21 уестърн романа, които всеки мъж трябва да прочете | изкуството на мъжествеността"\nЗападната история, в нейните най-обичайни форми, представлява американската версия на винаги привлекателната най-стара легенда за човека за себе си, тази за бога на слънцето герой, всепобеждаващия доблест, който крачи през опасностите, непоколебими, поправяйки грешки, побеждавайки злодеи, спасяване на справедливите и слабите и безпомощните - и западната история прави това от гледна точка на обикновения човек, в прости символи, близки до естествения опит. . . изобразяващи обикновени мъже от ежедневието, не бронирани рицари или отрязани господа с фантастичен меч, продуктите на аристократичните системи, но обикновени мъже, които може да сме вие и аз, или нашите съседи в съседство, които са пионери, правейки с лопата или брадва или пистолет в ръка техните подвизи на смелост и издръжливост. -Джак Шефер\nЗападът винаги е заемал силно място в американската психика. От най-ранните дни, на запад представляваше границата на тази нация. Независимо дали става дума за Кентъки и Охайо, или Колорадо и Монтана, или Орегон и Аляска, като хора, ние винаги сме се движили на запад. И след като преминахме Мисисипи, открихме сурова среда, различна от всяка друга. Пустини и оазиси, равнини и планини; това беше страна на екстремни екологични и климатични условия.\nИменно в тази земя се ражда легендата за каубоя, особено в средата и края на 1800-те. Както отбелязва по-горе западният писател Джак Шефер, каубоят олицетворява щамовете на древния рицарски кодекс, но той не е бил аристократичният рицар в Англия или дори благочестивият, улегнал фермер от ранната Америка; по-скоро той беше някакъв герой на всеки човек: обикновен човек, който все пак беше по-автономен, независим и свободен от обикновения човек. Яздейки на върха на верния си кон, той знаеше и как да защитава другите, и как да оцелява сам, и проявяваше мълчалив, месинг, самоизработено благородство.\nОдесите на американския каубой, под формата на западен роман, започнаха да се оформят в началото на 1900 г., десетилетие след като Бюрото за преброяване на САЩ обяви, че границата е затворена; книгите уловиха носталгия и романтичен копнеж по епоха и начин на живот, който беше на път да излезе (и в някои отношения, всъщност никога не беше). Западните романи смесват детайлите от реалния живот с драмата, по-голяма от живота, както правят всички велики митологии.\nЖанрът беше лесен за масово производство и до около 40-те години на миналия век романът за западната стотинка водеше. Качественото писане и качествените истории бяха трудни за намиране (въпреки че, както ще откриете по-долу, няколко скъпоценни камъни успяха да проникнат в публичната сфера). Беше в края на 40-те и около средата на 70-те години, когато западната литература наистина дойде на своето място. Луис L’Amour, Джак Шефер, абатството на Едуард - това е ерата, в която се раждат легенди.\nПрез 80-те и 90-те години настъпи известен спад в жанра, въпреки че бяха произведени няколко самотни изключителни творби. „90-те години особено бяха черна дупка, но след това през 2000-те и дори до днес се наблюдава малко възраждане в жанра. Разиграха се старите тропически гончета и престрелки в малки градчета, така че писателите започнаха да поемат още някои рискове със сюжетни линии, които наистина са се отплатили. Бих казал, че всъщност навлязохме в друга златна ера на Запада през последните 20 години или така. Въпреки че огромният обем на представените произведения не е толкова голям, качеството има тенденция да бъде превъзходно. Основните издатели са недоволни от уестърните, така че това, което в крайна сметка се печата, е доста добро.\nПрез последната година или нещо повече прочетох канона на това, което се смята за сметана на културата за западната литература. Погълнах десетки книги и тук ги стесних до най-добрите 21, които всеки човек трябва да прочете. Дадох на всеки автор само една книга в списъка (въпреки че споменавам и други заглавия, на които се радвах на определени автори), защото съм на мнение, че е по-добре да се чете широко в жанра, отколкото да се гмурне цяла свиня в произведенията на само един човек. Ако сте прочели няколко заглавия на L’Amour, сте ги прочели всички и същото може да се каже за редица други автори.\nСписъкът по-долу обхваща всякакви стилове, дължини на книги, сюжетни линии и т.н. Преди да влезем в него обаче, трябва да дефинираме жанра.\nОпределяне на западния жанр\nПростото поставяне на Запад не е западна марка; ако е така, романи като Източно от Едем или Ъгъл на почивка ще бъде намерен тук. Въпреки че не всеки роман ще задоволи всеки маркер, всяка книга, изброена тук, включва повечето от следните елементи:\nГеографски разположен на запад от река Мисисипи. Докато някои много ранни уестърни са разположени в подобни на Кентъки и Охайо, географията, която наистина привлече вниманието на читателите и определи легендата за каубоя, се намира на запад от Мисисипи: Тексас, Ню Мексико, Колорадо, Монтана и др. обикновено не стигат до западното крайбрежие.\nШефер каза това за географската обстановка на своя жанр:\nГолемината отвъд Мисисипи беше предимно отворена величина, примамваща големината - а също и насилствена, сурова, капризна величина: крайности на топография и климат извън тези на Изток, най-високите и най-ниските райони на цялата нация, най-горещите и най-студените, най-плоските и най-здравите, най-сухите и най-влажните.\nПровежда се през 19 век. 1800-те, и особено средата до края на 1800-те, наистина е периодът на западните граничари и каубой. Докато машинната ера идваше на изток, западът остана див и неопитомен. Изобилие от уестърни са определени през 20-ти век, но повечето в този списък се провеждат през 1800-те.\nГероите са каубои, скотовъдци, чифликчии, оръжейници / шерифи / рейнджъри и / или граничари. Кариерата на западен персонаж е доста ограничена и се фокусира върху гореспоменатите роли. Идването на Запад в средата и края на 1800 г. обикновено беше едно от тези неща. Конете също са склонни да играят голяма роля и често, макар и не винаги, придружават вярно човешките характери на един западен роман.\nФокусът често се отделя на суровия, но красив пейзаж. Самата земя често играе роля на главен герой в уестърните. Дългите описания на околната среда са често срещани, а препятствията на природата - суша, бури, планини, диви животни - често играят роля в основния конфликт или сюжет. Главните герои също са склонни да се грижат дълбоко и да уважават пустинята и това, което тя представлява; дори когато ловуват или развъждат на сушата, мъжете се борят да запазят естественото и да върнат напредъка на модерността.\nСъдържа герои, които показват умелост, жилавост, устойчивост и жизненост. Независимо дали са каубои или животновъди, героите, които попълват западните романи, обикновено споделят обща плеяда от черти и качества.\nЕдното е притежанието на широко умение с твърд нос. Каубоите и други западни типове са вещи във всичко - от въжета и езда до лов и готвене. Те са у дома в дива среда и това, което нямат под ръка, могат да импровизират.\nЗападните герои също притежават особено крехък характер. Шефер отново:\nАко има някакво отличително качество на западната история в многобройните й вариации, това качество е всеобхватна жизненост - жизненост не само на действие, но и на дух зад действието. . . здравословно, ориентирано към бъдещето отношение към живота.\nУестърните, които съдържат изброените по-горе елементи, неизменно са склонни да имат и този по-малко дефиниран елемент. Това е почти страничен продукт от писането на силни герои в суров пейзаж. Великите западни романи са проникнати с явна мъжественост и одухотвореност, които е трудно да се намерят в други жанрове.\nПредвид горния набор от критерии за включване и избрани за цялостно съвършенство в сюжета, характеризирането, четливостта и т.н., ето моите снимки за най-добрите западни романи, писани някога, подредени хронологично по датата на публикуването им:\nДневникът на каубой от Анди Адамс (1903)\nСред краткия списък на много ранните уестърни (преди 1910 г. или така), често ще виждате Оуен Уистър Вирджиния (1902) в горната част. Въпреки това не намерих това заглавие за много четливо и всъщност се отказах около половината път. Дневникът на каубой, от друга страна, беше забележително четим и лесно задържаше вниманието ми през целия път.\nСъбирайки различни истории и анекдоти от реалния живот (включително от собствения си опит да бъде каубой в продължение на повече от десетилетие), Адамс прави хроника на измислено говедо от Тексас до Монтана през очите на младия Том Куирк. Няма много пречка за всеобхватния сюжет или централен конфликт, но въпреки това е приятен. От бягането на добитъка, до бруталните сухи заклинания, до опасните пресичания на реки, до враждебните индианци и хайдутите, читателят наистина изпитва всичко, което една старозападна пътека за говеда може да предложи. И това включва детайлите на документооборота, часовете на скуката, начина, по който се разпределят охранителните задължения и др. Разказът на Адамс често се смята за най-реалистичното изображение на задвижване на добитък, което някога е имало, и всъщност той написа романа от отвращение към нереалистичната каубойска фантастика, написана по това време.\nСуха коса, но препоръчително четиво за всеки почитател на западните романи. Ако имате някакви съмнения относно мястото му в канона, бързо ще видите колко е на Лари Макмъртри Самотен гълъб е вдъхновен от ранния роман на Адамс; очертанията на сюжета са по същество еднакви.\nЕздачи на лилавия мъдрец от Зейн Грей (1912)\nГрей беше ранният крал на романа на Западната монета. Резултатът му беше плодотворен, но колкото повече пишеше, толкова повече негативни отзиви получаваше от критиците. (Критиците винаги са скептични към хората, които привидно пишат твърде много!) Не мисля, че тези критики имат достойнство, тъй като смятам, че голяма част от творбите на Грей са изключително четими и забавни днес, особено като се има предвид, че по-голямата част от неговата работа е публикувана над 100 преди години.\nЕздачи на лилавия мъдрец, публикувано през 1912 г., определено е най-доброто от групата и е универсално намерено в списъците на „Best Western Novels“ по някаква причина.\nПо-сложен сюжет, отколкото често се среща в уестърните, историята проследява Джейн Уидърстин и нейния тормоз от страна на група мормонски фундаменталисти. Старейшина Тул иска да се ожени за Джейн, но тя отказва. Както можете да си представите, тогава възниква проблемът и тя се нуждае от помощ от приятели Берн Вентерс и мистериозен въоръжен на име Ласитър, който търси отдавна изгубена сестра. Тук има редица нишки и някои отлични обрати в сюжета. Отново, това е по-сложно - по добър начин - от това, което обикновено виждате в жанра.\nЗадължително четиво за почитателя на западните романи. Разказите / новелите на Грей също са много добри („Лавина“ ми е любима - макар че е малко трудно да се намери).\nИнцидентът с Вол-лък от Уолтър Ван Тилбург Кларк (1940)\nКаубоите Арт Крофт и Гил Картър се качиха в Бриджс Уелс, Невада, за да намерят заредена атмосфера. Говедата изчезват (вероятно откраднати) и мъж на име Кинкайд току-що е убит. Гражданите са луди като дявол и търсят справедливост. Фракциите се формират почти веднага; една група иска да залови заподозрените виновници нагоре и нагоре - да привлече съдията и шерифа и да се увери, че не се случва нежелано поведение. Друга група иска да създаде отряд, който да преследва шепотите - бдително - и да се грижи за бизнеса с правосъдието на Дивия Запад: обесване при изгрев слънце. Те твърдят, че използването на правната система отнема твърде много време и че твърде често мъжете се измъкват без никакви задължения.\nНаистина се формира и в крайна сметка настига предполагаемите шумолетели. Линчувани ли са мъжете? Дават ли им шанс за справедлив процес в град Бриджърс Уелс? Освободени ли са?\nМакар да не е толкова забързан, колкото много уестърни в този списък, приказката за морала, затворена в 80-годишните му страници, остава изключително актуална. Това е етична дискусия за манталитета на тълпата, облечена в каубойски фланела и кожени кобури. Докато за други западни писатели от епохата - като L’Amour и Grey - може да се каже, че романтизират Запада и неговите герои, Clark е по-сравним с Dashiell Hammett. Всички герои, главни герои и антагонисти, имат дълбоки недостатъци и читателят не може съвсем да реши на кого се присъединява, ако изобщо е някой.\nШейн от Джак Шефер (1949)\nШейн се смята от мнозина за най-добрия западен роман на всички времена. Компактен е, но това просто означава, че всяка страница е снабдена с мъчителна енергия - подобно на самия Шейн, главният герой на книгата.\nРазказана от младия Боб Старет, историята следва неговата версия на събитията в малък аванпост в Територията на Уайоминг. Изглежда от нищото, загадъчният Шейн (това ли е неговото име? Фамилия? Измислено име?) Се вози в града на гърба на кон и се настанява временно в дома на Старет. Шейн се сближава със семейството и Боб особено идва да види ездача като митична, богоподобна фигура. Междувременно шофьорът на говеда и лошият пич Люк Флетчър се опитва да вземе земя от група чифликчии (включително Starretts). Няма да раздам нищо друго освен да кажа, че Шейн е замесен в разпръскването на лошите.\nЧистата мъжественост на романа и на самия Шейн е без конкуренция в западната литература. Ако този роман не ви развълнува, няма да тече кръв във вените ви. Шейн е абсолютно топ 3 западен роман. Schaefer’s Монте Уолш също е превъзходно.\nДълбок от Луис Л’Амур (1953)\nНикое споменаване на западните романи не е пълно без кимване на L’Amour. Само книгите му могат да ви накарат да четете около десетилетие с темп от един месец. Прочетох шепа и трябва да се съглася с повечето други Дълбок е най-добрият му. Интересното е, филмът с Джон Уейн е на първо мястои L’Amour след това го новели (въпреки че филмът беше вдъхновен от разказ на L’Amour - това е малко циркулярно).\nХондо Лейн е типичен човек на Югозапад, оформен колкото от пустинния пейзаж, така и от всичко останало. Бивш кавалерийски офицер, Лейн трябваше да научи начините на апашите, за да оцелее в суровата среда. След като се спасява от засада, той попада върху чифлика на Анджи Лоу и малкия й син, като съпругът и бащата не се срещат никъде. Хвърлете воина Виторо в комбинацията и ще получите драматична история за любовта, войната и честта, която е толкова представителна за западния жанр, колкото може да бъде историята.\nСега, с огромния брой заглавия, които той продуцира, историите на L’Amour несъмнено са склонни да съвпадат малко. Те също са леко формулирани и всъщност не бихте класифицирали писането му като лирично или достойно за Пулицър. Но книгите му са наистина наистина забавни. Това е като как Бързи и яростни филмите няма да спечелят награди, но ще бъда проклет, ако не гледам всеки един от тях заради огромната им развлекателна стойност.\nКилкени и Високият непознат бяха няколко други любими на L’Amour за мен.\nТърсачите от Алън Льо Мей (1954)\nАко в този списък има история на Moby Dick, това е Le May’s Търсачите. Докато Филмът често се разглежда като един от най-великите западни филми за всички времена, книгата също заслужава своето място за признание.\nС един от най-опустошителните отвори в този списък, нападение на команчите унищожава цялото семейство Едуардс, убивайки мъжете и отвличайки жените. Следва дългогодишно търсене на Марти (на практика осиновен млад мъж, който е част от семейство Едуардс) и Амос (брат на патриарха на Едуардс), за да открият изчезналите жени. Ако сте гледали филма, знаете приблизително как протича останалата част от приказката, а ако не сте, няма да раздам нищо друго.\nКнигата заслужава място в този списък поради яркото и реалистично писане, но и защото изобразява трудностите, които ранните чифликчии са имали, опитвайки се да създадат живот на често опасните граници. Докато наистина някои индианци бяха жестоко изобразявани като насилствени диваци, реалността е, че мнозина наистина бяха невероятно насилствени и не се отнасяха любезно към нови хора, заселили се на техните територии.\nСмелият каубой от Едуард Абатство (1956)\nЕдуард Абатство е легенда на писането на околната среда, анархистите и западите. Той пише есета, романи и нехудожествени произведения, включително Пустинен пасианс, което се появява в редица списъци с най-добрите нехудожествени книги от всички времена.\nСмелият каубой наистина попада в категорията на западните романи, но е и повече от това. По-специално, това е оплакване за това как съвременният свят - който беше през 50-те години по времето на написването на книгата - отнема нещо от живота ни и може би по-важното от нашите земи. Ерата на реактивните самолети и градските улици настъпи.\nКаубой Джак Бърнс е роуминг ранчо през 1950 г. в Ню Мексико, което отказва да се присъедини към съвременното общество. (Сцените на неговия кон - на име Уиски - пресичане на магистрали и колебливо ходене по тротоара са доста запомнящи се.) Само това го прави отличителен от други каубойски истории, които почти винаги се случват през 1800-те. Бърнс се опитва да извади от затвора приятеля си Пол Бонди, но нещата не вървят съвсем както е планирано и Бърнс се оказва в бягство с нищо, освен с китарата и верния си кон.\nОттам нататък това е завладяваща история за котки и мишки, разположена в пустинята. Описанията на Аби за пейзажа са спиращи дъха и ненадминати в западната литература.\nButcher’s Crossing от Джон Уилямс (1960)\nПо мое мнение, Butcher’s Crossing е на най-недооценената книга от западния жанр. Вероятно никога не сте чували за него, но той трябва да бъде в списъка ви за четене възможно най-скоро.\nСмятан за един от първите, които деромантизират живота на границата, историята се развива през 1870-те години и проследява младия Уил Андрюс, който е напуснал Харвард, и е вдъхновен от Ралф Уолдо Емерсън да дойде на Запад, за да го намери. . . нещо. Значение? Предназначение? Той самият? Всичко по-горе, най-вероятно.\nButcher’s Crossing е малкият град в Канзас, в който той се приземява, преди малко след това да се присъедини към експедиция за лов на биволи, която се отправя към планините на Колорадо. Те се справят с всичко, което Старият Запад може да предложи: екстремна дехидратация и жажда, ранни снеговалежи, свирепи животни (както домашни, така и диви) и бушуващи реки през пролетта - всичко това е в рамките на безмилостен лов на биволи (клане, наистина). Андрюс научава някои твърди истини не само за земята, но и за собствения си грим. Но той също намира нещо смислено и в крайна сметка трябва да избере между връщане на Изток или още по-голям запад. Законно не знаех какво би избрал да направи до самия край (и няма да ви кажа, разбира се), което е признак на превъзходно написан характер.\nРобърт Олмстед наскоро Savage Country също поема линия на заговор за лов на биволи и макар да е доста добра, Butcher’s Crossing беше далеч по-добре.\nМалкият голям човек от Томас Бергер (1964)\nБергер пише измислената история на живота на Джак Краб, който е нашият 111-годишен разказвач. Краб е вкаран в индийския живот на шайените като младо момче в средата на 1800 г., след като семейството му е избито, докато пътува на запад. Оттам нататък историята скача напред-назад между различните набези на Crabb в и извън световете на индианците и белите мъже. По пътя се сблъскваме с множество известни герои от Запада в реалния живот, включително Дивия Бил Хикок, Calamity Jane и по-специално генерал Къстър (Crabb твърди, че е единственият бял оцелял от битката при Little Bighorn).\nТова е частично сатира, но също така доста точно изобразява както нещастните стереотипи, приписвани на американските индианци, така и реалността на живота им в равнините. Има много трудно повярващи сюжетни обрати, но това е част от полу-странната и епична природа на книгата.\nДо голяма степен е написана като разказ, с малко диалог, така че не е бързо четене. Написано е изключително добре и с по-автентичен глас от много уестърни. Всъщност ми напомни Самотен гълъб по отношение на стила му на писане - което е приблизително толкова висок комплимент, колкото може да се даде.\nИстински пясък от Чарлз Портис (1968)\nВъпреки че историята на два пъти е превърната в игрален филм, това е краткият роман на Портис от 1968 г., който за пръв път запознава публиката с двама от най-запомнящите се и естествено най-грубите герои в западната история: 14-годишният Мати Рос и един -очен американски маршал Петел Когбърн.\nПо-възрастна Рос разказва историята на времето, когато е търсила отмъщение за убийството на баща си. Младият Мати се впуска във Форт Смит, Арканзас, за да намери мъж, който да й помогне в това търсене. Тя взема решение за Когбърн - който има склонност към насилие и бърз спусък - защото вярва, че той има „песъчинките“, за да свърши работата (което означава, разбира се, изхвърлянето на убиеца). Когбърн се съгласява, но е разгневен, когато Мати настоява да дойде; той се опитва да я загуби няколко пъти, но Рос проявява собствената си упоритост и продължава да продължава.\nЕзикът и диалогът са почти прекалено стари - и следователно се срещат малко нереалистично (въпреки това по някаква причина работи особено добре с тази история!). Въпреки това Портис пише някои от най-запомнящите се сцени от целия жанр. Ако се страхувате от змии, има по-специално една, която може да преследва мечтите ви.\nВремето, в което никога не е валяло от Елмър Келтън (1973)\nГласуван от своите връстници в Западната писателска асоциация за най-великия западен писател на всички времена и получател на рекордните 7 награди „Шпора“, Келтън е автор на редица книги, които могат да се появят в този вид списък. Прочетох шепа и старателно радваше се на всеки един; най-доброто от куп, обаче, според мен е Времето, в което никога не е валяло.\nЗападен Тексас и преди е страдал от суша, но нищо подобно на реалното разрушително сухо заклинание от 50-те години. Келтън разказва историята на тази суша чрез измисления застаряващ животновъд Чарли Флаг. Тъй като сушата се влошава с всеки изминал сезон, никой - от семейство Флорес (лоялните ръце на ранчото), до двадесет и нещо амбициозен родео каубой Том Флаг (синът на Чарли), до местни банкери и собственици на земя, до многобройните мексикански мигранти, които се натъкват границата, търсеща храна и работа - остава невредима.\nВ крайна сметка жителите на града започват или да се отдалечават, или да се обръщат към правителството за провизии. Флаг обаче, малко упорит престъпник, отхвърля федералната помощ и се опитва да се придържа към своята увереност в себе си чрез всичко това. Ще се справи ли със сушата или суровите условия ще го принудят да остави единствения живот, който някога е познавал? Келтън не само създава подходящи запомнящи се герои, за които ще откриете, че се вкоренявате, но той рисува ярка картина на задържането на майката природа в западните градове и семейства.\nМалко са писателите, чийто канон попада в списъка ми за четене, но Келтън е един.\nСтолетие от Джеймс Мишнер (1974)\nАко търсите една-единствена книга, която да включва всички поджанрове на Western lit, епосът на Michener, 900 страници Столетие е пътят. Въпреки че е създадена и е наречена за измислен град в североизточната част на Колорадо, книгата всъщност започва много преди да се установи който и да е град. Всъщност Мишнер започва с глава от геоложкото начало и дори динозаврите от западния пейзаж на Америка. Оттам нататък всяка глава обхваща аспект на типично западно осветено, разположено в или около град Centennial: индийски живот, ловци и трапери, движещи се от изток на запад, битки между бели и местни жители, лов на биволи, задвижване на добитък и др. Където Столетие отива по-далеч е неговото изображение на западния живот след 1800-те, когато земеделието и престъпността в малките градове и мексиканската имиграция идват да играят роля в ежедневието.\nНа 900 страници това не е бързо или непременно лесно четене. (Може да си помислите, че това би било очевидно, но като том Самотен гълъб всъщност е бързо и лесно.) Хубавото обаче е, че всяка глава, макар и дълга, е слабо свързана един с друга. Романът приблизително следва родословно дърво през вековете, но сюжетът се различава и главите всъщност почти могат да бъдат разчетени като разкази.\nВсъщност лирическото писане на Мишнер е великолепно и е удоволствие да чета по някоя глава от него от време на време (поне така го направих).\nСтрелецът от Glendon Swarthout (1975)\nКолко различни начини наистина може да бъде разказана историята на западния боец? Глендън Суартаут прие това предизвикателство и създаде изключителната приказка за умиращия оръженец J.B. Books.\nСлед като е диагностициран с терминален рак на простатата, нечестивият стрелец решава, че ще прекара умиращите си дни в Ел Пасо. Градът не е много щастлив от присъствието му и се опитва да го убеди да напусне, но той упорито остава. Като скандален човек, различни хора излизат от дърводелството, когато се разчуе, че той умира в Ел Пасо, включително журналисти с надежда за история и други въоръжени мъже, които искат да укрепят репутацията си, убивайки Книги.\nБихте си помислили, че историята може би ще е по-скоро за Книги, разказващи житейските му истории, но всъщност става въпрос само за последните няколко месеца и един възрастен мъж, който се опитва донякъде да откупи мрачната си репутация. И начинът, по който Книгата избира да излезе при неговите условия в края, е толкова запомняща се сцена, колкото някога ще срещнете.\nУбийството на Джеси Джеймс от страхливия Робърт Форд от Рон Хансен (1983)\nРоманът на Хансен от 1983 г. граничи с истинската биография на (не) известния банков обирджий Джеси Джеймс и неговия убиец, младия Боб Форд. Донякъде липсва начинът на действие - обирите на бандата на Джеймс са разгледани само за кратко - това е най-вече изследване на героите на ексцентричния Джеймс и неговия натрапчив, отдаден миньон Боб Форд.\nЕдва когато Форд беше убеден, че Джеймс ще го убие (и когато парите за възнаграждение станат твърде високи, за да се игнорират), 20-годишният уби Джеймс в собствения си дом, докато гърбът му беше обърнат и кобурите му бяха премахнати. Форд смяташе, че ще бъде герой, но докато беше помилван от губернатора на Мисури, той стана малко изгнаник. Самият той беше ужасно интересна фигура и всъщност последното тримесечие на книгата обхваща живота на Форд след убийството.\nХансен отбеляза, че не се е отклонил от известни факти или дори от диалог; той просто си представи някои от сцените и добави повече подробности, отколкото може би беше известно. Това не е бързо четене, но със сигурност добро.\nСамотен гълъб от Лари Макмъртри (1985)\nИма причина, поради която често съм сравнявал другите книги в този списък с наградата на Пулицър на Лари Макмъртри Самотен гълъб: лесно може да се счита за западната, срещу която се оценяват всички останали. От многото десетки книги, които прочетох при съставянето на този списък, Самотен гълъб без съмнение беше най-добрият.\nИсторията е на пръв поглед проста: двама дългогодишни приятели - Август (Гус) Маккрей и Удроу Кол, заедно с груба група ранчовци - се впускат в придвижването на добитък от Рио Гранде до Монтана. По пътя си те срещат хайдути, индианци, стари пламъци и много други. McMurtry отнема 800+ страници, за да разкаже тази история, но е толкова добра, че ще бъдете по-скоро тъжни, когато се стигне до край (което ще направи твърде бързо).\nВ поредицата има и три други книги. Докато Самотен гълъб беше първият и най-добрият от куп, другите също са страхотни: Улици на Ларедо (1993), Dead Man’s Walk (1995) и Команче Луна (1997). Прочетете ги по вътрешен хронологичен ред, ако желаете (в този случай LD е третият), но не е нужно. Прочетох ги в реда, в който бяха публикувани, и не чувствах, че нещо ми липсва.\nАко четете един уестърн през живота си, направете го Самотен гълъб.\nОтмъщението от Майкъл Панк (2002)\nПовече история за оцеляване, отколкото истински уестърн, но обстановката - 1820-те години Уайоминг и Монтана - заслужава своето място в този списък. Ако сте виждали награденият филм знаете широките очертания на сюжета: След като е бил жестоко нападнат от мечка, граничарят Хю Глас едва е жив. Другарите му го носят за няколко дни, но той забавя темпото на групата твърде много. Те решават, че Глас ще умре всеки ден, и го оставят зад себе си с двама мъже, на които е възложено да се грижат за него, докато дойде това време, и след това да го погребят. Двамата мъже си тръгват рано, като вземат всички провизии на Glass. Напук на всички шансове, Глас идва в съзнание, настройва си счупения крак и пълзи / подскача по пътя си до 200 мили до най-близката застава, дори позволява на червеите да изядат мъртвото му месо, за да предотврати гангрена.\nВъпреки че елементите със сигурност са били украсявани през годините, той се основава на невероятна истинска история. За разлика от филмовата версия, която до голяма степен е измислена и доста се отклонява от оригиналните исторически разкази, романът, върху който се основава този филм, се придържа към тях възможно най-много, като се въобразяват само разговори и мисли.\nСцените на примитивна самохирургия, пълзене на корема на километри през твърд терен и лов и търсене на храна без никакви инструменти са легендата за оцеляването. Това е като Секира на стероиди и за възрастни. Въпреки че със сигурност ще го прочетете бързо, историята скоро няма да напусне съзнанието ви.\nНяма държава за възрастни мъже от Кормак Маккарти (2005)\nМаккарти има редица западни романи, които могат да се класират за този списък, но моят фаворит досега беше 2005-та Няма държава за възрастни мъже.\nЗа разлика от много уестърни в този списък, той е разположен през относително модерните 1980-те години, на границата на Тексас и Мексико. Докато ловува в пустинята, Llewelyn Moss се натъква на развалена сделка с наркотици и иска за себе си два милиона долара, които намира сред касапницата. Разбира се, липсващите пари няма да останат незабелязани и почти веднага Мос е преследван от наистина лоши пичове, включително един от най-ужасяващите злодеи в западната история, Антон Чигурх.\nСпоред мен най-добрите части от историята са насочени към застаряващия шериф Ед Том Бел, който разследва престъплението и се стреми да защити Мос и младата му съпруга Карла Джийн. Както е основна част от жанра, Бел се оплаква как нещата се променят на Запад. Той не може да се справи с нарастващото, безсмислено насилие. Може ли да успее да защити мъховете? Ще трябва да прочетете, за да разберете (или да гледате отличния филм).\nМоже би изненадващо, не ми пукаше за почти универсално възхваляваната от Маккарти Кръвен меридиан, и въпреки че Гранична трилогия беше приятно, разбирам Няма държава за възрастни мъже тъй като McCarthy’s не може да пропусне Уестърн.\nБратята сестри от Патрик ДеУит (2011)\nЕли и Чарлз Сестри - братята Сестри - са убийци, наети да убият златотърсач през 1850-те години в Калифорния. Работодателят им - комодорът, им е казал, че този копач е крадец. Разбира се, истината е малко по-сложна от това.\nКакто при много уестърни, отношенията между братята и сестрите на сестрите също са сложни. Има ревност, презрение, дори гняв. Но в крайна сметка има дълбоко вкоренена семейна любов един към друг. За съвременния роман езикът, който използва deWitt - под формата на разказ на брат Ели - е изненадващо правдоподобен, тъй като идва от мястото и периода от време. Има и много хумор и злополука, които да се съчетаят със сериозността на сюжета. Това е добър баланс и такъв, който много от най-добрите западни романи са склонни да намират.\nСинът от Филип Майер (2013)\nОбхващайки шепа поколения от семейство Маккалоу, историята е разказана до голяма степен чрез живота на трима главни герои: полковник Ели, сина му Питър и правнучката му Жана.\nПолковникът преживява нападение на команчи като дете и живее с племето 3 години. Когато се завърна, в крайна сметка той стана тексаски рейнджър, а след това ранчо и често враждуваше със съседното семейство Гарсия. Синът Питър е позор за полковника, защото е мек и се влюбва в дъщеря на Гарсия. Жана прекарва много години на формиране с полковника и тя е тази, която придобива неговия стремеж към бизнес и империя. В по-късните си години обаче тя обмисля кой ще поеме семейния бизнес в свят, който бързо изоставя използването си за добитък и петрол.\nТова е история на Запада, в рамките на семеен епос в Тексас. Той описва както каубойския, така и ранчото на Стария Запад, заедно с това как тази култура до голяма степен изчезва, когато светът се модернизира.\nСтъпка от Уинстън Грум (2016)\nУинстън Грум е най-известен с писането през 1986 г. Форест Гъмп, както и съкровищница от майсторски и широкообхватни книги по история. През 2016 г., за първи път от около 20 години, Groom публикува нов роман - фантастичен уестърн, наречен Стъпка.\nТова е историята на отвличането в разгара на мексиканската революция на Панчо Вила. Вила взема за заложници внуците на богат железопътен магнат и това, което следва, е разтърсваща история за еклектичен състав от герои, опитващи се да ги върне. Какво е страхотното в книгата е в колко герои от реалния живот се чукат чушките: Амброуз Биърс (който има своя очарователна история), Удроу Уилсън, Джордж С. Патън (чийто благоприятен старт дойде в Мексиканската революция) и няколко други железопътни магнати.\nКнигата наистина има всичко: престрелки, романтична драма, епична бича с бикове, състезание по крос между влак и самолет и някои уроци по история за първия въоръжен конфликт в Америка през 20-ти век. Той е близо 500 страници, но се чете много бързо и заслужава място сред най-добрите уестърни от тази нова ера на жанра.\nДраконови зъби от Майкъл Крайтън (2017)\nПоемайки забравен аспект на западните изследвания, първоначално пише легендарният автор на автотрилър Майкъл Крайтън Драконови зъби през 1974 г., но е публикуван едва миналата година, почти десетилетие след смъртта му. Разположена през 1870-те години, измислената история следва реалния „Костни войни“ между ловците на динозаври Отниел Марш и Едуард Коуп.\nТогава имаше много слава (и разбира се пари) при откриването на костите на динозаврите, особено на Запад. Това доведе до някои безмилостни съперничества, най-вече между Марш и Коуп. В Драконови зъби, Уилям Джонсън е измислен студент от Йейл, който отнема лято, за да работи за двамата ловци на динозаври (как той идва да работи не само за един, но и за двамата, трябва да разберете вие).\nТова е супер забавна, забавна, разтърсваща история за малко известен аспект на Запада. Освен само гонене на добитък и лов на биволи, Костните войни наистина завладяха въображението и приключенския дух на Америка.\nСледвайте заедно с повече от това, което чета - от уестърни до стари биографии и други - като се регистрирате за моя бюлетин: Какво чета.\nкак да скара бургера\nчаша изкуство на мъжественост


ferney-voltaire universe :: Дайте ни камшик, да се удряме, да боли. . .\n25.03.2013 09:34 - Дайте ни камшик, да се удряме, да боли...\nПрочетен: 400 Коментари: 0\tГласове:\nИма едно място в света, където всеки човек, ангажиран с публична дейност, е оплют. И всяко обществено действие априори е отречено. Мястото е България Диян Божидаров\nГрамадата в памет на Пламен Горанов във Варна расте. Но се появяват и съмнения. И възниква въпросът: в кое вярваме - в грамадата, вдигната поради саможертвата, или в свиреп сценарий?\nНе знам колко дявола могат да се поберат на върха на една игла. Но знам, че иглата е българска. Обществото ни има много врагове. Един от най-големите е самоунищожението. Което ние, простосмъртните, причиняваме на себе си.\nВече не знам кой сайт да отворя, с кой приятел да говоря, на коя опашка да спра, за да не чуя за най-ужасяващия апокалипсис, който ни е сполетял - винаги, навсякъде, за всичко. Няма угодия. Всеки мрази, отхвърля, съмнява се. Опустошителна негативност. Задушаваща.\nБойко Борисов падна. Хиляди искаха оставката му. Даде я. Сега хиляди подозират, че го е\nсторил нарочно поради пъклен сценарий,\nили абдикирал безотговорно. Абдикира - така мисля и аз. Но желаех да си изкара мандата, защото чаша, пожелана от милиони, следва да се изпие до дъно (дори и горчива). Сега тия, които го възнесоха и развенчаха, не знаят какво искат. Знаят, че не искат. Какво - тайна. Мразят.\nПартиите върнаха мандата и след Борисов дойде ред Росен Плевнелиев да състави кабинет. Нито време имаше президентът, нито желаещите да управляват бяха налице (в разруха, при улични барикади, за няколко месеца). Служебният кабинет още не се бе заклел и започна яростен отстрел - премиерът бил агент на РУМНО, министър бил с британско поданство, друг гледал смешно, четвърти... Без ни най-малко да адвокатствам на когото и да било, мисля, че е редно правителството да бъде оценявано, след като поне извърши някакви действия. И да бъдат анализирани не желаните, а възможните варианти. РУМНО? Забавна е атаката от страна на доказани сътрудници на ДС и от левите среди. Те винаги са твърдели, че разтурването на агентурата разгражда държавността. Ако Райков е бил агент на РУМНО, трябва да се радват - техен човек е. Но не се радват. Критикуват, отрицават.\nВинаги будното отрицание в България\nе брат на винаги бравурното раболепие\nПреди това Плевнелиев събра общественици, с които да консултира ситуацията в страната. Пак настана бесен отстрел - защо тия, не ония, подбрал ги по негови критерии. А по какви трябваше? По критерия на Янко Петров, Ангел Славчев? Може ли въобще да има критерии във вулкана, който представляваше държавата?\nВарна тези дни е най-размирният град. Кмет няма, общинският съвет функционира едва, властта се търкаля на улицата, мнозина се навеждат, но не могат да я вземат. Тръгне човек из града, не знае къде ще стигне - кръстовищата са блокирани. Въпреки тези нечовешки условия все пак във Варна тече асфалтиране на улици. И знаете ли какъв нов проблем има градът, ако чете човек "Фейсбук" и местните вестници? Проблемът е защо се асфалтира тази улица, не другата, защо този тротоар е разкопан, не отстрещния... Всеки разбира от всичко, негодува. Виним политиците, че не са градивни, сеят противопоставяне, омраза. Но във форумите, електронните мрежи, аз виждам сидеровци. На n-та.\nКметът на Пловдив Иван Тотев е критикуван, защото отменил безплатните ясли. Но критикуван бе и предшественикът му Славчо Атанасов. Той пък - защото въвел безплатната привилегия предизборно. Ненормална ситуация - две коренно различни действия, приети еднакво лошо.\nНикога "за", винаги "анти"\nПак ще говоря за Варна. Пламен Горанов се запали и заради саможертвата си стана легенда. Но приятелите му искат да видят видеозаписите от запалването, защото се съмняват дали наистина сам го е сторил. Или пък да не би общински служител или полицай да се е забавил при гасенето. Темата е деликатна, скръбна, не желая да бъркам в раните на хората. Но в кое вярваме - в грамадата, вдигната поради саможертвата? Или в тайнствен подбудител, в свиреп сценарий? А най-нелепо е, извинявайте, да бъдат обвинявани други хора, че "не реагирали навреме". Човек тръгва да се пали, полива се с бензин. Колкото и да са закъснели гасящите, отговорността за инцидента не е тяхна.\nНо ние винаги търсим вини, негодуваме, не харесваме. Съмняваме се. Искаме обратното на това, което е. Така е с приятелите на Пламен. С политиката, в живота. Примерите за всеобщия ни негативизъм са безброй. Изброих актуалните.\nЗнам, че българите имат пълно основание да не вярват - на политици, институции, медии. Но това всеобщо охулване, отричане, няма нищо общо с градивната будност. То прави така, че млади хора, още не научили нищо за България и света, да бягат. Руши, опустошава. Желаем прекрасното, бягаме от лошото, подминаваме възможното.\nИма едно място в света, където всеки човек, ангажиран с публична дейност, е оплют. И всяко обществено действие априори е отречено. Мястото е България. Не мисля, че причината изцяло е в обективните обстоятелства. Има и субективна нагласа - камшик, с който се удряме и ни боли. Болката не е пречистваща и съзидателна.\nОсвен 300 000 роми на хранилка сега вкараха в играта и протестиращите


Коментари - Трифонов: Спазваме логично законовата процедура от Конституцията | Днес.dir.bg\nТрифонов: Спазваме логично законовата процедура от Конституцията\nЛидерът на "Има такъв народ" с коментар във Facebook относно предложенията към партията през последните дни\n100% Борисов играе за президентските избори. Единствения вриант да не стане президент на първи тур е ако Слави се яви също. Тоя с коремните може от сега да си събира багажа.\nЩо за хора записват в акта за раждане на детето си името Тошко.\nНа Тошко Африкански))))\nВишиска :))) (нерегистриран)\n"Айде" ... простотията за пореден път взе връх в бедната ни страна. "Сценаристът" да вземе да се сети, че вече не е в ТВ шоу. Обаче особено ме радва, че ИТН са първи сред нашите емигранти. Това ме убеждава, че сме изнесли доста плява по белия свят. Халал да са им "умните" българчета, а ние тук малко или много сме се отървали.\nЗа мен мълчанието на Слави е непонятно.Дълги години не спираше да говори,а сега нищо.Да се скриеш в този момент е признак на страх.Хората очакват да чуят по какъв път ще поемеш.Ето,вече си в парламента.Нали това искаше.Очакваме да си изпълниш всички обещания, с които примами хората да гласуват за теб.Не се крий,а излез и говори като мъж.\nТой семейство не е създал, ти искаш държава да управлява\nказа човекът, който има вечен надпис на гърба си: " No mercy” („Без милост”), „I am coming and hell coming with me” („Аз идвам и водя ада след себе си”).\nТошко за вас гласуваха, младите ,слабообразовани чалгарчета.Много ли се гордеете?\nТе са вътре, а тровоте като теб скоро ще са на околовръстното да радвате турските тираджии, чер вече пара нема .\nМожете да наричате партията ИТН ,както си искате и да злобеете, но Чалгаджията Слави работи от три години зза тоя успех! Набрал си е достатъчно кадри , подготвени за властта,които ще ги видите в най-скоро време! Той ще успее да състави правителство, и то такова правителство, от което ще ви се завие свят! Вие ,некадърни гербаджииски тролове, не разбрахте ли ,че тоя човек , с всичките му недостатъци , с каквото се захване , го свършва добре! Кой се е задържал в бизнеса толкова време, колко народ изхранва, колко труд му коства всичко това?Да не би пожарникарският гений да и бил подготвен за М-р Педседател? Я ми посочете един Министър от кабинета на Тиквата, който си разбира от работата? Да не би Кривият череп /Т. Дончев/ свърши някаква работа? Да ли направи за тия 10 години електронното правителство, да ли направи планът за възстановяване от пандемията, дали се справи с изборите /трябваше М. Николова да я назначават ,вместо него/. Т. Дончев е доказан специалист в областта на управлението и ръководенето на техника от преди 2 века/радио-точката на Габрово/. Ами тоя неврастеник Нанков-географа?!?Какво му разбира главата от строителство? Ми Ревизоро-празнодумски? Ми докторката ,притежаваща IT карт, като документ за компютърна грамотност?!Ами сервитьорката от Враца , ами Захариева с прекрасния си английски език , ами Проф. К. Ангелов ,който на векторните ваксини ,викаше ,че са конвекторни , а да не говорим за светилото на правните науки Д. Кирилов и т.н. За това ,скъпи гербаджийски тролове,замълчете и изчакайте с отворени уста, защото Слави ще има достатъчно поводи ,да ви сере в устите!\nС това,че ще ни сере в устите не му правиш услуга.За срането има едни такива специални помещения,но ти явно не ги знаеш.По голяма тъпотия не бях чувал\nТия скоро, (нерегистриран)\nще протестират срещу себе си...\nСкеч Иво Сиромаха чете: Какво беше първото, което направи Слави, когато разбра, че е спечелил изборите? Насра се от страх и се скри.\n7-8 и ще си клекнала.\nМишоци, айде спрете със скечовете и кючеците и предложете правителство. Ама с КОГО, като започнахте и на ДБ да се ежите нещо, рошави маймуняци с калпаци! Вождянко Ви се е скрил сега и се пише болен от COVID, ако ББ беше направил подобно нещо щяхте да редите скечове и песни поне 6 месеца, ама сега не смешно нещо, е шо така, ве, рошльовци?!\nчалгаджии от всички страни обединявайте се !!!\nДруго си е да те управлява треторазряден сикаджия, който се обръща към нацията с ръце в джобовете, нали?\nТеб да оправи, ние вече не щем, Предпочитаме чалгар пред малоумник и нагъл селски тарикат\nХа ха ха, ХаджиБабикянМинеков готов да се жертва за министър! Маямата ще прави правителство! Чалгаря ще играе кючек а Черепа ще е премиер!\nКратко и съдържателно описание на трагичният БГ матр'ял!\nНа привържениците на ГЕРБ препоръчвам, вместо да пишат по форумите, да си намерят свестен счетоводител и да проверят дали могат да си докажат доходите.\nЕстествено, че можем! Не е проблем да си плащаме данъците при 15% данък... проблем ще стане, когато ни натресете Маями§Славуца§Черепа и вдигнат данъка двойно. Тогава, освен че няма да плащам, ще изляза Аз да протестирам и на цялата чалгарска пасмина ще и се стори тесен "триъгълника на властта" - ГАРАНТИРАМ ТИ!\nНяма изход (нерегистриран)\nИ Борисов, и Трифонов са възможни "благодарение" на тоталното опростачване и циганизиране на нацията ни след 1989 година.\nСамо дето това е в следствие на образователната политика и политиката в областта на културата, както и на стандартът на живот. Основното образование е изкривено на 100% от печалбари. Сега дори отличнизите ходят на частни уроци за да си вземат изпитите по български и математика. Дори към Рибния буквар да се върнем, ще е "по-иновативно" и децата ще знаят повече в края на 7ми клас!\nСлед 1989. Ще променя две цифри, става ли. След 1945*. Така е по-точно :)\nНай-голямата грешка на Славчо ще е ако не покани в управлението ...спечелилата най-много гласове партия .\nНапротив - това ще е най-мъдрият му ход.\nЧалгар ще ни е премиер .Каквато държавата ,такъв и премиера .На Борисов след 5 месеца пак ще му целувате задника ,да ви оправя насраните гъзове .\nНяма избор,трябва да направи правителство за 3 месеца инак ще има вот на недоверие.Три месеца са достатъчни да се променени закона за изборите.Да не ни правят на луди с тези извадки за гласувалите,гласуването е тайно.\nЗащо разваляте хубавата жена с някакви предвоенни методи?\nTOZI GNUSEN TIP SHTE NI DOVURSHI\nКолко мъдро. Този човек не се различава от Борисов, и той е с комплекс за малоценност, който преминава в авторитарност. Огромно его, което управлява действията му, а отгоре на това не може да говори. Каквото и да казват започват с АЗ. Борисов уби държавността. Нямаме нужда от трети цар.\nа мен от една мутра попадаме на друга мутра. Пряко в ефир в "Шоуто на Слави", през 2001-2002 Слави е казвал какъв голям приятел е на Жоро Илиев. На два пъти е канил Дарина Павлова - вдовица на Илия Павлов и метреса на Силвио Берлускони - да бъде жури на песенните му конкурси. Много ми е интересно тя какво разбира от пеене? Канил е свое предаване Христо Калчев - биографа та мафията. Навремето бе близък с газовия олигарх Сашо Дончев и му е изпълнявал поръчките да плюе по СДС за пари. Покойния Георги Стоев, описва, че Слави е бил близък с кръговете на СИК. Слави не и ново лице - 30 години е на екрана - в Каналето, Ку-ку, Хъшове, Шоуто...\nЯ кажи за Стоев и какво е написал за Бойко...\nтова че някой има висше, не го прави по-малко прост непременно. Музиката на Слави е музика на камионджиите и студентите, които слушат чалга,, а повечето от тях имат поне средно образование. това не значи че имат култура..\nПокрили са се и се спотайват като пръдня в гащи! Все едно не се говори за тях.\nДали това е новия мисия, който ще замени дълго задържалата се МУТРА?! Ами не знам! Дано да не се разочароваме за пореден път! За мен Трифунов винаги е бил близък с мутренските кръгови у нас! Никога не го е крил и дори го е афиширал. Само да не попаднем от трън та на глог. Иначе - браво на русенци! Русе винаги е бил град с будни граждани! За това съвпадат желанията на русенци с тези на българите в чужбина!


И днес ще има валежи | Радио Веселина\nВ по-голямата част от страната ще бъдат от дъжд\nДнес ще преобладава облачно време и по-късно през деня отново ще завали, в северозападните и планинските райони - сняг, в останалата част от страната - дъжд. Вятърът ще се ориентира от югоизток, ще е до умерен. Тази сутрин температурите са в интервала от минус 10 до 3 градуса. Максималните температури се очаква да достигнат между 2 и 7 градуса.\nСофия осъмна в бяло, макар че снежната покривка не е голяма и не пречи на движението по столичните булеварди и улици. Времето над цялата страната е предимно облачно. Слаб до умерен вятър духа в областите Търговище, Разград, Пловдив, София, Смолян и Шумен. Пътните настилки са мокри, частично заснежени, заледени, но обработени, съобщават от Агенция "Пътна инфраструктура".\nОколо обяд отново се очакват превалявания, които в планините ще се обърнат в сняг, а в останалите части ще вали дъжд. В планините ще бъде облачно и ветровито, а по Черноморието – облачно и дъждовно.


Неподкупен митничар има на Дунав мост - Труд\nЧетвъртък 22.10.20 / 14:40\nЧетвъртък / 22.10.2020 / 14:40\nНеподкупен митничар има на Дунав мост\nМитничар отказа да вземе пачка с 2625 евро от турски шофьор на хладилен камион, превозващ 41 мигранти през Дунав мост в Русе. Същите пари отказал и дежурен граничар. Турчинът Кемал Туран, сирийците и иракчаните, сред които имало и 4 деца, били заловени.\nСлучаят е от април м.г. Преди дни Върховният касационен съд потвърдил окончателната присъда на Кемал Туран. Той влиза за 2 години в затвора и трябва да плати 5000 лева глоба, след като е признат за виновен за трафик на хора и предлагане на подкуп на длъжностни лица.\nОкръжният прокурор на Русе Георги Георгиев е изпратил благодарствено писмо до началника на русенската митница Венцислав Халаджов и до управлението на Гранична полиция в града. Благодарение на професионализма на двамата служители престъпленията били разкрити и наказани, пише Георгиев.\nСтарши специалистът от митническия наркоотдел отклонил камиона, пътуващ за Германия, за преглед с рентгеновата система. Шофьорът Кемал обаче се опитал да набута пачка с банкноти в джоба на митничаря. Той не позволил и извикал граничен полицай. Турчинът предложил парите и на него, но отново без успех.


Националният парк Комодо - остров с много лица | Lifeswanderlust\nРазположен между островите на Сумбава и Флорес, Комодо се разптостира на 390 квадратни километра. Остовът е защитен национален резерват, част от Комодският Национален парк и е дом както на диви прасета така и на всеизвестният Комодски варан. Това е и по-известната страна на популярният остров, който има да предложи много повече на своите посетители.\nПътуването до Комодо е истинско приключение. Множеството варианти да се достигне до националният парк включват плаване с местна, традиционна лодка от пристанището Сейп в Сумбава или от Лабуан Байо. Ако не сте особенни почитатели на мореплаването, то местни полети обслужват трасето Бали-Комодо.\nОстровът Комодо е най-известен с това, че е дом на Комодският варан. Страшилището наричано ора от местните жители често достига до 3-4 метра в дължина и има екземпляри достигащи невероятните 100 килограма. Комодският варан има изключително въздействие върху изследователи от миналото и е основното вдъхновение за филмът за Кинг Конг създаден през далечната 1933 година.\nКомодските варани рядко нападат хора, но имат славата на човекоядци. Опасната им слюнка е изключително богата на бактерии и при ухапване жертвата на гигантът може да умре до няколко дни. Интересен факт е че Комодският варан може да скача.\nКомодският варан може да достигне 3 метра и над 70 килограма\nОстровът известен с животинското си разнообразие към което можем да прибавим Азиатското диво куче, Тиморският елен и диви прасета също така предоставя една от най-красивите подводни гледки. Богатото морско разнообразие на острова включва китови акули, океанска слънчева риба, скатове, синьо-опръстен октопод и над 260 вида цветни корали.\nКомодският национален парк има едно от най-богатото морско разнообразие в света.\nАко мислите, че чудесата на Комодо свършват тук, то се лъжете. Освен невероятни подводни гледки и уникален животински свят, островът грабва вниманието с един от седемте розови плажа в света. Розовият плаж на Комодо е съставен от бял, фин пясък смесен с парченца розов корал.\nРозовият плаж на Комодо е избран за едно от новите 7 чудеса на света\nНа самия остров, човек трябва да се придвижва само пеша, тъй като няма нито пътища, нито автотранспорт. Интересен факт за острова е, че първите му жители всъюност били затворници изпратени в изгнание на острова.\nНяма значение коя част от острова ще решите за изследвате, Комодо има за всекиго по нещо. С бюджетни авиокомпании като Tiger Airways и Scoot провеждат ежедневни полети до Бали, никога не е било по-удобно и лесно да се доближите до това чудо на природата.


Богата програма за Лазаровден и Цветница :: Черноморски фар - новини от Бургас и региона\nНачало » Култура » Богата програма за Лазаровден и Цветница\nБогата програма за Лазаровден и Цветница\n17-04-2019 0 1477\nТрадиционно богата е програмата за големите пролетни християнски празници Лазаровден и Цветница, в която са включени множество формации от града и региона.\nОще в петък от 11:00 часа, в парк „Славейков“, до Теньова къща, се организира празничен пролетен концерт с творчески работилници и базар „Ой Лазаре, Цветница иде, Цветница и Великден и личен ден Гергьовден“, организиран от НЧ „Пенчо Славейков 1983“, а в двора на етнографския музей ще има лазаруване.\nНа самия Лазаровден на Открита сцена „Охлюва“ пенсионерски клубове ще изнесат концерт.\nТуристически комплекс „Акве Калиде“ на Цветница от 10:30 часа в неделя домакинства постановка на Държавен куклен театър - Бургас „Яйцето“, а половин час по- късно – 11:00 часа, отваря врати работилницата за малки и големи на Арт-и-факти. Целта е да бъде изработена гигантска кошница.\nПочти по същото време в Експозиционен център „Флора – Бургас“ своето място е намерил фестивалът „Великденската магия на българското яйце“. Той се организира от „Балкан фест Медиа“ с партньорство на Сдружение „Онкоболни и приятели“ и Община Бургас.\nВ творческите ателиета на площад „Св. св. Кирил и Методий“ ще имат възможност да се включат децата, чиито родители са решили да послушат концерта с участието на ФА „Атанас Манчев“ – деца, с ръководител Павлина Кръстева и народен хор „Трепетлика“ с диригент Пепа Запрянова.\nТочно по обяд към празника ще се присъединят Ансамбъл за народни песни и танци „Сливен“ с ръководител Димитър Димитров и ПФА „Странджа“ с ръководител Марио Егов. Бургаският духов оркестър ще свири в градинката до Часовника.\nПаралелна празнична програма има и в най-големия бургаски комплекс - „Меден рудник“, пред храм „Св. Димитър“. Там също организират празничен концерт и творчески работилници.\nДо ОУ „Петко Росен“ в същия комплекс глас ще извиси обичаният млад странджански певец Костадин Михайлов. В концерта, който също е придружен с базар и арт работилници участие ще вземат още Георги Миронски – гайда, Пламен Янев – акордеон, Стоян Френчев – тъпан, ФФ „Чинките“, ТС „Младост“, ТС „Пламък“.\nВ парка на комплекс „Изгрев“ пък възпитаници на СУ „Добри Чинтулов“ ще накарат присъстващите да почувстват празничното настроение.\nФотографът зад снимката с Митко: Отидох да снимам изгрева, а попаднах на това16.02.2020 0 3000\nДа изразиш благодарността си по най-красивия начин16.02.2020 0 2884\nНа шофьор му прилоша и се блъсна в стълб в Меден рудник13.02.2020 0 2584\nМладежи обраха магазин в руенско село17.02.2020 0 2000


Въглехидрати, протеини и скрити мазнини - Диета предмети - Messaggiamo.Com\nMessaggiamo.Com » Диета » Въглехидрати, протеини и скрити мазнини\nВъглехидрати, протеини и скрити мазнини\nНова телевизия новини показват, че различните марки храни се предлагат ниско въглехидратни храни, дължащи се на публичното търсене. Това само показва колко зле\nинформирали обществеността може да бъде.\nклиниката Майо (Http://www.mayoclinic.com/) ни казва, че\n"Всеки ден тялото ви се нуждае от определени хранителни вещества, като например въглехидрати, мазнини и протеини, за да функционира правилно. Твърде\nголяма част от едно хранително вещество или не достатъчно от друга може да повлияе на вашето здраве. "\nЕнциклопедия Британика (http://www.britannica.com) разказва как\nвъглехидрати могат да бъдат класирани, но всички те са описани като молекулите на Въглерод, водород и кислород.\n"въглехидрати са най-богата молекули във всички биология."\nвъглехидрати и масла са средствата, които растението се съхранява енергия. Малко мазнини централи наситени.\nмазнини са съединения на въглерод, водород и кислород, но в по-сложни структури от въглехидрати. Колкото по-\nструктурните облигации, толкова по-малко течност на мазнини при стайна температура. Такива течни мазнини се наричат масла. Hydrogenating масла създава повече водородни връзки, за да течности в меки или твърди мазнини. Тези транс-мазнини са лоши\nза сърдечно-съдовите заболявания. "Незаменимите мастни киселини "са тези, които човешкото тяло не може да създаде от други храни, като например протеини.\nпротеини са много структури, но са предимно съставени от въглерод, водород, кислород плюс азот. В незаменими аминокиселини са тези протеини, които човешкото тяло не може да създаде от други храни.\nРазбира се, храни също съдържат важни витамини и минерали. Доплащане от тях могат да се полезно, ако не прекален.\nВисока / Ниска въглехидрати / протеини диета наистина пропусна целта. След минимална нуждите на всеки хранителен тип са изпълнени, реалната въпрос е високо или ниско калории в сравнение с използват такива. Ако се храните повече от вашето упражнение може да изгори, ти увеличаване на теглото, както и обратното.\nвъглехидрати като захари са добре като характер да ги предлага, но не толкова рафинирани и концентрирани от хората. Като всеки източник на калории, излишните консумация води до телесните мазнини. Данните се променят, но един £ 5 торба с пресни плодове съдържа по-малко калории, отколкото типичен бар бонбони.\nИдея висока диети протеин често са пълни със скрити мазнини. Например, помислете за говеждо земята.\nцентър за наука в обществен интерес, с доклади, он-лайн в www.cspinet.org, ни казва "USDA позволява етикетът говеждо земята, за да твърди, че би било незаконно в други\nхрани. "" земята говеждо сметки за 45 на сто от говеждо месо, продавани в САЩ и да го добавите повече мазнини - и по-артерия-\nзапушване наситени мазнини - от хранителния режим на средния американец, отколкото всеки друг единичен храна. "" Американското министерство на земеделието не позволява повече от 10 процента на мазнини от теглото в повечето храни, които са етикетирани като "постно." Но USDA позволява земята говеждо месо, което е до 22,5% мазнини да бъдат наричани "постно." "Разбира се, че мазнините са\n" наситени ".\nЗа разлика от протеин от растения, например под формата на зърна и бобови растения, е много по-малко мазнини, отколкото земята говеждо месо и никой от него е запълнен. Tempeh, азиатски храни, произведени от цялата соеви зърна\nс внимателен процес на ферментация, има повече протеини от същия обем (обем или тегло) на земята говеждо месо, а също и всички незаменими аминокиселини.\nТака опитвам този за здравословно хранене правила. Яжте всички зеленчуци и плодове може да устои, но без сосове, сосове, добавена захар, масло, маргарин, или сирене. Същото прилага за зърнени храни, като цяло зърно и хляб макаронени изделия. Вземете най-малко някои от протеини от растителни източници. Избягвайте всички храни\nпържени в мазнина или масло.\nОтслабнах и един трета от холестерола в кръвта ми, като намалява и консумацията на говеждо месо ми свинско, увеличаване на използването ми на пушени и печена риба и пиле, и обучение за соеви храни, които вече са на разположение в Северна Америка.\nДори р изследователите могат погрешно да доведат със самозалъгване. Бивш колега е чувал често да\nопише неговия висок протеин, въглехидрати диета с ниско по отношение на сложни биохимични теории, но той винаги е бил най-малко 100 килограма наднормено тегло. Той също ядоха и пиха около три пъти по толкова, колкото ми е по общите хранения. Слез на земята!\nХуниорс за пенсионери "" http://easyhealthdiet.com/JrSr.htmand многобройните Свободно членове на здравето http://articles.easyhealthdiet.com/


Проблеми на развитието на икономиката на ЕС - студиа\nСъставител: prof. Gromyko V.V. проф. Okrut Z.M. Доц. Gagarin G.Yu. Доц. Saginova O.V.\nКурсът разгледа концепцията за МИ. Обективна необходимост и историческа неизбежност на МИИ. Основните условия и предпоставки за ефективна МИЕ в контекста на глобализацията на световната икономика. Преглед на основните теоретични понятия и училища MEI.\nЕтапи, области и механизми на икономическа интеграция в Западна Европа . Същността и причините за интеграцията в Западна Европа. Етапи на интеграция и механизми за неговото прилагане. Уроци от интеграцията в Западна Европа.\nОсновните принципи на единния пазар . Европейската общност в контекста на глобализацията. Свобода на движение на стоки и механизма, осигуряващ това. Свобода на движението на капитали и механизма за неговото прилагане. Принципът на свободното движение на хора - механизмът на изпълнение. Свобода на предприемачеството в резултат на прилагането на четирите принципа на свобода на единния пазар.\nСъгласуване на условията на конкуренция в единния пазар . Унифициране на условията на конкуренция в рамките на ЕС (правна рамка за регулиране на конкуренцията в ЕС, мерки срещу ограничаването на конкуренцията, контрол на сливанията и придобиванията, регулиране на дейността на фирмите, които доминират на пазара, регулиране на държавните помощи за бизнеса). Уеднаквяване на икономическата политика на ЕС (обединяване на аграрната политика, унифициране на индустриалната политика, обединяване на транспортната политика).\nЕдинният пазар на стоки и услуги не може да функционира успешно, ако условията на конкуренция не са изравнени, стандартите и правилата на играта са опростени и обединени в едно икономическо пространство. Само по този начин можем да постигнем равни възможности за икономическите субекти, рационално разпределение на производствените сили, намаляване на производствените разходи, по-ниски цени и повишаване на конкурентоспособността на европейските стоки на световните пазари.\nВ това отношение една от задачите на ЕС е да създаде система от административни правни и икономически мерки, за да се запази свободната конкуренция. Компонентите на тази система са следните две посоки: 1) обединяване на условията на конкуренция; 2) уеднаквяване на икономическата политика на ЕС.\nЕтапи на преход към икономически и паричен съюз. Въвеждането на еврото . Римският договор от 1957 г. за икономическата и парична интеграция. Планирайте Вернер (1969). "Валутата змия". Европейската парична система. ECU. Валутна интеграция в рамките на Единния европейски акт (1987). Делорс план. Създаване на Икономически и паричен съюз. Икономически перспективи на паричния съюз. "Професионалисти" и "противници" от прехода към единна валута.\nИнституционалната и политическата структура на ЕС. Политическата структура на държавите-членки на ЕС . Политическа интеграция: история, задачи, методи. Институциите на ЕС.\nКъм хармонизация на социалните условия в рамките на Римския договор. Социалният компонент на единния европейски пазар. Социалната политика на Европейския съюз. Социална харта. Социален диалог.\nИкономика на отделните страни от ЕС . Място и роля на всяка държава в Съюза. Общи и специфични проблеми. Водещи страни, малки развити страни, икономически по-слабо развити страни. Регионален фактор в политиката на ЕС.\nЕС: комбинация от национални, европейски и глобални. Три нива на ЕС: национално, европейско, глобално ниво. Представителства на различни страни за ЕС: конфликтните въпроси на ЕС, разширяването на рамката на ЕС, темпа на интеграция в ЕС, икономическия растеж на страните от ЕС, еврозоната\nЕС е член на световната общност. Мястото на ЕС в световната икономика. Влиянието на ЕС върху международните икономически процеси. Мястото на ЕС в световната икономика. Обща търговска политика. Либерализация на международната търговия и ролята на ЕС в този процес. Търговските отношения на ЕС с други държави. ЕС и САЩ и Япония. Най-облагодетелствана нация. Трансатлантическо икономическо партньорство. От търговия до външна политика. Политика на ЕС за помощ. Външна политика на ЕС. Политиката за сигурност на ЕС. ЕС и глобализацията. Глобална триада. Европейска бизнес среда. Интеграция на бизнеса. Бизнес решения на европейския пазар.\nЕС и страните от Централна и Източна Европа . Мястото на страните от Централна и Източна Европа в глобалната икономика. ЦИЕ и страните от ЕС: разширяването на ЕС (сценарий, проблеми, последици).\nОтношенията на ЕС с Русия и страните от ОНД . Отношенията на Европейския съюз с Руската федерация като най-важната посока на "източната политика". Техническа помощ на Европейския съюз на Русия. Институционални механизми за развитие на партньорство и сътрудничество между Русия и Европейския съюз.\nКонцепцията за международна икономическа интеграция. Обективна необходимост и историческа неизбежност на МИИ\nОсновните условия и предпоставки за ефективна МИЕ в контекста на глобализацията на световната икономика\nОсновни теоретични понятия и училища за международна икономическа интеграция\nСъщността и причините за интеграцията в Западна Европа\nУроци от интеграцията в Западна Европа\nСвободно движение на стоки и механизъм, осигуряващ това\nСвобода на движението на капитали и механизма за неговото прилагане\nСвободно движение на хора и механизъм за прилагане\nУеднаквяване на условията на конкуренция в рамките на ЕС\nРимският договор от 1957 г. за икономическата и парична интеграция. Вернер План (1969)\n"Валутата змия". Европейската парична система. ECU\nВалутна интеграция в рамките на Единния европейски акт (1987). План на Делор\nИкономически перспективи на ИПС. "Професионалисти" и "противници" от прехода към единна валута\nХармонизиране на социалните условия по Римския договор\nФренска република.Економика на Франция\nМалки европейски държави (членки на ЕС). икономика\nИкономически по-слабо развити страни от ЕС\nТри нива на ЕС: национално ниво, европейско ниво, глобално равнище\nПредставителства на различни държави за ЕС. Конфликтни въпроси на ЕС\nТърговските отношения на ЕС с други държави\nОт търговия до външна политика. Политика на ЕС за помощ. Външна политика на ЕС. Политиката за сигурност на ЕС\nЕвропейска бизнес среда. Интеграция на бизнеса. Бизнес решения на европейския пазар\nОтношенията на ЕС с Руската федерация като най-важната посока на "източната политика"


Моето Дете - Следродовата депресия - що е то? Моето Дете\nТова състояние специалистите определят като нормално и е израз на един сериозен преход във вашия живот. Причините за него са много и различни. На първо място е огромната физическа промяна и всичките хормонални изменения, настъпили в организма по време на бременността и на раждането. Грубо казано, това е свръхчувствителност към всичко, което се случва с вас и около вас. Внезапно се леят сълзи без видима причина, а ако такива има, направо се стига до истерии. Тази депресия обикновено се проявява месец след раждането, когато чувството на радост вече се е притъпило и умората взема връх. Ако си помогнете, тя ще мине бързо. Но ако оставите “на течението” може да се проточи и да нанесе сериозни травми. Стресирани, раздразнени и обезверени - така можете да се чувствате в продължение на 2-3 дена до 3 седмици. Всичко зависи от физическото и емоционалното състояние на жената, от помощта и подкрепата, която близките й оказват. При всяко положение обаче не се изолирайте, споделяйте какво ви мъчи, не се притеснявайте дори да си поплаквате и преди всичко - щадете се! Занижете нивото на изисквания към себе си. Ако сте свикнали къщата ви винаги да блести от чистота, временно приемете мисълта, че абсолютната чистота е непостижима и че сега най-важна е почивката.\nПълноценният сън в този период е задължителен. Не сте се наспали през нощта? Не се замисляйте изобщо, легнете през деня, докато сте помолили някой да разходи детето, и не забравяйте да изключите телефона. Настроението ви се разваля, като се погледнете в огледалото? Тогава по-често гледайте снимките, на които най се харесвате -така ще имате идеал, към който да се стремите. Пийте витамини, правете си маски на лицето и косата - бременността ги изтощава. Създайте си правило да отделяте 15-20 минути на ден за гимнастика. Не натоварвайте отслабения си организъм с щанги, диети и маратонско тичане. Достатъчни са коремни преси и прости упражнения за мускулите на гърдите и бедрата. Най-лошото, което можете да направите, е да си кажете, че ще се заемете с това „по-нататък". Защото бързо ще свикнете със запуснатия си вид, но той подсъзнателно ще потиска и вас, и вашите близки. Близки и роднини: С раждането на детето се е променил не само вашият социален статус, но и този на вашите близки. Те също се вълнуват, особено ако живеете заедно, така че напълно възможно е да кажат нещо, според вас „не каквото трябва" или с неподходящ тон. Те дори не се и сещат, че то може да ви обиди. Затова, колкото и да е разклатена нервната ви система, постарайте се да намерите общ език с близките си, обяснете им състоянието си, като акцентирате върху разминаванията. Това е шанс да ви разберат и да не се обиждат от някои ваши неблаговидни постъпки и маниер на държане. Ако безумно ви дразни ревящото цяла нощ бебе и се плашите от агресивните си помисли, не се самоизтезавайте и не преживявайте собствената си вина.\nДоговорете се с мъжа си или с родителите ви за посменно нощно дежурство. Не се притеснявайте да търсите помощ от тях и по други поводи.На възрастните им харесва да са необходими. Как да намалите напрежението? Детето не ви е виновно - то изобщо не ви е молило да го раждате. Затова не го обвинявайте, че задълго ви е изхвърлило от живота. Планирайте реални радости: двучасов шопинг по магазините, среща на кафе (но не вкъщи!), кино. Когато плачът на бебето аха да ви накара да скочите през прозореца или да го нашляпате, не се плашете от състоянието си. То също е признак за депресия. Не сте длъжна да бъдете идеална майка. Оставяйте го от време на време на някой друг, а вие влезте под душа и се накрещете под шума на водата. Дишайте дълбоко на отворения прозорец, боксирайте възглавница - имате нужда от разтоварване и от сваляне на напрежението. На детето ви му трябва здрава и спокойна майка.\nСиндромът на майчинството като бягство от сексуалните контакти\nВинаги майчинството е било определяно като най-висшата и благородна кауза на жената, асоцииращо се само с положителни фактори, което е безусловно така, а също и правилно като отношение. В сексологичен аспект, това е важен период от живота на жената, а също и на дадена двойка, която отглежда дадено дете. Именно тук, когато се касае за сексуалните взаимоотношения между партньорите, отглеждащи детето, сексологията се сблъсква със синдрома, в който жената-майка, използва майчинството като оправдание или извинение на молбите на мъжа за сексуален акт. Т.е. формира се отказ, под предлог за изпълнение на майчините задължения. Проблемът е изключително сложен и деликатен, като в никакъв случай не следва да се разглежда еднозначно. Потребността от майчинство и сексуалното равнодушие към съпруга или мъжа-спътник, е достатъчно широко разпространено явление, когато се отглежда малкото дете. Безразличието може да се обясни с много фактори като: нужда за възстановяване на жената след раждането, преодоляване на измененията в организма на жената след раждането, допълнително обременяване с многобройни задължения, което произхождат от наличието на нов човек в живота на двама души, хронична умора, стрес от първородното дете. При такива причини, мъжете нямат основание да се притесняват, а напротив, редно е да станат съпричастни към жената и да подкрепят нейната борба за влизане в рамките на нормалния жизнен цикъл.\nТогава, когато самото майчинство и наличието на всепоглъщаща грижа за детето се превърнат във фикс-идея, или засилващо се във времето явление, то налице идва притеснението в чисто сексологичен аспект, а именно факта за присъствието на стремежа жената да се освободи от сексуална и дори духовна връзка с дадения партньор. В случая, раждането на детето е изиграло благородната помощна роля за жената, която не е намерила сили да прекъсне една неудачна връзка, или товареща я връзка. И именно в това състояние, жената успява да се избави от едно неприятно за нея задължение. Възможно е, жената да постъпва в началото и подсъзнателно, без да си дава сметка, че търсейки бягство от бащата на нейното дете, тя допълнително задълбочава кризата във връзката. Разбира се, съществува и съвсем съзнателен вариант, в който жената смята, че това ще я избави от неприятното съпружеско задължение за сексуално общуване със своя спътник.\nПо такъв начин, разбирането на причините за прекратяване на сексуалната близост в една двойка, може да се окаже доста трудна задача пред сексолозите, а нерядко и да се прибегне до специални диагностични методики, които изследват дълбоките съзнателни и подсъзнателни нива на мотивация. При мъжете, такова замаскиране на формата на бягство от връзката с партньора за секс е нереално. Обикновено сексуалната сила, както и сексуалната немощ на даден мъж се изписва на лицето му и е лесно да бъде прочетен и разбран. Ако той се оплаква, че е претрупан от работа, или чувства умора е достатъчно да му се дадат два дни почивка, или празник, или отпуск на друго място, за да се разбере съществува ли отказ или не. При спокойна обстановка, мъжете обикновено намиращи се насаме със своите половинки винаги ще потърсят начин за сексуално сближаване. Дори една обикновена прегръдка или целувка, са достатъчни да предизвикат в него ерекция, по която да се разбере иска или не той секс. Когато обаче, той бяга настрани, чете уж задълбочено вестник, търси разходки сред природата, и изобщо избягва оставането на саме, то почти винаги е налице проблем от сексологично естество. В случая с жената, оправдаваща се с майчинството е трудно да се достигне до заключение и изобщо да се диагностицира отказа само по тези чисто малки практически хитрини. Съществуват варианти, в които жените забременяват няколко пъти, за да могат да ползват бременността и майчинството като оправдание за отказ от секс. Повторното раждане, особено след скорошно друго, изключително завишава грижите към новороденото и първото дете, като дори позволява да се избегне и съжителството със съпруга или партньора в едно помещение. В такава ситуация, мъжете по-скоро стават беззащитни, водени от общественото мнение, социалните нагласи към майчинството, роднинските критики и таят в себе си разочарованието. Мъжете се страхуват, че ще бъдат обвинени в неуважение, егоизъм, неразбиране на трудностите. Едни намират отдушник в платени сексуални контакти, други в изневярата, трети прибягват към мастурбационните техники, четвърти търпеливо изпадат в периоди на платоническо съществуване и т.н. В най-неблагоприятните варианти се достига до развод, или прекратяване на взаимоотношенията. Обикновено, за жената, която е считала сексуалното общуване за товар, това е добър изход от ситуацията, дори и да бъде принудена да поеме всички грижи за детето върху себе си.\nБременността, раждането и възстановяването не са болест, а нормално физиологично състояние, с което женският организъм може да се справи. Но това се преживява като изпитание, като труден период, който не само че не свършва с раждането, а започват нови проблеми, свързани с отглеждането и грижите по кърмачето. Изтощена от събитията в родилния дом, притеснена от болки, от ред въпроси добре ли е детето, как се храни, как да го кърми, младата майка може да се уплаши от всичко, което предстои. Започват въпроси - дали ще се справи, ще може ли да прави нещата по същия перфектен начин, както преди. Оказва се, че това невинаги е възможно, че не всичко става ;така, както си го искал. Детето не се храни по часовник, не спи :в часовете, в които е написано i по книгите. Не може да се успокои, не може да се разбере защо плаче и какво да направиш, за да спре.\nВ такъв момент човек започва да се чувства безпомощен, появява се безутешен плач, безсъние, преумора, изтощение, които не можеш са спреш по желание, започваш да се чувстваш непълноценен, съмняваш се в самата си същност, дали си здрав психически. Жените, които успеят да си отговорят на тези въпроси самостоятелно, се справят по-бързо със ситуацията. Вместо да потъват в обяснения и съжаления, те бързо се окопитват, преценяват реалистично възможностите си и организират времето си, искат конкретна помощ от близките, без да се притесняват, че не се справят. Много полезни могат да бъдат курсовете за бременни, помощната литература за този период, които«могат да дадат ценни практически съвети, за които човек няма как да се досети сам, макар да изглеждат съвсем прости.\nМного жени се оплакват колко трудно се издържа силният плач на тревожното бебе и нямат никаква идея как да издържат, как да намалят главоболието в такъв момент. Изглежда елементарно, но затова може да помогне преценката как се развива плачът, на затихване ли върви или тъкмо си се успокоил, и ревът започва с нова сила. Затова трябва да; проучим видовете плач, колко време обикновено продължава, удължават ли се паузите между плача или се скъсяват. Така майката отново ще придобие чувството за контрол. Разбира се, бебето едва ли ще се съобрази с преценката на родителя и вместо да му се сърдим, може да си кажем, че ние не сме разбрали не-1 Kb както трябва. Тогава няма да развиваме натрапливости, че сме помислили нещо недопустимо за съществото, което обичаме.\nМного жени забравят, че освен за детето, трябва да се погрижат и за себе си. Съвсем не е лесно да се нагодиш към детския ритъм на сън и будност. Майката като че ли е постоянно дежурна и не може да си отдъхне в малкото време, в което остава без някаква неотложна задача. Много хора просто не могат да релаксират и да се отпуснат за| кратко време, но просто трябва да свикнат да го правят.\nСоциалната изолация, отказът от задоволяването на лични интереси, липсата на всякакво свободно време за себе си усилват емоционалната потиснатост. И затова едно от първите средства за профилактика на подобни състояния е излизането от къщи, макар и за кратко време, със или без детето, в зависимост от това има ли деликатен помощник до майката, а не такъв, който натрапва помощта си и иска всичко да става по негоВия начин. Първото усещане, което се подобрява при депресия, е двИгателната активност. Затова една половинчасова разходка в близкия парк може да се почувства като благодатна глътка въздух, свободна от грижи и притеснения. Още повече че спането на открито препоръчват всички хигиенни планове. Не чакайте от мъжа да се досети сам да свърши някоя домакинска работа, особено ако няма такъв навик от детството, а молете уверено за конкретна помощ.\nТогава ще се изненадате от желанието на таткото да помогне. Не го критикувайте, ако не е свършил нещо точно, както вие го правите, а изчакайте да се научи. Не прибягвайте до излишни лекарствени средства, освен ако не са изрично назначени от лекар, защото много от тях преминават в кърмата. Не бързайте да решавате, че в имате или сте болна от следродилна депресия, защото това класическо понятие не отразява точно реалностите. Според мен по подходящо е да мислим, че следродилната депресия е проблем на цялото семейство, а не единствено на родилката. Депресия след раждането могат да развият и татковците. Затова се опитайте да решавате проблемите заедно.\nА ако това не се случи? Или ако тя смята, че вниманието и грижите от страна на съпруга и близките й са незначителни, а тя заслужава много повече? Или пък ако погледнейки се отстрани се вижда като една подпухнала развалина, една сторбена възглавница, която е захвърлена от всички, след като е била брутално използвана, за да даде живот. Нямате си представа какво може да мине в главата на една току що родила майка. Колко много зловещи мисли могат да се извъртят само за няколко дни в главата й. Всеки сценарист на филми на ужасите би завидял на творческия замах и невероятна продуктивност. Но в повечето случаи тези мисли не виждат бял свят, защото някои от майките ги оставят само за себе си. А това води до още по-голямо отчаяние, озлобление и безпомощност. В специализираната литература много точно и подробно са описани симптомите на следродилната депресия.\nИ дори е обидно да ги споменаваме в женско списание, защото всяка себеуважаваща се бъдеща майка вече грижовно е изчела всевъзможна литература относно бременността, раждането, следродилния период и отглеждането на бебето. Ако всички ученици и студенти се приготвяха толкова педантично за изпитите, то образованието ни сигурно щеше да е на съвсем друго ниво.Но всеки знае, че едно е да знаеш нещо на теория, а съвсем друго да го преживееш на практика. Да не кажем, че е много трудно да приложиш научената теория правилно. Всяка информирана жена преди да влезе в родилното знае какво са контракции, и какво да прави, но колко запазват самообладание? Няма да забравя в болницата всичко те боли, иде ти да пищиш и се появява една акушерка и пита най-спокойно: Хубаво, започнали са контракциите, сега ми изброй етапите на раждането и ми определи ти в кой от тях се намираш в момента. И без това болките ме бяха оставили без ума и дума, а сега ме и изпитваха!Но след като минат всички етапи на контракциите, след като прескочим трапа и се озовем с бебе в ръце, на нас ни се струва, че сме прескочили в съвсем друг живот, друго измерение с други отговорности и с други чувства. И изведнъж всичко стана ново. Ето това е подходяща реплика за следродилния период. Това е все едно да си чел и изучавал навиците на марсианците, но в един прекрасен ден да станеш един от тях.И е шокиращо, и е трудно, и тук е мястото на любящия мъж.\nТой трябва да даде всичката грижа, на която е способен, всичката любов и насърчение, за да може майката да се адаптира по-лесно, по-безболезнено и без да развива кошмарните симптоми на следродилната депресия, за които пише в медицинската литература.Не случайно се препоръчва родилката да е обгрижвана от роднините, които освен всичко друго, да следят и за душевното й равновесие, защото ако тя стане прекалено психически нестабилна може да е опасна за бебето.В този ред на мисли не би трябвало да карат самотните майки още в родилното да подписват декларации, че се отказват от бебетата си, защото те все още не са се свестили от шока на раждането и е много вероятно да вземат необмислени решения под влияние на следродилната депресия. Затова би трябвало да има специални отделения, където бъдещите самотни майки, (които никой никъде не очаква) да престояват първите четиридесет дни. Там да са наблюдавани и съветвани от психолози, преди да вземат тежкото решение да оставят детето си в дом.\nЗащото едни мисли са в главата на родилката в първите седмици след раждането, други след като мине време и се е успокоила. Тогава вижда, че животът продължава и тя може да продължи с едно съкровище повече, вместо да го захвърли и цял живот да се чуди къде е нейното сладко детенце и да изпитва угризения. Да не говорим, че при някои жени следродилната депресия достига грандиозни размери и те стават прекалено агресивни, имат мисли за убийство и самоубийство или действат в тази посока импулсивно.За щастие статистиката показва, че само 15 процента от родилките стигат до тежки форми на следродилна депресия, но почти всяка жена минава през етапа на емоционална лабилност и объркване. Лекарите го отдават на хормоналния дисбаланс в организма. Симптомите на леката депресия са доста познати на раждалите жени, но ако трябва да се прави обобщение може да се перифразира великата фраза, че всички щастливи родилки си приличат, а всяка преживява следродилната депресия по своему. Характерните симптоми са: бързо преминаване от едно емоционално състояние в друго в широк диапазон – от плач до еуфория. Раздразнителност – в един момент майките решават, че нищо не е наред, всичко им е криво и най-лошото е, че се чувстват безпомощни да променят каквото и да е.\nЗа справяне със следродилната депресия се препоръчва балансирано хранене, повече разходки на чист въздух и най-вече много любов и внимание. А ако такава липсва, ако се чувстваме най-изолираните емоционално и най-отхвърлените същества на света, тогава бихме могли да кликнем тук и там из всеобятния свят на Интернет. Да се оплачем в първия ни се изпречил женски форум и да излеем болката си. Тогава за съвсем кратко време ще получим много окуражаващи отговори, ще прочетем много драматични истории, защото анонимността сближава и отпуска човека. Хората в интернет са по-склонни да споделят за най-големите си кошмари и най-тежките си грехове и да получат утеха, да видят, че не само те са изпадали в това положение.\n


Ботаническата градина (Твер) - една зелена площ, която е много обичан от местните жители. Тук, на площ от 2.6 хектара шумна малка гора, пръски живописно езеро, има зимна градина с оранжерия, и каменисти хълмове, както и някои прекрасни експонати от цъфтящи растения, както и детска кухня градина и билкар сайт. В Ботаническата градина провежда научни изследвания и развитие, и това е любимо място за почивка на жителите на града.\nБотаническата градина (Твер) е основана още през 1879 г. за почетен гражданин на града на първия гилдията търговеца Иля Иванович Бобров. Той планира да направи зелен частен имот на брега на реката Tvertsa. Merchant лично засадени дъб и лиственица, която все още остава шумолят и украсяват дърво детска стая. Тук елегантна дървена галерия, сложи беседка ротонда, построена сводест мост бяха положени.\nПрез 1898 г. собственикът на обекта е станал учител по природни науки и ботаника Леонид Antonovich Kolakovsky. Той събра богата колекция от дървета, храсти и цветя, образувайки засаждане на географска основа. Колаковски усилия имение се превърна в една малка ботаническа градина. Леонид Antonovich извади малък експериментален участък, където се провеждат семинари за студенти. През 1930 г., по силата на волята на ботаническата градина на собственика (Твер) се премества в собственост на града.\nОттогава градината от известни учени, ботаници и AALebedev M.L.Nevsky. Те значително разширена събирането Дендрариум, положи нови изложби, е построена оранжерия.\nДесетилетия минаха, и древните пейзажи, въпреки бурните исторически събития и бързото развитие на градските, по чудо оцелели. Днес, Ботаническата градина (Твер), която има снимка в статията - е гордостта на града.\nСега градината е под егидата на Държавния университет на Твер. През 1996 г. основна реконструкция на ботаническа градина е извършена. През 1998 г. той спечели програма за опазване на биологичното разнообразие на региона Твер.\nТози уникален природен обект - не само популярно място за почивка на жителите на града, но също така в основата на процеса на образователна в училищата и университетите на Твер. Тук се работи активно в областта на екологичното образование за деца и възрастни, организирани тематични събития и работни срещи, проведени градски фестивали и концерти, изложби. Всеки човек може да си купите екзотично растение: работници градина ще ви помогне да изберете най-подходящата опция и ще бъдат научени да се грижи за цветето.\nКогато има ботаническа градина (Твер)\nСнимки (зимен и летен, пролетта и есента) показват красотата на природната зона. По всяко време на годината тук се разхождат граждани, класове с ученици, или който и да е събитие. Всеки местен знае къде Ботаническата градина в град Твер, Lane Шевченко, 16. За да стигнете до тук е лесно: На обществен транспорт, за да стигнат до станция "Речна гара", а след това в рамките на проспекта Комсомол трябва да отидете в района на Речна гара (по посока на центъра на града и река Волга). Пресечната точка на Komsomolsky Prospect и Горки Стрийт е дубльор на стрелка на показалеца. Включете в тази посока и да отидете по Комсомолск авеню до хотела "Младеж". Минавайки номера на училищна сграда 35, завийте надясно Kateriny Farafonovoy към реката Tvertsa. Чрез 200-300 метра започва платно Шевченко, вече е възможно да се види парка себе си. Вие сте само на няколко дървени къщи по протежение на улицата Шевченко, и добре дошли в Ботаническата градина (Твер)! Снимки (есента плясък с всички цветове, зимна обхваща пухкаво бяло одеало, пролетта дава надежда и лятото - бунт на зеленина) определено трябва да се направи на паметта на това прекрасно място!\nКак ботаническа градина (Твер)? Постоянно, всеки ден, паркът е домакин сутринта до късно през нощта. Влез тук безплатно, за деца, ученици и пенсионери отстъпки.\nОт понеделник до петък всяка градина персонал ще се радва да отговори на въпроси на посетителите, ще проведе турне в събота и неделя на изхода на служителите, така че туристи може самостоятелно да се разхождат в парка, се възхищават на древните дъбове и кедри, дишат чист въздух директно в сърцето на града.\nКакво е върбата? Описание и стойност\nЛекарството "Essliver форте": инструкциите за употреба и противопоказания\nИстория на откриването, проучването и география на Северна Америка\nНеобичайни торбички, като начин за себеизразяване\nКак да се готви понички в дома: Съвети и рецепти\nЛекарството "Dekaris": инструкции за употреба\nСпокойно корейски "Хюндай-Tradzhet"


Смарангьосана глоксиния - My Board\nСмарангьосана глоксиния 2-3 пъти виках за помощ за моята смарангьосана бяла глоксиния. Никой нищо не каза. Затова пиша, ако някой има проблем в бъдеще. Нали съм си малко кьор/годинки/ не съм забелязала. Листни въшки. Само след 3 пръскания с Моспилан изкара що-годе нормален цвят.\nВеднага ти натапям едно листо от моята\nБлагодаря! Аз си мисля обаче, че моята се оправя.\nА на моята й съхнат пъпките. Не мога да разбера каква е причината. Предположението ми е, че е в тази пръст от около 3 години и не е пресаждана. Аз не вадя грудката през зимата, а я оставям в саксията с пръстта и не поливам. Тази година се събуди по-рано, но предполагам, че е от топлото време. Така изглеждаше миналата година\nThalia написа: Благодаря! Аз си мисля обаче, че моята се оправя.\nЙонбонбон, моята глоксиния е същата. Две пъпки й изсъхнаха също, но другите са прекрасни и цъфнаха, но след като я преместих на по-сухо. Проблема й според мен беше в това, че я гледах на перваза при постоянно отворен прозорец, а влагата последните две седмици си беше сериозна, смятам, че от това се скапаха тези пъпки. Откакто я преместих на телевизора и няма толкова влага, всичко си е наред. Вече е отворила три цвята.\nИ на една от моите изсъхнаха пъпките. Мисля си, че още тя е имала въшки. Те изсмукват точно пъпките. Мъжът ми я отряза цялата и сега порастна наново.\nУжас!Тази сутрин една от моите -violaceae е с увиснали ,меки листенца.Какво да я правя?Помагайте моля!\nДа не е пресушена?\nПо-скоро е възможно мамина златна да я е преполяла.


НИМХ: Утре през целия ден ще продължи да вали в Югоизточна България и Родопите\n1 Април 2020 | 18:46 | Агенция "Фокус"\nСофия. През нощта ще остане облачно, на много места - с валежи. В Западна България, Рило-Родопския масив и западната част на Горнотракийската низина ще са от сняг, а в източната половина от Южна България ще вали дъжд. Това съобщи за Агенция "Фокус" Боряна Маркова, дежурен синоптик в Националния институт по метеорология и хидрология (НИМХ). Утре от северозапад валежите ще спират, а над Северна България и облачността ще се разкъсва. През целия ден ще продължи да вали в Югоизточна България и Родопите. Вятърът ще отслабне и ще е слаб до умерен от изток-североизток. Минималните температури ще са минус 3° и 2°, а максималните – между 4° и 9°. Атмосферното налягане ще се понижава и ще е по-ниско от средното за месеца.


Свръхниските лихви създават риск за ликвидността:: Investor.bg\nВъпреки нищожната си доходност, фондовете на паричния пазар осигуряват жизненоважна гъвкавост\nДоходността по краткосрочния кредит е почти нула и заплашва да остане такава. Това кара да се случват странни неща на кредитните пазари: магазин, в който продуктите не струват нищо, или почти нищо, е малко вероятно да функционира като нормален магазин, пише Робърт Армстронг за Financial Times.\nТова е най-видимо при фондовете на паричния пазар, огромните инвестиционни фондове, подобни на кеш, които инвеститорите разглеждат като по-високодоходна алтернатива на банковите депозити. Те са ограничени до инвестиране в предимно краткосрочен кредит, било то държавен, или частен като банкови депозитни сертификати или търговски книжа, които компаниите използват за управление на краткосрочната ликвидност.\nДа обобщим последните събития: след като стана ясна сериозността на Covid-19, се получи отлив от „основните“ фондове на паричния пазар, които инвестират в корпоративен дълг, към сигурността на фодновете, влагащи в ДЦК, които вече получаваха сериозни вливания, тъй като инвеститорите излизаха от още по-рисковите активи. През март 160 милиарда долара бяха изтеглени от основните фондове, а 790 милиарда се вляха в тези за ДЦК, според Crane Data, преоформяйки пазара за над 4 трлн. долара.\nФедералният резерв надуши проблемите: той започна да отпуска пари на банките, за да могат да посрещнат изтеглянето на средства, и започна да купува търговски книжа, за да се увери, че компаниите имат достъп до кеш. Въпреки това Bank of New York Mellon и Goldman Sachs бяха принудени да подкрепят някои от основните си фондове, заплашени от тегления.\nОтогава голяма част от парите се насочиха отново към основните фондове, но не всички и не равномерно. Наскоро Northern Trust реши да спре свой основен фонд, който се сви от 3,8 на 1,8 млрд. долара. Активите на фонда носеха доходност от 0,06%, което едва покриваше таксите за инвеститорите. Междувременно дори много по-големи мениджъри на парични фондове бяха принудени да намалят таксите, за да избегнат доходите на инвеститорите да паднат под нулата.\nВ същото време компаниите напускат пазара на търговски книжа, защото по-стабилните алтернативи за финансиране вече са почти толкова евтини. Компании от Coca-Cola до Disney издадоха дългосрочен дълг за 96 млрд. долара, за да заменят търговските книжа през тази година.\nВсичко това от време на време повдига прост въпрос: защо изобщо трябва да съществуват фондове на паричния пазар в свят на почти нулеви лихви? За разлика от банковите депозити, те не са гарантирани от държавна. Институционалните основни фондове носеха доходност от 0,37% в началото на май, с 2 процентни пункта по-ниска в сравнение с година по-рано, според Fitch. Фондовете в ДЦК предлагаха доходност под 0,10%. За дребните инвеститорите доходността в тези фондове е още по-ниска.\nНе е немислимо доходността по краткосрочния държавен дълг на САЩ да стане отрицателна, което може да „затвори” тази част от индустрията, по думите на анализатори от TD Securities.\nСпоред Алекс Роевър, стратег за щатските лихви в JPMorgan Chase, за инвеститорите на паричния пазар „не става въпрос толкова за абсолютното ниво на доходност, колкото за следващата ви най-добра алтернатива“. Няколко базисни пункта все пак са повече от нищо. По-важното е, че банките вече са наводнени с депозити и може да не приемат нови големи, дори безлихвени, предвид собствения капитал, който са длъжни да заделят като резерви срещу тях. Така че фондовете в ДЦК ще продължат да играят роля, дори ако ставките станат отрицателни, смята Роевър.\nНещата с основните фондове изглеждат различно. Има все по-малко причини те да съществуват, тъй като банките плуват в море от депозитно финансиране, а компаниите могат да емитират много евтин дългосрочен дълг. Добре дошло, може би: обещанието на основните фондове за риск като на кеша, но при по-висока доходност винаги е било твърде хубаво, за да е вярно. Проблемите в Reserve Primary Fund, който държеше книжа на Lehman Brothers, предизвикаха някои от най-плашещите моменти при предишната криза.\nЕ, не съвсем. Майкъл Клохърти, стратег за американските лихви в UBS, изтъква, че привлекателността на краткосрочния паричен пазар е в неговата гъвкавост. Това е важно за всички компании, но особено за банките. Дилърските отдели на банките могат да наберат набързо доларово финансиране от паричните пазари, което им позволява бързо да извършва сделки от името на големи клиенти. Това донякъде обяснява защо пазарите в САЩ са по-ликвидни от европейските, които са по-зависими от банковото финансиране.\n„Без паричните фондове дълбочината на пазара ще намалее, защото когато гъвкавостта на финансирането спада, спада и ликвидността“, изтъква Клохърти. Да, сега на пазара има изобилие от ликвидност, но това може не винаги да е така, и ако инфраструктурата, предназначена за набиране на краткосрочни средства залинее, проблемите могат да възникнат и на други места.\nВъзможността ниските лихви реално да намалят ликвидността на пазара е парадоксална, но все пак е риск, който си струва да се има предвид.\nОще по темата: Анализи паричен пазар лихви кеш фондове на паричния пазар основни фондове\nНямаляващите банкови резерви в САЩ имат значение за доларовото финансиране 1\nЩе има убити от удар от контейнери хеликоптерни пари, ма де да видим :)