Шрифтът, който дори Хитлер сметнал за прекалено немски\nГалина Викторова | ПОСЛЕДНА ПРОМЯНА 21 юли 2015 в 08:40 103791\nГерманска класна стая от времето на късната империя с табло със шрифт на Зютерлин, възстановен в Музея на училището в Долна Саксония. Снимка: picture alliance / blickwinkel/G. Franz\nПреди 150 години се ражда Лудвиг Зютерлин. Създаденият от него новаторски шрифт има за цел преодоляване на хаоса, царящ в областта на писмеността в Германската империя по това време. През 1915 шрифтът е въведен в Прусия. Забранен е по-късно, през 1941, разказва Die Welt.\nВ днешна Германия дете, чиито родители често сменят местоживеенето си, може да усвои общо 4 вида ръкописно писане: латинския базисен шрифт, създаденият в ГДР училищен базисен шрифт, опростената версия на латинския базисен шрифт и доближаващия се до печатния шрифт „основен шрифт“. В сравнение с хаоса, който царял в германските училища около 1900 година, това е направо безобидно. Продължаващата векове наред вражда между привържениците на декоративния, възприеман като типично немски калиграфски шрифт Fraktur и защитниците на четливия, заоблен в основата шрифт Antiqua водел до това, че навсякъде в училищата се изучавал различен вид шрифт. Допълнително объркване внасял фактът, че дори самите писатели, които използвали шрифта Fraktur, изписвали латинските и френски чуждици в Antiqua. В допълнение на всичко това за определени цели бил въведен и ръкописен шрифт, доближаващ се до печатните букви. В текстове от ежедневието от 19-ти век още от пръв поглед се вижда използването на различни видове шрифт наравно един с друг в един и същ текст.\nОбразец на немския шрифт Fraktur\nНаред с това имало и допълнителни изисквания към изписване на буквите. Ефектните долни камшичета и изразителния дуктус били смятани не само за красиви, но и за израз на характера на техния създател. Някои от тези особености отпаднали от само себе си при използването на саморъчно направени писалки от гъши пера. А когато в средата на 19-ти век по примера на Великобритания те били изместени от металните пера, учителите дълго време опитвали да съхранят особеностите на старата писмена култура.\nЗютерлин искал да улесни децата\nСпециалистът по история на езика Петер фон Поленц пише, че в нито една друга европейска държава въпросът за избора на шрифт не е бил толкова идеологически натоварен, както в Германия. Първоначално фрактурният шрифт представлявал продължение на значително усъвършенстваните в калиграфско отношение ръкописни шрифтове, използвани в книгите през късното Средновековие. След откриване на книгопечатането печатарите запазили тези шрифтове, тъй като искали да съхранят особената аура на скъпото, ръчно изработеното – това, което книгите всъщност представлявали дотогава и което било решаващ фактор за техните продажби. По-късно изборът на шрифт често бил диктуван от религиозни, политически или обществени мотиви. Границите се движели между Реформация и католицизъм, между Просвещение и традиционализъм, между модернисти и консерватори и в края на 19-ти век – между защитниците на идеята за приобщаване към международния модернизъм, с което всъщност аргументират и своите „ЗА“ в полза на шрифта Antiqua (фрактурният шрифт бил смятан за пречка за развитие на търговията и износа на Германия) и неоромантиците, които виждали връзка между „немския“ шрифт и немската душевност.\nЛудвиг Зютерлин искал да подпомогне разрешаването на тази дилема и да улесни учениците в процеса на писане. През 1911 по възложение на пруското Министерство на образованието и младежта той разработва модифицирана форма на разпространения от началото на Новото време немски ръкописен полегат шрифт Kurrent – шрифт, доближаващ се до фрактурния ръкописен. Творението на Зютерлин се отличавало с отсъствието на сенки и полусенки, всички линии били с еднаква изразителност, разстоянията между буквите били в съотношение 1:1:1. През 1915 шрифтът бил въведен в пруските училища, а през 1935 става част от официалния учебен план. Самият Зютерлин не доживява разпространението на своята идея, тъй като умира през 1917.\nРоденият на 15.07.1865 в Лар/Шварцвалд Зютерлин се премества в Берлин на 23-годишна възраст. Там, в Музея на изкуствата, той посещава часовете на историческия живописец Макс Кох и на майстора по графика Емил Дьоплер, който е създател и на новия имперски орел. В тези години Зютерлин разработва първите си плакати – напр. известния „Плакат с чук“ за Берлинската изложба на занаятите през 1896, както и първото лого на германската електрическа компания AEG. Той създава също рекламни графики, от време на време изработва чаши, вази, кожени изделия и подвързии за книги. През 1902 се заема с украсата на книгата „Повратни моменти от световната литература в оригинален шрифт“ – неговият дебют в изкуството на шрифта.\nРекламният „Плакат с чук“ за Берлинската изложба на занаятите през 1896\nПървото лого на германската електрическа компания AEG, създадено от Зютерлин\nСамият Хитлер използвал различни видове шрифт при писане\nВ съзнанието на много възрастни създаденият от Зютерлин шрифт се е запечатал като „немски шрифт“. До 60-те години той все още е изучаван на места като втори шрифт наред с основния, било то и само, за да могат младите да четат писмата на своите родители, баби и дядовци.\nЗащо нацистите през 1941 забраняват шрифта Зютерлин, както и печатния фрактурен шрифт и издигат на пиедестал шрифта Antiqua все още не е съвсем ясно. Известно е само, че мярката е предприета по изрична заповед на Хитлер, който сам не можел да бъде причислен към нито един от двата враждуващи по това време лагера – неговият почерк е смесица между елементи от двата шрифта Kurrent и Antiqua. В продължение на известно време той впрочем пропагандирал възраждането на германския рунически шрифт.\nИзведнъж фрактурният шрифт станал „еврейски“\nОсновната причина за забраната на „немските“ шрифтове всъщност е фактът, че Германският райх с цел инсценировка още преди руското настъпление изтъква себе си в своята пропаганда спрямо комунистическия Изток като защитник на общоевропейската култура. В тази картина съответно застъпничеството за старонемския оригинален шрифт не се вписвало. Освен това в окупираните региони никой не бил в състояние да чете наредбите, написани с печатарски фрактурен шрифт или Зютерлин. Тези шрифтове били омразни и на чуждестранните пленници в Германия, полагащи принудителен труд.\nДруга причина е, че в началото на 1941 след успешната Светкавична война Хитлер е на върха на своята мощ. Като владетел на почти цялата сухоземна част на Европа той вече не трябвало да се съобразява с немскоговорящи особняци, които той принципно презирал, но които в началото използвал за разрастване на своята власт. Със сигурност не е случайно, че забраната на „немските“ шрифтове съвпаднала с кампания срещу преувеличеното и комично „погерманчване“ на чуждиците в немския език. Хитлер вече не се нуждаел от ревностните пазители на чистотата на езика\n. Циркулярното писмо на Мартин Борман, секретаря на Хитлер, във връзка със забраната на фрактурния шрифт от 03.01.1941\nИ в двата случая аргументацията била антисемитска и обърнала с главата надолу дотогавашната аргументация. Смятаният до този момент за изключително немски фрактурен шрифт бил заклеймен със „заповед за нормалния шрифт“, обявена на 3-ти януари 1941 от Мартин Борман , като „старонемско юдейско писмо“, т.е. един вид издънка на юдейски печатари. В същото време дотогава непозволеният от немските националисти шрифт Antiqua изведнъж бил представен като „нормален шрифт“ за израз на здравословната немска народопсихология. А пред пуристите нацистите излезли с твърдението, че най-известният езиковед Едуард Енгел бил евреин.\nСамият Лудвиг Зютерлин не доживява нито възхода на създадения от него шрифт, нито неговата забрана. Той умира през 1917. Днес неговият шрифт може да бъде изучаван в интернет-курсове, както и в отделни университети. Неговото познаване е важно най-вече за историците, които целят разчитане на писмени източници от ранните години на 20-ти век. За разлика от фрактурния шрифт, който днес е използван и от млади дизайнери напр. в областта на хип-хоп и хеви метъл музиката, до момента шрифтът на Зютерлин не е изживял своето възраждане.\ne-mil\t22.07 2015 в 19:03 1\nхитлер не владее "почти цялата сухоземна част на Европа" в началото на 1941, както погрешно смятате. Не владее даже половината. Швеция, Финландия, Испания, Португалия, Швейцария не само не са окупирани, ами дори не членуват в Оста. Още не е във война със СССР и още не е влязъл в Югославия. Дори и Франция не е окупирана цялата - стигнал е само до Лоара. Ще я окупира през 1942.\nТоест от 10-те млн кв. км. на континента той и приятелите му владеят малко над 4 млн кв. км. - тоест по-малко от половината. И все пак не може да заповядва на съюзниците - принуден е да преговаря, когато иска услуги. Както е известно дори една малка България е била труден партньор, като имаме предвид, че отказва да прати войска на Източния фронт. Така че думата "владее" хич не е вярна.


Рецепта за сладки шоколадови бисквити без брашно от Хана Хоскинс - Нови рецепти\nРазмазани шоколадови бисквити без брашно\nТези дъвчащи, меки бисквитки с шоколадов орех са перфектното лакомство без глутен\nНаправени в една купа, тези прости бисквитки в стил меренга са мечта за сервиране на Пасха или за приятели без глутен.\nТази рецепта е с любезното съдействие на Епизодично.\n2 1/2 чаши половинки орех\n3 чаши сладкари захар\n1/2 чаша плюс 3 супени лъжици неподсладено какао на прах\nКалории на порция35\nЕквивалент на фолиева киселина (общо) 2 μgN/A\nБисквитки без брашно\nИзключително дъвчащи, богати шоколадови бисквити без добавена мазнина? И без глутен? Невъзможен! Но е вярно: тези шоколадови бисквити без брашно получават текстурата си от белтъци, а вкусът им от какао на прах (който представлява единствената мазнина в рецептата). Освен това те са лесни за приготвяне: Просто разбъркайте заедно няколко прости съставки, загребнете върху тиган и печете 7 до 10 минути. Няма да повярвате на вкусния резултат. Говорейки за вкусно, обаче - добавянето на шоколадов чипс и/или нарязани ядки към тази основна рецепта извежда тези бисквитки на съвсем ново ниво.\n2 1/4 чаши (255 g) захар за сладкари\n1 чаена лъжичка еспресо на прах, по избор, но добре\n1 чаша (85 г) неподсладено какао, холандско или естествено\n3 големи (106 г) белтъци\n2 чаши (227 g до 340 g) шоколадов чипс, нарязани ядки и/или нарязани сушени плодове, по избор\nНамазнете леко два листа за печене. Или подредете с пергамент и намаслете пергамента. Да, намажете пергамента, тези бисквитки са лепкави и трябва да се изпекат върху намазнена повърхност.\nРазбийте заедно белтъците и ванилията. В отделна купа разбийте заедно сухите съставки, с изключение на чипса/ядките/плодовете.\nРазбъркайте заедно мокрите и сухите съставки. Изстържете дъното и стените на купата и разбъркайте отново до гладкост. Тестото трябва да бъде и консистенцията на гъст сироп. Ако не е, добавете още яйчен белтък, докато капе от шпатула в дебела панделка.\nДобавете чипса и/или ядките, ако ги използвате.\nПуснете сиропираното тесто върху подготвените листове за печене в 3 "кръгове (за големи бисквитки) или 1 3/4" до 2 "кръгове (за по -малки бисквитки), една супена лъжица лъжичка за бисквитки или чаена лъжичка, съответно, работят добре. Нека бисквитките почиват върху листа за печене за 30 минути, докато предварително загрявате фурната си до 350 ° F.\nПечете бисквитките в продължение на 7 минути (за по -малки бисквитки), 8 до 9 минути за по -големите бисквитки, те трябва да се разпръснат леко, да станат донякъде блестящи и да развият леко напукани върхове. Забележка: големите бисквитки с добавени чипове/ядки ще трябва да се пекат за 10 минути.\nИзвадете бисквитките от фурната и ги оставете да се охладят направо върху тавата. Когато са почти хладни, внимателно ги разхлабете от тигана с шпатула.\nИнформация за съхранение: Сервирайте топло или напълно охладено и съхранявайте херметически при стайна температура в продължение на няколко дни. За по -дълго съхранение увийте добре и замразете.\nПрисъединете се към пекаря на крал Артър Мартин Филип и неговото семейство, докато пекат заедно без брашно сладки бисквити, започват да завършват. Гледайте Martin Bakes у дома - бисквити без брашно сега.\nДоходността по тази рецепта може да варира доста, в зависимост от размера и добавките. Без добавки ще получите 16 големи (3 1/4 ") бисквитки или 32 по-малки (2 1/2") бисквитки. С пълното количество добавени чипове/ядки ще получите 2 дузини големи бисквитки или 4 дузини по -малки бисквитки. (Използвайте цялото количество шоколадов чипс за категоричен удар на шоколада във всяка хапка, използвайте по -малко, ако искате други аромати, а не шоколад, да заемат централно място.)\nИзключително дъвчащи, богати шоколадови бисквити без добавена мазнина? И без глутен? Невъзможен! Но е вярно: тези шоколадови бисквити без брашно получават текстурата си от белтъци, а вкусът им от какао на прах (което представлява единствената мазнина в рецептата). Освен това те са лесни за приготвяне: Просто разбъркайте заедно няколко прости съставки, загребнете върху тиган и печете 7 до 10 минути. Няма да повярвате на вкусния резултат. Говорейки за вкусно обаче - добавянето на шоколадов чипс и/или нарязани ядки към тази основна рецепта извежда тези бисквитки на съвсем ново ниво.\nПечете бисквитките в продължение на 7 минути (за по -малки бисквитки), 8 до 9 минути за по -големите бисквитки, те трябва да се разпръснат леко, да станат донякъде блестящи и да развият леко напукани върхове. Забележка: големите бисквитки с добавени чипове/ядки ще трябва да се пекат 10 минути.\nДоходността по тази рецепта може да варира доста, в зависимост от размера и добавките. Без добавки ще получите 16 големи (3 1/4 ") бисквитки или 32 по-малки (2 1/2") бисквитки. С пълното количество добавени чипове/ядки ще получите 2 дузини големи бисквитки или 4 дузини по -малки бисквитки. (Използвайте цялото количество шоколадов чипс за категоричен удар на шоколада при всяка хапка, използвайте по -малко, ако искате други аромати, а не шоколад, да заемат централно място.)\nРазбъркайте влажните и сухите съставки заедно. Изстържете дъното и стените на купата и разбъркайте отново до гладкост. Тестото трябва да бъде и консистенцията на гъст сироп. Ако не е, добавете още яйчен белтък, докато капе от шпатула в дебела панделка.\nДоходността по тази рецепта може да варира доста, в зависимост от размера и добавките. Без добавки ще получите 16 големи (3 1/4 ") бисквитки или 32 по-малки (2 1/2") бисквитки. С пълното количество добавени чипове/ядки ще получите 2 дузини големи бисквитки или 4 дузини по -малки бисквитки. (Използвайте цялото количество шоколадов чипс за убедителен удар на шоколада във всяка хапка, използвайте по -малко, ако искате други аромати, а не шоколад, да заемат централно място.)\nИзключително дъвчащи, богати шоколадови бисквити без добавена мазнина? И без глутен? Невъзможен! Но е вярно: тези шоколадови бисквити без брашно получават текстурата си от белтъци, а вкусът им от какао на прах (което представлява единствената мазнина в рецептата). Освен това те са лесни за приготвяне: Просто разбъркайте заедно няколко прости съставки, загребнете върху тиган и печете 7 до 10 минути. Няма да повярвате на вкусния резултат. Говорейки за вкусно, обаче - добавянето на шоколадов чипс и/или нарязани ядки към тази основна рецепта извежда тези бисквитки на съвсем ново ниво.\nПуснете сиропираното тесто върху подготвените листове за печене в 3 "кръгове (за големи бисквитки) или 1 3/4" до 2 "кръга (за по -малки бисквитки), една супена лъжица лъжичка за бисквитки или съответно чаена лъжичка за бисквитки, работят добре тук. бисквитките почиват върху листа за печене за 30 минути, докато предварително загрявате фурната си до 350 ° F.\nПрисъединете се към пекаря на крал Артър Мартин Филип и неговото семейство, докато те пекат заедно безжични бисквити, започват да завършват. Гледайте Martin Bakes у дома - бисквити без брашно сега.\nИзключително дъвчащи, богати шоколадови бисквити без добавена мазнина? И без глутен? Невъзможен! Но е вярно: тези шоколадови бисквити без брашно получават текстурата си от белтъци, а вкусът им от какао на прах (който представлява единствената мазнина в рецептата). Освен това те са лесни за приготвяне: Просто разбъркайте заедно няколко прости съставки, загребнете върху тиган и печете 7 до 10 минути. Няма да повярвате на вкусния резултат. Говорейки за вкусно обаче - добавянето на шоколадов чипс и/или нарязани ядки към тази основна рецепта извежда тези бисквитки на съвсем ново ниво.\nНамазнете леко два листа за печене. Или подредете с пергамент и намаслете пергамента. Да, намажете пергамента, тези бисквитки са лепкави и трябва да се изпекат върху намаслена повърхност.\nГледай видеото: Коледни веган курабийки с шоколадови парченца. Толкова е лесно! с Изкуството да живееш\nРазмазани шоколадови бисквити без брашно...


BurgasNovinite.BG: Оборудваха гимназията по програмиране с високотехнологична лаборатория по микроелектроника\nПрофесионалната гимназия по компютърно програмиране и иновации в Бургас вече разполага и с високотехнологична лаборатория по микроелектроника, в която учениците ще разработват своите реални проекти.\nТя е разположена в сградата на учебната фирма и е дарение от лидера в производството на телекомуникационно оборудване - "ДЕВА Бродкаст" ЕООД.\nЛабораторията е оборудвана с най-модерни дигитални уреди за ремонт и диагностика като осцилоскопи, поялници, отвертки, щипки, клещи, лупи и други.\nС тях учениците могат да диагностицират, програмират и моделират интегрални карти с широко приложение в бита и бизнеса, които да служат за управление на т.нар. "Умни домове", производството на климатични и охранителни системи, системи за видеонаблюдение, дори за производството на електронни детски играчки. В лабораторията могат да се обучават едновременно девет ученици, които да се упражняват и да работят с уредите за създаване на интегрални карти.


Кома Архиви • Страница 3 от 5 • Novinite.EU\nНовината, че 29-годишната жена, която от дълго време е в кома, неочаквано е родила момче, шокира медицинската общност. Инцидентът, както съобщихме, се е случи в град Финикс (САЩ). Детето е родено на 29 декември 2018 г., а жената не е…\nШокиращ случай на сексуално посегателство потресе САЩ. Млада жена, която е в кома от над 10 години, изненадващо роди бебе в хоспис в Аризона. Властите разследват случая, а родителите на останалите пациенти в институцията настояват за…\nПътничка в автомобил е загинала при катастрофа тази сутрин. Около 5.00 часа на пътя между село Доситеево и Харманли е станало произшествие с автомобил "Опел", шофиран от 29-годишен мъж от село Българин. Водачът не притежава свидетелство за…\nРазкриха какво е състоянието на бебето, чиято майка почина при раждането!\nБебето, чиято майка почина при раждането миналата седмица в плевенската Университетска болница, е с много по-добри медицински показатели в последните часове. Това съобщи говорителят на болницата Момчил Цветков. "То е в по-добро състояние,…\nРодилка почина, а бебето ѝ е в кома след раждане в Плевен!\nРодилка почина, а бебето ѝ е в кома след планирана операция секцио в университетската болница в Плевен. Почернените близки търсят истината и се притесняват случаят да не се покрие. Владислав и покойната му съпруга официално стават…\n45-годишен моторист е в кома след тежка катастрофа\n45-годишен моторист е изпаднал в кома след тежка катастрофа в Благоевград в нощта срещу понеделник. Състоянието му е много тежко, предаде Struma.com. Инцидентът е станал около 22:30 часа. 31-годишна жена, управляваща лек автомобил, прави…\n10-годишна ученичка отиде на море и умря след 2 седмици в кома!\nВ руския черноморски курорт Анапа, Краснодарски край, след двуседмична кома почина 10-годишна ученичка от Мурманск, която се къпала в морето заедно с майка си и се нагълтъла с вода. Това съобщава местното следствено управление. Семейството…


Турнето на поетесата-бард, която пристигна в САЩ на 10 септимври,\n- Идеята за фестивала се роди преди около година, защото решихме, че българите в Чикаго заслужават да видят нещо по-различно, нещо, което не е правено досега извън границите на България. От много години насам, в Америка идват изпълнители от България, но\nБългарин от Чикаго бе избран за рекламно лице на престижния колеж "Elmhurst College". 21-годишният четвъртокурсник Диан Иванов е едно от шепата лица, избрани от над 3000 студенти, които представят в публичното пространство предимствата на колежа "Елмхърст". Той и неговите състуденти се виждат на еле...\nПрезидентът на България г-н Румен Радев и първата дама г-жа Десислава Радева се срещнаха с българската общност в Чикаго. Заедно с тях бяха заместник-министър председателят и министър на външните работи г-жа Екатерина Захариева, посланикът на Република България в САЩ г-н Тихомир Стойчев и генералният...\nНа 17 септември православната църква почита светите мъченици София, Вяра, Надежда и Любов и отдава почит на добродетелите, които те олицетворяват в живота на християните—мъдростта, вярата, надеждата и любовта. Този ден е храмов празник на българската църква „Св.София" в Дес Плейнс. Празничната света...\nВ Чикаго отвори врати "Споделена библиотека Магура"


Пловдив се съвзема след пороя | ФИЛИБЕТО\nПловдив се съвзема след пороя\nНяма получени сигнали за бедстващи и пострадали хора след поройния дъжд в Пловдив, съобщават от извънредния кризисен щаб. От там уверяват, че продължава активната работа на институциите в Пловдив за преодоляване на последиците от проливния дъжд.\nКъм 3 часа през нощта най-критично остава положението в ниските точки на града. Това са кръговото движение на „Скобелева майка“ и вероятно то ще остане затворено за движение и на сутринта. Извършват се активни действия по отводняване на бул. „Санкт Петербург“, Коматевски възел, бул. „Васил Априлов“ под жп надлеза и бул. „Марица “ под жп моста.\nНа територията на града работят всички екипи от пловдивските служби на „Пожарна безопасност и защита на населението“ и от Карлово и Стамболийски. В тяхна помощ са и по 2 автомобила от София и Кърджали с общо 10 помпи. Служителите са получили над 650 сигнала за наводнени жилищни и обществени сгради, четири болници, избени помещения.\nЕкипите на РДПБЗН продължават изпомпването на вода от подлези и други наводнени обекти, а полицията следи за организацията на движение.\nВсички закъсали коли в критичните точки са изтеглени на наказателния паркинг на бул. „Найчо Цанов“ и служебния паркинг на сектор „Пътна полиция“ на ул. „Напредък“.\nВ действие са и екипи на ВиК, които със специализирани машни почистват отводнителните съоръжения. По информация на директора на ВиК Спартак Николов помпена станция „Север“ и пречиствателната станция работят в нормален режим. Към момента канализациите са чисти, но обилният дъжд и залповото количество вода пречи на нормалното изтичане.\nЗаради прекъсвена на електрозахранването временно е била нарушена работата на Южна и Северна станция, но нормалното водоподаване вече е възстановено.\nОт кризистният щаб съобщиха, че анализ на обстановката ще бъде направен отново след 5.30 часа сутринта. Тогава започва поетапното миене на улиците от наносите и замърсяванията./БНР/\nПредишнаМистерия в „Елингам“, Морийн ДжонсънСледващаБез Южен обходен колектор всеки порой ще ни наводнява


Есенни дестинации в България\nМестата в България, които трябва да посетиш през есента\nДори и след края на традиционните летни почивки, не бива да спираш да търсиш начини за генериране на приятни моменти и хубави емоции. Есента ти предлага много възможности за тази цел, които биха могли да са доста по-близо до теб отколкото си мислиш. В следващите редове ще разгледаме няколко места в България, които би било хубаво да посетиш през предстоящите есенни уикенди. Става въпрос за забележителни места, чиято магическа атмосфера става още по-силна през есента. Магическа атмосфера, гарантираща уникални и запомнящи се преживявания за цялото семейство. Ето част от най-добрите есенни дестинации в нашата страна:\nВелико Търново – първата столица на България след Освобождението е подходяща дестинация за всяка част от годината, но през есента тя е особено очарователна. През по-голямата част от есенните месеци времето тук е топло и приятно, а свежестта и красивите природни картини са буквално навсякъде. Сред забележителностите на Велико Търново, които в никакъв случай не бива да пропускаш да посетиш, са крепостта Царевец, на която би могъл да станеш свидетел на своеобразен аудио – визуален спектакъл на българската история, местният археологически музей, църквата „Св. Четиридесет мъченици“, Самоводската чаршия и Сарафкината къща. В града са налице и множество заведения и развлекателни обекти, така че в никакъв случай няма да скучаеш по време на посещението си.\nБерковица - Берковица е сравнително малък град в северозападна България с население от малко над 13 000 души. В същото време обаче той е изключително богат на историческо наследство – тук могат да се видят обекти от тракийско време, от римския период, както и от времето на зараждане на първата българска държава. В допълнение, съвсем близо до Берковица се намират редица природни забележителности, при вида на които ще изпиташ истинска естетическа наслада. Препоръчваме ти да посетиш очарователните Хаидушки водопади, разположени в околностите на града, а след това да се насочиш към Берковишкия балкан, предлагащ чист въздух, много зеленина и спиращи дъха пейзажи.\nКопривщица – Копривщица е още едно населено място, което е силно посещавано от любителите на историята. В града се намират къщи – музеи, посветени на редица важни личности от родната история – Любен Каравелов, Димчо Дебелянов, Тодор Каблешков, Георги Бенковски и др. А през есента старите възрожденски улици на града имат особено очарователни излъчване и атмосфера, които няма как да се опишат с думи. Трябва просто да се дойде на място, за да бъдат те видени и усетени. Гарантираме ти, че чувствата и емоциите от това посещение ще се запазят в твоето съзнание за дълъг период от време.\nЛещен – ако си търсиш спокойно и в същото време красиво и вдъхновяващо място, на което да прекараш един есенен уикенд, село Лещен е точната дестинация за теб. То се намира в югозападната част на България (Благоевградска област) и носи традиционния облик на възрожденското българско село. Напълно запазени са сгушените старинни къщички от тази епоха, като до тях се стига по китни калдъръмени улички. Тишината и спокойствието тук ще ти помогнат да се освободиш от високите нива на стрес и напрежение, натрупани през работното ежедневие, а есенният сезон е перфектното време за разходка по множеството местни екопътеки, предлагащи естествена природа и повече от прекрасни гледки.\nЯзовир Пчелина – този язовир е разположен в непосредствена близост до София. Изграден е през 70-те години на миналия век, когато намиращото се тук село Пчелинци е разрушено, а жителите му – изселени в околните селища. Спомен за някогашния начин на живот пазят училището, църквата и две останали къщи. Понастоящем язовир Пчелина е предпочитана дестинация за столичани, които прекарват на него приятни семейни уикенди. Специално за почиващите е направен развлекателен комплекс, който разполага с басейни, дискотека и всички необходими удобства. Също така те съветваме да посетиш църквата „Свети Йоан Летни“, която се намира на самия бряг на язовира и притежава типичната архитектура, характерна за нашите земи през Средновековието.\nНезависимо дали ще избереш България или чужбина за есенната си почивка, твоята кредитна карта Бяла Карта ще бъде винаги до теб. Бяла Карта е международна кредитна карта VISA, която е призната във всички държави. На която и точка от света да се намираш, тази гъвкава и достъпна кредитна карта ще ти предостави допълнителни финансови средства при нужда. Заложи на кредитна карта Бяла Карта и се наслаждавай на множество приятни моменти заедно със семейството и близките си хора!\nБяла Карта 21.09.2019 Забавления Коментари: 0 589 Разглеждания


Първата снимка на компютъра на Tesla за новия автопилот - kaldata.com\nНачало IT Новини Първата снимка на компютъра на Tesla за новия автопилот\nПлатката Hardware 3 бе заснета от хакера Green, който я извади от собствения си електромобил. Това е първата платка, в която се използва фирмения процесор на Tesla.\nХакерът публикува първата неофициална снимка на Tesla Hardware 3 – компютърът с хардуерната поддръжка на най-съвременните алгоритми с изкуствен интелект, базиран на собствения чип на Tesla. Според Илън Мъск, тази SoC е ключът към пълната автономност на електромобилите.\nTesla рекламира Hardware 3 именно за тази цел: като хардуерно-софтуерно решение, което има потенциалните възможности за изграждането на пълноценен автопилот. Самият процесор бе обявен като най-добрият в света в тази област, понеже може да обработва видеосигнала 20 пъти по-бързо от предишния чип Nvidia Drive, който бе в основата на платката Hardware 2.5.\nЗасега Tesla не назовава автономните възможности на своите електромобили „автопилот“. Към днешен ден автомобилите на Tesla умеят самостоятелно да се движат в магистралите, да се придвижват от мястото на паркиране до своите притежатели и някои други подобни.\nПреди време Мъск каза, че Tesla ще представи пълноценен автопилот през 2020 година. Платката Hardware 3 се поставя от месец март тази година в седана Model S и кросоувъра Model X, а от месец април и в достъпните Model 3. Модулът Hardware 3 трябва да замени Nvidia Drive, използван във всички автомобили на Tesla, излезли след месец октомври 2016 година.\nПредишна новинаCDPR обясниха защо са избрали Киану Рийвс за Cyberpunk 2077\nСледваща новинаПротестиращите в Хонконг използват лазери, за да заслепяват системата за разпознаване на лицата\nМного интересна снимка. Платка някаква…\nИ защо не ползват готова система и само да си напишат софтуера? Цялата работа е малко „Елате ни вижте“….вместо да преоткриват топлата вода могат да концентрират тези усилия в нещо което го няма още време. Всъщност в автомобилите на Мъск въпросната „платка“ (компютър“) ще е единственото нещо което са си направили сами от нулата. Компанията „Тесла“ не са измислили нито BLDC мотора, нито Литиево-Йонните клетки, те са взели готови решения и са ги модифицирали според техните нужди и с времето подобрили. Разбира се, са инвестирали огромни суми в разработки….. Искам да видя изцяло нов акумулатор, при който „зареждането“ се осъществява… Виж още »\nДалече си от мислите, знанията и разсъжденията на спецовете от „Тесла“ колкото майка ми (91)от нас, която казва: „за какво ви са тия телефони дето почти не се виждат и спряха телефонния завод заради тях, а моят с щайбата е къде по-хубав“!\nНямаш си и грам идея що е то Li-Ion и Li-Pol.\nЛичи си, че не разбираш нито едно от нещата които коментираш.\nИибачев, и тази платка не са я измислили – купиха фирмата дето ги мисли…\nПълни фантазии са това ибачев, нищо общо няма с работата на батерията. Няма как да смениш електролита и да получиш заредена батерия, защото той не държи заряда, а е проводник. ето ти едно клипче вместо тази глупост дето си пуснал ucha.se/watch/433/Elektrichen-zaryad-i-elektrichen-tok\nБачков идеята я имаш ,сега я реализирай ,разбий Мъск и направи няколко бързи милиарда в зелено .


Детски палатков лагер „Знание и Взаимопомощ“\nВ рамките на проекта 140 деца от 7 до 11 години ще могат да посетят безплатно тридневен палатков лагер в района на хижа „Здравец“\nПрез лятото на 2018 в Русе ще се проведе детски палатков лагер „Знание и Взаимопомощ“. Организатор на събитието е Сдружение с обществено полезна дейност „Здравец“. Инициативата е по проект, реализиран по програма „Знание и растеж“, осъществявана от Фондация „Русе - град на свободния дух“, с подкрепата на Фондация „Еконт“ и със съдействието Регионална дирекция пожарна безопасност и защита на населението и Регионалния инспекторат по образованието. Партньор на проекта е Русенски морски скаутски клуб “Приста Скаут“.\nВ рамките на проекта 140 деца от 7 до 11 години ще могат да посетят безплатно тридневен палатков лагер в района на хижа „Здравец“. Групите са от по 10-12 деца и вече са сформирани.\nЛагерът ще се проведе от 6 юни до 4 юли 2018 година. Участниците ще имат възможност да се включат в излети, по време на които ще получат повече знания за релефа, скалните образования, растителните и животински видове. В програмата са предвидени и практически занимания с представител на ПБЗН – Русе.\nВсички, които желаят да получат информация за инициативата или да я подкрепят могат да посетят страницата Детски палатков лагер Русе @TentCamprRuse в Фейсбук.\nЕтикети детски лагер мисия


Типовете съдържание предоставят на организациите възможност за последователно управление и организиране на съдържанието в различни списъци и библиотеки в уеб приложение, както и позволяват единичен списък или библиотека да съдържа различни типове елементи или документи. Преди да може диспечерите на списъци да добавят различни типове съдържание към определен списък или библиотека, трябва да включите поддръжката за много типове съдържание на конкретния списък или библиотека.\nЗа добавянето на много типове съдържание към списък или библиотека\nНяколко съображения за тип съдържание\nтип съдържание описва атрибутите на документ, папка или елемент от списък. Всеки тип на съдържание може да укаже набор от свойства, формуляри за редактиране и да показва свойства, работните потоци, които ще са налични за документ или елемент от списък и шаблон на документ (само за типове съдържание на документ). Типовете съдържание може да се разширят с функции по избор. Когато добавяте тип съдържание към библиотека или списък, вие указвате, че библиотеката или списъкът може да съдържат обекти с този тип информационно съдържание.\nЗа добавяне на много типове съдържание към списък или библиотека\nПовечето библиотеки и списъци може да съдържат много типове съдържание. Дефинирайки множество типове съдържание за списък или библиотека, вие позволявате лесно да се изграждат библиотеки или списъци, които съхраняват на едно място едновременно различни типове документи. Например дадена библиотека може да съдържа и документи, и графики, свързани към проект. В библиотеката графичните файлове са включени заедно с колони с информацията, присвоена към типа съдържание на графиката, а документите са включени заедно с колоните, присвоени към типа съдържание на документа. С командата Създай авторите може да създават нови елементи от който и да е тип информационно съдържание.\nЗабележка: Не може да разрешите много типове съдържание в Wiki библиотека.\nОбсъждане на много типове съдържание\nПреди да добавяте типове съдържание за библиотека или списък, добре е да разберете следното:\nТиповете съдържание могат да се конфигурират така, че определени полета, познати като колони, задължително да трябва да съдържат информация. Когато качва или създава документ, ако в задължителните колони не е включена никаква информация, потребителят получава подкана да я предостави. Задължителните колони се конфигурират и поддържат от типа съдържание, а не от списъка или библиотеката.\nПолетата, които се показват във формуляр, се определят от типа съдържание, свързан с формуляра, а не от списъка или библиотеката.\nШаблонът на документа, който се използва за създаване на нов документ, се задава от типа съдържание, а не от списъка или библиотеката.\nРаботните потоци и събития може да се свържат с типове съдържание.\nДействията при актуализирането на родителски тип съдържание може да повлияят върху типовете съдържание, които имат отношения на родител/наследник със сайт от по-високо ниво.\nОтворете библиотеката, за която искате да разрешите много типове съдържание.\nЗабележка: Не можете да разрешите много типове съдържание в Wiki библиотеката\nВ лентата подИнструменти за библиотеки, , щракнете върху раздела " библиотека "\nВгрупата настройкищракнете върху Настройки на библиотеката.\nВ раздела Общи настройки изберете Разширени настройки.\nВ секцията Типове съдържание щракнете върху Да под Да се позволи ли управление на типове съдържание?.\nПроменете останалите настройки, както искате, и след това щракнете върху ОК.\nОтворете списъка или календара, за който искате да разрешите много типове съдържание.\nВ лентата подИнструменти за списъци, , щракнете върху "списък".\nВгрупата настройкищракнете върху Настройки на списък.


Флегмон – лечение, причини и симптоми – Homeopatia i Zdrave\nadmin май 11, 2020 1 min read\nПричините за флегмон са попадане на бактерии в повърхностните меки тъкани на тялото, обикновено стафилококова или стрептококова инфекция. При флегмон се наблюдава гъста гнойна колекция или гнилостен разпад от гнилостни (путридни) причинители, като протеус, коли, Clostridium feseri, Clostridium chauvoei и gp. Флегмонът често е последица на фурункули, карбункули и абсцеси на потните жлези.\nФлегмонът представлява повърхностно и пространствено прогресиращо възпаление в рехавите съединителнотъканни структури с болезнено зачервяване, леко, обикновено едематозно подуване, без ясно отграничаване. При флегмонозното възпаление е налице дифузно пропиване на меките тъкани с гноен ексудат. Температурата показва обща инфекция. Особени форми на флегмонозно възпаление, които изискват специално внимание са флегмона на пода на устната кухина и флегмона на главата.\nСимптоми при флегмон на пода на устната кухина\nФлегмонът на пода на устната кухина е слабо болезнен и твърд като дъска – нарича се „дървен флегмон no Reclus“.\nСимптоми при флегмон на главата\nФлегмонът на главата е честа последица на наранявания, фурункул, карбункул и остеомиелит. Флегмонът на меките тъкани на главата бива повърхностен – в случаите, когато възпалителният процес се развива по галеа апоневротика (съединително-тъканната фасция на главата) и дълбок, когато се локализира между нея и периоста. Локалните симптоми при флегмон на главата са оток на кожата, зачервяване и силна болка в областта на възпалението. При дълбоките флегмони бързо настъпва умъртвяване (некроза) на съединително-тъканната обвивка на главата и периоста – обвивката на костта. Между кожата и костите на черепа се обособява кухина, изпълнена с гной. При опипване на същото място се установява флуктуация – мековат централен участък. Общото състояние на пациентите с флегмон на главата е тежко. Те имат висока температура, треска, повишаване на левкоцитите в кръвта (левкоцитоза). Флегмонът на главата се съпътства с развитието на лимфангит, тромбофлебит, а макар и рядко може да настъпят тежки усложнения – менингит и абсцес на мозъка.\nЛечение на флегмон\nПри флегмон се предприема ранна хирургическа инцизия и контраинцизия. При тази манипулация се извършват два хирургически разреза в противоположните крайща на флегмона, които целят да се създаде път за освобождаване от гнойните материи, пропиващи меките тъкани и тяхното извеждане навън. Изтича ли при инцизията само оточна (едемна) течност, все пак тя е била показана! Най-честата грешка при оперативното лечение на флегмон е извършването на много малки инцизии при лоша наркоза на пациента! Понякога може да се наложи обездвижване (имобилизация), ако флегмонът се е развил на крайник. Следват дренаж, и компреси със Sol. Aethacridini lactas (Rivanolum) 0,1 %, кислородна вода, lodoformium. При лечението на флегмон задължително се провежда целенасочена антибиотична терапия, по възможност след определяне резистентността на бактериалните причинители, установени при микробиологично изследване на гнойта.\nTags: болести флегмон


Николай Райнов — Разбойнишка булка — Украинска приказка — Моята библиотека\nИмало един богат селянин. Той живеел с жена си и едничката си дъщеря в голяма къща, най-голямата в селото. Веднъж го поканили на сватба. Тръгнал селянинът с жена си, а момата оставил да пази къщата.\n— Дъще — рекъл, — остани вкъщи, че може някой да дойде да ни обере.\n— Татко — казала момата, — страх ме е да остана сама. Как ще ви дочакам?\nМайката се обадила:\n— Щом те е страх сама, събери моми на тлака: тогава няма да си сама, ще имаш дружки.\nИ тръгнала с мъжа си на сватба. Момата събрала много свои дружки и връстници да работят заедно. Едни почнали да предат, други — да шият, трети — да везат. Изведнъж едно момиче си изпуснало вретено, което се търкулнало и паднало през дупката на пода в зимника.\nДевойката слязла да го търси. Гледа — в един ъгъл се сгушил разбойник и я заплашва с пръст.\n— Чуй що ще ти кажа! — рекъл й той тихо. — Да не си посмяла да обадиш някому, че си ме видяла тук! Ако ме издадеш, жива няма да излезеш от къщата.\nМомата се върнала от зимника пребледняла като платно. Разказала с шепот на една своя другарка що й се случило, а тя казала на трета и тъй всички узнали, че в зимника има разбойник. Изплашили се момите. Почнали да се стягат да си вървят вкъщи.\n— Чакайте! Къде сте тръгнали? — викала им домакинята. — Още е рано. Тепърва е време за работа.\nСамо тя не знаела нищо за разбойника. Момите почнали да се извиняват една по една. Тази трябвало да отиде за вода, онази — да прибере кравата, да натопи платното или да замеси хляба, или пък да почисти обора. Всяка си намерила работа. Разотишли се. Домакинята останала сама.\nРазбойникът чул, че в къщата е утихнало. Като излязъл от зимника, видял момата.\n— Добър вечер, момне — рекъл й той. — Мога ли да видя що има, що няма по къщи?\n— Виж! — отвърнала момата.\nТръгнал той по стаите и прегледал де що има. После излязъл на двора — да види и там какво се намира. Момата в това време заключила и залостила вратите и угасила свещта.\nРазбойникът се върнал и почукал на вратата.\n— Ей, моме! Отвори ми, че ще счупя вратата и ще те заколя.\n— Не мога да отворя вратата — рекла момата. — Топузът падна, като я притварях, и не мога да го вдигна: много тежък е. Прекачи се през прозореца.\nИ приготвила брадвата. Щом разбойникът си проврял главата, тя замахнала с брадвата и я отсякла.\n„Какво да правя сега? — почнала да си мисли девойката. След малко ще дойдат другарите на тоя разбойник. Той не е сам: разбойник сам не ходи да краде.“\nВзела главата, па я завързала в кърпа. После насякла тялото и наслагала късовете в чували. Не минало много време — дошли другите разбойници. Видели, че прозорецът е отворен, а в къщата — тъмно. Помислили си, че другарят им е убил момата, обрал е къщата и ги чака.\n— Свърши ли? — запитали го те.\n— Свърших — прошепнала момата отвътре. — Ето две торби с пари, ето масло, ето и заклано прасе.\nИ подала вързопите и чувалите през прозореца. Разбойниците ги взели и побързали да си тръгнат.\n— Хайде, излизай! — рекли.\n— Вие вървете — казала момата, като се опитвала да говори на дебело, — аз ще прегледам дали няма още нещо.\nРазбойниците си отишли.\nСъмнало се. Селянинът и жена му се върнали от сватба. Дъщерята им казала за станалото — как успяла сама да убие разбойника и да се отърве от неговите другари. Но родителите й не повярвали. Нека разказва другиму такива приказки! Знаят те какво може да направи една мома, която се бои да остане сама. Всичко това тя е сънувала.\nИ разбойниците се върнали у дома си. Погледнали вързопите, чувалите и торбите и що да видят? Все части от насечения им другар.\n— Ах, тая проклетница! — викнали всички в един глас. — Как ни е изхитрила! Трябва да й отмъстим. Не бива жива да я оставяме.\nИ ето те се пременили, натруфили и накичили, па тръгнали към селото да искат момата. Нагласили се да я сгодят за едно глупавичко момче, роднина на един от тях. Щом влезли в къщата и почнали да приказват с бащата, момата ги познала по гласовете.\nИзвикала баща си настрана и му казала: Татко, тия не са сватове, а разбойници. Те са същите, които аз изхитрих, когато бяха дошли да ни оберат.\n— Какво лъжеш още? — викнал бащата. — Спомни си добре, че ти си сънувала разбойниците и всичко друго. От страх си мислила все за разбойници, и разбойници си сънувала. Не виждаш ли колко богато са пременени тия сватове и колко почтени хора са?\nТой се радвал, че са дошли да искат дъщеря му богаташи, които не желаят дори и зестра. Момата се разплакала, отишла при майка си, но и тя почнала да я придумва да се съгласи.\n— Веднъж идва на човека през цял живот такова щастие — рекла тя. — Не се ли съгласиш, мома ще си останеш.\nА бащата казал:\n— Ако не вземеш това момче, ще те изпъдя от дома си.\nНямало що да прави момата — съгласила се. Направили сватба — от богата по-богата. Три деня и три нощи яли, пили и се веселили. На четвъртия ден си тръгнали с момата.\nКато пристигнали в гората, дето им било скривалището, оттеглили се да се посъветват що да направят.\n— Да я убием ли още сега? — запитал главатарят.\n— Да я убием! — съгласили се разбойниците.\nНо младоженецът, който харесал много булката, рекъл:\n— Моля ви, оставете я да поживее поне до довечера. Иска ми се да я погледам.\n— Какво ще я гледаш, глупчо? Мома като мома.\n— Моля ви се, братя, пожалете я. Нека поживее до залез-слънце.\nСъгласили се. Отвели булката и младоженеца в една къща всред гората. Сложили богата трапеза. Яли, пили, веселили се като на сватба.\nКато се свечерило, главатарят казал на другите разбойници:\n— Еее, как мислите? Не е ли време да убием булката? Ето че се стъмнява вече.\n— Братя, оставете я да поживее поне до заранта, па я убийте.\n— Ами ако избяга?\n— Кой ще й даде да избяга? Аз нали ще я пазя? Моля ви се, братя, пожалете я.\nСъгласили се. Отвели младоженците в отделна стая и поставили пред вратата пазач, па се върнали да си продължат веселбата.\nКогато се стъмнило съвсем, булката рекла на мъжа си:\n— Пусни ме за малко на двора да подишам чист въздух. Тука е много задушно.\n— Как ще те пусна? Ами ако узнаят нашите? Ще ме заколят.\n— Няма да узнаят. Аз ще се измъкна тихичко из прозореца. След малко ще се върна.\n— Да те пусна, но ме е страх, че ще избягаш.\n— Вържи ме тогава. Аз имам едно въже, което ми подари майка ми. Свилено въже. Вържи ме с него, па ме пусни. Щом го подръпнеш, аз ще прескокна обратно през прозореца.\nГлупавият младоженец вързал жена си с въжето и тя скочила през прозореца в двора. Наблизо пасяла една коза. Жената се развързала и вързала с въжето козата. После побягнала в гората.\nМладоженецът почакал, почакал, па дръпнал въжето. Козата се обадила:\n— Мекекекекееее! Мекекекекеееее!\nА глупакът й казал тихо:\n— Какво си се разврещяла такава? Нашите ще чуят и ще те убият. Хайде прескочи през прозореца, че е време.\nДръпнал въжето, а от двора се чул отново врясъкът на козата.\n— Чудна жена! — рекъл си младоженецът. — Бива ли да е толкова глупава? Сега ли е време за шеги?\nНо като притеглил въжето, видял, че за него е вързана коза, а жената я няма. Уплашил се, почудил се що да прави.\n— Ах, тая проклета жена! Колко хитра излезе! Излъга ме!\nНа сутринта разбойниците влезли в стаята на младоженците. Потърсили булката — няма я.\n— Къде ти е невястата? — запитали те глупака.\n— Избяга — отвърнал той.\n— Ей че си глупак! Биваше ли да я изпуснеш? Нали ти казахме, че ще избяга? Най-добре щеше да бъде, ако я бяхме убили още вчера на обяд. Тръгвай с нас — да я настигнем!\nВсички се качили на коне и препуснали през гората към селото, отдето била момата. С тях тичали и кучетата — свирепи, зли, кръвожадни. Заплющели камшиците, запрепускали конете — страх да те побие, като ги видиш.\nА момата? Тя чула отдалеко, че идат разбойниците, и се скрила в хралупата на един стар дъб. Кучетата подушили, че там има човек, и почнали да обикалят с лай около дървото.\n— Дали не е вътре? — рекъл главатарят.\n— Ей сега ще разбера — казал един от разбойниците.\nТой мушнал дългия си нож в хралупата, но острието попаднало в една купчина прогнили гъби. Извадил го. Гледа — на него няма кръв.\n— Не се е скрила тук — рекъл. — Да вървим по-нататък.\nИ препуснал по пътеката, а след него — и другите. Отново се разлаяли кучетата, отново заплющели бичовете.\nКогато стихнало всичко, момата излязла от кухото дърво и побягнала към друга посока. Но разбойниците, като видели, че на пътя, по който били тръгнали, няма никого, решили да се разделят на няколко чети и всеки да тръгне по отделна посока. Момата зачула по едно време зад себе си отново лай и препускане на коне. А по пътя един селянин карал кола, натоварена с корита, лъжици и гаванки.\n— Моля ти се, чичо — рекла тя на човека, — скрий ме под някое корито, че ме гонят разбойници.\nСелянинът излязъл добър.\n— Да те скрия — казал той, — но каквато си пременена и нагиздена, ще се оцапаш.\n— Нищо, чичо, нищо! Качи ме по-скоро, че ще ме настигнат.\nЧовекът разтоварил коритата и скрил момата под едно от тях, па подкарал отново колата си. Ето че пристигнали и разбойниците.\n— Хей, селяко, не си ли виждал такава и такава жена да минава по тоя път?\n— Не съм, приятели.\n— Лъжеш Я сваляй коритата, да видим!\n— Да ги сваля.\nПочнал той да сваля коритата едно по едно. Всички свалил освен последното, което било затрупано с гаванки и лъжици.\n— Няма я — рекли разбойниците. — В друга посока е избягала. Към друго село е тръгнала.\nИ се върнали. Отново заплющели камшиците. Отново залаяли кучетата. Когато всичко стихнало, момата слязла от колата и тръгнала по пътя.\nВървяла, вървяла, настигнала друга кола, натоварена с кожи — биволски, ярешки, овнешки, всякакви. Зачуло се отново конско препускане и кучешки лай.\n— Чичо, скрий ме под кожите, че ме гонят разбойници. Искат да ме убият.\nИ тоя човек бил добър. Скрил невястата в дъното на колата, под кожите. Дошли разбойниците.\n— Спри, коларю! Не си ли виждал да минава по тоя път такава и такава жена?\n— Лъжеш, дяволе. Сваляй по-скоро кожите да видим!\n— Как ще си развалям стоката? Казвам ви, че не съм виждал такава жена, каквато търсите. Вървете си по пътя и ме оставете на мира.\n— Тъй ли? Ей сега ще ти дадем да разбереш!\nИ почнали да свалят кожите една по една и да ги хвърлят на земята. В колата останали само две-три телешки кожи. А под тях била скрита момата. В това време коларят почнал да нарежда отново кожите. Разбойниците бързали.\n— Тръгвайте! — викнал главатарят. — И тук я няма. Да не губим време.\nПак препуснали. Пак заплющели бичовете и залаяли кучетата. Момата слязла от колата, поблагодарила на добрия човек и си поела пътя. За да избяга от разбойниците, тръгнала по една пътека, дето кършела между нивята, и към полунощ стигнала до селото.\nКъщата била заключена. Тропала, тропала невястата, никой я не чул да й отвори. И тя отишла, та легнала в купата със сено. Зарила се в сеното и заспала. На заранта бащата отишъл да скубе сено за добитъка. Щом мушнал вилата в купата, момата се хванала за нея.\nСелянинът се уплашил.\n— Господи Боже! — викнал той. — Що е това? Кой ми дърпа вилата?\n— Аз я дърпам, татко! — обадила се дъщеря му.\n— Че как се озова тук?\nНевястата разказала всичко на баща си. Той се замислил.\n— Щом е тъй — рекъл, — разбойниците ще дойдат да те търсят и тук. Ще искат да узнаят да не би да си ги издала. Трябва да се обадя на властта.\nТой отишъл и разказал всичко на кмета. Пратили войници да се скрият в къщата и в двора, за да заловят разбойниците, когато дойдат. Момата също се скрила.\nМалко след това надошли разбойниците. Човекът ги поканил вкъщи. Влезли. Седнали и почнали да се разговарят с мъжа и жената.\n— Е, как е нашата дъщеря?\n— Слава Богу, добре е. Остана вкъщи да шета.\n— Тъй ли? Аз пък ще ви кажа, че не е у вас, ами е тук. Дъще! Я излез да те видим тук ли си, или не си.\nТия думи били условният знак. Щом дъщерята излязла, войниците се нахвърляли върху разбойниците и ги изловили, па ги отвели в тъмницата. А разбойнишката невяста се омъжила за друг момък от своето село и заживяла с него щастливо.\nЧитателите на „Разбойнишка булка“ са прочели и:


Ржевската битка в сянката на Сталинградската – какво премълчават и преувеличават руските историци – Иво Инджев / Ivo Indzhev\n17.12.2020 от Иво Инджев\nСамо професионалните историци и най-запалените любители на историята на ВСВ по света и у нас са изцяло в час за две гигантски битки на Източният фронт, водени по едно и също време, които си приличат най-вече по броя на гигантските жертви. Иде реч за Сталинградската и Ржевско-Вяземската.\nОще в замисъла им има едно обстоятелство, което е смущаващо, погледнато от дистанцията на годините и знанията, с които разполагаме днес. При Ржев всъщност се води основаната битка. Самият главнокомандващ Сталин е разчитал там още през 1942 г., след отблъскването на немските войски под Москва на 100-тина км, да пречупи гръбнака на Вермахта, да изчисти от окупаторите територията на Съветска Русия. Така се е надявал практически да “затвори” войната на Източният фронт. Там е изпратен маршал Жуков който е имал славата на “Където е той, там Червената армия е в настъпление”. Както се пееше в култовия съветски филм “Беларуската гара”: “За цената няма да се пазарим”. А по-добър “счетоводител”, вършеещ по бойните полета на матушката от Георгий Константинович, не се е намерил. Той бързо си спечелва прозвището Касапин сред подчинените генерали, офицери и войници.\nРжевската битка продължава с различна интензивност от 5 януари 1942 г. до 31 март 1943г. Целта е да се разгромят основните сили на групата армии “Център”, да се освободят градовете Ржев, Сичевка и Вязма и така да се ликвидира Ржевско-Вяземският плацдарм.\nМаршал Жуков, верен на себе си ( който по собственото му признание мрази щабистите и избягва да ползва карти ), хвърля огромни маси в челни атаки. Заповядва неподготвени настъпления при изключително лоши атмосферни условия. Народът на СССР нарича Ржевската битка “кланица”. Пьотър Михин пише в книгата си “Сталин заповяда. Умираме за да победим”: “Ние газехме трупове и имаше много долини и ровове на смъртта”.\nВ края на краищата немците отстъпват от Ржев. Изтеглянето им е влязло в учебниците по военно изкуство. Руснаците разбират за него чак на другият ден. Ето и цената на победата, за която началството не се “пазари’: Загуби; убити, ранени, болни, пленени, безследно изчезнали от руската страна са 1 160 787. Врагът губи 196 939.\nГьобелсовата пропаганда намира евфемизъм за отстъплението. Ликвидирането на подходящия за ново голямо настъпление към Москва Ржевско-Вяземски плацдарм е наречено в Германия “скъсяване на фронта”. Термин зад който скоро цивилното немско население разбира еднозначно какво се крие. Вермахтът продължава да отстъпва.\nСпоред всички сериозни историци и в Русия, и в чужбина, мащабната Ржевска битка “спори” по резултат и значение с битката за Москва, Ленинградската блокада и битката за Кавказ.\nСталинградската битка, влязла в историята на Източният фронт, доста се отличава от всичко случило се от 22 юни 1941 г. до самото й приключването на 2 февруари 1943 г. Дори само с безспорният факт, че за пръв път не Вермахтът устройва т.н. чували, при някои от които попадат в плен стотици хиляди червеноармейци ( само под Киев в края на лятото на катастрофалната за СССР 41-ва става дума за рекордните 650 000 войници, офицери и генерали на Червената армия).\nВ Сталинград и околностите му, според американския историк Ян Джонсън, се предават 91 000 германски скелети от армията на фелдмаршал Паулус. Това е краят на едно предизвестено поражение. Разрушеният напълно и завладян от настъпващите германски войски на 9/10 град по всички правила на военните канони се приема за превзет. Но и за двамата диктатори той е по-скоро символ отколкото притежаващ реално икономическо и военно значение. ( В същото време в най-новата си книга “Свободен полет” руският писател Виктор Суворов отбелязва, че само десетина германски танка, държейки под постоянен обстрел реката, разположени на бреговете на Волга, биха могли да поставят на колене СССР, ако Хитлер беше успял да прекъсне там единственият път за снабдяване на врага със стратегическата суровина от практически единствения съветски източник по онова време в района на Кавказ – бел. ivo.bg ).\nОще Наполеон е въвел формулата, че на война моралният фактор в пропорции е в съотношение три към едно спрямо материалния. Магията на името на града на Волга кара човечеството да притаи дъх. Но това е валидно повече или по-малко за страничните наблюдатели. Докато командващият отбраната маршал Чуйков безжалостно лично разстрелва поддали се на паниката командири от всякакви рангове, членът на Военният съвет Никита Хрущов, фактическият главен комисар, има лично разпореждане от Сталин, че ако в Чуйков долови и най-малко съмнение за капитулация, последният трябва да бъде разстрелян веднага от най-големия Царевичар на всички времена и народи на планетата ( прозвище, с което Хрушчов се увенчава като наследник на Сталин по-късно) .\nС Паулус се е процедирало “по-цивилизовано”. Не защото фюрера се е славел с хуманизъм. Той не е искал да позволи под неговото водачество да бъде създаден прецедент в немската история. Но да следваме хронологията на битката след която става безпощадно ясно, че Германия крачи “уверено” към поражението. Когато става ясно, че опитът за деблокиране от страна на командващия четвърта танкова армия генерал Гот пропада, Хитлер удостоява с маршалско звание командващия обкръжената 6-та армия генерал Паулус. В историята на Германия не е имало до онзи момент пленен маршал. Ново произведеният фелдмаршал по този начин получава ясен намек да не се опозорява, попадайки в аналите като първия с толкова висок военен чин немец, предал се на врага, за когото нацистката пропагандна внушава на немския бюргер и на сражаващите се германци, че се състои изключително от “подчовеци”.\nПаулус вижда пълната безизходица срещу враг, проявяващ с всеки изминат ден масово чудеса от героизъм, стигащи до фанатизма на пълното себеотрицание. Срещу многократното превъзходство в тежко въоръжение-танкове, самолети и артилерия Паулус разполага с един “изтънял” от седмици наред въздушен мост и вдига бялото знаме. В Германия за пръв път от началото на войната е обявен траур. На свой ред хиляди черни знамена провисват от прозорци и балкони.\nПобеда под Сталинград е безспорна и преломна. Но цената, която плащат защитниците на града с “магическото” име е ужасна. Загиват повече бойци и командири отколкото са жертвите на американската армия по всички фронтове на ВСВ. Руските днес, подобно на съветските, не правят опит дори да анализират обективно и да извлекат обосновани изводи за Сталинградската битка (17 юли 1942-2 февруари 1943 г).\nПри 280 000 численост на германската 6-та армия в СССР се твърдеше десетилетия наред, че само пленените германци са 300 000. Не трябва да забравяме, че около Сталинград се подвизават – при това то с нищожен “принос”- италиански, румънски и хърватски контингенти. Така се ражда легендата, че ако вместо тях там са се били няколко български дивизии, то Вермахтът, заедно с прославилите се чутовна храброст през двете Балкански войни и ПСВ български съюзници, не само биха “прецапали” Волга, но и биха изпълнили главната цел на тази част от плана “Барбароса “ – да се завоюва излаз на Урал. Но в историята условно наклонение няма.\nПогледнато от съвременен план Сталинградската битка се използва вече близо 80 години от рупорите на кремълската пропаганда главно за вътрешна консумация. В един от най-известните на планетата военни музеи musée de l’Armée в Париж , като победител от съветска страна е посочен със съответната снимка маршал Жуков. Който, както казахме в началото, няма абсолютно никакво отношение към битката при Волга. Нещо повече, манекен облечен като войн на РККА е с … будьоновка. Която пък отдавна е “пенсионирана”. И как не се намери, толкова години наред, едно руско официално лице да протестира срещу наистина ( и в двата конкретни случая ) срещу изкривена историческа истина! Независимо от обстоятелство, че явно е продукт на небрежност и непознаване на факти. Факти които при това са лесно достъпни дори за средностатистическия аматьор в познанията си за историята на ВСВ.\nПоразително е представянето на войната на Източният фронт в най-големия американски военен музей в Ню Орлеан. Обилно, с много снимков материал и артефакти, плюс великолепни възстановки с помощта на новите технологии, в него е показан едва ли не приносът на всеки американски дом за победата. И стигаме неизбежно до контраста на контрастите. Отделени са само няколко изречения за участието на болшевишка Русия и то само за първите няколко месеца. За после-тишина.\n“На 22 юни 1941г. Хитлер напада СССР нарушавайки сключения Пакт за ненападение със Сталин. Малцина вярват, че руснаците могат да удържат на тримилионният Вермахт плюс 20 мощни танкови дивизии. Към септември 1941г. немците са убили милиони съветски войни.”\nС няколко думи, по ред причини, сред които не на последно място са и идеологическите пристрастия, никой не взема на сериозно руснаците и техните пропагандни напъни. Изразяващи се в две основни тези. Едната е “можехме сами да спечелим войната и в Европа и срещу Япония”. А другата се свежда до доведената до профанизиране роля на съюзниците. И по фронтовете и при Ленд – лийз програмата. Англо-американците и присламчилите се към към тях французи от своя страна ни най-малко не им остават длъжни.\nЗа финал. “Платон ми е приятел, но истината ми е по-скъпа”, казвал Аристотел за своя учител Платон. Смущаващо е, че самите руснаци са неспособни да защитят своя прочит на историята – дори онази, която са написали като победители. Явно толкова си могат.\n12 мнения за “Ржевската битка в сянката на Сталинградската – какво премълчават и преувеличават руските историци”\nС тъга виждам, че ВСВ е уж отминала, за нас, ала все още нее, не сме още изстрадали изводите. Разрушенията в цивилизационен план все още са неосъзнати у нас.\nЦената и средствата за победата е вододела.\nЩе цитирам по памет следната случка с Чърчил. В най-усилните за отбраната на Англия моменти, поради голямото икономическо напрежение, предлагат на Чърчил да прехвърлят средствата от културата на военното министерство\n” И, тогава за какво ще воюваме” отвръща той.\nПротивоположното ценностно е:” За ценой не подстоим.”\nТака че, като българин, с древни цивилизационни корени се гордея, че в страхотвитите времена, в каквато е била Европа тогава, постигаме за три години само макар, националния си идеал, защитавайки у нас при това, живота и достойнството на събратята си евреи и цигани.\nТова не са абстрактни и нямащи нищо общо с ежедневието гледни точки.\nПобедата не е всичко.\nИма по-висши ценности.\nТези дни един шампион наби Кубрат. Много му ругаха голямата уста в мрежата. Причината е не, че не е боец. Боец е. Световен. Но не е спортист. Това е проблема.\nОбсъждат проект за военен газопровод от\nАлександруполис през България и Румъния\nЦелта на този проект е да се осигури гориво за базите на НАТО в България и Румъния, като гаранция за снабдяване с гориво за военни цели срещу евентуална руска провокация, пишат гръцките медии, съобщава БНР.\nМалей…, Захаров се плашеше от натовски бази у нас, а сега и натовски тръби…. То както е тръгнало и негри на Ейбрамси ще се понесат по магистралите ни…. Милата, съвсем ще пребледнее…\nНо има и нещо положително. Путин пак надхитри всички и успя да не произнесе името на Навални… Интересно, английските букмейкъри дали приемат залози за това?\nОт много време не се интерсувам от ВСВ, доста неща съм забравила, но за Сталинградската битка искам да кажа нещо. Много се слави тази победа, която, ако си спомням добре обръща хода на войната. Има нещо, което не се споменава, обикновено се говори за величието на командването на армията. Точно в тази битка основна роля изиграва техниката, а не стратегиите и тактиките на командването, и героизма на войниците. Всъщност при тежките зимни условия и необичайно ниски температури двигателте на немските танкове и самолети отказват да запалят при толкова ниски температури. И дотам. Всичката немска военна техника се оказва извън строя, не е била пригодена да работи при толкова ниски външни темоератури. Колко му е да разгромиш такава армия. Моля историците да проверят този факт, който не се отчита като фактор за промяна хода на войната. Ако не ме лъже паметта, зимата на 1942 е била необичайно студена и снежна.\nИз форумите на Сега, Гласове, Епицентър има много тролове-озета, на които Трол шефката Шаренкова е раздала тази снимка – http://artyushenkooleg.ru/wp-oleg/wp-content/uploads/2015/12/pogibshaya-Zoya-Kosmodemyanskaya-e1511976238409.jpg – която да ги възбужда когато потрябва-\nЖуков е тренирал тази касапница при Халкин-Гол, за тази битка също се вее една голяма лъжа.\nРеално операцията продължава близо месец и руско-монголските войски побеждават защото докарват много повече армия от тази на японците и с цената на 25 000 убити, япоците дават 20 000.\nСключва се мирен договор, който доблестните японци спазват през цялата ВСВ и не нападат Русия.\nНовия бюлетин за руските лъжи и дезинформации:\nНе само зимата на 1942 е била дори за руските условия необичайно сурова. И през 1941г. имаме изключително тежки климатични условия за сезона. Но виновник е Хитлер и послушните му генерали които не са успели да го убедят, че кампанията на Изток ще приключи в рамките на лятото. Тя се “закучва” далеч извън планираното, “Помага” на руснаците и настъпването необичайно рано на есента. Когато започват големи дъждове и при наличието изключително само на черни пътища довежда до обстоятелството немската техника дълбоко да затъва и с това рязко пада темпа на настъпление. Което дава големи шансове на командването на Червената армия използвайки по онова време още огромни човешки резерви с цената на “покриваме с трупове” да се освестят защитниците и под Москва да нанесат първото поражение във ВСВ на Вермахта. Има многобройни свидетелства, че при зле екипираните немски войници и офицери при малка нужда се е стигало до ледена патерица.\nРККА се е възползвала, а у дома и стените помагат и на война като на война, максимално от “включилите” се овреме Генерал Кал и Генерал Студ.\nСия, причината да се интересувам от Втората световна война е във факта, че тя ни донася съветска окупация, от която не сме се отърсили още. А за Русия е водеща пропагандна писта. Критично настроените към издигнатата в днешно време в пропаганден култ Победа на СССР наричат този феномен “пободобесие”.\nДа не казвам какво е Русия нас, т.е. навързани сме като зависимости…\n@dewoo, малко се знае и за Зоя Космодемянская.\nТя е била част от група, чиято задача е била да взривява дигите за да се наводни терена и да се спре Вермахта при настъпланието му към Москва, соща така са палели и цели села.\nКато едни истински хуманисти, болшевиките са палели и наводнявали заедно с цивилното руско население, което не е било известявано за операциите. Хората са се усетили, че техните сънародници ги правят курбан и са започнали да издават тези групи където се и появавт, за да взривяват и палят.\nЕто такава група е издадена от самите руснаци и Зоя Космодемянская е обесена.\nГрешката на Хитлер във войната бе политическа.\nЗащото вместо да привлече за съюзник самия украински, руски, белоруски, прибалтийски и т.н. народи срещу болшевишката диктатура, както привлече финландците впрочем – той обяви славянските народи за унтерменши – подчовеци и извърши чудовищни престъпления срещу хората.\nАко Хитлер не беше обсебен от расизъм и шовинизъм глупав човечец (разновидност на някои днешни такива ), щеше да спечели тази война с ръцете на измъчените от болшевиките хора. Най-елитните части на Вермахта са били кои мислите? – казашките дивизии, събрани от Украйна и Кубан – най-добрите бойци, с които Хитлер е разполагал. Дисциплинирани, издръжливи, стегнати и скромни, но безстрашни и неудържими. Те са били изпратени срещу Титовите партизани в Югославия, но и по-сетне срещу нашите на Драва. Дядо ми се е бил с тях при Драва-Соболч – “… какво клане беше, какви настървени и безстрашни врагове, после като дойдоха немци, си отдъхнахме…”\nХитлер можеше да мине дори за “освободител”, да наложи “нов ред” чак до Тихия океан.\nЦената на (последиците от) политиката е сумарно най-високата цена, която един народ плаща, но рядко го осъзнава.\nМного сте прав, но ако Хитлер не беше обсебен, нямаше да нападне Полша…\nТогава съветските танкове щяха да стигнат до Ламанша (Нормандия-Наемане или по-скоро Неман-Нормандия щеше да е име на танкова армия на РККА) , а по време на Д-дея Атлантическия вал щеше да се отбранява не от Ромел, а от Рокосовски…но при всички случаи щяха да ни освободят по-рано…. те това са прелестите на алтернативната история