещение на стадион Маракана – 16 евро.\nТанго шоу в La Ventana с включена вечеря – 120 евро. Прекарайте една незабравима вечер, преживявайки едно от най-автентичните танго шоута в Буенос Айрес. Ще се насладите на а ла карт меню от аржентински и международни ястия преди грандиозното танго шоу. Продължителност около 4 часа.\nПосещение на шоу програма в Игуасу – 100 евро.\nПосещение на самба шоу „Тропикал” в Рио – 120 евро. Насладете се на това мултикултурно шоу с много радост и енергия, събирайки на сцената различни култури на Бразилия. Това шоу ще ви заплени с танци от бразилския фолклор, певци, ламбада, форо и ксаксадо, демонстация на капоейра – това забележително бойно изкуство с множество акробатични и танцови елементи, изпълнения на самба и регетон, пресъздадени с пъстри костюми, ритмична музика и невероятно настроение. В края на представлението ще танцувате заедно с красивите танцьори и ще имаме възможност да се снимаме с тях. Забавлението е гарантирано! Продължителност около 5 часа.\nСамолетни билети с включени летищни такси София – Париж – Буенос Айрес – Игуасу – Рио де Жанейро – София ;\n1 чекиран багаж с тегло до 30кг. за международни полети;\n1 ръчен багаж с тегло до 7 кг. на човек за международни полети;\n11 нощувки със закуски, както следват:\n5 нощувки със закуска в Рио де Жанейро - хотел Atlantico Copacabana 4* или подобен;\n3 нощувки със закуска в Буенос Айрес - хотел EXE Hotel Colon 4* или подобен;\nТуристическа програма на български език в Буенос Айрес, Суидад дел Есте (Парагвай), Игуасу, Рио де Жанейро\nЗастраховка “Отмяна на пътуване” и прекъсване на пътуването по неотложни независещи от клиента причини;\nВходни такси за паркове, музеи и атракциони, билети за шоу програми;\nПолетите, посочени в програмата, се актуализират при потвърждение на групата, което може да доведе до промени в програмата за първият и последният ден.\nКатегоризацията на хотелите в Бразилия не съответстват на тази в Европа.\n2 499 EU


Заплашвали с вендета 18-годишния Антон, който уби Никола – Труд\nЗаплашвали с вендета 18-годишния Антон, който уби Никола\n29.12.2015 • 18:15\nЗаплашвали с вендета 18-годишния Антон след смъртта на 24-годишният Никола Мавродиев. Смолянският окръжен съд наложи във вторник най-тежката мярка „задържане под стража” на Антон, който уби с нож Никола.\n18-годишното момче изрази съжаление за станалото. Адвокатът му Стойчо Братанов също поиска Антон да остане в ареста, тъй като напрежението в града е голямо, а приятели на убитото момче заплашват с вендета.\n„Общественото мнение в града е крайно отрицателно и негативно настроено срещу него. Не е изключено да се стигне до нещо по-сериозно и моето желание е да се предотврати подобно нещо. Имало е заплахи за неговия живот и здраве“, каза защитата му.\nСпоред съда, има опасност Антон да се укрие. Определението не е окончателно и подлежи на обжалване пред Апелативния съд.\n„Момчето отново препотвърди своето съжаление и искрени съболезнования към близките на загиналото момче и случилото се в онзи момент“, каза още адвокат Братанов. Антон изцяло и подробно разказал какво се е случило в онази вечер. Според защитата на Антон и първоначалните данни първи нападение е започнал Никола Мавродиев.\nНа мярката беше майката на Антон Лариса, която ридаеше, че синът й е спокоен и добър, отгледан с любов и възпитан. „Това е нелепа случайност, всичко е станало нелепо по детски поради алкохол. Искам да изпратя съболезнования на родителите, това е нещастен случай“, редеше в съдебните кулоари майката.


Само Скола не бе достатъчен на Олимпия в Мюнхен - Sportal.bg\n03 октомври 2019 | 23:31\nЛуис Скола се представи прекрасно при завръщането си в Евролигата, но само той не бе достатъчен на Олимпия (Милано) при гостуването на италианците в Германия. Байерн (Мюнхен) спечели със 78:64 срещу селекцията на Еторе Месина и така започна победно сезон 2019/2020 в Евролигата.\nАржентинската легенда бе най-резултатен за гостите със 17 точки за 28 игрови минути, като това се случи броени дни след трансфера му в миланския клуб. 39-годишният Скола овладя 6 борби, отне 2 топки и даде 1 асистенция, за да завърши с най-висок коефициент от съотборниците си (17). Серхио Родригес добави 14 точки и 6 асистенции, но стреля под възможностите си (4/14), а Амедео Дела Вале остана с 10 точки при загубата на Олимпия.\nВладимир Лучич поведе Байерн към триумф със своите 18 точки и 5 борби, Нихад Джедович също бе на висота за баварците с 16 точки и 3 асистенции, а Маодо Ло вкара 12 точки за 23 минути. Байерн стреля по-добре от съперника си както за 2 точки (48.9%), така и от тройката (30%) и наказателната линия (73.7%). Освен това домакините направиха почти двойно по-малко грешки отколкото асистенции (16/9) спрямо равен брой и от двата компонента за съперника (13/13).


Местни избори 2019: Председателят на ЗНС Румен Йончев, подкрепи листата на Местна коалиция СДС – ЗНС с номер 67 в бюлетината – ЯмболПрес – пулсът на града\nПредседателят на ЗНС Румен Йончев дойде в Ямбол за да подкрепи листата за общински съветници и кандидатът за кмет на Коалиция СДС-ЗНС с номер 67 в интегралната бюлетина. На специална пресконференция, Румен Йончев призова ямболлии да гласуват за номер 67, защото само така ще разчупят статуквото и ще имат истински, реален демократичен избор. Румен Йончев подчерта факта, че това e листа от способни хора и доказани професионалисти, готови да работят за благото на Ямбол. «Подкрепата за листата на СДС и ЗНС означава говорене за политика, а не за бизнес и интереси. Тези хора ще построят, надстроят и надградят направеното», каза още Йончев. Той наблегна на факта, че Ямбол има нужда от промяна и че в листата са включении хора, които не идват от политиката, а от бизнеса. Че за тях това не е препитание, а желание за работа. Той каза още, че през годините коалицията между ЗНС и СДС нееднократно е доказвала, че е печеливша. Румен Йончев пожела успех на местните избори и отново призова да се гласува с номер 67 в интегралната бюлетина. Румен Йончев предаде и специални поздрави и пожелание за успех от лидера на СДС Румен Христов.\nКандидатът за кмет Павел Додов наблегна на факта, че ще работи за това Ямбол да се развива и да се надгражда започнатото. Каза, че е натрупал достатъчно опит в бизнеса и като общински съветник предния мандат и смята, че може да бъде полезен на съгражданите си. «Аз бих бил полезен и за бъдещето на Ямбол», каза още Павел Додов.\nВодачът на листа за общински съветници Петър Личев призова да се гласува с номер 67, защото това е пътя на промяната. Той каза, че ще работи за това всеки ямболлия да пожелае да остане да живее и работи в Ямбол. Сред основните цели, които той начерта са създаването на общинска стратегия, насочена към професионалното образование на младите хора на Ямбол. Стимулирането на талантливи деца, подобряването на инфраструктурата и създаването на по-добри условия за живот в града. „Ямбол е и ще остане града в сърцето ми, за който винаги ще работя и ще правя всичко по силите си”, каза още Петър Личев. Третият в листата на Местна коалиция СДС и ЗНС д-р Светлозар Кривошиев каза, че кандидатирал за общински съветник, защото не са му чужди проблемите на града. Като доказан човек и професионалист, той ще работи за довършването на новата болница и привличането на лекари –специалисти и друг медицински персонал чрез създаване на условия за тяхната битова и професионална реализация. Той сподели необходимостта от изграждането на хоспис и разширяването на старческия дом.\nПресконференцията завърши с пожелания за успех на предстоящите избори. Преди това, тържествено беше осветен и новият клуб на СДС в град Ямбол.


Обзавеждане всекидневна - 8006 | Еврика Мебели\nНачало >> Завършени Проекти >> Обзавеждане всекидневна - 8006\nОбзавеждане всекидневна - 8006\nSelect ratingGive Обзавеждане всекидневна - 8006 1/7Give Обзавеждане всекидневна - 8006 2/7Give Обзавеждане всекидневна - 8006 3/7Give Обзавеждане всекидневна - 8006 4/7Give Обзавеждане всекидневна - 8006 5/7Give Обзавеждане всекидневна - 8006 6/7Give Обзавеждане всекидневна - 8006 7/7\nНито една всекидневна не изглежда завършена без подходящо подбрания интериор. Освен това изборът на мебели за обзавеждане на всекидневна невинаги е лесна задача.\nЗапочвайки от картините, през цвета на стените и чак до растенията в стаята, обзавеждането на всекидневната е визитната картичка на дома—там прекарвате най-много време там.\nЗа да изглежда добре домът ви, ви предлагаме атрактивно решение за интериора на всекидневната. Мебели от масив в класически стил, с изящни столове и маса, които подхождат идеално на всеки дом.\nИзработените мебели са от масивна дървесина, и са отличен избор както за къща, така и за апартамент. С помощта на дизайнерите на мебелна фабрика „Еврика” няма да губите време в сравнение на нюанси и колебания относно качеството.\nКласическо, но винаги модно обзавеждане за всекидневна\nЗа да постигнете отличен резултат при модерното обзавеждане за всекидневна може да използва за акцент комбинацията от маса (Реф. 2060) и шест броя столове (Реф. 1036). Разполагайки в единия край на помещението оптически го разделяте на две, а можете да съчетаете и къта за почивка, с къта за хранене във всекидневната, подбирайки още витрини, шкаф за телевизор, библиотека в същия изискан стил и артистични елементи.\nГарантираме за непреходност на мебелите, както и за тяхното дългогодишно ползване. При производството залагаме само на най-качествени материали. Вашето обзавеждане за всекидневна се изработва от масивната дървесина на бук, череша, дъб или липа. Може да изберете от падащото менюто "Цветове" на сайта нюанса, в които си представяте интериора си.\nВ случай, че домакинството ви разполага с ограничено пространство, дизайнерите ни са измислили практичен начин да ви помогнат. Масата е с разтегателен механизъм и се изработва по размери, зададени от клиента. Може да я направим и неразтегателна—при всички случаи ще получите съвършен образец с гладки форми, деликатна украса и изработка.\nТази конфигурация от маса и дизайнерски столове е един от най-предпочитаните в каталога ни. Вече може да се намери в домовете (и дори офисите) на хиляди клиенти на предприятието ни в страната и чужбина. Ако нашето елегантно обзавеждане за всекидневна ви допада и освен за вашия дом, го искате и за хотела или ресторанта си, предлагаме отстъпки и за количества.


Илюзия с огледала, Агата Кристи, Ера, 2013, Мека, 14,99 лв. - Orange Center\nАгата Кристи ни предлага вълнуващи криминални загадки в компанията на госпожица Марпъл.\nРут Ван Райдък е изключително загрижена за сестра си Кари Луиз, която е превърнала дома си в център за деца с проблемно поведение. Рут моли скъпата си приятелка Джейн Марпъл да посети Кари, за да се увери, че всичко е наред. Но тревогите се оказват основателни и в къщата е извършено убийство. Госпожица Марпъл се заема да оправдае очакванията на Рут и да разкрие убиеца.\nАгата Кристи – ексцентрична, непредсказуема и вечно интригуваща. Също като нея героите й са находчиви, оригинални и популярни по цял свят, а романите й – вечно живи. Днес Агата Кристи е най-известната авторка на криминални романи в света. Нейните осемдесет романа са преведени на над четирийсет езика и са продадени в над два милиарда екземпляра. Емблематичните й герои Еркюл Поаро и госпожица Марпъл й спечелват титлата „Първата дама на криминалния жанр”.\nИнформация за "Илюзия с огледала"\nТегло кг 0.156\nКнига - автор Агата Кристи


Мус от ягоди, лесен и бърз десерт за приготвяне | vsichkozaneq | Диети Мода Семейство Секс Прически Бижута и Рецепти\nМус от ягоди, лесен и бърз десерт за приготвяне\nAdmin март 20, 2014 гастрономия, плодове за децата, рецепти за деца No Comment\nТози мус от ягоди е един десерт, който не представлява никаква трудност и ще се хареса на децата, заради своят сладък и лек вкус. Един много натурален десерт, който се приготвя от желатин, ягоди и кисело мляко.\n- 1 пакетче ягодов желатин\n- 200 гр. ягоди\n- 1 натурално кисело мляко\n- пресни ягоди за украса\n1. Приготвяме желатина както е по упътването на пакетчето, с изключение на количеството вода, от която използваме само полувината.\n2. Поставете готовият желатин в един съд, докато се стегне малко (около 1 час).\n3. След като е минал 1 час, измийте ягодите, изрежете цветната коронка. Режат се на парченца и се поставят в миксера.\n4. Добавете киселото мляко и разбийте. Оставете на страна.\n5. Разбийте с миксер желатина за да влезе въздух и да стане на мехурчета. Когато се удвои размера му и има кремовиден вид, се добавят разбитите ягоди смесени с киселото мляко. Разбийте 1 минута за да се смесят всички продукти.\n6. Сервирайте в купички и ги поставете в хладилника за да се стегне (за 1 час).\nжелатин, мус, ягоди\n« Ефект фотошоп: научи как да се гримираш\nДесерт за малките: портокали с мед, сметана и орехи »


Apartamentos Bajamar - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nRambla Fernandez de La Cruz 20, La Laguna, Тенерифе, Испания, 38250 - Много добро местоположение - вижте на картата\nПовече за Apartamentos Bajamar\nУдобно проектиран като за бизнесмени така и за почиващи туристи, Apartamentos Bajamar е идеално разположен в Tejina - една от най-посещаваните части на града. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nСъоръженията и услугите предлагани в Apartamentos Bajamar гарантират Вашия приятен престой. Подбор на съоръжения от най-висока класа като летищен трансфер, ресторант, бар, превоз с микробус, зала за пушачи, са на разположение за Вас в хотела.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Хотелът разполага с голямо разнообразие от развлекателни съоръжения като открит басейн, гмуркане, риболов. Каквато и да е причината за Вашето посещение в Техина, Apartamentos Bajamar е идеалното място за една вълнуваща почивка далеч от всичко.


Аспиринът е използван от хората още преди ... 48 000 години - Фактор Нюз Аспиринът е използван от хората още преди ... 48 000 години\nАспиринът е използван от хората още преди ... 48 000 години\nОткритието е направено от международен екип учени, които са изследвали зъбна плака върху останките от вкаменели останки на четирима неандерталци\nУчени откриха, че неандерталците може би са познавали лечебните свойства на някои растения и са се самолекували с тях. Така например те са използвали върба, която освобождава субстанция с противовъзпалителни и аналгетични свойства като аспирин, сочи изследване, публикувано в списание „Нейчър“, съобщава БГНЕС.\nОткритието е направено от международен екип учени, които са изследвали зъбна плака върху останките от вкаменели останки на четирима неандерталци. Те са открити в Белгия и Испания и са на възраст между 42 000 и 50 000 години. Зъбната плака задържа микроорганизми от устата, патогенни бактерии от дихателния апарат и храносмилателната система, както и миниатюрни парченца храна, заседнала между зъбите. Това дава големи възможности при изследване на фосилни останки със запазена плака. „Генетичният анализ на „заключената“ в зъбната плака ДНК, представлява уникален „прозорец“ към начина на живот на неандерталеца“, казва главният автор на изследването Лора Уейрич от университета в Аделаида, Австралия. Плаката дава информация за храната на тези праисторически хора, за тяхното здравословно състояние и поведението им, обяснява тя.\nЗа учените основната изненада идва при изследване на зъбната плака на млад неандерталец, чиито останки са намерени в пещерата Ел Сидрон, в Испания. Той е страдал от абсцес в устата, което е установено по челюстта му. Анализ на плаката показва, че освен това той е имал и чревно възпаление, причинено от чревен паразит „ Enterocytozoon bieneusi“, предизвикващ тежка диария. Този болен човек е ядял върба, чиито пъпки са известни с това, че съдържат високи концентрации противовъзпалителни и обезболяващи агенти, по-конкретно салицил. Това вещество се превръща в салицилова киселина /аспирин/ в нашия черен дроб, обяснява Бастиен Лямас, който е съавтор на изследването. В плаката се съдържала и плесен, която произвежда антибиотика пеницилин, добавя той. „Изглежда, че неандерталците са познавали лечебните растения, техните свойства и вероятно са се лекували с тях“, считат учените. По-ранно изследване от 2012г, отново на базата на зъбна плака от фосили, открити в същата пещера в Испания, показва възможността неандерталците да са използвали лайка и бял равнец за самолечение.


Библейски Речник / Назирей\nСпоред стария Еврейски закон, името Назирей, се даваше на един мъж или на една жена, когато се задължеше с едно обричане, да се въздържа от вино и от други опивателни пития, и от плодът на лозата под какъвто и да било вид; да остави косата си да расте; да не влиза в никоя къща, където има мъртвец, нито да присъствува на погребение. Ако се случеше някой да умре в присъствието му, назиреят подновяваше назирейството си. Това обричане, обикновено траеше осем дена, понякога един месец, а понякога цял живот. Когато се минеше времето на назирейството му, назиреят занасяше приношения в храма; тогава свещеникът му отрязваше косата, и я изгаряше в огъня, и след този обред, той се освобождаваше от обричането си - Числа 6гл.; Амос 2:11,12. Пожизнените назиреи, се посвещаваха в назирейството от родителите си, още при рождението си, както бе предложено от Самуиловата майка - 1Царе 1:11, и продължаваха през целият си живот в това състояние, нито пиеха вино, нито режеха косата си. Такива бяха Самсон и Йоан Кръстител - Съдии 13:4,5; Лука 1:15 Лука 7:33.\nПонеже разноските за приношенията, които се изискваха от назирея, след изтичането на назирейството му, бяха понякога тежки за бедните, то на назиреите от това съсловие, помагаха понякога богатите назиреи, които с това правеха милостиня. Павел се възползва от този обичай, за да обезоръжи онези, които го представяха като враждебен на вярата на отците си. Взе четирима покръстени евреи, на които оброкът на назирейството бе свършил, иждиви за приношенията им, и с тях заедно, премина през обредната служба за очищение в храма - Деяния 21:20-26. И на друго място в Деянията - 18:18, се споменава за оброк, който имал или Павел или Акила, вероятно по следствие на някоя избегната опасност или прието благословение.


Green Decor І екстериорното и интериорно озеленяване\nфирма с дългогодишен опит в екстериорното и интериорно озеленяване, както и професионална поддръжка на изградени градини\nОбласти: Градински центрове, Ландшафтна архитектура, Озеленяване, Поливни системи, Настилки, Торове и препарати, Магазини за цветяКато фирма с дългогодишен опит в екстериорното и интериорно озеленяване, както и професионална поддръжка на изградени градини, Грийн Декор е утвърдена на пазара с високото си качество и уникален стил. В стремежа си да предлага затворен кръг от услуги, фирмата разполага с лицензирани проектанти и специалисти в изгражането и поддръжката на зелени площи, както и с верига търговски обекти –\nГрадински център и магазини, с популярната марка Магнолия. В Градинския център, находящ на бул. Черни връх 182, са изложени богат асортимент от зимоустойчиви декоративни дървесни, храстови и тревисти видове растения, както и съпровождащи материали, препарати, продукти и аксесоари за градината. В бутик за цветя „Магнолия” се предлагат луксозни букети, сватбени аранжировки, цветни композиции, декоративни растения, сувенири, керамика, уникати. Извършват се различни услуги като: опаковане на подаръци, декорация на витрини и зали за тържества, консултации.\nГРАДИНСКИ ЦЕНТЪР ЗА ВЪНШНО ОЗЕЛЕНЯВАНЕ МАГНОЛИЯ е с дългогодишен опит в екстериорното и интериорно озеленяване, както и професионалната поддръжка на изградени обекти. Грийн Декор е утвърдена на пазара с високото си качество и уникален стил. В стремежа си да предлага затворен кръг от услуги, фирмата разполага с лицензирани проектанти и специалисти в изгражането и поддръжката на зелени площи, както и с верига търговски обекти с емблематичната за нея марка Магнолия.\nАдрес София, Бул.Черни връх 182


Литературен свят » Българска литература Проза брой 111 ноември 2018 » ОДИСЕЯТА НА ХРИСТО МАКЕДОНСКИ\nНевероятни съдби имат голяма част от българските борци за национално освобождение, толкова невероятни, че някои от тях заслужават да бъдат описани в романи, повести или най-малкото - в разкази. За най-известните от тях това вече е направено от българските учени и писатели.\nА сега, чрез своите “Щрихи към портретите”, се опитвам да възкреся и онези, които по една или друга случайност са пропуснати и забравени. Споменът за всички тези родолюбци трябва да се знае и да не се забравя от поколенията вовеки веков.\nНякои от тези борци загиват твърде рано, още в първия си сблъсък с турските поробители. Но, за щастие, има и такива, които, колкото и да е невероятно, оцеляват. А някои от тях дори са оставили автентични разкази за преживяното, по които наследниците днес сглобяват картината на миналото.\nБез тези автентични разкази борбата за национално освобождение щеше да остане в забвение или да изглежда по-бедна и нищожна.\nМного от събитията и личностите на миналото, за които не е написано нищо, са вече забравени. Защото е вярна мисълта, че само написаното остава. Другото, ако не се превърне в легенда, умира. И се забравя…\nИма двама забележителни български революционери, без спомените на които нашата мемоарна литература щеше да бъде по-бедна, а историческата истина за събитията - неточна, дори хипотетична.\nТези двама българи се казват - Захари Стоянов и Христо Николов Македонски (Христо Николов Македонски не е идентичен, а само прототип на Вазовия герой от “Немили-недраги” - Спиро Македонски. Не е идентичен и другият участник в х. Димитровата чета - Спиро Джеров Македонски, от Битоля, макар че носи същото име, защото е загинал твърде рано. И не е могъл да трепери пред онзи писар след Освобождението, което е описал Вазов).\nПървият описва Априлското въстание от 1876 г., а вторият - четата на Хаджи Димитър и Стефан Караджа от 1868 г. Без техните мемоари днес поколенията нямаше да знаят истината за най-голямото българско въстание, което легитимира България пред Европа и света, че българите са узрели за свободата, както нищо нямаше да се знае и за легендарния подвиг на най-голямата българска чета - на Хаджи Димитър и Стефан Караджа.\nЗащото никой друг от участниците в тези епохални събития не е оставил спомени, както са направили Захарий Стоянов и Христо Македонски.\nОцелелите другари на Македонски - Пенчо Стоянов от Панагюрище и Илия Дойчинов от Никополско, не са благоволили да опишат преживяното.\nОцелели са още четирима - Ангел Т. Обретенов от Русе, Иван Пеев от Казанлък, Сава Кънчов от Търново и Тодор Симеонов от с. Галиче, Оряховско, които също не са оставили спомени. Тези четирима четници са били заловени от турците (след отделянето им от четата) и осъдени на заточение.\nБили са в крепостта Сен Жан Д`Арк на Средиземно море. След Освобождението, по Санстефанския мирен договор, както всички други заточеници, те са били освободени. Но изглежда не са искали да си спомнят за преживяното, затова не са оставили нито ред.\nОстават само спомените на Христо Николов Македонски, който бил в четата от първия до последния и ден. Тези негови спомени имат и продължение - за участието му в Сръбско-турската война от 1876 г. Тези спомени разкриват Христо Македонски като един непримирим бунтовник срещу турските поробители.\nХристо Николов Македонски е роден през 1834 г. в с. Горни Топрак, Кукушко. Произхожда от относително богато семейство. Когато става на 18-годишна възраст, се залавя с търговия. И сигурно е щял да успее, като някои други македонски българи, ако не била една случка, която го прокудила завинаги от родния край.\nСлучката е следната: той отишъл в Кукуш да продава сапун. На връщане, заедно с няколко други горнотопрачани, минали покрай група местни турци и ги опръскали с кална вода. Турците се засегнали и решили да си отмъстят. Хванали неговият придружител хаджи Гого и го убили.\nХристо Николов научил това и веднага избягал в планината. Станал хайдутин като всички застрашени българи. А след това се прехвърлил в Сърбия (1862 г.) и се включил в Пръвата легия на Г. С. Раковски.\nИ тук, в легията, хадутинът Христо Николов станал революционер. Освен това, в легията се запознал с много други сподни нему българи, които имали подобна съдба. Между тях бил и дякон Васил Левски, Стефан Караджа и др.\nПървата легия на Раковски от 1862 г. и втората - от 1867 г., в която Христо Македонски отново взел участие, са най-добрата школа за българските революционери.\nИ макар че и двете легии били закрити от сръбското правителство по дипломатически съображения, те изиграли съдбоносна роля - обучили около стотина революционери, които след това станали членове и ръководители на четите, които преминали от Влашко в Българско.\nА някои от тях са участвали и в Априлското въстание. В четата на Хаджи Димитър, освен Стефан Караджа, са участвали и още 45 бивши легионери.\nЧетническата тактика на Раковски не успява да вдигне българския народ на всеобщо въстание, както проповядва великият Войвода, но легиите формирали бунтовнически елит, без който национално-освободителната борба след това щеше да е по-слаба и неефективна.\nДякон Васил Левски, който е участник и в двете легии, както и в четата на Панайот Хитов (като знаменосец) от лятото на 1867 г. пръв, а може би и единствен, осъзнал, че четническата тактика е погрешна, или по-точно - неефективна.\nТя не била в състояние да вдигне народа на бленуваното от Раковски всеобщо въстание. Нужна била предварителна подготовка в местни тайни ревиолюционни комитети.\nИ Левски се заловил с организирането на такива тайни революционни комитети в Българско. За разлика от Левски, Христо Македонски не стигнал до идеята за такива тайни комитети.\nТой не бил концептуална фигура, както гениалния карловец, а само един предан с душа и сърце бунтовник, който искал освобождението на България и вярвал на Раковски и на неговите предначертания.\nЗатова през 1868 г. той се включва в най-голямата (до този момент) чета от 128 души на войводите Хаджи Димитър и Стефан Караджа.\nЗа разлика от него Левски не се включил в тази чета, а тръгнал сам по Българско да изгражда тайни революционни комитети.\nХристо Македонски и неговите оцелели другари Пенчо Стоянов и Илия Дойчинов са били обикновени четници, като всички останали. Те с нищо не се различавали и не са се отличили от другите. Освен това, че след убийството на знаменосеца на Стефан Караджовата чета - Георги Чернев от Търново, бил заместен като знаменосец от Христо Македонски.\nИ понеже е оцелял накрая, той е успял да запази това знаме, което днес е свята реликва. Забележителното при Христо Македонски и при неговите двама оцелели другари е това, че просто са имали късмет и са се измъкнали от последната унищожителна атака на турската потеря на връх Бузлуджа.\nНо още по-забележително е, че Христо Македонски е написал цяла книга за своята одисея в Хаджи Димитровата чета, а така също и за своето участие в Сръбско-турската война от 1876 г.\nС това той се отличава от другите оцелели четници и влиза в групата на българските мемоаристи, което го прави велик.\nРазбира се, стилът и словоредът на неговите записки, които днес четем и от които се възхищаваме, не са такива, каквито ни е оставил кукушанецът. След Освобождението записките са редактирани от друг македонец - Юрдан Иванов от гр. Прилеп. И са превърнати в едно великолепно четиво, за разлика например от спомените на Христо Иванов Големия, при които редакторката Виктория Тилева не е успяла да постигне същото.\nСпомените на Македонски се чатат с удоволствие, докато тези на Христо Иванов Големия - с мъка и усилие. И това се дължи изключително на талантливия прилепчанин, който през 1901 г. става член на Българското книжовно дружество (днес БАН).\nЗаписките на Христо Македонски са придобили, след редакцията им, академичен вид, което ги прави, освен извор на сведения за четата на Хаджи Димитър и Стефан Караджа, и великолепно художествено четиво.\nРазглежданата чета се е състояла отначало от две чети - тази на Хаджи Димитър и другата - на Стефан Караджа. Затова е толкова голяма - от 128 души, докато другите чети преди нея са били от 20-30 души. Тази чета е имала и двама войводи - Хаджията и Караджата, като първият е бил главният войвода.\nТя е имала и две знамена - голямото и по-внушителното е било на Хаджидимитровата чета, а по-малкото - на Караджовата чета.\nПо първоначалния план двете чети трябвало да стигнат заедно до Балкана, където ще се разделят на две, като едната тръгне на изток, а другата на запад, с надеждата да повдигнат всеобщо въстание.\nНо това, за съжаление, не станало, защото след четири поредни сражения с турските потери, обединената чета била разбита и накрая унищожена на връх Бузлуджа.\nОбединената чета на Хаджи Димитър и Стефан Караджа била формирана в Букурещ в края на юни 1868 г. Преди тръгване за Дунава, за да го пресекат и да се прехвърлят в Българско, войводите дали едно голямо угощение на четниците в местността „Табакария” край Букурещ.\nОсвен насърчителните речи, които войводите произнесли на това угощение, те прочели и следната политическа прокламация, съчинена от Иван Касабов, председател на Тайния централен български комитет, който всъщност бил главният организатор на тази чета. Прокламацията е следната:\nТеглилата, причинени на нас от турското правителство, станаха вече несносни. То вмесдто да облекчава нашето състояние, от ден на ден го прави по-нетърпимо, от всичко това няма друго спасение, освен да станем с оръжие в ръка да подирим своите права и свободи..\nЕто ние ви показваме пресния пример за това като се хващаме за оръжието. Последвайте ни, ще бъдете достойни потомци на нашите славни прадеди: Крума, Бориса, Симеона, които никак не търпяха чуждото срамно и низко за човека иго.\nНе надявайте се никому да дойде да ви освободи седящи със скръстени ръце! Не слушайте ничии съвети, а само и само надеждата ви да бъде основана на вашите юнашки ръце, защото те са истински и верни наши приятели и помощници, които ще ви помогнат и избавят.\nНа всекиго, бил от каквато и да е народност, па и на самия турчин, седящ мирно, ще бъде почетена както честта му, имота му, тъй също и неговата вяра. Намерението ни е да изгоним несносното злоупотребление и да си добием народните права и свобода.\nБратя, златогривий лъв реве на Балкана и ни вика! Нека всички се притечем под неговияпрепорец и съгласно с една уста извикаме: “Свобода или смърт!”\nСтара планина. Привременно правителство”.\n(Тази прокламация е публикувана във в. „Народност”, редактиран от Иван Касабов, на 22 юли 1868 г. Едновременно с преминаване на четата, той изпраща и предложение до турския султан за образуване на дуалистична държава между Турция и България, подобно на Австро-унгарската империя. Но ако австрийците и техният император Франц Йосиф възприемат тази дуалистична политика, султан Абдул Азис не й обръща никакво внимание. Предложението на Иван Касабов остава глас в пустиня!)\nСлед угощението на „Табакария”, четата тръгва в началото на юли за Дунава. Върху три биволски коли е натоварено оръжието, боеприпасите, четническото облекло и необходимата за няколко дни храна.\nЗа охрана на тези три коли са назначени: кукушчанинът Христо Македонски, сливненецът Топтанджията и Тодор Николов Асенов, също от Сливен, брат на войводата Хаджи Димитър.\nТръгването става привечер и се пътува цяла нощ, за да не се дразни влашката полиция. Керванът е бил придружен от някой си Никола Македонеца, който бил подарил 30 пушки на четата и който по това време бил на румънска служба.\nСутринта керванът стигнал в Гюргево и се спрял в керемедчийницата на Вълчо Казанлъкчията. На другия ден четниците намерили още една кола (четвърта) и я натоварили с пексимет, след което керванът се премества в крайбрежното румънско село Петрошан, в мошията на Михаил Хаджикостов Колони, също тъй произхождащ от Сливен\n(Михаил Хаджикостов Колони се заселил в Букурещ през 1830 г., след оттеглянето на Дибич Забалкански. Там той завършил гръцка школа и станал учител на децата на румънския княз Гика, с когото посетил Атина, а после и Париж. През 1848 г., с оръжие в ръце, той взел участие във Френската революция. После се завърнал в Румъния и се замогнал. И, подобно на великия Димитър Горов, започва да подпомага със средства българските бунтовници. Кой от двамата е бил по-щедър, не може сега да се каже, но и двамата заслужават видно място в олтара на борбата за национално освобождение. След Освобождението Колони се завръща в България, установява се във Варна, а през 1881 г. е избран за кмет на града. Починал на 8 януари 1892 г.).\nВъобще сливналии са преобладавали сред българските емигранти във Влашко и в Бесарабия. Това се дължи на голямото им изселване от родните им места след Руско-турската война от 1828-1829 г.\nЧетата се настанява в една от кошарите на Михаил Колони. След което, по разпореждане на войводите, започва преобличането - смяната на цивилното с бунтовническото облекло.\nСлед преобличането всеки четник взел и своята пушка, която смятал за най-ценното нещо на света, защото от нея зависи победата над врага и собствения му живот. Наред с пушките, запасали и по един турски ятаган за близък бой и за клане. Войводите били въоръжени само със саби и револвери. Забележително е, че всички четници без изключение имали на калпаците си метални жълти лъвчета.\nВажно е да се знае, че оръжието на четата е било твърде старомодно - чифтета, маджарски шишанета, 30-те пушки, подарени от Никола Македонеца и други подобни, които се пълнели отпред.\nДа се вярва, че с такова оръжие може да се събори великата империя, е твърде наивно. Но по това време не е имало по-ефикасно оръжие, или ако е имало, то е било недостъпно за организаторите на четата.\nА за топове, които са част от въоръжението по време на Руско-турската война осем години по-късно (1877), не се е помисляло дори. През Априлското въстание те са били заместени от българското артилерийско изобретение, наречено Черешово топче.\nСлед преобличането и въоръжението, четата се прехвърлила на един дунавски остров, където ги чакал един чам (голяма лодка), която през нощта да я прехвърли на българския бряг.\nНо завалял силен дъжд, който осуетил прехвърлянето. Четниците останали през целия ден на острова, докато премине дъжда и си изсушат дрехите. През това време бил съставен списък на четниците - 128 души, заедно с войводите. Извършен бил и ритуал на клетвата.\nЗа разлика от клетвата на Ботевата чета при Козлодуй през 1876 г., ръководена от поп Сава Катрафилов, тук не е имало поп. Заклеването е ръководено от войводите, които кръстосвали двете знамена и двете свои саби, под които преминавали последователно всички четници и произнасяли думите: „Заклех се!”, като преди това секретарят на четата Иван Христович прочел на висок глас клетвата.\nПрез нощта на 6-ти срещу 7-ми юли 1868 г. (събота срещу неделя), четниците се качили на лодката и се прехвърлили на българския бряг, недалеч от село Вардим, в местността “Янково гърло”, на няколко километра източно от Свищов.\nЛодката била собственост на някакъв грък на име капитан Васил Кордели, който бил кехая на Гюргевската скеля. Тя била наета от организаторите на четата, под предлог, че ще превозва дърва от островите на Дунава.\nОфициалните румънски власти били против преминаването на четата през Дунава. По това време на власт била Либералната партия с министър-председател генерал Николае Голеску, а министърът на вътрешните работи бил Йон Братияну. Консервативната партия атакувала остро правителството, че не контролира границите на държавата и позволява на българските патриоти и на вражески елементи да се разхождат, където си искат.\nЙон Братияну, който бил приятелски настроен към българските бунтовници, разпоредил да се направи проверка, но така, че когато полицията отишла в с. Петрошан и на острова, четата била вече на българския бряг. За това негово поведение той бил критикуван и принуден след десетина дни да подаде оставка…\nЧетата на Хаджи Димитър и Стефан Караджа имала лош шанс. Злините я споходили още при преминаването на Дунава и я съпътствали през цялото време на нейното движение в България, до окончателното й разбиване на връх Бузлуджа.\nПри настаняването на четниците в лодката едно от момчетата изтървало пушката си и тя изгърмяла като ранила в ръката четника Сава Славков от Свищов, брат на известния след Освобождението министър Никола Славков.\nА малко преди лодката да акостира на българския бряг, изгърмял револвера на лодкаря Васил Кордели. Всички схванали този втори гръм като предателство на гръка и се нахвърлили върху него.\nДори Стефан Караджа искал да го линчува. Хаджи Димитър разпоредил да го оставят, за да не се започват убийстватас грък. Но до неговата намеса, четниците му хвърлили такъв бой, че му стигал като наказание.\nТова второ изгърмяване било чуто от турските войници, които охранявали брега. Те тръгнали по брега успоредно с лодката, като не й позволяваоли да акостира. Тогава Караджата наредил на 10-15 четници да стрелят залпово срещу охраната. Много от турците били убити, а другата част избягали.\nЧетниците слезли на брега в местността „Янково гърло” на около 500 метра от устието на река Янтра. И веднага поели към Балкана. Но за зла врага попаднали в някакво блато, което не било дълбоко, но трудно се вървяло в него.\nТогава се намесил четникът Марин Нейков, който бил родом от Свищов и познавал местността. Той извел четата от блатото и я насочил по пътя за с. Саръ яр (днес Хаджидимитрово, кръстено на войводата).\nПо пътя за селото четниците срещнали голяма група българи - жени, мъже и деца, охранявани от трима въоръжени турци, на коне, които отивали на нивата на местния бей да жънат ангария.\nЧетниците арестували охраната и ги заставили да ги отведе при техния господар. Беят се опитал да се оправдае, като обяснил на войводата, че бил изпратил раята на нивата само за час-два, а за безплатната работа, която е най-тежката форма на експлоатация над поробените българи, не дал никакво обяснение.\nКараджата и част от четниците искали най-строго наказание за този бей, но Хаджи Димитър се задоволил само с обещанието му, че българите няма да бъдат заставяни повече да работят безплатно и никога в неделя, която е ден за почивка. Фалшиво обещание, което беят не изпълнил.\nНапротив, след няколко дни той отново подбрал раята от Саръ яр и от околните села да му работи безплатно, без да се съобразява дали е делник или празник.\nХаджи Димитър, който е бил съвсем наясно с робската система, се е досещал, че щом четата си замине, беят ще се отметне от своето обещание.\nНо въпреки това, той е искал да създаде впечатлението у турските власти, че се бори за социална справедливост, а не е дошъл с четата си да отмъщава като коли и беси.\nНаивно намерение, което турците въобще не разбрали. И не можели да го разберат, защото те гледали на българите само като на рая, която е длъжна да им служи…\nНа другия ден, след като четата преминала през село Акчаяр (дн. Алеково), покрай турското село Митхад паша кьой (дн. Александрово) и село Горна студена, забелязали, че след тях се появила турска потеря.\nВойводите преценили, че тя скоро ще ги настигне, затова решили да се укрепят в Караисенските лозя, които им били на път. Тези лозя били на едно възвишение, като представлявали добра позиция за отбрана.\nИ понеже четниците, освен пушки и ятагани, носели и малки лопатки (като войниците), успели да се окопаят в лозята.\nЗнаем, че четата се състояла от 128 души, а нападащата я потеря била от около хиляда души - башибозук, черкези, татари и малко редовна войска. Съотношението на силите 1: 9 и всеки може да се досети какъв ще е изходът…\nБитката започнала около обед. Ръководител на боя от страна на четниците е бил Стефан Караджа. Преди това той бил разделил четата на десятки, с десетници начело. (Авторът на спомените Христо Македонски бил един от десетниците!).\nКараджата наблюдавал разположението и придвижването на противника и само по негова заповед десятките стреляли залпово.\nПораженията на противника били много големи, толкова големи, че съотношението на силите 1: 9 вече нямало решаващо значение.\nНай-смели и най-добри нишанджии в тази битка били 45-те възпитаници на белградските легии на Раковски. Те се сражавали като истински професионалисти.\nС настъпването на вечерта битката се преустановява. От страна на четата имало двама убити - Арсений (Арсо) Мартинов от Велешко и Александър Василев Читаклиев от Плоещ, един тежко ранен - Никола Иванов от Прилеп (много близък приятел на разказвача Христо Македонски) и един полудял - Стефан Билчев (Мешо Попа) от Русе.\nЧетниците оставили полуделия си другар в караисенските лозя, защото не искал да тръгне с четата, а само викал „Удряйте!” На другия ден турците го намерили , отрязали главата му и я занесли в Русе да я покажат на майка му. Печален случай, какъвто няма втори в четата…\nВместо да си починат след изтощителната битка, четниците веднага тръгнали в лятната нощ към мечтания спасителен Балкан.\nНе търсели нито място за преспиване, нито удобни пътища. Движели се направо през нивите, урвите и чукарите, като спазвали само посоката.\nНо още при тръгване от Караисенските лозя се появил един нов враг, по-страшен от турската потеря. Появила се жаждата за вода. Без сън може да преживее човек. Без хляб - също. Но без вода - не може!\nЗатова тя била единственото нещо, което търсели в лятната нощ. И когато случайно стигнали до едно биволско блато, те се напили с мръсната вода.\nТя им подействала освежаващо и подкрепящо и те продължили своя път. Призори стигнали до землището на с. Горна Липница и се скрили в една малка кория от около 10-20 декара, известна като Карапановата кория. И веднага налягали да отдъхнат като тутакси заспали.\nСамо Караджата останал буден. Той бил човек, който издържал както на глад и жажда, така и на безсъние.\nОсвен това знаел какво ще се случи през настъпващия ден, затова обикалял корийката, за да избере място за отбрана и съпротива.\nЗаедно с него обикалял и Иванчо (Ванката) Христович от Габрово, който имал офицерско звание поручик и бил военен ръководител на четата, нещо като Никола Войновски за Ботевата чета по-късно.\nГлавният войвода Хаджи Димитър не ги придружил, защото им е имал пълно доверие, че те ще изберат най-добрите позиции.\nВ това време той се занимавал с превързване на раните на прилепчанина Никола Иванов и на някои други по-леко ранени четници. Удивително е, че той е можел да изкара цяла седмица без сън и хляб. Само с липсата на вода не могъл да се пребори.\nСлед около 4-5 часа сън четниците се събудили освежени и готови за нова битка.\nВ това време Карапановата кория била заградена от нова, двойно по-голяма потеря. Този път потерята била предвождана от някакъв жандармерийски юзбашия (стотник) на кон.\nТой обикалял корията и насъсквал своите потерджии, които ставали все по-смели и свирепи.\nКараджата решил да му види сметката, затова повикал четниците Спиро Георгиев Маакедонеца, Христо Дряновски и Пеньо х. Пенев (Тошооглу) от Стара Загора и организирал четворен залп срещу юзбашията.\nРезултатът бил положителен - юзбашията и неговият кон се сринали на земята. Въпреки смъртта на юзбашията, битката продължила.\nБашибозуците и особено черкезите станали още по-свирепи. Те възнамерявали да унищожат до крак непокорните раи. Към обед на полесражението пристигнала редовна войска, начело с някакъв бимбашия (хилядник).\nТехните пушки били много по-дългобойни от тези на четниците. Те обаче ценяли живота си и не се решили на юруш-атака. Предпочели да използват дългобойните си пушки и да убиват един по един бунтовниците.\nПръв пострадал споменатият Пеньо х. Пенев от Стара Загора. Турски коршум се отплеснал от някакво дърво и го ударил в слепоочието. Пеньо х. Пенев - Тошооглу почнал да рита и да вика, подобно на Мешо Попа в караисенските села.\nКараджата дотичал, разбрал, че случаят е безнадежден, затова наредил на съседа му Спиро Македонеца да му отреже главата. Изпълнителният Спиро веднага изпълнил разпореждането. (Подобни случаи са типични за цялата хайдушка борба на българите - щом един четник е тежко ранен и не може да се движи, му отрязват главата, за да не се мъчи. И да не се гаврят с него враговете. Това е жестока, но много хуманна практика…).\nМакар и заградени отвсякъде и жадни до безумие, четниците удържали на турската атака до вечерта. Щом настъпила тъмнината, войводите решили да пробият обсадата и да избягат към все още много далечния Балкан. Но турците неочаквано им отворили път и те се измъкнали без никакви жертви.\nНо след 200 крачки Петър Кънчев Златарчето от Търново се сетил, че си забравил чантата в корията и се върнал да си я вземе. И става втората жертва в Карапановата кория. А четата продължила през ниви и ливади да се отдалечава и да търси спасителната вода.\nИ отново пред тях се изпречва друго биволско блато, с още по-мръсна и миризлива вода. Но кой ти гледа мръсотията и блатната воня. Всички натопили лица във водата и пили до насита.\nСлед това, въпреки умората, продължили бягството към Балкана. През нощта минали покрай село Горни Турчета (дн. Бяла черква), но не посмели да влязат в него, защото по името го сметнали за турско село.\nА Горни турчета било чисто българско село, което след осем години, през Априлското въстание, извадило 103-ма четника, начело с Бачо Киро.\nЛошото било, че нямало четник от този край да ги осведоми. Ако били влезли в това село, сигурно са щели да бъдат нахранени и напоени от революционно настроените белочерковчани.\nЗа този момент известният Бачо Киро си спомня:\n“Сутринта юнаците осъмнаха край нашето село. Минаха си свободно по поляната. Отидоха по високия баир към гората, излязоха на едно място в Урушките лозя, седнаха да си починат малко и взеха от една кошара едно агне и две цедилки сирене. Овчарите ги изнесоха на върха на канарата. Юнаците излязоха на пътеката, из която излезе и Тотю войвода в 1867 г.”\nИ някъде там, по пътя след Горни турчета, пред четата неочаквано се появили 15-20 турци. Четниците, под командата на Караджата, ги заградили и ги пленили. А на въпроса къде са тръгнали, турците отговорили, че са пратени да вардят.\nЧетниците веднага се хванали за ятаганите, готови да секат глави. Но Хаджи Димитър отново се противопоставил, като казал: „Не е голям мурафет, ако вземем да ги избием, защото няма да ги свършим. Пък и не е кавалерско!”.\nИ той пуснал обезоръжените турци да си отидат, като наивно им внушавал да не участват в турските потери. Те обещали, но не изпълнили обещанието си.\nНа следващия ден, в третия и най-кървав сблъсък на четата с преследвачите, тези помилвани турци взели най-активно участие. Те секли глави на ранени и вече мъртви четници.\nТретият сблъсък на четата с преследващата ги потеря станал при село Вишовград, в местностите „Канлъ дере” и „Душковец”. Този сблъсък бил съкрушителен.\nБачо Киро продължава своите спомени:\n„Те, горките хъшове, къде са ходили през нощта, какво са правили, къде са се губили из горите, не се знае, но осъмнаха на половин час от вчерашното си място - между турското село Плужна (днес то не съществува) и Вишовград. Дето осъмнаха и през деня се биха, дума се Кара казън кюприсю, сиреч - на Черната мома моста.”\nСпоред сведения на другия оцелял четник - Ангел Т. Обретенов, четата била останала 68 души. Тук бил тежко ранен и заловен войводата Стефан Караджа. Той бил откаран в Търново, след това - в Русе, където полумъртъв бил обесен.\nСлед тази втора битка край Вишовград, или четвърта след преминаване на Дунава, четата останала 58 души. Четвъртата битка пратила в гроба още 27 бунтовници. С останалите живи 58 четника Хаджи Димитър продължил бягството към Балкана.\n(Тук съм длъжен да спра малко разказа по Записките на Христо Македонски, зада отбележа, че четническата тактика на Раковски претърпява пълно крушение. Нито едно населено място, нито един българин дори не се вдигат на пропагандираното въстание срещу поробителите. Това, което проницателният Васил Левски установява предната 1867 г., като участник в четата на Панайот Хитов, се повтаря. Четите, колкото и големи да са, не могат да донесат свободата. Нужна е била, както е прозрял Левски, предварителна подготовка на народа).\nСлед разгромяващото четвърто сражение при Вишовград и залавянето на Караджата, четата, вече в намален състав от 58 души, продължава бягството си към планината. Но до там е имало още много път.\nА четниците освен гладни и жадни, били много уморени и не са могли да се движат бързо. За една нощ те изминавали само по няколко километра и не са успели да се откъснат от преследващата ги потеря. На другия ден, след Вишовград, се разсъмнало, когато те били още на път, без да са намерили удобно място за прикритие или за отбрана.\nЗатова били принудени да се покатерят на една висока скала, която случайно се изпречила пред тях. И да се притулят между камъните й.\nСлед час-два се появила потерята, но, за тяхно щастие, не ги открила. И отминала към съседните горички, където било по-вероятно да се скрият бунтовниците.\nТук, на тази скала, четниците си починали, но жаждата и гладът продължавали да ги гнетят с още по-голяма сила. Следобед към този гнет се прибавил и още един - жегата от напечените камъни.\nТя била толкова силна, че всички имали чувството, че лежат върху жарава. Щом настъпила тъмнината, те напуснали скалата и се устремили към планината да търсят вода, хляб и хладина.\nСлед няколко часа пътуване, четата стигнала най-после до подножието на Балкана. И четниците веднага се почувствали спасени по две причини: първата е, че гъстата гора на планината им позволявала да се скрият от преследвачите; и втората - тук, за разлика от равнината, имало много бистра и студена вода, което им позволило да утолят жаждата си.\nИма и трето - юлската жега изчезнала. Но гладът останал. И потерята също. До този момент четниците си мислили, че щом веднъж хванат планината, преследвачите ще им загубят дирите и повече няма да бъдат обезпокоявани.\nНо се оказало, че това е празна надежда и неосъществим блян. Потерята продължила да им диша във врата, независимо от планината и гъстата гора. Освен това, Габровският Балкан не е толкова див и непристъпен, какъвто е Карандила край Сливен или Хайдушкото сборище “Агликина поляна” край прохода Вратник в Елено-Твърдишкият Балкан.\nЗаради прохода Шипка - Габрово тази част от планината е най-позната и най-обитавана. Дори, както по южните, така и по северните склонове на този проходен път е имало беклемета, с турски войници, които са контролирали движението.\nТъй че за турската потеря е било съвсем ясно къде могат да минат и да се скрият комитите. Най-после четата била и многобройна, от 58 души, което създавало проблем както за нейното прикриване, така и за изхранването й.\nНагазвайки в Габровския Балкан войводата Хаджи Димитър разпорежда да се свие Караджовото знаме. „Сега сме една чета, една участ ни очаква и затова няма нужда от две знамена!” - казва той.\nИ летописецът Христо Николов Македонски, който е знаменосец след Чернев, прибира знамето в торбата си. И понеже той оцелява накрая и знамето също оцелява за историята. Докато другото, голямото знаме на Хаджията, е унищожено на Бузлуджа, при окончателния разгром на четата.\nНай-забележително е, че всички села, покрай които минала четата от Дунава до Габровския Балкан, освен че не се вдигнали на въстание, както е предричал Раковски, те дори не давали храна и вода на бунтовниците.\nА след първата битка в Караисеновите лозя, четниците свършили онова, което са носили в торбите си от Влашко.\nИ започва големият глад, който в известен смисъл е по-страшен от самата турска потеря. И по-мъчителен.\nНякои от по-волевите четници са пазели по няколко парчета пексимет за “зор-заман”, ближели го отвреме навреме, когато им премълнявало в стомаха, но не се решавали да го изядат, защото знаели, че могат да настъпят и още по-лоши дни. Затова дъвчели киселец или дъбови и букови листа и се надявали на някакво чудо, което може да ги нахрани…\nИ чудото настъпило тук, в Габровския Балкан. Четата случайно попаднала на някаква планинска кошара, където имало цял опечен овен и много хляб, приготвени от пастирите по поръчение на турската потеря.\nЧетниците веднага присвоили приготвената за турците храна. Войводата разкъсал печения овен и раздал по едно голямо парче на всеки четник. И хляба - също.\nПрегладнелите четници омели на бърза ръка овена и хляба, защото не дъвчели, а гълтали направо вкусната храна. Стопанинът на кошарата ги гледал с добро чувство и се радвал, че ги нагостил.\nНакрая пак ги попитал какво да каже на потерята, когато тя дойде след малко. „Кажи им, че с оръжие в ръка сме ти отнели всичката храна!” - отговорил му войводата. И четата тутакси изчезнала в Габровския Балкан.\nНа другия ден гладът отново се появил - по-силен и по-страшен от предните дни. Тогава четниците тръгнали из планината да търсят на друга кошара хляб, сирене или мляко.\nИ от един сравнително гол хребет те забелязали, че в подножието на планината се вижда някакво село. Габровците Стоян Пенчов и Илия Димов, които все още били живи, съобщили, че селото е българско и се казва Дебелий дял (днес това село е присъединено към съседното Гъбене). И без много колебание четниците решили да го нападнат и да си вземат храна.\nОтгоре селото изглеждало, че е съвсем близо, но когато тръгнали към него, се оказало, че е доста далеч - половин ден път. Все пак стигнали и за тяхна приятна изненада селяните ги приели радушно.\nНагостили ги с каквото “дал Бог” и им напълнили торбите с хляб и друга храна. И двама души от селото тръгнали да ги изпратят. Когато се разделили и селяните се върнали, четата се обърнала и тръгнали точно в обратната посока.\nТова е изпитана тактика на всички чети, за да не могат селяните, ако бъдат измъчвани (което често се случвало!) да посочат посоката на оттеглянето.\nТази тактика е била прилагана винаги, независимо от това колко са били предани на делото хората, които са знаели пътя на четата…\nСпоред “Привременен закон на народните горски чети”, написан от Георги Сава Раковски преди 1867 г. , а така също и според практиката на хайдушко-четническото движение в България, войводата е върховен разпоредител с дейността и съдбата на своята чета.\nТой отговарял за всичко, което се случвало в нея. Можел е да отстранява недисциплинирани четници, както и да наказва със смърт предателите между тях. А ранените четници, които не можели повече да следват движението на четата, той разпореждал да им отрежат главите, за да не се мъчат повече или да се гаврят с тях турците.\nА когато в ранените четници е имало още малко живот, по разпореждане на войводата били оставяни в някое село или овчарска колиба, за да бъдат лекувани.\nТакъв е случаят с брата на войводата - Тодор х. Асенов от Сливен и Савата (Сава Силов) от Стара Загора, тежко ранени в битката при Канлъ дере, край Вишовград.\nТе не можели повече да ходят, затова войводата ги оставил в село Дебели дял, за да ги лекуват.\nДори оставили пари на Петко Бурсунуза - човекът от Дебели дял, който ги приел и обещал да се грижи за тях.\nНо щом четата напуснала селото, той убил безпомощния Тодор х.Асенов, а Савата Силов предал на турската потеря. Долен престъпник, какъвто рядко се среща в живота, но…се среща…\n(Тук отново ще спра за малко разказа, за да задам един тревожен въпрос. А той е - защо Хаджи Димитър е повел и брат си Тодор с четата? Христо Ботйов - също? В 1876 г. той взел със себе си по-малкия си брат Боян Ботев. Че двамата велики мъже са решили да се жертват за България е разбираемо и приемливо. Но защо са решили да жертват и братята си? Толкова ли са вярвали, че ще успеят със 128 четника, а другият - със 182-ма, да съборят Турската империя!? Наивност или фанатична вяра в невъзможното!? Това е загадката на онова славно възрожденско време!).\nПридвижването на четата, както в равнината, така и в Габровския Балкан е ставало само нощно време, защото тогава опасността да попадне в полезрението на турската потеря е била по-малка.\nНо тъмнината е криела и две неудобства: че четниците трудно се ориентирали накъде се движат; и, че те трябвало да се движат групово, един до друг, за да не се изгубят в непознатата местност.\nСлед напускането на село Дебели дял се случило точно това.\nЕдна група от 14 момчета, която се движела отзад, изостанала и загубила връзката с основната група. Това е станало случайно, а не нарочно. И всички усилия на изостаналите да открият другарите си, останали напразни.\nПо този начин четата се разделила на две, като войводота Хаджи Димитър останал в основната група. На по-следващия ден по-малката група попаднала на турска засада, част от четниците били убити, а друга част пленени и откарани в Русе, където били съдени по бързата процедура и обесени.\nСамо четирима от тях - Ангел Обретенов, Иван Пеев, Сава Кънчев и Тодор Симеонов били осъдени на заточение, пратени в крепостта Сен Жан Д’Акър и освободени след Санстефанския мирен договор от 1878 г.\nСъдбата на другата, по-голямата група от четата, била по-нещастна.\nСлед като няколко дни тази група, начело с войводата, играла на “котка и мишка” с турската потеря, неочаквано на 18 юли се стигнало до сблъсък на връх Юмрук чал.\nС изключение на четирима четници - авторът на записките Христо Македонски, Пенчо Стоянов от Панагюрище, Илия Дойчинов от Никополско и Арсений Мартинов от Велешко, които успели да избягат от сражението и оцелели.\nПо пътя македонецът Арсений починал от раните си, тъй че останали само трима.\nНа 12-тия ден от преминаването на Дунава завършила историята на тази прославена чета, с още по-прославените си войводи Хаджи Димитър и Стефан Караджа.\nНо въстанието на българите, за съжаление, не избухнало. Въпреки това, със своята гибел четата подкопала основите на империята.\nСлед осем години избухнало Априлското въстание, придружено от една друга неуспяла чета - на Христо Ботйов. Но тези събития показаха на Европа и на света, че България е вече узряла за свободата…


Чатбот във Facebook - 3 важни промени след 15.01.2020 » SEO Консулт\nНачало Маркетинг Чатбот във Facebook - 3 важни промени след 15.01.2020\nКакво означава това за вас и какво да направите с него?\nПромени в правилото „24 + 1“\nКакво да правите с цялото това “щастие”?\nКакво да правите със събитията?\nКакви съобщения могат да бъдат изпращани?\nКакви съобщения е забранено да се изпращат?\nСъобщенията, които все още са под въпрос /т.е. Facebook не е дал точно обяснение/:\nСъобщения от типа "follow-up message" по правилото 24 + 1 повече няма да има.\nАбонаментните съобщения (subscription messaging) ще бъдат достъпни само за страници с бизнес новини, регистрирани във Facebook. Повече подробности тук.\nБроят на маркерите (таговете) за съобщения се намаля от 17 на 4.\n* Досега, когато потребител за първи път ви пише в Messenger, можете да му изпратите съобщения с търговско съдържание в рамките на 24 часа. И ако потребителят не е отговорил, тогава имате право да му изпратите друго напомнящо „последващо съобщение“ 24 часа след първото.\n* След 15.01.2020 можете да изпращате търговско съдържание до потребителя в рамките на 24 часа след първото взаимодействие, но последващото съобщение вече не е достъпно.\nАбонаментният бюлетин вече е само за страници с новини, които са регистрирани във Facebook. За съжаление на всички останали бизнеси, тази опция вече не е налична. Между другото, дори да имате новинарска компания, регистрацията вече е достъпна само на английски, испански, френски, немски, холандски и италиански (на български няма). Регистрацията е налична в бизнес мениджъра.\nБроят на маркерите за съобщения е намален от 17 на 4. Налични остават само:\nConfirmed Event Update: Използва се за уведомяване на абонатите за промени и напомняне за събития, за които са се регистрирали. Също така и за потвърждаване на предстояща резервация, известия за промени в графика и т.н. Забранено е изпращането с тези маркери: съобщения, изпращани до хора, които не са се регистрирали за събития, съобщения с информация за минали събития, както и рекламни съобщения, включително промоции, продажби, отстъпки, купони и т.н. Проучванията, анкетите и исканията за обратна връзка също са забранени.\nPost-Purchase Update: Този маркер е за комуникация след направена покупка. Ползва се, за да потвърдите покупката, доставката и проследяването на актуализации, както и известия за доставка. В допълнение, известия за плащане или отказано плащане. Забранено за изпращане на съобщения с този маркер са съобщения за продажби или кръстосани продажби. Както и рекламни съобщения, включително промоции, продажби, отстъпки, купони и т.н. Проучванията, анкетите и исканията за обратна връзка са забранени.\nAccount Update: Този маркер е предназначен да уведомява клиентите за промени в акаунти. Също и за напомняния, че сметката трябва да бъде платена, за подозрителна активност в акаунта и т.н. Забранено за изпращане на съобщения с този маркер са: дублиращи се съобщения с известия и напомняния. Както и рекламни съобщения, включително промоции, продажби, отстъпки, купони и т.н. Проучванията, анкетите и исканията за обратна връзка са забранени.\nHuman Agent: Този маркер е предназначен за изпращане на нетърговски съобщения, които лично сте въвели ръчно за вашите клиенти в рамките на седем дни след последното му съобщение. Автоматичното изпращане и чатбот са забранени тук. Съобщенията, които не са свързани с темата за кореспонденцията, също са забранени. Този маркер все още е в бета версия.\nСъобщения без тези тагове, няма да бъдат изпращани след 15 януари 2020г.!\nКакво да правите с цялото това "щастие"?\nПрегледайте всичките си автоматизирани списъци. Чатботът трябва да изпраща търговско съдържание на абонатите само в рамките на 24 часа, след последното им взаимодействие със страницата ви в Messenger. Добавете подходящи маркери в съобщенията, които се изпращат след 24 часа в бюлетини, "фунии" и т.н. Не забравяйте, че всеки път, когато потребителят взаимодейства с бота, той отново стартира правилото за 24 часа. Не е необходимо да добавяте маркери към съобщения, които се вписват в правилото „24 часа“.\nАко абонатите не са се свързали с вас в Messenger след 24 часа, можете да им изпращате съобщения, като използвате само един от трите маркера. Ако не сте намерили подходящ маркер, тогава можете да изпращате само с помощта на рекламни съобщения в рекламния мениджър, като целта на рекламната кампания е „Съобщения“. Рекламните съобщения могат да съдържат търговско съдържание, без да се спазват правилото „24 часа“.\nМожете да напомняте и мотивирате потребителите да възобновят кореспонденцията след 24 часа, като интегрирате имейл и SMS списъци в своите стратегии, като добавите връзка към Messenger, където чат ботът е конфигуриран. Вместо да изпращате чрез чатбот, създайте електронна поща и SMS разпространение.\nАко провеждате събития, можете да използвате маркера CONFIRMED_EVENT_UPDATE, за да изпратите съобщение само на тези абонати, които са се регистрирали за него с помощта на чатбота. Тоест, ще трябва да потвърдите факта на регистрация, например като използвате маркера в съобщението. Когато създавате бюлетин, не забравяйте да добавите този маркер в насочването.\nуведомяване за промени в събитието (дата, час, място и т.н.)\nнапомняне за събитието, за което са се регистрирали потребителите\nсъобщения до хора, които не са се регистрирали за събитието\nсъобщения с информация за минали събития\nрекламни съобщения, включително промоции, продажби, отстъпки, купони и др.\nанкети и искания за обратна връзка\nсъобщения с връзки до запис в уебинар\nсерия писма за събития, които продължават повече от един ден\nзаложете на бързата комуникация с абонатите в рамките на денонощното правило\nако бюлетинът е важен елемент от вашата стратегия за продажби, тогава създайте бюлетин за електронна поща или изберете друг вариант, който да поддържа този бюлетин "жив"\nмаркетинг фунията продължава да е от значение при продажбите и през 2020г.\nАко имате мнение или въпроси по разгледаните въпроси, ще се радвам да ги споделите в коментарите!\nЧатбот във Facebook - 3 важни промени след 15.01.2020 Съдържание Какво ново:Какво означава това за вас и какво да направите с него?Промени в правилото „24 + 1“Абонаментни съобщенияТагове за съобщенияКакво да правите с цялото това “щастие”?Какво да правите със събитията?Какви съобщения могат да бъдат изпращани?Какви съобщения е забранено да се изпращат?Съобщенията, които все още са под въпрос /т.е. Facebook не е дал точно обяснение/:Изводи:Това...


За някои може и да е смешно за други да не е, но... :: BG-Mamma\nЗа някои може и да е смешно за други да не е, но...\nЗа някои може и да е смешно за други да не е, но.....\n28 май 2007, 10:23 ч.\nАз ще си задам въпроса.\nКогато Виктор беше на 3 месеца без 1 ден, баща му обърна количката с него на улицата и детето падна от около 1 метър височина.Докато стигнем до Пирогов косите ми побеляха...\nВеднага се заеха с детето и неврохирурзите казаха, че Господ е бил с бебо, защото подобни падания в толкова ранна възраст завършвали обикновено с 95% смърт а на Вики нищо му нямаше, само леко цепнат венец.\nТова беше едно от най-кошмарните преживявания в живота ми, пътувайки към болницата и незнаейки дали сина ми в ръцете ми ще живее....\nТа на въпроса:Не питам дали трябва да се курбан, РЕШИЛА СЪМ ДА ПРАВЯ, а как се прави?\nМоля да пишат мами които имат инфо по въпроса а не да стане тема ЗА или Против КУРБАНА!\n# 1 28 май 2007, 10:28 ч.\nИзбираш си един църковен празник, решаваш с какво ще правиш курбана (риба, пиле....) и всякак година го правиш със същото . Отиваш в църква с рибата, пилето.... или каквото си избрала, бутилка вино, питка и там вече ти казват колко свещички да купиш и така... Правиш го всякак година на този ден, като заължително храната трябва да мине през църква, иначе няма смисъл .\nНадявам се, съм ти била полезна И никакви премеждия вече\n# 2 28 май 2007, 10:32 ч.\nЦитат на: Atrakcia в пн, 28 май 2007, 10:28\nподкрепям,а и най-добре за по-точна информация да питаш някой поп,защото по-време на пости си има едни ритуали,когато не са пости други.\n# 3 28 май 2007, 10:36 ч.\nАз знам, че просто трябва да почерпиш близките си. Една мама от нашата градинка беше паднала с детето на улицата и се отърваха само с изкълчена ръчичка. Тя почерпи с бонбони мамите, а каза че в тях събира роднини. Радвам се, че всичко е минало добре\n# 4 28 май 2007, 10:37 ч.\nУточнението е, че животното което носиш в църквата за курбана трябва да е с глава, т.е пилето автоматично отпада.\nНай-удачно е цяла риба и то не всякаква, а такава, която има по принцип люспи.\nЗа питката и виното са ти казали.\n# 5 28 май 2007, 10:39 ч.\nМисля че ако не си силно религиозна е достатъчно просто да черпиш всяка година на една и съща дата.\nНаша съседка беше преживяла по чудо падането с мост във Варна и всяка година ни носеше курбан ( супа). Това си е истинската традиция, но мисля че няма проблем и с друго да се черпи, въпросът е просто да благодариш на съдбата че ви е спасила.\nЧестно казано не мисля че да се черпи по такъв повод е по смешно отколкото да се черпи за рожден ден.\nЦитат на: r0ksi в пн, 28 май 2007, 10:39\nСпоред църковните канони, това не е курбан . Задължително се минава през църква.\nЦитат на: Филип@ в пн, 28 май 2007, 10:37\nДа, Филип@ е права, задължително с глава, съжалявам, не съобразих\n# 7 28 май 2007, 11:02 ч.\nМога да поясня,че има безкръвен и кръвен курбан. Безкръвния също се носи в църквата в знак на благодарност- червено вино,олио и брашно. както са ти казали на един и същ празник,всяка година,т.е става си ваш празник на благодарността:)\n# 8 28 май 2007, 11:22 ч.\nЦитат на: ileo в пн, 28 май 2007, 11:02\nЩо за животно е тоя кръвен курбан???\nИначе по темата. Нашето семейство правеше курбан на съответната дата с едно яко плюскане и пийване в ресторант.\nНа моя брат му се прави курбан с петел от който майка ми прави " курбан чорба". От тази чорба раздаваме на някои от роднините, който живеят близо до къщи /може и на съседите/. Сутринта на курбана ходят на църква. Правят го на съответната дата както е написала и МИНЗУХАР.\n# 10 28 май 2007, 11:53 ч.\n# 11 28 май 2007, 12:45 ч.\nАМИ НАЙ-ДОБРЕ ДА Е НА ПРАЗНИК, НО МОЖЕ И ДА НЕ Е.ИЗБИРАШ СИ ДЕН, КУПУВАШ СИ АГНЕШКО,СВИНСКО И Т.Н. /СПОРЕД ВКУСА ТИ /, ИЗБИРАШ СИ ХУБАВА ПОЛЯНКА С ЧЕШМА И КАНИШ ПОЗНАТИ ДА ХАПНЕТЕ И ПИЙНЕТЕ ЗА ЗДРАВЕ.ТОВА Е.\n# 12 28 май 2007, 12:48 ч.\nЩом си решила коя да ти е датата, сутринта отиваш на църква да ти четат сол и ако искаш носиш нещо и за църквата (вино, олио, брашно). Като ти прочетат солта си я взимаш заедно със свещичката от църквата, със солта готвиш корбана ( останалата сол ще я прибереш да готвиш после с нея), от корбана трябва да раздадеш на комшии, за здравето на детето. Свещичката от църквата си я палиш вкъщи да изгори.\n# 13 28 май 2007, 14:13 ч.\nне мога да ти дам съвет за курбаните,но другите са го направили.Искам само да ти кажа,че едва ли на някой му е смешно това,което питаш,представям си какъв ужас си изживяла и ти пожелавам оттук нататък детенце да ти поднася само положителни емоции\n# 14 28 май 2007, 14:19 ч.\nЩом вярваш в него, няма значение как.\nМайка ми и баща ми си правят на Гергьовден- просто събират близки хора.


Лидерът на ГЕРБ в Якимово олекнал с 4000 долара и 409 евро\nДържал ключа от къщата си на перваза на прозореца\n21 Ян. 2013, 17:40\nЛидерът на ГЕРБ в Якимово - 57-годишният Трайко Георгиев, е бил обран. Това съобщиха от областната дирекция на МВР в Монтана. От личната му каса в къщата му са изчезнали 4000 долара и 409 евро. Разследващите са констатирали, че касата на сейфа не е разбивана, нито вратата на къщата му.\nТрайко Георгиев преди дни забелязал, че липсват част от спестяванията му. Били взети 4000 долара, но 11 700 си били на мястото. На мястото си останали и златни и сребърни монети, както и служебен пистолет „Макаров”.

 Мъжът има търговски бизнес. Съпругата му върти магазин в селото. “Откраднатите пари са били предназначени за ново зареждане”, обяснил потърпевшият пред криминалистите и допълнил, че семейството държи ключа от входната врата на перваз на прозорец, а от касата – в нощно шкафче.