Приказка за Тъга\nПриказка за Тъгата\nдетска приказка за развитие на емоционалната интелигентност при децата\nВсеки знае тоз герой\nот историята наша.\nТи кажи ми кой е той\nи какво за тебе значи.\nВажно е да го познаваш\nтой е просто част от теб\nи ако не позволяваш\nняма той да е злодей.\nАко с теб си споделим\nможем да го разберем\nи намираме решения.\n© Настоящата приказка, всички графики, снимки, колажи и видеа в тази страница са лицензирани авторски произведения с пълни авторски и лицензионни права на FUNTAZIA KIDS Limited. Използването им е свободно единствено за прочит с образователна цел. Сюжетът е базиран на няколко научно-доказани подходи за развитие на емоционална интелигентност и социално-емоционални умения и компетенции като: подход RULER на Института за развитие на Емоционална интелигентност към Университета в Йейл, подходът „Зони на регулация“, подходът „4Rs“ и пр.\nПриказката е част от поредица. Преди нея прочетете останалите приказки в следната последователност:\n1. Приказка за Гняв, 2. Приказка за Страх\nВсеки казва, че познава Тъга от раждането си. Някои твърдят, че са били в топлите й обятия често – други са малко по-горди и не признават всичките си срещи с нея.\nВ нашата приказка Тъга е чаровна кралица, която заедно с Отврaщение владее Синьото Кралство. Тъга носи голям, дебел и топъл шал. Облечена е в семпла и феерична рокля. Когато си край Тъга тя винаги успява да те отпусне, да те накара да поискаш да си починеш и да споделиш. Тя ще те изслуша, защото знае колко е важно да бъдем изслушвани, когато се чувстваме неприятно.\nСкъпо приятелче, можеш ли да нарисуваш своята Тъга? Една ли е, или са много? Как изглежда? Къде живее? Защо?\nТъга иска да разбере смисъла на нещата и може би за това е толкова добър слушател. Всички от Четирите кралства знаят – ако искаш да споделиш болката си, Тъга ще бъде до теб, за да го направиш. Ще те изслуша, ще те прегърне и стопли… и ще запише твоята история в свитък, който накрая ще мушне сред другите свитъци в своите големи дисаги, които носи на гърба си. Ще се запиташ как е възможно толкова фина дама да носи такава голяма тежест на раменете си, а Тъга ще ти отговори: „Всеки има нещо, което му тежи. Важно е да знаем как ни олеква.“\nКакто всички други владетели, Тъга също има свой замък, но той няма прозорци и е много, много тих – там тя може да мисли и премисля случките, които е записала. Замъкът на Тъга е под земята. Само две части се виждат от него – входът и изходът. Входът на подземния замък е много близо до границата между Синьото Кралство и Зеленото Кралство – край Голямата река.\nНа входа на замъка стои голяма каменна плоча, на която е издялан надпис: „Подари време на изгубеното, за да откриеш смисъла на целите си.”. До плочата има стръмни дървени стълби с парапет, които водят до дълъг и много тесен тунел към подземията. В подземията е тихо и спокойно. Тъга често казва, че е толкова тихо, че можеш да чуеш мислите си още докато вървиш по дългия тунел до центъра на замъка й. А в центъра е голямата библиотека, където Тъга трупа свитъците си.\nСвитъците съдържат разказани спомени за изгубените неща. Изгубени от някого, за когото са значели много. Затова ако попиташ Тъга какво има в свитъците, тя ще ти каже лаконично: „Уроци за важните неща, които липсват“.\nТъга знае колко са важни свитъците за тези, които споделят историите си с нея. Затова ги пази за тях – за да могат да си ги припомнят, когато имат нужда. Тъга изслушва историите на другите и им съчувства искрено. Тъжните истории я карат да заплаче, а сълзите си събира в стъкленици, защото историите в свитъците й записва с тях.\nПриятели на Тъга са гарваните – макар за много други те да са зловещи крилати създания, Тъга знае, че външният вид лъже и те всъщност са добри другари и вестоносци. Гарваните дават на Тъга от перата си, за да може тя да записва всичко важно в своите свитъци. Те не се страхуват от нея. Не се страхуват дори от ледената старица на Синьото Кралство, за която ще ти разкажа нататък.\nВече знаеш, че между Синьото Кралство и Червеното Кралство има каменна стена, образувана от изстиналата лава на Вулкана. Народът на Синьото Кралство посещава Стената, за да събира камъни от местата, които Великанът Ярост е срутил. Тези камъни са много полезни на жителите за зидането на високи каменни стени около къщите. Разбира се, всеки би се зачудил за какво ли са тези стени, освен ако не е бил свидетел на някоя от внезапните ледени зими, които се случваха. Сигурно се чудите не са ли самотни и изолирани жителите в това кралство, заради същите високи каменни стени? Съвсем не. Тъй като всички те делят общи стени помежду си – има врати и малки отвори между тях, през които хората се движат и си ходят на гости. Тези отвори в техните каменни огради им помагат да споделят топлината на големите огнища, които всеки имаше в средата на къщата си. Всяка къща има висока ограда, но и голям висок комин в центъра на овалния си покрив. Когато настане внезапната зима – жителите запалват големите си печки и над каменните стени се издигат гъсти облаци дим. Отдалеч човек ще си помисли, че това е друг страшен вулкан, като онзи в Червеното кралство.\nВ най-северната част на кралството стои малката дървена къщичка на Тъга. Тя е тиха и усамотена. Мястото е спокойно и уединено. От едната му страна е красивата иглолистна гора, а от другата са блатата.\nТри-истинното правило на Синьото Кралство\nКакто вече знаеш, Гняв е измислил закон в Червеното Кралство, наречен „Три-истинно правило“. Причината за това е разрушителният характер на великанa Ярост.\nВ Синьото Кралство няма глупави великани, облечени в лава, но и там не липсват подобни стихийни проблеми. Всички поданници на Кралството се страхуват от дребната старица с леден бастун. Някои я наричат Скръб, други Печал, трети – Коравосърдечност или Песимизъм. Тя носи внезапната зима, за която стана дума по-рано. Сковаващият лед и студ започва с проливни дъждове. Жителите мръзнат в очакване Скръб да превъзмогне вледеняващите си настроения.\nЕдин ден жителите предлагат на Тъга в Кралството да бъде прието „Три-истинното правило“, защото всички вярват, че с негова помощ ледената старица ще стои настрана.\nТри-истинното правило на Синьото кралство гласи:\n„Всички жители на Синьото Кралство се съгласяват с Три-истинното правило. То включва три задължения на всеки жител:\nНикога не лъжи Тъгата;\nНикога не изоставяй Тъга преди тя да поиска да си тръгне от теб;\nНикога не опитвай да се скриеш от Тъга, ако тя те потърси.“\nМоже би ще ти се стори странно това три-истинно правило, но за него си има важна причина – ледената старица беше самата Тъга. Понякога, когато Тъга се зачита в някой от свитъците си, тя се натъжава наистина много… и остарява. Косата й става чорлава и заприличва на огромен облак. Задухва силен студен вятър, който вее буйните й синеещи коси като вълните на море. Сълзите й заваляват като дъжд над нея, а ръцете й се вледеняват и превръщат сълзите в ледени висулки. Старата Скръб се сбръчква в тъжната си гримаса и се усеща все по-слаба и немощна, но всъщност съвсем не е такава. Тя има тази смразяваща сила, от която всички се страхуват, но точно в нея разбират колко е важно да бъдат заедно и да се подкрепят докато отмине.\nСкръб не спи. Тя крета из Синьото Кралство, иска промяна – иска някак да избяга от самата себе си, от стихиите около нея… но това я прави все по-слаба и по-немощна. В своето отчаяние удря ледения си бастун в земята и сковава всичко. И всичко притихва.\nТогава, в ледената тишина, Скръб изважда голямо бяло перо от все по-тежащите й дисаги, пълни със свитъци и стъкленици със сълзите на Тъга. Изважда свитъка с историята, по която скърби и повиква човекът, който и я е споделил. Дава му голямото бяло перо и той дописва в свитъка как е успял да превъзмогне ситуацията. Скръб взима свитъка и се зачита в написаното, но вледеняващите й ръце го превръщат в къс лед и той се строшава на хиляди парчета край нея. Парчетата попиват в земята. Свитъкът е изгубен, но остава завинаги в душата на Скръб, която е напълно изнемощяла.\nВ този момент тя усеща отново топлина. Топлината на примирението, топлината от каменните стени на къщите… И се подмладява. Отново става Тъга.\nТъга споделя с хората „Не искам да се чувствам сама! Затова аз имам нужда от вас, колкото вие от мен“ и е права. Самотата на Тъга е друга причина тя да се превръща в Скръб. Не можеш да игнорираш Тъга – хората го бяха осъзнали и вписали в „Три-истинното правило“. Затова всички в Четирите Кралства знаеха, че ако Тъга те потърси – ти трябва да си с нея. А Тъга никога не търсеше никого напразно.\n„Аз отивам там, където има нерешен проблем. Аз съм там, където има нужда от промяна, защото нещо вече не е от полза за някого. Аз искам да помогна на хората, които са се вкопчили в нещо, което вече не им е нужно – за да могат да го пуснат. Аз трябва да им покажа какво са загубили, за да видят какво не са. Аз търся смисъла на това заедно с тях. Защото тогава те имат нужда от моята прегръдка – но и аз от тяхната.“ – споделяше Тъга с поданиците си.\nСкъпо приятелче, кога си изпитвало скръб, печал? Как изглежда тя? Можеш ли да я нарисуваш? Можеш ли да споделиш какво прави и как изглежда тя?\nВеднъж, обаче, едно дете се скри от Тъга, след като тя го потърси. Искаш ли да научиш повече? Чети нататък.\nМалкото момиченце с големия шал\nТъга има силата да се подмладява. Превръща се в малко момиченце, което обожава да си играе в локвите край блатото, да се катери по дърветата в гората и да си говори с всеки от жителите на Кралството, когото срещне. Мило дете, припкащо насам-натам, вечно спъващо се в големия си топъл шал.\nНякои наричат това хлапе Вина, други Разкаяние, Разочарование, Отчаяние.\nТо иска много да си говори с хората, да им обясни, че ледената старица също е важна за кралството, че тя не е толкова лоша, колкото изглежда, не е зла – напротив.\n„Ами… ако я няма тази мила стара жена – кой ще ни напомня, че зависим един от друг? Кой ще ни научи да вложим усилия в близостта помежду ни?“ питаше малкото дете, а хората се замисляха как едно малко дете може да е толкова мъдро.\n„Възрастните се възхищават колко са мъдри децата едва, когато поискат не само да ги изслушат, но и да ги чуят наистина“ казваше детенцето и се усмихваше. Но и усмивката му е някак винаги тъжна. Виждали сте такива хора, нали – усмихнати, но очите им са някак тъжни. Такава е и малката Вина.\nХората всъщност не се страхуваха от самата ледена старица – плашеха се от ледената стихия край нея. Искаха да й помогнат, но не успяваха да я доближат.\nМалкото момиченце често посещаваше онези, които Тъга вече е посетила. Всички разказваха на детето колко е мъдра Тъга. Как има обяснение за много неща. Как им е казвала: „Ти си тук с мен, защото сега за теб няма друг другаде… и имаме нужда да сме заедно“.\nСкъпо приятелче, как изглеждат според теб Вината, Самотата, Разочарованието, Разкаянието? Можеш ли да ги нарисуваш? Различават ли се по нещо и по какво? Можеш ли да разкажеш кога си чувствал/а самота, вина, разкаяние и разочарование?\nПрегръдката на Тъга\nДокато Страх може да създава реки от лава и огън, но прегръдката му е ледено-студена – прегръдката на Тъга е топла и уютна. Топлите й ръце те приютяват и тя внимателно те завива с големия си вълнен шал, за да те стопли.\nТъга ще те изслуша. И всеки път ще запише в свитък това, което те прави тъжен, за да го чете и да търси смисъла… или за да го сподели с друг, а може би ще ти го припомни след време, когато имаш нужда. От всеки нов свитък дисагите на гърба й натежават повече. Може би ще се запиташ кому е нужно да слуша и записва чуждите тъжни истории . Тъга ще ти каже, че всяка история е урок, дори тъжната. „Разбираш, че имаш някого до себе си, когато е готов да изслуша и най-тъжната ти история“ – казва Тъга. Тъга рядко дава съвети, защото се бе убедила, че често е достатъчно да изслушаш другия, за да го успокоиш. Тогава решението може само да се появи.\nХората, които не искаха да опознаят Тъга се страхуваха да я прегърнат. Дори да я погледнат в очите. Свеждаха глава в поклон пред Владетелката на Кралството и така можеха да видят само сянката й. Но когато Тъга съчувства на някого – сянката й приема неговата форма. Затова хората понякога виждаха сянката на великана Ярост, или на Гняв, или на Страх – но това беше просто, защото в този момент Тъга им съчувстваше.\nЗатова хората, които не бяха пожелали да опознаят Тъгата, често я бъркаха с Гняв, Страх или други Владетели, които са виждали преди нея. Разбираха, че са се заблудили едва, когато нежните ръце на Тъга ги прегръщаха и стопляха.\nЗатова мъдреците в Синьото Кралство често казваха: „За да видиш и разбереш Тъга… първо трябва да я прегърнеш“.\nКогато Радост откри щастието\nТъга и Радост са сестри-близначки, които въпреки, че винаги са на различно мнение, много се обичат и уважават една друга. Веднъж, обаче, се случи нещо, което ги раздели.\nДокато Тъга има умението да пише, Радост умее да рисува. Картините й са като живи и всички им се радват… е, почти всички… някои се натъжаваха, защото рисунките им припомняха отминали случки.\nВеднъж Радост научи, че много от нейните поданици не са щастливи и независимо какво ще им нарисува и колко радостно ще го опише пред тях – те просто не могат да изпитат щастие. Първоначално си помисли, че е някаква болест, защото нещастните хора ставаха все повече и повече, затова реши да се посъветва с най-добрия лечител в Четирите Кралства – Доверие.\nДоверие изслуша всички „симптоми“ на „болестта“, която Радост му описа с огромно притеснение, след което й даде един от своите мъдри съвети: „Рисувала си само това, което радва теб. Твоята радост не е тяхна радост. Твоето щастие не е тяхно щастие.“\nНищо не разбирам! – отсече Радост и се нацупи\n– За да нарисуваш тяхната радост първо трябва да я чуеш! – каза Доверие и се усмихна леко\nНо как? – залюбопитства Радост\nИзслушай хората – разбери от какво те самите имат нужда, за да се зарадват.\nНе е възможно да разбират повече от мен! Та аз съм самата Радост! – ехидно отсече Радост и гордо вдигна глава\nО, Радост! Толкова си наивна. Ти разбираш своята радост. Но, за да бъдеш и тяхната, трябва да разбереш как тя изглежда за тях. Ние всички се радваме на различни неща. Когато видиш това, ще разбереш, че силите ти са далеч по-големи от тези, които в момента те окриляват. Вниманието към другите ще превърне картините ти в истинска радост за тях. – мъдро я посъветва Доверие.\nРадост се замисли и бързо заключи, че Доверие има право и определено трябва да опита този нов начин за даряване на хората с радост. И без това нямаше друг избор, тъй като искаше нейното Жълто Кралство да е най-радостното, а с тази „болест“ напоследък това не се случваше изобщо.\nЗапочнала Радост да пита хората какво точно ги радва и рисувала приказни живи картини по техните спомени… и това наистина помогнало хората да се усмихнат и да се зарадват, но бързо след това носталгията отново ги натъжавала. „Прилича много на моят спомен, но никога няма да е същото…“ казвали тъжни хората и си тръгвали от изумената Радост.\nРадост се ядосала много и бясна отишла при Доверие:\nТвоят съвет не струва! – креснала Радост\nНе ги ли зарадва? – попитал Доверие\nДа, но само толкова… искам не просто временна радост, а да ги направя щастливи за дълго време – нацупила се Радост\nО, скъпа моя Радост… нищо не може да бъде едно и също винаги, и това е най-прекрасното! Почакай, ще ти дам лек за този проблем! – отвърнал Доверие и се разровил из хилядите шкафчета, кутийки и стъкленички в своята лечебница – Намерих го! Ето!\nДоверие държал в ръцете си малко цветно семенце – много причудливо, каквото Радост никога не била виждала до сега.\nО, какво е, какво е?! – заподскачала от щастие Радост\nТова са семенца щастие. Трябва да ги посадиш. Отиди на голямата зелена поляна в моето кралство, избери най-хубавото според теб място и ги засади. Но преди да ги заровиш в земята трябва да си представиш какво искаш да порасне от семенцето и то ще порасне точно каквото си го представяш. – казал с усмивка Доверие\nНаистина ли?! Мое щастие, което може да порасне толкова огромно, че да радва всички в Четирите Кралства?! – засияла Радост\nЩе порасне твоето щастие. Но не забравяй! Щастието изисква грижа и внимание! Ако ги имаш, ще видиш как можеш да го създаваш дори без да рисуваш – само като си го представиш!\nРадост се затичала към голямата поляна в Зеленото Кралство. Както обикновено нямала никакво търпение. Клекнала в тревата, затворила очи, притиснала семенцето до гърдите си и се замечтала. Представила си приказно красиво дърво с голяма корона и силни корени. Дърво, което да е толкова забележително и голямо, че да можеш да го видиш където и да си в Зеленото Кралство. „То ще бъде мястото, което ще събира хората и ще ги прави щастливи“ пожелала си Радост и заровила семето на щастието.\nМинали дни и Радост решила да посети голямата зелена поляна, за да види какво се случва със семенцето й. Стигнала до мястото, но гледката я разочаровала дълбоко – вместо приказно-чудатото дърво, което си представяла, там имало само едно дребно стръкче, веещо се дори от лекия ветрец. Радост се притеснила много, че не е направила нещо както трябва и решила да изчака още малко с надеждата, че нейното дърво на щастието ще се появи след още няколко дни.\nУви – минавали седмици и месеци, стръкчето пораствало и станало тънко клонче с няколко листенца… но не и това, което Радост си била представила. Радост много се вбесила и отчаяла. Рекла си „Този Доверие е голям шарлатанин! Не може да му се има доверие!“ и решила да забрави за семенцето, което й носело само тъжни мисли и дразнения.\nМинало време и до ушите на Радост достигнала мълва за приказно-красиво дърво, където всички се събирали, на което всички се възхищавали и радвали – същото , каквото си била представила, когато посявала семенцето! Радост заподскачала от вълнение и побягнала към голямата зелена поляна, за да види дървото.\nСтигнала, но… на мястото на дървото, за което всички говорили имало голям изсъхнал пън, а върху него – малко свито момиченце. С чудни руси къдрици, прегърнало една голяма зелена гъсеница. Около детето прелитали красиви пъстроцветни пеперуди в багрите, в които Радост си представяла цветовете на нейното приказно дърво.\nДете, кажи ми, къде е приказното дърво, за което всички говорят?! – нетърпеливо попитала Радост\nБеше точно тук, където стоя сега. Отсечено е. Грижех се за пъстрата му корона – направих я красива и величествена. Тя събираше всички и под нейната сянка и красота те бяха щастливи. Но дърварят го отсече с брадвата си… – заплака детето\nЩастието! О, щастието! Получило се е! Дървото наистина е донесло щастие! – заподскачала Радост\nНо вече го няма. Надявах се, че ако остана тук ще мога да му помогна да порасне отново, но уви – единственото, което расте е тъгата ми по загубения ми дом.\nНе тъжи, дете! Къде е твоят дом, ще те заведа и ще се зарадваш отново!\nМоят дом беше дървото. Дърварят ме извая от неговата сърцевина и моята скулптура оживя в същата нощ.\nРадост изтръпна от тези думи. Нима е възможно? Нима от малкото семенце на щастието е създала живо дете? Нейното дете!\nВиж… аз създадох дървото от едно малко чудато семенце. Трябваше да си представя какво е щастието и да засадя семенцето. – сподели Радост на детето\nЕ… тогава значи… аз съм твоето щастие… – каза детето\nДа! Трябва да е така! Ти всъщност трябва да си моето щастие! Моето дете! Кажи ми, как се казваш малко момиченце?\nМоже би се досещаш, драги читателю, за легендата за Страх и Любов (в приказка за Страх) – сега ще ти разкажа още какво се случило. След като Страх и Любов се скарали кой е по-виновен за отсичането на техния дом, двамата се разделили. Страх потеглил на юг, минал през Жълтото Кралство и стигнал до Червеното, където го посрещнал Гняв. Любов, от друга страна, решила да се върне на мястото, където било дървото и да опита да възстанови своя дом. Цветовете на короната се превърнали в красиви пъстри пеперуди, а в сянката на дънера се криел стар приятел – голяма дебела гъсеница, която Любов добре познавала.\nЛюбов и нейният приятел – голямата гъсеница от чудното дърво.\nСкъпо приятелче, как изглежда твоята любов? Каква е дрехата й и какво обича да прави? Разкажи на своите близки за нея, нарисувай я и я опиши – обясни защо си я представяш така?\nКакво правиш тук? – попитала Любов гъсеницата\nКрия се както винаги, радвам се, че се върна! – усмихнала се гъсеницата\nИ ти си останал без дом… – натъжила се Любов\nВече не – имам теб, ти си тук! А какво е да имаш дом – да си някъде, където можеш да споделиш щастието с приятел! Значи това е дом за нас с теб – казала гъсеницата и се наместила в скута на Любов.\nЛюбов останала с нея върху огромния пън в центъра на голямата зелена поляна. Такава си е Любов – трудно се разделя с местата, където е било сърцето й.\nНо сега малкото къдрокосо дете беше открило Радост – нейната майка; щастие, което споделят помежду си.\nРадост завела Любов в големия замък, който с Доверие били построили на границата между Жълтото и Зеленото Кралство. Там тя нарисувала хиляди портрети на своето дете и ги окачила по всички стени във всички стаи на замъка.\nВ Жълтото Кралство дни наред имало нечуван и невиждан пир – всички празнували новата владетелка – малката Любов. Всички й се радвали, всички я обичали!\nРадост поканила другите владетели да се запознаят с малката Любов. Пристигнала Отвращение, огледала от глава до пети Любов с големите си очила, дръпнала се две крачки назад и повикала поданиците си. Те донесли голямо изящно огледало. Отвращение се изпъчила гордо и казала: „Това е подарък от мен за теб, скъпа Любов! То ще те показва винаги такава, каквато си! Пожелавам ти това огледало винаги да те прави щастлива!“ и после допълнила тихичко „и да не оставяш следи от пръсти по него!“, след което си тръгнала.\nДошъл Гняв и й подарил красив букет цветя: „Това са няколко от малкото цветя, които отгледах в Червеното Кралство! За теб са!“. Любов засияла – букетът бил толкова красив и уханен! Заговорили се с Гняв, но не за дълго, защото големите кръжащи наоколо пеперуди го дразнели и разсейвали, а когато видял гъсеницата да яде едно от цветята в букета му – съвсем започнал да се разярява и… решил да си тръгне преди да се превърне в разрушителен великан.\nНакрая пристигнала Тъга, сестрата на Радост. „Аз ще ти подаря успокоение и примирение. Разкажи ми своята тъжна история“ прошепнала Тъга и протегнала топлите си длани към малкото дете. Любов си спомнила за своят дом – дървото на щастието. Красивата му корона, ведрата му сянка. Спомнила си за Страх… къде ли е той сега… дали е добре… какво се случва с него… та той дори си няма дом! Любов замълчала и заридала. Отскубнала се от Тъга и се развикала: „Какъв е този дар! Не искам да съм нещастна повече! Защо ми го причини!“.\nОще преди Тъга да успее да отвърне се появила нейната сестра, Радост.\nКак смееш да огорчаваш детето ми, моето единствено щастие! Та нали то трябва да бъде щастливо! Нали трябва да се почувства обичано! Защо си дошла – да го съсипеш?! Напусни замъка ми! Напусни кралството ми! Не си желана тук! Няма да позволя на никого повече да натъжава детето ми! – крещяла Радост, а Тъга си тръгнала безмълвна.\nДъще, обещавам ти – повече няма да те натъжава! Нито тя, нито друг! – обещала Радост и решила да вземе мерки.\nРадост написала закон, според който Любов не може да излиза от замъка, тъй като навън животът може да е прекалено тъжен за нея. Помолила Гняв да пази замъка, в който Любов била заключена, и да сигнализира веднага щом види Тъга наоколо.\nВсички жители молили Радост да видят малката Любов. Радост отказвала Любов да се среща с когото и да е. Страхувала се, че ще я натъжат. Ужасявала се, че така ще изгуби щастието отново и този път завинаги. Хората, обаче, настоявали да споделят своите пожелания към Любов, затова Радост им разрешила да изпращат пожеланията си, завързани за балони, които вятърът да отнесе при Любовта.\nЛюбов получавала постоянно стотици балони със завързани за тях пожелания от жителите на Кралството. Таваните на всички зали от замъка били изпълнени с пъстрите балони, а стените били изрисувани с цветни портрети. По цял ден Любов си играела сама в замъка. Е, не била съвсем сама – нейните пеперуди и голямата гъсеница били с нея. Често Любов заставала пред огледалото да се огледа. Сресвала златните си коси, оправяла рокличката си – кокетничала.\nДните минавали, а Любов прекарвала все повече време пред огледалото.\nМамо! Каква художничка си ти? Защо не си нарисувала нещо красиво на роклята ми? Виж колко е невзрачна! – цупела се Любов.\nОх, колко съм глупава! Ама разбира се! Ще ти нарисувам най-красивото нещо, което съм виждала – дъгата! – и Радост нарисувала цветна ярка дъга с четката си.\nЛюбов не спирала да се гледа в огледалото и да суетничи. Съвсем забравила за своите приятели. Спряла да чете пожеланията на хората – изхвърляла ги през прозореца на замъка и оставяла балоните, за да си играе с тях. А те можели само да се пукат.\nНе спирала да се гледа в огледалото и да си се любува.\nЕдин ден Любов си представила как има приказно красива рокля. Погледнала в огледалото и … чудо! Била облечена в нея! Пеперудите, накацали по косата и тялото й изглеждали в огледалото като големи скъпоценни камъни. Босите й крачета били обути в красиви обувки, а балоните в ръцете й приличали на огромни диаманти. Огледалото показвало това, което Любов искала да види. Това било щастието за нея – самотно, позлатено. Тя нямала нужда от никого – само от огледалото си. Заключила се в замъка си забравила постепенно за всички, които са й пречели да се оглежда и възхищава на себе си.\nСкъпо приятелче, можеш ли да обясниш кога човек става самовлюбен и до какво води това? Можеш ли да разкажеш такива истории и да дадеш примери?\nКакво си направила?! – разочарован и запъхтян стигна Доверие до Радост\nНе те разбирам? Повиках те за помощ, а ти ме обвиняваш в нещо. – зачудила се Радост\nЗатворила си Любов! Не можеш да затвориш Любов! Никой не може!\nНе е вярно, тя се затвори сама. От тогава кралството ми се унищожава под лъчите на слънцето – те изгарят всичко, гората изсъхва и се превръща в пустиня. Дъждовете спряха и сушата ще погуби всички ни. Дори вече не мога да рисувам – няма дъжд, няма и дъга. А аз взимам цвят за моите бои от дъгата… Помогни ми, моля те!\nО, Радост! Да запазиш щастието не означава да отделиш Любов от Тъга. Любов има нужда да споделя, да е свободна. Така си я превърнала в Самовлюбеност и си я оставила да живее в собствените си илюзии.\nНо тя е щастлива… – посърна Радост\nТя се опитва да се излъже, че е щастлива – сподели разочарован Доверие.\nПовикайте сестра ми! – извика на придворните си Радост.\nЕдна сутрин Гняв дочу огромните крила на Надежда. Погледна през големия си бинокъл и видя, че Надежда, хванала Тъга, лети към замъка, където е Любов. „Трябва да предупредя Радост!“ – сепна се Гняв и затича към Жълтото Кралство.\nЛюбов се оглеждаше в голямото си огледало и си се възхищаваше. Изведнъж скъпоценните цветни камъни отлетяха от нея – пеперудите й я напуснаха и кацнаха върху големият шал на малко момиченце в другия край на голямата зала.\nТова са моите пеперуди! Върни ми ги! Коя си ти?! – развика се Любов\nАз съм Вина, но за теб мога да бъда Отчаяние, Съмение, Самота…\nЗащо си дошла?\nЗа това – и преди Любов да каже или направи каквото и да е, малкото момиченце изтича и я прегърна толкова силно, че мигом я стопли.\nТогава се случи истинско чудо – малкото дете започна да остарява и пораства, вкопчено в прегръдката си с Любов. Превърна се в чаровна дама – в Тъга. Любов се стресна в ужас и се отскубна от топлата прегръдка:\nАз те познавам! – извика Любов\nКак ме познаваш? – прошепна Тъгата\nТи си Тъга, моята леля! Мама каза, че си опасна и винаги ще ме натъжаваш. Не бива да те доближавам! – кресна Любов и се отдръпна още повече – Защо си тук, махай се!\nЗа да не сме сами… – промълви Тъга\nТи си сама! Аз никога не съм сама! Мен всички ме обичат! – разкрещя се ядосана Любовта – … Всички!!\nЕхото понесе последният вик на Любов. „Всички! Всички! Всички!“ носеше ехото, а Тъга замълча докато то дълго се носи изпълвайки всяка стая от големия празен замък. Любов също замлъкна. За първи път се вслуша в ехото и разбра колко сама е останала. А онези всички бяха далеч – някъде отвън, заедно. Тя беше сама със собственото си ехо… Любов се натъжи и Тъга го усети – започна да старее и да се изгърбва в немощ.\nЕхото на самотата, дете… то ме вика при теб. Не можеш да се предпазиш от мен без да се предпазиш и от Радост. Разбираш ли?\nЗначи… си тук, за да ми обясняваш, че си нямам нищо и никого?! – сопна се Любов и се натъжи още повече\nТук съм, защото си повярвала, че имаш всичко… а това е твърде много… твърде много за губене… Тук съм, за да ти припомня.\nТъга остаря и целият замък се вледени. Със сетни сили вдигна ръце и в голямата зала се разрази истинска буря, която отми портретите на Любов, които Радост бе нарисувала. Цветните бои се стичаха по стените и оформяха писания за важните изгубени от Любов неща и хора. За красивото дърво, което беше неин дом. За Страх. За празният замък, превърнал се в неин затвор. За това, че е предала своите приятели пеперудите, голямата мила гъсеница… и дори не е разбрала. За илюзията в голямото красиво огледало.\nЛюбов заплака и проливните тропически дъждове заваляха отново в Жълтото Кралство. Греещото слънце сътвори чудни дъги както преди. Сушата свърши.\nГняв влетя в голямата зала и видя разплаканото дете.\nКакво й направи! – пламна Гняв – Изтрий написаното!\nНе можеш да изтриеш видяното, не можеш да изтриеш случилото се. Можеш само да си дариш време да го преживееш. – прошепна старицата и удари в земята с ледения си бастун.\nВсичко се скова в лед. Огледалото, подарък от Отвращение, се пръсна на хиляди парчета, а вихрушката, причинена от ледената старица го разнесе навсякъде из Четирите Кралства.\nЛюбов изтри сълзите си, наведе се към последното парче от нейното огледало, и го хвана. Гняв онемя – за пръв път почувства облекчение. Започна да се смалява и се превърна в джудже. Сигурно си мислиш, че това го е подразнило – да, но също така му даде надежда, че има някой, който да го успокои… и това е Тъгата.\nЛюбов се погледна в парчето от огледалото – там вече я нямаше Самовлюбеност в красивата й златна одежда, обсипана с бижута. Там стоеше едно малко къдрокосо момиче – самата Любов. Без илюзии – чиста и истинска, каквато бе забравила, че може да бъде.\nАх! – извика Любов и пусна парчето на земята – поряза ме!\nВ замъка влязоха Радост и Доверие. Любов се затича и ги прегърна. „Никога не ме оставяйте сама! Без вас аз спирам да съществувам!“ плачеше Любов в прегръдките им. Доверие превърза раната й, а Радост я успокои.\nРазкажи ми дете! Разкажи ми за всичко, от което някога те е боляло! За всяка рана – видима и невидима. – рече Тъга и извади нов свитък от дисагите си.\nГняв, Радост и Доверие оставиха Тъга и Любов сами. Любов дълго споделя на Тъга – сподели й всичко, което й тежеше. А Тъга топеше черното си гарваново перо в стъкленицата със сълзите й и записваше.\nСълзите ми върху тези свитъци ще избледнеят с времето също както твоята тъга… но колко време ще е нужно дори аз не мога да ти кажа – прошепна Тъга\nЗащо избледняват? – попита Любов\nАко сълзите ми бяха мастило, което никога не се изчиства – всички щяхме да останем мръсни за цял живот, дете!\nЛюбов се досети, че е премълчала нещо от своята майка, Радост. Премълчала е за Страх. Реши да сподели на Радост и Доверие за него – нейното братче, с което са се разделили. Любов се разкайвала за това, че са се скарали, че не са заедно и че е премълчала за него пред Радост. Решила да изпрати няколко от своите пеперуди да открият Страх.\nЛюбов също запази парчето огледало, но не пожела да потърси другите. Така или иначе счупеното огледало не може да бъде поправено. Страхуваше се да хване парчето отново – сещаше се за големия си белег от порязване. Понякога, обаче, изкушението й надделяваше и тя се порязваше отново. Отново и отново…\nМилата Любов. Босоного дете с толкова белези по така нежните си ръце и нито един по нозете си – тича из Жълтото Кралство, гони пеперуди и играе с пъстри балони. За нея, Радост и Доверие имам още много да ти разказвам, а ти ще ги познаеш в следващите ми приказки…\nПродължете към следващата приказка от историята: Приказка за Отвращение.\nПриказка за Отвращение | ФЪНтазия – FUNтазия – Емоционална интелигентност при децата каза:\n17.11.2019 в 0:08\n[…] Владетелите се събираха на високия връх в центъра на Кралствата – на скала, в подножието на която минаваше Голямата река. Там се състоеше техният Кралски Съвет, на който Отвращение също не беше желана. Смятаха я за излишна и безполезна, затова спряха да я канят на съвещанията. Отвращение не им се ядоса. Дори не се възпротиви – остана мълчалива за техните решения. Един ден изпрати писмо на Доверие, което гласеше: „Потърси ме, когато най-близките предадат доверието ти. Аз ще имам лек, който ти нямаш!“. От тогава Отвращение не излезе от своята кула, освен, за да подари едно чудно огледало на малката Любов (прочети приказката за Тъга, за да научиш повече). […]\n[…] това „Приказка за Страха“ (кликнете тук), следва „Приказка за Тъгата“(кликнете тук) и най-новата „Приказка за […]\n30 Активности за регулиране на тъгата и потиснатостта по приказките за „Четирите кралства“ каза:\n[…] които сме подбрали за вас са свързани с Приказка за Тъгата от поредицата Приказки за четирите кралства. […]


юли 2007 — Страница 2 от 2 — Блогодат\n24 часа: „Интернет-потребителите са влечуги“\nPost date 13.07.2007\n14 коментара за 24 часа: „Интернет-потребителите са влечуги“\nНапоследък, кой знае защо, в пресата много се заговори за компютрите и за форумите и блоговете, в частност. Разни хора с разни идеали, очарователно некомпетентни (до момента, в който не решат да напишат статия), подтискащо фанатизирани в старанието си да открият под вола теле, се заеха да отворят очите на многострадалното българско население за новия порок. В случая визирам най-вече статията в „24 часа“, брой 180 от 4 юли 2007г. Не зная защо, но тя предизвика силен отклик у някои (1 2, 3, 4, 5, както и онези, които са коментирали по-отдолу), които се чувстват описани в статията. Днес разбрах за нея, затова реших да направя „нещо“ по въпроса.\nНима не знаете, че в цял свят дезинформацията и фабрикуването на скандали и сензации са пороците, въртящи колелото на „журналистиката“ . Е, какво можем да направим ние, които сме засегнати от статията, с нашите скромни възможности? Бърз размисъл и прецених, че едва ли ще е уместно да взривяваме редакцията на вестника; ако не ме лъже паметта преди няколко години някой вече го направи и това в никакъв случай не оправи нещата (по отношение на дезинформацията, искам да кажа). За да сме актуални и в крак с времето, във време на протести, премислих възможността да протестираме мирно (идва от „мир“, щото мирно в тая жега не се седи…). Та перспективата да виснем няколко човека пред редакцията на 24 „мирно“ протестирайки с плакати и лозунги в ръка не ме въодушевява кой знае колко. Именно затова предлагам да се потопим в дебрите на Интернет от представите на г-н Зюмбюлев…\n„Гладната“ му атмосфера скоро ни всмука в себе си, околната реалност бързо отстъпи пред КРЪВожадните ни инстинкти и необузданият стремеж да се ИЗТРЕПЕМ един-друг 😈 ; засърбя ме между пръстите. Когато посегнах да се почеша, почувствах поникващата козина. Изведнъж устата ми се оказа малка за щръкналите зъби. Погледнах към останалите и видях в лицата им това, което и те виждаха в моето – ОМРАЗА бе изкривила чертите им, в КЪРВЯСАЛИТЕ погледи се четеше обещание за убийство. Челюстите се оголваха застрашително и гърлено ръмжене изпълни тесния ни офис. Времето замря около малката ни сплотена групичка, замряхме и ние, всеки концентрирал се върху изпълващата го, прииждаща на огромни талази свирепа ярост и върху така жадуваната, пърхаща като ранена птичка, веничка на гърлото на най-близкостоящия. ПОСЛЕ КАТО ЧЕ ЛИ ВСИЧКО ЕКСПЛОАДИРА, КАТО ЧЕ ЛИ САМАТА ТЪКАН НА ВСЕЛЕНАТА СЕ ПРЪСНА НА МИЛИАРДИ КЪСЧЕТА. Червената пелена падна върху ми и ме погълна…\nОпомних се на гробищата. Някаква костичка ми беше заседнала между зъбите. Около мен, наклякали в кръг, вперили очи в луната, се поклащаха в транс и изпълваха нощта със „сатанински строфи“ и напеви колегите от съседния офис. Интернетът явно им беше дошъл в повече. Бяха в напреднал стадий, от устните им се стичаше пяна. Насочих вниманието си към колегите – някой вече раздаваше гранатомети; тази нощ спешното отделение на районната болница щеше да прелее. На мен оръжия отдавна не ми трябваха, отдавна не ме задоволяваха. Предпочитам да убивам с голи ръце и зъби, доколкото знам и с останалите от офиса е така.\nБеше славна вечер… Ех, скъп спомен мой, очите ми се пълнят със сълзи от умиление… Две седмици не си мих зъбите – между кътните ми зъби се беше заклещило парченце от предната фаланга на кутрето на последния убит. Опипвах го с език и душата ми обливаше в топлината на екстаза, спомнях си сладостния вкус на топла КРЪВ и влудяващия звук на разкъсваща се плът.\nСъбудих се с два пръста в контакта…\nНе е зле, а? Как мислите? Представям си как щяха да заскимтят – като хиени, надушили плячката – болните амбиции за място на първа страница на така нискоуважавания от мен господинчо Борислав Зюмбюлев, който някак си е и първи заместник-главен редактор, сътворил безумната статия „Влечуги зад компютъра“ в брой 180 от 4 юли 2007 в 24 часа, ако в това имаше и зрънце истина. „Интервю с вампир“, новината гръмва, подета от световната информационна мрежа, слава, „Пулицър“… хи-хи-хи… Я по-добре в жегата си поръчай една мелбичка „Мокри сънища“, дарлинг.\nСтръвна пасмина са нереномираните репортерчета; готови са на всичко за изкачване в йерархичната стълбица (нашият човек с прекрасното име на цвете е живо доказателство – ей го на – първи заместник-главен редактор е станал). Би обърнал и църква в търсене на дявола. Безидейност, повърхностност, „евтина“ гонитба на евтини сензации личи от обширната статия, в която надъханият батко се е хванал за единствената спасителна сламка наоколо, огъвайки истината около стремежа си да вземе някой лев повече, написвайки статията, седнал зад огромната и безкрайно неудобна пишаща машина (поради невъзможност да борави с компютър; компютърът е зло – не го използвайте; не ставайте убийци, не ползвайте компютри).\nТолкова груба манипулация не съм срещал много, много отдавна, дори и по „булевардните издания“. Това, освен всичко, е и обида към интелекта на всеки, който малко или много се занимава с компютри и интернет, в частност. Всички ние трябва или да сме малоумни, или ненормални, за да се стигне дотам, че някаквиси блогове и форуми да обсебят разума ни и да ни доведат до психозата, която така драматично „журналистът“ Борко рисува.\nНе сте си написал добре домашното, г-н Зюмбюлев. Крайно непрофесионално, по мое мнение. Това само показва колко незначителен намирате този така наречен „проблем“ и колко малко всъщност се интересувате от това. Статията е написана тенденциозно!!! Дори не са споменати форумите и блоговете, от които човек наистина има какво да научи. За вас е било по-важно да можете да хвърлите бомбата… само дето тя май падна във вашата градина.\nИзпитвам съжаление към смехотворните ви напъни… Седнете си. СРЕДЕН.\nНяма коментари за Несъответствия\nАко сте си задавали въпроса „Защо на някои автомобили ауспуха е от ляво, а на други – отдясно, защо кутиите за CD-та са помалки от тези за DVD и т.н. и т.н., то тогава тази статия в Интернешънъл Хералд Трибюн е точно за теб. Приятно четене.\nЗа сватбите и брадвите\nPost date 08.07.2007\n10 коментара за За сватбите и брадвите\nВчера беше култовата дата 07.07.07 г.\nИ беше настанала някаква масова истерия – накъдето и да се обърнеш – все на сватба налиташ. Даже вчера, докато отивахме да пием бири, много заведения не работеха, за да могат да обслужват необичайно големия брой двойки, които бяха решили да сключат граждански брак точно на тази дата. (добре е, че кръчмата, в която отивахме си работеше без да има „самодиви в бели премени“…) Дори Стефчо Автографа се беше побъркал от обикаляне по сватби, пуфтеше и бършеше пот след всеки извоюван подпис.\nОкей, ясно е, че числото 7 се счита за щастливо число, ама чак пък да се юрнеш да се жениш само заради някаква си дата… тъпо ми изглежда. И какво, ако си избереш друга дата няма да си щастлив? Или от датата зависи семейното щастие? Тъпо, много тъпо…\nИ за финал един въпрос:\n„Струва ли си да бързаш да се ожениш на 07.07.07 и после да се разведеш на 08.08.08, щото от бързане не си взел правилното решение?„


Никита Дмитриевский за магията на балета - Развлечения | Vesti.bg\nНикита Дмитриевский за магията на балета\nНа 25 ноември най-големите майстори на танца от девет световни театъра ще спрат дъха на любителите на балета. Специално за vesti.bg хореографът Никита Дмитриевский разказа повече както за програмата, така и за самия себе си\n18 ноември 2010, 12:21\nИзточник: Николай Крусер\nНикита Дмитриевский (Dmitrievsky.ru), един от най-оригиналните съвременни хореографи, ще гостува следващата седмица в София.\nИмето му е редом до големи фигури в световното танцово изкуство, като Роланд Петит и Борис Айфман.\nЗа работата му критиците казват, че хореографиите са изпълнени едновременно със сигурност и свобода на движенията, а класическото се преплита с модерното съвсем ненатрапчиво, което прави представленията запомнящи се, но и лесни за възприятие.\nРоден в Москва в семейството на балерина от трупата на Болшой театър (Bolshoi.ru) и филмов продуцент и режисьор, Никита започва да се занимава с танци още през 1993 г., когато е привлечен едновременно от магията на акробатиката, брейка, степа и хип-хопа.\nПо това време започва да изучава и историята на танца в същината й.\nПрез 1996 г. вече преподава в московски танцови студиа, а в периода 1997 – 2003 г. е част от трупата на Болшой театър.\nПрез годините работи с едни от най-големите майстори на танцовото изкуство не само в Русия, но и в цял свят, а шедьоврите му спират дъха както на публиката, така и на критиците, които го обожават.\nНа 25 ноември от 19.00 ч. в зала 1 на НДК (NDK.bg) българската публика също ще има възможността да се потопи в магията на балета, заедно с новия му спектакъл "Кралете на слънцето" (KingsOfSun.bg), който събира девет световни театъра на една сцена.\nСпециално за vesti.bg Никита Дмитриевский разказва малко повече както за програмата, така и за себе си:\n- Здравейте. В началото бихте ли ни разказали малко повече за самия проект "Кралете на слънцето". Как дойде идеята за програмата и какво е чувството да работите с такива велики имена от света на балета?\n- За идея на програмата "Кралете на слънцето" послужиха грандиозните представления, които Луи XIV е организирал. В тях той е показвал само нови и съвременни неща. Главното в програмата е това, че всички театри показват в съвършено изпълнение само съвременна хореография.\nУчастието на различни театри в програмата показва стремежа на артистите да опитват нови стъпки в хореографията и сцената се явява въплъщение на техните мечти.\nЗа всички артисти възможността да участват в такива гала спектакли е уникален шанс да покажат своите любими постановки, в които те се разкриват по нов начин, живеят, изживявайки цели съдби, дарявайки на зрителите невероятна възможност за съучастие в прекрасния момент на танца.\n- Израснал сте в семейство на балерина и продуцент и режисьор. Разкажете ни повече за вашето детство. Какво е нещото или моментът, който никога няма да забравите?\n- Винаги вътрешно съм бил твърде затворен и не се пилеех в срещи с приятели и забавления. За мен беше важно да разбера света около нас и да съзерцавам нещата, които ни заобикалят. Всъщност винаги съм бил весел, но това бяха маски, зад които се прикривах, за адаптация в общуването.\nПървото ярко впечатление за мен беше срещата ми с морето и такова море за мен стана хореографа Иржи Килиан, това е един безкраен поток от енергия и хармония, който откри в самия мен възможността да творя.\n- Вие сте млад, успешен и известен в света на танцовото изкуство. Сякаш сте постигнал мечтата на всеки един артист. И все пак какво още искате да ви се случи. Не само в работата ви, но и в личния живот?\n- Хората виждат само върха на айсберга. В голяма степен това е повече суета и пилеене на време. За съжаление не всичко става толкова бързо, колкото бих искал. Успехът и поражението са неща, които изграждат нашия имунитет, по-точно да се отнасяте с необходимото равнодушие.\n"Хвалби и клевети приемай равнодушно и не спори с глупака", е казал Пушкин. Щастието, радостта е в хармонията между това, което е вътре в теб, с това, което те заобикаля отвън. Бързите "успехи" заслепяват разума, правейки го по-слаб. Винаги оценявам ситуацията не като моментна, а като точка от линията на времето, и всичко се уравновесява.\n4. Какво е посланието ви за потребителите на vesti.bg и за всички ценители на балетното изкуство?\n- Танцът е универсален вид изкуство. Той не изисква музика и думи и се появява, когато другите средства за изразяване не могат да предадат емоциите, за които са предназначени. Когато думите губят своята сила, музиката престава да руши външната обвивка на разума, светлината не се явява решаващ фактор за усещането на света – тогава се ражда движението и това движение е танцът.\nБилети за спектакъла могат да бъдат открити на касата на билетния център на НДК, както и в мрежата на "Ивентим" (Eventim.bg).\nКралете на слънцето балет Никита Дмитриевский


Щастливец откри печеливш билет от тотото, докато разчиствал стари дрехи (ВИДЕО) - ᐉ Любопитно • лайфстайл новини за начин на живот, диети, здраве и мода | ФАКТИ.БГ\nМъжът от Монреал се оказал един от 4-мата късметлии, ударили джакпота преди 10 месеца\nПубликувана: 8 Октомври, 2018 17:00\nЖител на канадския град Монреал почиствал гардероба си и приготвил дрехи за дарение, когато в хастара на една от тях открил забравен лотариен билет, който му донесъл печалба от 1,75 милиона долара, съобщава канадският телевизионен канал CBC News.\nДжорджио Де Сантис не бил планирал да разчиства гардероба си, но неговата сестра го насърчила да се заеме със задачата. Така, докато преглеждал старите си дрехи, в хастара на едно яке, мъжът открил билета.\nМисълта, че може да е спечелил няколко долара накарала Де Сантис да провери дали лотарийният билет от Lotto 6/49, закупен на 6 декември 2017 г., струва нещо.\nКогато билетът бил обявен за валиден, канадецът първо си помислил, че е спечелил 1 750 долара — една доста вълнуваща сума.\nОказало се обаче, че печалбата му е 1000 пъти по-голяма.\nДе Сантис споделя, че сърцето му почти спряло, когато осъзнал, че внезапно е станал милионер. Той преписва неочакваната печалба на своята сестра, защото го мотивирала да се раздели с ненужните дрехи.\n"Никога нямаше да погледна в този гардероб, ако не беше тя", казва той.\nДе Сантис бил все още в шок, когато миналия петък посетил централата на Лото-Квебек, за да прибере чека си.\nТой редовно купувал билети от лотарията от 1970 година насам. В началото на хилядолетието дори спечелил 4000 долара. Но тази печалба изглеждала нищо в сравнение с последната.\nС парите мъжът възнамерява да осигури старините си и да купува билети за много хокейни мачове, на които да ходи с племенника си.\nДжакпотът от тегленето на 6 декември 2017 г. всъщност бил 7 милиона долара, но освен билетът на Де Сантис, имало още 3 печеливши. Така джакпотът бил разделен на 4.\nСъгласно условията на играта, организирана от Loto-Québec, периодът, в който спечелилите могат да поискат печалбата си е една година от датата на тиража, отпечатана върху билета. В случая на Де Сантис, той щял да изгуби парите си, ако се бе заел с разчистването на гардероба си след 2 месеца.\nНЯМА ЛИ СРОК ДО КОЙТО МОГАТ ДА СЕ ИЗПЛАЩАТ ПЕЧАЛБИТЕ ОТ ЛОТАРИЯТА...?\nМИ ЧОВЕКА МОЖЕ ДА ОТКРИЕ ,ЧЕ Е СПЕЧЕЛИЛ СЛЕД 2 ГОДИНИ И ДА МУ ИЗПЛАТЯТ СУМАТА...????\nИНАЧЕ ДА Е ЖИВ И ЗДРАВ И С КЕФ ДА СИ ХАРЧИ ПАРИТЕ...\nЕ ДА...ТАКА СТАВА....ИЗБЪРЗАХ С КОМЕНТАРА,ПРЕДИ ДА ДОЧЕТА ПУБЛИКАЦИЯТА...\nБързата работа - срам за майстора! :)))


Теменужка Петкова: Цената на електроенергията няма да бъде повишена - Политика - България - Офанзива с Любо Огнянов - NOVA NEWS\n23 януари 2021 18:27\nТя сподели, че чрез "Балкански поток" е налице свободен капацитет от 3 млрд. м3 газ\n"Климатичната неутралност ни изправя пред сериозни предизвикателства, затова изграждаме мощности, които не генерират емисии". Това каза в предаването "Офанзива с Любо Огнянов" по NOVA NEWS министърът на енергетиката Теменужка Петкова.\n"Трябва да изгражддаме нови мощности, за да развиваме своята енергетика. Налице са всички предпоставки да очакваме да се изгради нова ядрена мощност", обясни тя.\nТеменужка Петкова: 26 населени места във високопланински райони са без ток


Борбата за теменужките | Вестник "ДУМА"\n22 Януари 2022събота02:24 ч.\nСигнал на БСП изкара наяве нарушения в обществена поръчка за озеленяването на София\nСкандал с озеленяването на София се превърна в поредния казус, който праща ръководството на Столичната община в контакт с прокуратурата. Преди дни депутати и общински съветници от БСП сезираха държавното обвинение за драстични нарушения при класирането на изпълнители по обществена поръчка, които са били докладвани на кметството два пъти, но са останали без отговор.\nСпоред народните представители Георги Свиленски и Христо Проданов и общинските съветници Диана Тонова, Иван Виделов и Михаил Ставрев, три фирми, които са кандидатствали за разпределянето на общо 65 млн. лева за озеленяването на града за пет години напред, са предоставили неверни данни и така са били одобрени за изпълнители на дейността. Според БСП, нарушенията на класираните кандидати са обявяването на несъществуващата техника, бракувана, запорирана или свалена от отчет, както и техника с фалшифицирани фабрични номера.\nПредметът на поръчката включва дейности по поддържане на паркове, градини, зелени площи към транспортни трасета и дървесни насаждения, както и биологично и битово почистване. Тя е обявена в началото на април 2019 г. по 19 обособени позиции, които обхващат всички части на града, показа проверка на ДУМА. 10 от зоните са с паркове, градини и зелени площи към градски магистрали, лесопаркове и части от Природен парк "Витоша", 4 зони са с дървесни насаждения, а останалите пет са с транспортни трасета. Обществената поръчка е за поддръжка на зоните за 36 месеца с възможност да бъде удължена с още 24 месеца. Така за целия период общината ще раздаде на фирмите 65 млн. лева. За да спечелят тази крупна сума, кандидатите трябва да отговорят на определени критерии. Според сигнала на БСП, три от класираните фирми не са спазили част от правилата и са предоставили неверни данни. Цитираните фирми в сигнала са "Алверс" "Титан БКС" и "Грийнтаун".\nТака например "Грийнтаун" е декларирала, че разполага с 19 машини, представени като собствена техника, но се оказва, че те или не отговарят на посочения в декларацията модел, или не съответстват на критериите за подбор, или изобщо не съществуват. Подобни нарушения е направила "Алверс" за 9 машини, а несъответствията при "Титан БКС" са за 10 броя малогабаритна техника. И при трите има разминавания в данните и при декларираните автомобили, камиони, автовишки и друга техника. Въпреки това, въпросните фирми получават тлъст дял от голямата 65-милионна баница. Рекордьор е "Алверс", която печели цели пет зони за озеленяване и 19 милиона лева. "Грийнтаун" си пробива път до три зони и 11,6 милиона лева, а "Титан" взема две позиции за общо 4 милиона лева.\nИнтересно е, че фирмите печелят по всички позиции, по които кандидатстват. Само "Титан" не успява да се добере до една от зоните, изместена от "Алверс". Така трите дружества печелят 10 от 19-те позиции в обществената поръчка. Останалите 9 зони си разпределят ДЗЗД "Цветна София 2019", "Проплантс", "ДиЕсЕс", "Комунална техника". Най-големият губещ е "Алдес", която изпуска всичките три позиции, по които кандидатства. Интересно е, че именно "Алдес" доминира със сериозен дял в предишната голяма обществена поръчка и доскоро държи обслужването на доста от столичните зони.\nПреди да изобщо да се стигне до класиране по скандалната обществена поръчка, Столичната община успява да отстрани други 10 кандидат-участници в търга. Сред тях например е "Жиро-М", която също присъства до този момент на пазара със солидно участие. Заради липса на документи и данни от конкурса е отстранено не кое да е, а общинското дружество "Чистота-Искър". Най-интересно е, че голяма част от недопуснатите до класиране кандидати са отстранени, защото не отговарят на критерии за техническо оборудване. Именно по този параграф обаче трите фирми, за които е сезирана прокуратурата, успяват да пробият с неверни данни. Като изчиства предварително цели десет кандидати, общината предоставя отлични условия на "тройката" да бъде класирана.\nВсъщност, само по 6 от 19 позиции има някаква конкуренция на участници и то тя е най-много между две фирми. За останалите 13 зони е допуснат само по един участник. Неслучайно през целия период от обявяването на търга до класирането и подписването на договори в КЗК са подадени 10 жалби. Нито те, нито сигналите на БСП спират общината да одобри и потвърди на следващ етап същите печеливши участници.\n2019-та съвсем не е началната за хаоса и нередностите в озеленяването на града. Още през 2013 г. имаше скандал по обществената поръчка за същата дейност и заради странни критерии бяха отстранени големи играчи. От тогава се правят няколко опита с кметството да сключи договори. Провалят се обаче обществени поръчки от 2016 г. и 2018 г. Излезе така, че наетите още през 2013 г. фирми получиха възможността да изпълняват дейността между година и половина и три години над планираното, а в един момент бе намесена и "Чистота-Искър", която да спасява положението.\nА всичко това нямаше да се случи, ако общината не беше затрила общинското си дружество "Озеленяване" преди по-малко от 10 години. Тогава то се вля в общинското предприятие "Пазари Юг" и с това на практика се спря всякаква възможност кметството да поеме дейността по озеленяването, също както стана и в областта на почистването на града. Оказа се, че саденето на теменужки и рози също може да бъде доста печелившо. Частните фирми вече дълбоко са нагазили в тези сфери и едва ли лесно ще бъдат изгонени от тях.\nДиана Тонова, вносител на сигнала:\nНие сме длъжни да пратим сигнала в прокуратурата, тъй като според нас има достатъчно данни и доказателства за форма на злоупотреба от страна на участниците. Всички приложени документи са официални и те удостоверяват, че една или друга техника е некоректно изписана в документацията.\nОчакваме, че от Столичната община ще опонират, че вече е извършен съдебен контрол след други жалби, пуснати досега. Но съдебното решение касае само техническите предложения на участниците и е установено, че те са подадени съгласно изискванията на документацията, тоест съдът е гледал процедурата. Никой не е навлизал в съдържанието на документите, за да търси дали то е вярно или не. КЗК се е произнесла и е върнала процедурата отново на общината.\nМного важно е за нас да се останалите кандидати в обществената поръчка да разберат, че справедливостта ще се възстанови, че те ще имат право да участват в една конкурентна, прозрачна и достъпна процедура, а не в нагласени поръчки, в които се класират едни и същи хора.\nТова не е единичен случай, а практика, защото съветниците от БСП и преди са сигнализирали и то многократно за непрозрачния начин, по който се провеждат например конкурсите на фирмите за чистота.


Спокоен и изискан интериор на градска къща в Москва - Красив интериор. Онлайн списание.\nСпокоен и изискан интериор на градска къща в Москва\nВ тази красива московска къщичка, направена в изящно Американска класика, истинско женско кралство – тук майка живее с две дъщери. Но в интериора няма намек за розови или други божествени малки неща – цветната схема се оказа дълбок и интериорен, много нюанси на зелено и бежово и също засаждате предмети в различни интерпретации. Къщата е достатъчна голям, така че всеки член на семейството има много лично пространство: на приземния етаж има спалня на любовница, стая за гости и веранда; на втория основен хол, трапезария с кухня и стаята на най-голямата дъщеря, а третият етаж беше даден на по-малката (плюс кабинет и спалня за гости). Прекрасен проект на Наталия Mitrakova!\nПрипомняме ви, че всички проекти на руски и украински дизайнери Можете да погледнете под заглавието НАШИТЕ.\nСнежнобял апартамент с гледка към океана Южна Африка �\nТези ваканционни апартаменти в красивото предградие


Експрес Гаранцион ООД е сред водещите строителни компании с богат опит и утвърдено име на пазара. Фирмата е член на Камарата на строителите в България и притежава лиценз за строителство на всички категории строежи.\nФирмата стартира дейността си в град Шумен през далечната 1990 година. През изминалите над 25 години, Експрес Гаранцион ООД изгради много обекти от различен тип - обществени, жилищни, търговски, инфраструктурни, спортни и промишлени.\nСред по-мащабните от тях са аквапарковете в курортите Слънчев бряг, Златни пясъци и Албена; хотелите АКВА в градовете Варна и Бургас, които са построени, обзаведени и оборудвани изцяло от фирмата. Гордост на Експрес Гаранцион ООД е ваканционният еко комплекс от затворен тип Topola Skies, разположен в едно от най-красивите кътчета на Северното Българско Черноморие.\nЕкспрес Гаранцион ООД реконструира басейните към плувен комплекс „Приморски” и построи закрития обществен басейн „Делфини” във Варна, изгради ново модерно депо за твърди отпадъци в Шумен. Дело на фирмата е и съвременният търговско-административен център AQUA CENTER, в който се помещават и офисите на фирмите Акватек ЕООД и Експрес Гаранцион ООД .\nДнес Експрес Гаранцион ООД е предпочитан от инвеститорите партньор заради възможността да изпълни до ключ сгради и проекти с различно предназначение и параметри. Капацитетът на фирмата позволява изграждането на големи туристически и обществени обекти, търговски центрове, мултифункционални спортни комплекси, значими инфраструктурни проекти и други.\nЕкспрес Гаранцион ООД има внедрена и сертифицирана система в съответствие със стандартите ISO 9001, ISO 14001 и OHSAS 18001. Високото ниво на професионализъм, организираност и контрол определя основното предимство на Експрес Гаранцион ООД – качествено строителство в кратки срокове.


SpiderLog Информация за видовете тарантули Aphonopelma seemanni\nПрякор: Костариканска зебра\nНаучно име: Aphonopelma seemanni\nПроизход: от Южните Съединени Щати до Коста Рика, Никарагуа и Гватемала\nМестообитание: Тропически гори с висока надморска височина\nТемперамент: кротка, но плашлива\nТемпература: 27° С до 30° С\nВлажност: 75% до 85%\nПродължителност на живота: мъжките живеят до около 2 години, докато женските живеят до около 20\nТемп на растежа: Среден\nМаксимален размер: 10-12 см\nAphonopelma seemanni е една от често гледаните тарантули, бъдейки много кротка, евтина, атрактивна и много издръжлива тарантула, подходяща, както за начинаещи, така и за напреднали експерти. Въпреки, че са кротки не се препоръчва да бъдат държани поради своята плашливост и склонност да развиват завидни скорости при най-малкото безпокойство.\nНа Aphonopelma seemanni следва да и се осигури 10-15 сантиметра субстрат, тъй като те винаги си изкопават дълбоки бърлоги. Някой тераристи в желанието си да виждат своите Aphonopelma seemanni не им осигуряват достатъчно дълбок субстрат, което от своя страна не спира тарантулата да събира субстрата от целия терариум и да го мести постоянно. Веднъж изкопала своята бърлога Aphonopelma seemanni не излиза много от нея освен, за да изхвърли хранителните остатъци, излишния субстрат или старата си кожа.\nПонеже Aphonopelma seemanni произлизат от местности с висока влажност е желателно да им се поддържа висока влажност по всяко време. Това може да бъде постигнато, като се държи субстрата влажен и се осигури плитка чинийка с вода, от която да пие тарантулата.\nAphonopelma seemanni се среща в няколко разновидности: силно контрастно черно и бяло, тъмно-кафяво с жълто-кафяви линии, а също така и синя.\nСлучвало се е Haplopelma albostriata да бъде продавана като Aphonopelma seemanni, понеже двете си приличат изключително много, но също така е и много лесно да различите коя каква е. Aphonopelma seemanni е тарантула от Новия Свят и като такива притежава уртикарни косъмчета, докато Haplopelma albostriata е тарантула от Стария Свят и не притежава уртикарни косъмчета.\nПодготвено от: Dennis Teh


Само за гладни - Only for hungry: Леща с кралски печурки\nЯде ми се леща ама по-засукана, какво да и сложа и да не е месо, мислих, мислих и това е резултата. Ароматна леща.\nНеобходимитепрадукти: 1купа (350мл) леща, 1 скилидка чесън , 1 глава лук, 200 гр кралски печурки, 2 моркова, 1 червена чушка, 1 с л суха чубрица, магданоз по-добре е да е пресен но може и сух, олио, 1с л червен пипер.\nИзмийте добре лещата и сложете с вода да заври на котлона. Сменете водата и добавете една цяла дкилидка чесън, оставете лещата отнова да заври, след това намалете котлона да се готви ва по-слаб огън.\nВ дълбок тиган сложете олио и задушете гъбите нарязани на ситно. Добавете лука и морковите отново нарязани на ситно. За да си спестя време обиквовено изпорзвам блендер така децата и да искат не могат да отделят полезните моркови и лук. След това тобавете и чушката, когато зеленчуците са поомекнали махам от катлона и добавям червения пипер. Разбърквам и всичкото това го изсипвам в лещата. Добавям хемалайска сол, магданоз и чубрица. Варя до готовност и сервирам с домашен хляб и люта маринована чушка по желание.\nЛесно, постно, вкусно. Да ви е сладко!\nПубликувано от Любка Гечева в 20:42 ч.


Sid Meier's Civilization IV: Colonization - Компютърни игри - DataCore\nВие сте тук:Начало PC игри Ревюта Sid Meier's Civilization IV: Colonization\nПубликуван на Понеделник, 23 Април 2012 12:19\nСюжета на Colonization ни завежда в епохата на Великите географски открития. Изборате си цивилизация е от холандци, англичани, испанци и французи, всяка от които е с по двама водача. Идеята и в четирите налични сценария е почвате с едно никакво корабче, пренасящо войник и Pioneer – заселник и разполагаш с 300 хода, за да сътворите процъфтяваща колония, да възстанете срещу краля си и да си спечелите свободата. Другите три европейски колонии също ще се опитват към независимост и в случай, че я стигнат, вие ще изгубите.\nПовечето от постройките увеличават броя на произведените от даден вид стоки – Rum Destillery примерно увеличава броя на произведените бутилки ром, а Tobacconist’s Shop подпомага производството на тютюневи изделия. Ако не искате да строите, може да заповядате на населението на града да трупа точки – военни, политически, религиозни, търговски и изследователски – тогава към вас ще се присъединят някои от т.н. Founding Fathers. Произведените стоки може да се търгувате с други европейски колонии, с индианците и с Европа, към която можете да пращате кораб по всяко време.\nПлюсовете на поредицата е нелинейният геймплей, който е абсолютно осакатен в този експанжън. Интригата в градовете е също безсмислена – единственият необходим ресурс е храната, защото финанси получавате от търговията с оръжия. По този начин няма смисъл от строенето на повечето налични постройки – освен печатането на медиини новини (за да се бунтува населението), по-добри защитни системи и един керван за сделки с индианците, друго няма. Училището и църквата са напълно тъпанарски и безсмислени постройки, предвид факта, че те нарушават процента на желаещите да вдигнат бунт. И накрая пътят към победата е само един и кривване от него може, но не и желателно.\nКоето в никакъв случай не означава, че играта е посредствена – ако си по-боен, няма как да не ти хареса, ще забележиш колко добре развита е бойната част. Веднъж започнал бунт, на по-високите нива на трудност ще се докоснете до истинско предизвикателство, защото царската армия е наистина мощна и се иска добре обмислена дипломация, за да победиш.\nЗа графичният дизайн няма смисъл да споменаваме – просто е отличен, върши си добре работата и не отегчава, докато не приближиш много камерата и не лъснат недостатъците. Но тя никога не била от значение за един истински фен. Музикалното оформление успява да даде отлична атмосфера на Колониалната ера без да се разхожда по нервите, докато изцялостното „отшумяване” на играта си е аналогично на оригинала.\nНакратко границата между негатива и пасива „Заслужава ли, си да я отиграя?” зависи предимно от персоналният избор към франчайза. Реалността е, че играта би задържала вниманието на един истински фен за около седмица. В този порядък на мисли Colonization е идеалното средство за губене на време на започналата да доскучава, но иначе занимателна игра. Ако обаче за първи път ще опитвате от магията на Civilization, ще препоръчаме да се ползвате оригинала.


Слави Бинев: „Патриотичния фронт не налага мнение, а търси диалог с хората”\nВодачът на листата на Патриотичния Фронт за Хасково – Слави Бинев, както и други представители на Фронта посетиха Ивайловград по време на поредната си предизборна обиколка в областта. На срещата с активисти и симпатизанти на коалицията се обсъдиха проблемите на региона и опасностите от измами в изборния ден.\n„ Ние от Патриотичния фронт започнахме нашия поход в битката ни срещу безверието на хората, че могат да променят живота си и този на децата им към по-добро. Ние нарекохме това „Революция 24”, защото именно това е числото, което в изборния ден може да избави страната ни от безпътието и отчаянието. За разлика от останалите политици ние не налагаме мнение, а търсим диалог с хората.” – заяви Бинев, като подчерта как този район е поредното място „докоснато от Бога”, което не развива потенциала си като например туризма.\nНа събранието бяха подвдигнати въпросите как малцинствата определят съдбите ни по време на избори, неправомерното разкриване на близо 150 секции на територията на Турция за изборния ден, както и програмата на фронта за справяне с редица нередности в държавата. „ Нашата коалиция беше единствената, която се бори за справяне с проблема с „мъртвите души” в предизборните списъци като още в началото на кампанията предприе редица мерки за оптимално намаляване на нередностите” – увери присъстващите Бинев.


Прехвърляне на контакти между Outlook и Groove Gmail\nМожете да използвате едни и същи контакти както в Google Gmail, така и в Outlook, без да ги добавяте ръчно към двете местоположения.\nИмпортирайте контактите си от Google Gmail в Outlook\nВлезте в Контакти на Google.\nПод Кои контакти искате да експортирате,щракнете върху група с контакти или Всички контакти).\nПод Кой формат за експортиранещракнете Outlook CSV (за импортиране в Outlook или друго приложение).\nКогато получите подкана да изтеглите файла за експортиране, щракнете върху Запиши.\nИзберете местоположение на вашия компютър, за да запишете временно файла. Името на файла по подразбиране е "contacts.csv".\nЗабележка: Можете да изтриете този файл, след като контактите ви бъдат импортирани в Outlook.\nЩракнете върху Стойности, разделени със запетая (DOS)и след това щракнете върху Напред.\nВ полето Импортиране на файл намерете файла, който сте изтеглили в стъпка 9, и след това щракнете двукратно върху файла.\nВ списъка с папки щракнете върху папката с контакти, където искате да отиде импортираната информация за контакт, и след това щракнете върху Напред.\nЗа да добавите или премахнете полета, за да определите начина, по който информацията за контактите се записва в новия импортиран файл, щракнете върху Карта на полета по избор.\nЗабележка: Бутонът "Карта на потребителски полета" в диалоговия прозорец Импортиране на файл може да не е наличен, когато се опитате да импортирате данни от друга програма или файл. В полето Следващите действия ще бъдат изпълнени отметнатоквадратчето Импортиране и след това бутонът Съпо с полета по избор е наличен.\nДопълнителна помощ за съпоставяне на полета по избор\nВ полето От плъзнете полето, което искате да конвертирате в полето Outlook, което е в списъка в полето До.\nЗабележка: Полето Име не се показва в полето До, защото Outlook запазва първия ред на наименуван диапазон за имена на полета. Ако диапазонът, който импортирате, не съдържа имена на полета, първият ред от данни ще се интерпретира като имена на полета и няма да бъде импортиран като данни. За да се уверите, че всички данни в наименувания диапазон се импортират, използвайте първия ред за имената на полетата.\nЗа да видите допълнителни записи в полето От, щракнете върху Предишен или Напред.\nЗа да покажете допълнителни полета в полето До, щракнете върху знака плюс (+) до полето. Например за да покажете полетата Улица на бизнеса и Бизнес град, щракнете върху знака плюс (+) до Бизнес адрес.\nПреди да експортирате контакти от Outlook, е полезно да разберете разликата между адресната книга Outlook и Outlook контакти. И двете са част от Outlook. Адресната книга обаче е компилация от различните адресни списъци, които можете да съхранявате в Outlook, като например LDAP интернет указатели, глобалния адресен списък (GAL) или други адресни книги на други доставчици. Контактите са само един от адресните списъци, включени в адресната книга. Само контактите могат да се експортират директно от Outlook в Google Gmail.\nВ съветника за импортиране и експортиранещракнете върху Експортиране във файл ислед това щракнете върху Напред.\nИзберете местоположение на вашия компютър, за да запишете временно файла.\nЗабележка: Бутонът "Карта на полета по избор" в диалоговия прозорец Експортиране във файл може да не е наличен, когато се опитате да импортирате данни от друга програма или файл. В полето Следващите действия ще бъдат изпълнени отметнато квадратчето Експортиране и след това бутонът Съпо с полета по избор е наличен.\nИзберете файла, който сте експортирали в стъпка 9, и след това щракнете върху Отвори.


Банциг Metabo BAS 317 230V размер на лентата 2240 мм - Цена - Продажба\nБанциг Metabo BAS 317 230V размер на лентата 2240 мм\nПродукта "Банциг Metabo BAS 317 230V размер на лентата 2240 мм" е добавен в кошницата!\nПродуктов код: M017545\nКод на производителя: МЕТ0090317000\nБанциг Metabo BAS 317 230V размер на лентата 2240 мм е с прецизно триролково водене на режещият лист и височина на рязане 165 мм. Има стабилна конструкция, 2 скорости на рязане и лесно фиксиране на плотаот 2º до 45º. Позволява рязане на радиуси с приспособление за кръгово рязане (не е включено в окомплектовката). Оборудван е с паралелен и ъглов ограничители и има възможност за свързване с аспирация.\nБанциг Metabo BAS 317 230V размер на лентата 2240 мм предлага много възможности за регулиране и настройки, спомагащи за лесна и изключително прецизна работа.\nБихте ли препоръчали Банциг Metabo BAS 317 230V размер на лентата 2240 мм на други? Оставете Вашият коментар и оценка за продукта. Към ревютата\nЖелаете да Ви доставим Банциг Metabo BAS 317 230V размер на лентата 2240 мм утре? Вижте нашите Условия за доставка.\nБанциг HBS300 12 Лентов банциг 886.90 лв.\nЛентов банцинг 420 W Troy Банцинг лентов с регулиращ се плот 457.30 лв.\nБанциг, Банциг Metabo, Metabo\nАко Банциг Metabo BAS 317 230V размер на лентата 2240 мм който разглеждате не е най-доброто решение за Вас, може да разгледате повече продукти от Metabo или Банциг машини. Megahome.bg се старае да удовлетвори всички Ваши нужди и ще се радваме да бъдете наши клиенти!\nУспешно се абонирахте за по-ниска цена на Банциг Metabo BAS 317 230V размер на лентата 2240 мм. Очаквайте писмо в електронната си поща при понижаване на цената.


Victorian Ladies Inn - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nВиж всички 80 места за настаняване в Нюпорт (РоудАйлънд).\n63 Memorial Boulevard, Околности на Нюпорт, Нюпорт (РоудАйлънд), САЩ, 02840 - Покажи на картата\nVictorian Ladies Inn, който се намира в Околности на Нюпорт, Нюпорт (РоудАйлънд), е популярно място за туристи. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. Лесен е също така достъпът до места като Международна зала на славата по тенис, Seashells In Bloom, Laura Jean Denim.\nВъзползвайте се от богатството на ненадминатите услуги и удобства в Нюпорт (РоудАйлънд). Този хотел предлага множество удобства, за да задоволи и най-изискания вкус.\nНасладете се на висококачествените удобства по време на престоя си тук. В някои стаи са на разположение телевизор с плосък екран, климатик, отопление, будилник, телефон, които ще помогнат на гостите да релаксират след дългия ден. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. С перфектното си местоположение и несравними удобства, Victorian Ladies Inn е един чудесен избор в много отношения.\nВсички типове туристи (123) Двойка (82) Самостоятелно пътуващ (6) Семейство с малки деца (13) Семейство с големи деца (9) Група (13)


Как да увелича резолюцията на монитора си ? - Монитори, Аудио и Видеокарти - kaldata.com - Форуми\nКак да увелича резолюцията на монитора си ?\nот Marto_99mz, 9 април 2014 в Монитори, Аудио и Видеокарти\nМонитора ми е LCD 24 инча, максималната резолюция която мога да избера е 1360х768.Според мен е ниска за толкова голям монитор, това е максимума има ли начин да я увелича повече?\nРезолюцията е според възможностите на видеокартата по принцип, а не монитора.\nНяма да гадаем. Какъв точно е хардуерът?\nДиагонала на монитора не значи нищо. Ако става въпрос за някъв мини телевизор най-вероятно е HD Ready.\nпс. Има значение и по-какъв начин е свързан.\nНяма инсталирани драйвери на видеокартата.\nМонитора ми е LCD 24 инча, максималната резолюция която мога да избера е 1360х768.Според мен е ниска за толкова голям монитор, това е максимума има ли начин да я увелича повече? 123.png\nНе казваш,каква е резолюцията на монитора,защото ако и тя е 1360х768,какъв е смисъла от въпроса ти?Ако е така,дори да зададеш от настройките на видео картата1920x1080 ,качеството няма да се подобри.Единствено ще се намалят размерите на иконите и шрифта на уиндоус.\nНе казваш,каква е резолюцията на монитора,защото ако и тя е 1360х768,какъв е смисъла от въпроса ти?\nНяма 24" LG с резолюция 1360х768. Ако не е FullHD, тогава ще е 1366х768.\nТакива необичайни числа като 1360 означават едно - не са инсталирани видеодрайвери. Людмил е прав.


store.bg - Книги - хвани ме ако можеш книга - книжна\nСъвпадение за: хвани ме ако можеш\nКнижка за оцветяване с букви и думи на български и на английски, с изучаване на цветовете. Към нея са включени бонус плакат и 48 стикера. Книжката се предлага и със CD с детски песни за спорта, денс-аеробик и полезна информация за олимпийското движение и спортове. За да оцветите тази книжка препоръчваме да използвате моливи или пастели , за да избегнете цветовете да се отбележат на другата страница. ...\nСъвпадение за: хвани ме\nако можеш книга\nИлюстрации: Джейк Тажиян. ... Новата година е време за нови обещания. А когато си на 12, новогодишните ти обещания не може да са някакви детински дреболии. Дерек Фалън е твърдо решен да направи нещо голямо - да се държи като Голям. Единственият проблем е, че животът се изпречва на пътя му. И му сервира серия недоразумения. Първо припада по време на дисекция на жаба; после пак пада, но този път по лице в час по физическо; следва кошмарно фъфлене пред цялото училище и за капак - тийнейджърски купон, на който уж е поканен, но май не точно като гост. През тази година Дерек очевидно няма да е просто голям. Ще е Голям Смотльо. ...\nБлизки съвпадения: хваната\nме ако можеш\nБлизки съвпадения: можехме\nЕдна невероятна история, която ще ви плени със самото начало. ... Един омагьосващ психологически роман, "Можехме да бъдем красиви" на Суон Хънтли е историята на една заможна жена, която има всичко, но въпреки това не може да вярва на никого. Катрин Уест е прекарала целия си досегашен живот заобиколена от красиви неща. Има безупречен апартамент в Манхатън, колекционира произведения на изкуството, купува скъпи и изискани чанти и тоалети и постоянно преобзавежда дома си. И въпреки това чувства празнота. Има личен фитнес инструктор, прави си седмични масажи и периодично се среща с майка си и сестра си в престижния ...\nБлизки съвпадения: хвана, хванали\nме ако можеш книга\nСъвпадение за: хвани ме ако можеш книга\nТърсене на: хвани ме ако можеш книга Продукти 73-84 от над 500


Григор Симов: Нека не си затваряме очите - истината освобож :: Лечение на рак! Ракът е - дефицит на витамин Б17, Автор: ...\n13.11.2014 23:30 - Лечение на рак! Ракът е - дефицит на витамин Б17, Автор: kakvonovo\nПрочетен: 18923 Коментари: 1\tГласове:\nДоктор Майкъл Taйт от Куинсланд, Австралия, се присъедини към използващите Б17 Леатрил “Laetrile”. В неговата клиника “извор на живот” “Fountain of Life” на Голд Коуст (Gold Coast), д-р Tait и колегите му обикновено имат по 4-7 пациенти с рак на ден, получаващи 3 часова Laetrile терапия. Ако се съди по наличните данни, отговора на пациентите е предсказуемо позитивен.\nВъпреки натовареността му в клиниката, д-р Taйт също успя да създаде много впечатляващ уеб сайт, предоставящ повече данни за витамин Б17, отколкото всеки друг уеб сайт, който съм виждал. Неговият сайт заслужава да бъде посетен от всеки, който някога се е чудел защо американската FDA и австралийското правителство са отговорили на Б17 с такова порочно незачитане на човешкия живот.\nВъпреки че много алтернативни лечения за рак са показали успех през годините, имало е твърде малко дискусии относно възможните начини за предотвратяване или подтискане на рака, преди да има шанс да атакува, или контролирането му ефективно, след като удари. Налице е и въпросът защо ставаме все по-уязвими по отношение на всяка форма на рак .\nИма убедителни доказателства, че премахването на витамин Б17 от нашите диети изигра най-голяма роля за увеличаването на уязвимостта ни.\nПреди десетилетия две книги, представиха жизненоважни улики към една възможна причина за тревожно увеличаване на честотата на всички форми на рак. Въпреки, че са насочени към най-различни читателски аудитории, двете книги показваха възможните връзки между недостиг на витамин и болестта.\n“Свят без рак” “World Without Cancer” от Едуард Грифин от Калифорния разглежда нарастващото убеждение, че витамин Б17 може да предотврати появата на всички форми на рак, а втората книга “Яж мазнини и расти слаб” “Eat Fat and Grow Slim” от др. Ричард МакKaрнeс, предлага диета с високо съдържание на мазнини за тези, които са уморени да опитват подхода “зелена салата” за загуба на тегло.\nПървоначално е трудно да се види някаква връзка между тези две различни теми, но връзка има. По различен начин двете книги разглеждат две напълно различни групи от хора (едни вегетарианци и други хищни), които не страдат от рак или сърдечно-съдови заболявания изобщо, докато консумират естествени храни в родната си среда.\nТова е критична точка, защото без такава връзка е твърде лесно за утвърдените медицински изследователи да доведат обществеността до заблуда чрез изследвания на стойност милиарди долари , насочени към насърчаване на лечение с радиация и химиотерапия. През 1950 г. след много години на изследвания биохимика д-р Ернст Т. Кребс младши, изолира витамин, който номерира Б17 и назова Леатрил “Laetrile”.\nС течение на годините хиляди се убедиха, че Кребс най-накрая откри начин за контрол на всички ракови заболявания, убеждение споделяно от още повече хора днес. Обратно през 1950 г. Ернст Кребс не е имал представа какво гнездо на оси той е на път да разбърка.\nНеможещи да патентоват Б17 или защитят изключителни права за витамин, мултинационалните фармацевтични компании стартират мащабна пропагандна атака с безпрецедентна порочност срещу Леатрил, независимо от факта, че сме заобиколени от доказателства за неговата ефективност в контролиране на рака.\nД-р Кребс не мисли така. Неговите категорични биохимични доказателства потвърждават факта, че ракът е просто болест предизвикана от дефицита на витамин Б17, отдавна отстранен от нашите високо рафинирани Западни диети. Кребс постулира, че така наречените “канцерогени” са просто стресови фактори, които изтъкват недостигът на Б17 с опустошителен ефект.\nВерността на твърденията на Кребс е най-добре илюстрирана от причинената от недостиг на витамин С болест, известна като “скорбут”. Както при рака така и при скорбута няма предварителни признаци които да предупреждават, че тялото е останало с ниски резерви на витамин С . В един момент пациентът е здрав човек а в следващият инвалид. Възстановяването от скорбута е също толкова бързо. В рамките на дни (понякога часове) на лечение с високи дози витамин С скорбутът изчезва, появявайки се отново само ако резервите на витамин С още веднъж спаднат под критичното (но не документирано) ниво.\nТака че, ако Ернст Кребс е прав, алтернативни лечения, като Essiac, кислород и електромагнитни терапии непрекъснато водят не равностойна битка. Простото добавяне на “изгубения” Витамин Б17 в нашата диета може да допринесе за увеличаване на успеваемостта на другите алтернативни лечения, или да ги замени напълно.\nДоказателствата които д-р Кребс представи през годините в подкрепа на твърдението си за “изгубения” Б17 в нашата диета са впечатляващи. Преди векове сме се хранили с хляб съдържащ просо и ленено семе , богати на Б17, но сега дъвчеме пшеничен хляб, в който няма изобщо.\nВ продължение на поколения нашите баби, внимателно чупеха костилките на сливи, череши, ябълки, кайсии и други членове на Ботаническото семейство Розоцветни, и усърдно смесваха ядките с домашните си, конфитюри и сладка. Баба вероятно не е знаела защо го прави, но ядките на всички тези плодове са едни от най-мощните източници на Б17 в света. В тропиците, са намерени огромни количества Б17 в горчивата маниока, известна също като тропическа маниока.\nУви, такова ликуване ще бъде тъжно неоправдано. В опит да се намери алтернатива за тези, които не желаят да клъват едно листо маруля като дневна диета, Ричард MaкKaрнес направи подробно проучване на ескимосите, които живеят на полярния лед , и американските индианци ядящи традиционните си диети.\nВ естествените им среди двете групи са предимно месоядни, ядящи дивеч, включително лос и карибу, допълнени от диви плодове, само през сезона когато са налични . Основната теза в книгата на МакKaрнeс “Яж мазнини и расти слаб” е, че няма такова нещо като затлъстяване сред тези хора: един интересен факт сам по себе си, тъй като те редовно се тъпчат с наситени животински мазнини, най-малко два пъти на ден.\nНещата стават определено по-интересни когато се разгледат доказателствата му, че ескимосите и индианците, които живеят в естествената им среда и се хранят с традиционните храни, НИКОГА не боледуват от рак или страдат от сърдечни оплаквания: точно като хората хунза в Хималаите, въпреки че ескимосите и американските индианци са месоядни а не вегетарианци.\nВнимателно изследване разкрива, че най-вероятния общ фактор е витамин B17. Карибу, които формират голяма част от основната храна на двете групи пасат предимно стреловидна трева (arrow grass), съдържаща до 15 000 мг на килограм нитрилозит nitriloside, основният източник на Б17.\nКапините, малините и боровинките сушени и ядени от ескимосите и индианците, също съдържат огромни количества витамин Б17.\nТака че в тези различни общности, както вегетарианците така и месоядците, могат да останат напълно здрави. Това е от особено значение за тези, които не са в състояние да се придаржат към вегетарианска диета. Такава диета ще бъде почти невъзможна на полярните ледени шапки или в безводни пустини.\nЗа съжаление, в повечето “цивилизовани” западни култури, тревата и другите хранителни продукти, които сега се използват, за да се хранят домашни животни, предназначени за консумация от човека, рядко съдържат повече от следа от нитрилозит nitriloside, въпреки че те съдържаха, докато ботаници и биохимици започнаха да променят генетично растенията ни. На свой ред това означава, че нашия вторичен източник на витамин Б17 (чрез месото в хранителната верига) бързо изчезва.\nДокато Хунза или Eскимосите получават средна индивидуална дажба всеки ден между 250 и 3000 милиграма витамин Б17, Европейските народи хранещи се със “здравословни” модерни храни получават едва 2 милиграма.\nПоследствията от тези открития са умопомрачителни разбира се. Ако успяхме да контролираме скорбута преди векове, защо не можем да направим същото и за рака днес? Факт е, че най-вероятно бихме могли, ако нашите правителства го позволяваха.За съжаление повечето „Правителства“ са се преклонили под натиска, упражняван от фармацевтичните мултинационални компании, американската администрация за храните и лекарствата (FDA), както и на Американската медицинска асоциация.\nВсички те провеждат изключително успешни кампании на “плашене” , въз основа на факта, че витамин Б17 съдържа “смъртоносен” цианид, удобно забравяйки, че витамин Б12 също съдържа големи количества цианид, но е свободно достъпен в магазините за здравословни храни в световен мащаб.\nВитаминът Б17 Леатрил на Д-р Кребс е получен от кайсиеви ядки и след това е синтезиран в кристална форма, използвайки негов собствен уникален процес.Изведнъж американската FDA бомбардира медиите с една история за нещастна двойка в Сан Франциско, която се беше отровила от ядене на сурови кайсиеви ядки. Историята беше една от водещите новини в САЩ, въпреки че няколко подозрителни журналисти не успяха да установят самоличността на нещастната двойка, дори и след много упорити опити.\nНо мултинационалната фармацевтична индустрия и FDA се стремяха към разплата в пълния смисъл на думата. От този момент нататък яденето на кайсиеви ядки или Б17 Леатрил стана синоним на извършване на самоубийство. Още през петдесетте години д-р Ернст Кребс доказа по възможно най-убедителен начин, че Б17 е напълно безвреден за хората. След тестване на витамина върху животни, той напълни голяма спринцовка с мега-доза концентриран Леатрил, който след това инжектира в собствената си ръка! Драстично може би, но авантюристичния д-р Кребс все още е жив и здрав и днес.\nВитаминът е безвреден за здравата тъкан поради една много проста причина: всяка молекула от B17 съдържа една единица цианид, една единица от бензалдехид и две глюкоза (захар) .\nДруг ензим, rhodanese, винаги присъстващ в много по-големи количества, отколкото отключващия ензим бета-глюкозидаза в здравите тъкани, има способността лесно да разгражда цианида и бензалдехида в полезни за тялото продукти. Предвидимо може би, злокачествените ракови клетки не съдържат ваобще rhodanese , оставяйки ги напълно на милостта на двете смъртоносни отрови.\nСайта е www.cancerless.eu . Цената за лечението за един месец е 10 лева.\nТагове: дефицит, витамин в17, лечение на рак, леатрил,\nКак бюджетния дефицит уби древен Рим - Р...\nКрасен Станчев: Държавата да излезе от н...\nБраунов газ (HHO) Брауновият газ ще промени света. Автор: qhimera\n1. nedovolen - лек\n5. uran - Ето ти лекарството\nИскам да споделя една ценна информация с вас и се надявам да я разпространите.\nЕдно от нещата, с които се занимавам е радиестезията, физикална и ментална.\nС информацията от една радиестзична книга направих пробив в лечението на рака.\nКнигата се казва "Радиестезично познание за човека" от Людмила Пучко.\nОт книгата става известно, кои са растенията, които имат същата дължина на вълната, каквато имат някои видове рак.\nЕдно от растенията е джинджифилът с дължина на вълната 51см. по Лесур.\nБез да навлизам в подробности, искам да ви кажа, че за 3 месеца имам 4 души в ремисия. Туморите буквално се стопяват за съвсем кратък период. Миналата година имах реултат при рак на матката, а тази година, при рак на гърдата, простата ( 2 случая) и рак на дебелото черво. Както се ще се досетите докторчетата са в шах\nЕто и рецептата, която преди години беше изчислена като доза и изпробвана пъвоначално от моя прятелка радиестезистка с перфектен резултат при лечението на дете, болно от рак.\n48 часа денонощно през 2 часа, се приемат 1/2 чаена лъжичка джинджифил на прах ( има го в магазините), смесен с мед.\nСлед този период, тази доза се приема 3 пъти на ден, в продължение на 60 дни.\nРезултатът е доста бърз. Публикувам един мейл, който получих наскоро.\nБаща ми е с онкологично заболяване и направихме Вашата рецепта с джинжифил на прах и мед, 2 дни след първите 48 часа направихме изследване на туморния маркер - беше невероятна разлика с предишния резултат т.е. от 140 PSA (prostate specific antigen( беше паднал до 0,13 , а лекуващата ни лекарка каза да повторим изследването в др лаборатория защото било невероятно, повторихме и резултата се потвърди, макар и да не сме завършили приемането за срок от 60 дни.\nБлагодаря Ви от името на баща ми и цялото ни семейство.\n...12. uran - Моето уважение......\nно гъбичните образувания са следствие, а не причина. Причината е вирус, който уврежда митохондриите на клетите. Митохондриите са генератор на електричество, чрез което клетката функционира и обменя информация с целия организъм, а също получава информация от мозъка. Клетка с увредена митохондрия, за да оцелее, се налага да промени метаболизма си и за целта започва да функционира, като гъбичка живеща в анаеробна среда. В една ракова клетка винаги има раков вирус, който поддържа процеса и не позволява на митохондрията да възобнови електрическия си потенциал. Когато раковата вълна, бъде подтисната с подходящо растение, като джинджифила, чиято вълна е със същата дължина, като на раковия вирус, той не получава информация от КОСМОСА, как да функционира и той умира. Това е все едно на човек да бъде прекъснат каналът му с Висши Аз. Когато раковия вирус умре, митохондрията, започва да функционира, но клетката вече не може да се върне, към аеробен начин на живот, в резултат на което се самоубива, смалявайки се до нулата. Според мен, лечението със сода, може и да помага, но не отстранява истинската причина. Раковия вирус, все още е в тялото и е въпрос на време, процесът да се повтори. Лечението, което ви предлагам е уникално бързодействащо и лесно за приложение, като изключвам първите 48 часа, през които приемът е на всеки два часа. Как ви се струва за 72 часа, туморния маркер на човек с рак на простатата от 140 единици, да спадне на 0,13, а той отново да започне да ходи. Разкарвали са го в две лаборатории, защото са мислели, че грешат, но навсякъде резултатът е бил 0,13 единици, което си е здрав човек.\nНямам резултати с левкемия, поради простата причина, че не се е налагало. Преди два дни дадох рецептата на млада жена, болна от левкемия, но не знам дали ще започне прием. Важното е че до сега, за какъвто рак е изпробвана за всеки е подействала. Та до тук, видовете рак са следните:\n- на простатата\n-на костите ( това е случай, преди две седмици някъде)\nИма ли болен, действайте. Обмислям да направя страница във фейсбук, само за тази рецепта, да се носи мълвата и да не се мъчат хората.\nИзпратено: 20.02 00:02\tОт: uran


[Q&A] C# outside "C# Basics" - Софтуерен университет\n[Q&A] C# outside "C# Basics"\nДнес се сетих да погледна домашното си, от темата "Примитивни типове данни и променливи", тъй като крайният срок за изпращането му е съвсем скоро и исках да съм сигурен, че броят бъгове и пропуски е сведен до минимум. Ровейки се из задачите и гледайки какво съм писал, се замислих колко много още имам да уча, но в същото време, гледайки отговорите на по-опитните от мен ( тук искам да изкажа, благодарности към тях, защото благодарение на това което споделяте, научаваме нови неща и извън самите куросве ), от това и следващите домашни и забелязах как нещата започнаха да ми стават по-ясни и задачи, които преди си нямах и идея как да реша, вече не ми изглеждат толкова страшни. И тъй като се въодушевих реших да спретна една програмка, просто ей така, за да видя какво мога да направя. Хрумнаха ми три неща - калкулатор, игричка "Познай числото от 1 до 100" и нещо което да вади информация, след като си въведеш ЕГН-то. В крайна сметка се спрях на последният вариант и ето какво се получи след няколко часа опити и грешки. Програмката е много проста, но аз много и се радвам, защото е първият ми така да се каже "самостоятелен проект" на C# - без да гледам, как някой друг го е направил и да се опитват да го направя по мой начин. Всъщност идеята на темата, не беше да се похваля със "страховитите" ми C# умения, а да има тема, в която всеки да може да сподели, да попита, да коментира свои и чужди програмки, кодове, проекти и тн., които не са в "C# Basics" курса, но по един или друг начин ни помагат, за него и бъдещите куросве в Softuni. Ще се радвам, ако дадете предложения, къде мога да подобря програмката и по какви други начини може да бъде направена. :)\n23/03/2014 20:45:41 Programming Basics\nАз не искам да звуча обезкуражаващ, но с какво тази програма изпънява нещо по-различно (outside) от C# basics?\nВ нея има точно нещата, които се учат в C# бейсикс, в най-raw варианта им: Делене на числа до получаване на някакво определено; получаване на остатък; писане в конзола и дълги if/elseif/else конструкции. Звучи ми просто като още един вариант на някоя от задачите от домашните. Такива варианти могат да се измислят хиляди, не мисля че е свързана с някакво по-разчупено мислене или пък с нещо по-различно от C# basics.\nКакто е казала Юлия, в този случай е трябвало да се ползва Dictionary (Или подобен начин за мапинг)\nЗа всеки град ще имаш минимална и максимална стойност. Градът ще е ключ, който ще съдържа в себе си други дикшънърита със стингови ключове например from и to и интеджър стойности.\nfrom => 44,\nto => 93\nКато код би трябвало да се реализира с метода Add, като първо се добавя града и стойноста на дикшънъри и после към него вътрешните стойности:\ncityMap.Add("Bourgas", new Dictionary<strnig, int>());\nP.S.: Keep trying, както казах в началото не искам да съм обезкуражаващ, а може би така прозвуча коментара ми :) Не е била това идеята\nАаа въобще не звучиш така, даже напротив. :) В програмката няма нищо по-различно от нещата, които се преподават в курса "C# Basics", разликата е, че тази освен за extended интерпретации на някои от задачите в домашните, можем да я ползваме и за всякакви други неща, които ни е хрумнално да напишем - малки задачки, прости игрички и тн. Може би аз не кръстих темата правилно идеята ми беше, да е за неща, които не са от задачите за домашно (за тях си има отделни теми). Това е :) Благодаря за инфото, вчера точно се чудех, как да му се невиди се прави between в C#.