Уикенд: Слави Трифонов купил тв „Евроком“? - Vihrogon.bg\nУикенд: Слави Трифонов купил тв „Евроком“?\n12:04 / 11.07.2019\nСлави Трифонов кръщава телевизията „Канал 7/8“\nШоуменът Слави Трифонов май е купил телевизия „Евроком“ – носи се слух в медийните среди. Ако се вярва на приказките, сделката е била финализирана буквално преди дни – пише в. „Уикенд“. Очаквало се в най-скоро време тя да бъде официално оповестена. На този етап и Дългия, и „Евроком“ не коментират темата. Журналисти в телевизията признаха, че по коридорите се носи подобна мълва, но шефовете категорично отрекли. Слави никога не е бил забелязван в студиата на канала – коментира изданието.\nОще когато Слави Трифонов обяви, че спира предаването си по Би Ти Ви, плъзна мълвата, че води преговори да купи медиата. Тогава се спрягаше сумата от 8 млн. евро. Според източник на изданието обаче, в крайна сметка цената е била намалена до 6 милиона евро. Дългия щял да финансира покупката с лични средства и кредит от банка, който да погаси в срок от 5 години.\nНе е ясно и дали в медията ще настъпят промени, ако сделката е факт. В момента най-популярните предавания на канала са на Сашо Диков, Люба Кулезич, проф. Юлиан Вучков, Николай Бареков и Жорж Ганчев. В общи линии, телевизията предоставя програмно време на всеки, който има възможност сам да финансира своя проект информира www.razkritia.com.\nИзточник на изданието твърди, че телевизията щяла да бъде с ново име и чисто нова визуална опаковка, която в момента се подготвяла. Медията щяла да се казва „Канал 7/8“ – на името на продуцентската компания на Слави Трифонов. Очевидно от ефира на медията Дългия ще загрява за политическата си кариера.\nНЯМА НИЩО ЛОШО\nСуперрр!!! Слави знае какво прави. ..и го може…от където и да погледнеш\nОчакваше се. Дано да е истина, че да стане малко по-интересно в ефира, а и не само.\nако наистина е така- браво на слави!\nБраво на Слави.Ще гледаме „Канал7/8“.\nИ защо не е щастлив? Едва ли от дереджето на българина! Наистина ще видим-по Евроком можеше да кажеш какво мислиш,дали и сега ще продължи тази практика? Дали няма да отлюспи знакови фигури и предавания? Що се отнася до интересното-шоуто му отдавна се беше превърнало в чалга и полупорнография.


Помагало по математика за 3. клас (ИУЧ), помагала за 3 клас по математика\nТестове по български език и литература за НВО в 4. Книга за учителя по\nБит и Техника. Математика за 1. Диана Раковска. Работни листове с практически задачи по човекът и обществото за 4. Изучаващите чуждестранни езици също ще могат да се сдобият с полезни и интересни четива за самодподготовка по английски език, както и по френски, испански, руски, немски.\nУчебните материали с цел самостоятелна работа са подходящи за деца, които имат задълбочени интереси в дадена дисциплина и искат да разширят познанията си в областта. Задачи по математика - учебно помагало за 1. Търсене в книжарницата. Тестове по колело от каруца продавалник език и литература за НВО в 4!\nОще книги от Катя Суинг с пудовка. Други извадки. Книга за ученика по математика за 5.\nПродуктът е представен с видео материали Продуктът е представен с вътрешни страници. Цена: 5. Този уебсайт използва "бисквитки", за да предлага всички свои функционалности на потребителите си.\nТетрадка по човекът и природата за 6. Джеймс Джордж Р. Виж всички начини за контакт. Виж всички начини за контакт. Трябва да сте регистриран аза да управлявате списъка си с желания.\nУчебно помагало по български език и литература за 4.\nПродуктът е представен с вътрешни страници Цена: 9. Търсене в книжарницата.\nПравила, задачи и тестове по български език за 6.\nЧетене с разбиране - учебно помагало по български език и литература за 3! Учебно помагало по краснопис и правопис за 4. Видео представени продукти. Хиляди книги на супер изгодни цени. Национално съкровище - книга 2: Парче от Демона.\nУчебно помагало по математика за 3. World Explorers 1 - Class Book. Нина Йорданова, Руска Илиева.\nКниги Учебници и помагала 3. Владимира Ангелова, Александра Николова. Алтернативни предложения. Детективски истории - Помагало за проблемно базирано обучение за 3. Тестове по математика за 4.\nСектори в store. Спестете ценно време и избегнете досадното обикаляне в различни магазини, като поръчате всичко необходимо за вашия ученик в онлайн книжарница Сиела. София кликни тук.\nТип: Избери книга за учителя помагало сборник справочник табло учебна тетрадка учебник. Das Zauberbuch Lehrerhandbuch fur die 3. Аз мисля че това помагало е супер. Читанка за ученици от 1. Цаковски, представена в този сайт. Галчева, А. Учебно помагало за 4. Продуктът е представен с вътрешни страници Цена: 8.\nВсяко копиране и репродуциране на информац.\nПомагала за 3. клас по математика на Просвета\nКнига за учителя по математика за 3. Емил Колев. Наличие на тестове за входни нива В тази категория ще може да поръчате много видове помагала за подготовка за външното оценяване в 4 клас, както и тестове, с които да проверите знанията на четвъртокласниците.\nПърва математическа читанка за 3. Читанка за 4? Учебна тетрадка по човекът и природата за 6.\nПреградни стени от гипсокартон цени\nБолка зад коляното форум\nПроект по свят и личност за детска площадка


Вие сте тук: Трудови правоотношения Заплата Запор на дружествен дял на съдружник и изплащане на дивидент\nTags: запор на дружествен дялизплащане на дивидентисъдружник в ООД\nПри запор на дружествен дял на съдружник в ООД изплатеният дивидент попада ли в обхвата на запора? Aко дивидентът се изплати, удържа ли се от него и превежда ли се удръжката на институцията, която е наложила този запор? Може ли да се изплати дивидент само на дадени съдружници? Ако може, необходимо ли е да се спази пропорцията от дадената сума, т.е. ако имаме 9000 лв. дивидент между 3-ма съдружници с равни дялове, може да се плати до 6000 лв. на двамата или може цялата сума без значение от дяловото участие да се плати само на двамата?


Продава 3-СТАЕН, гр. Варна, Окръжна болница в Aпартаменти в гр. Варна - ID23602791 — Bazar.bg\nгр. Варна, Окръжна болница Публикувана/обновена вчера в 14:30 ч.\nОбяви на потребителя АГЕНЦИЯ АСПЕКТ-33 ООД Виж всички 666 обяви\nПродава 3-СТАЕН, гр. Варна, Цветен квартал 63 990 €\nПродава 2-СТАЕН, гр. Варна, Гранд Мол Варна 76 000 €\nПродава 3-СТАЕН, гр. Варна, Окръжна болница 100 000 €


Топла връзка: биография и интелектуални елити | Литературен Вестник\n← Единствено в Европа идентичността не се издига в култ, а стои като въпрос\nБорба с езика. За поезията на Паул Целан →\nby lvpost | 15.04.2014 · 4:44 pm\nТова есе е от книгата на Стефан Колини „Четиво за всички: критици, историци, публики” (Stefan Collini. Common Reading: Critics, Historians, Publics). Под формата на рецензии за две биографии авторът предлага две биографични скици – за английския философ на правото Хърбърт Харт и за френския писател, авантюрист и политик Андре Малро; в този превод е включена само частта за Малро.\nАндре Малро, 1935 г.\nСтефан Колини (1947) е английски литературен критик и професор по английска литература и интелектуална история в Кеймбридж. Той е автор на десетина книги и на многобройни есета, публикувани главно в TimesLiterarySupplement и LondonReviewofBooks.\nСъществува неразрешимо напрежение между индивидуалистичната форма на биографията и онзи вид аналитична, социологическа рамка, която е необходима за осветляването на историческата ситуация и културната роля на елитите. Задачата да се преразкаже траекторията на един живот неизбежно се оказва донякъде в конфликт със задачата да се покажат механизмите, чрез които определена класа или групировка поддържа, упражнява и възпроизвежда своята социална власт. Това напрежение придобива специфична форма, когато става дума за онези, които биват зачислявани към литературните и интелектуалните елити и при които постиженията на фигурата, която е предмет на съответната биография, изглеждат обикновено осезаемо индивидуални, израз сякаш на автономни творчески енергии, докато спомагателният ефект, дължащ се на принадлежността към някои облагодетелствани групи, обикновено е по-имплицитен или резистентен на показване, отколкото в случая с конвенционалните социални и икономически елити, чиято власт и влияние се забелязват с просто око. Литературните и интелектуалните фигури спадат обикновено към няколко припокриващи се категории, които по целесъобразност могат да бъдат смятани за „елитни“, но които на практика трябва да бъдат различавани: произход и семейство; класови икономически предимства; съвместен образователен формат, придобит в престижни институции; общо равнище на публично признати постижения; кръг от познанства, приятелства и взаимна подкрепа и т.н. (Предпочитам да се абстрахирам от пейоративния пълнеж, който термините „елит“ и „елитарен“ са придобили в значителна част от съвременната им употреба; когато се използва за исторически цели, терминът „елит“ е без съмнение една неутрална социологическа категория, която не изразява нито одобрение, нито неодобрение.)\nВ няколко от есетата в част първа на тази книга засегнах мимоходом въпроса за ограниченията на жанра литературна или интелектуална биография, така както тя е прието да се практикува в началото на 21. в., особено в Британия, където, както често е било отбелязвано (самодоволно или с учудване), биографичният жанр се радва на престиж и търговски успех, ненадминати другаде в Европа. Като жанр той до голяма степен е рожба на „търговската“ (а не на „академичната“) издателска дейност въпреки някои открояващи се изключения или кръстоски. Търговските издателства развиват недвусмислена комерсиална дейност, а техните мениджъри и редактори смятат, че изискванията на пазара налагат няколко непоклатими императива по отношение на литературната биография: тя трябва да бъде на първо място „четивна“, трябва да се придържа строго към един подробен хронологически разказ, трябва с много въображение да проникне във вътрешния живот на героя, трябва да предостави колкото се може повече подробности за неговите връзки и сексуален живот, трябва да изложи подробности за „ежедневния“ живот, трябва обилно да се позовава на писма и дневници, трябва да прерови публикуваното от героя в търсене на биографичен материал, трябва да избягва, доколкото е възможно, работите на историци и други учени, засягащи съответния период, трябва да бъде дълга и т.н. През последните години имаше няколко забележителни изключения, които се издигат над тази блудкава и плиткоумна рецепта и си поставят цели, които са по-аналитични, исторични, сериозни или експериментални по форма. В гл. 6 се спрях на едно от тези чудесни изключения – Оруел от Бърнард Крик; но мога да посоча също Витгенщайн от Рей Мънк, Вирджиния Улф от Хърмайъни Лий, Йейтс от Рой Фостър и Емпсън от Джон Хафендън. Ала изтъкнатите от мен недостатъци са налице дори в тях: какво е било онова, да кажем, в литературната среда, в която тези фигури са се движили или в интелектуалната дисциплина, в която са работили, което е вдъхновило, направило възможно и отчасти съставлява собствените им смятани за автономни постижения, трудно се поддава на анализ в руслото на непрекъснатия наратив на един отделен живот.\nВ по-непретенциозните версии на жанра, разбира се, няма дори и опит да се обърне внимание на тези въпроси. Понастоящем има и още една причина, която често препречва задълбочения анализ: в най-конвенционалния си облик биографията участва непряко в бума на носталгията. Четенето на подробности за живота на изключителни хора, хора, които благодарение на произхода или на постиженията си са водили изключително удобен и богат на връзки живот, явно притежава нещо сходно на очарованието от историческите кинопостановки и кухните на извънградските имения. Биографията лесно се поддава на снобизъм, позволявайки на съвременния читател да се присъедини към компанията, дори да се идентифицира с една много по-богата, по-прочута и по-пъстра тълпа от миналото, отколкото допуска реалният живот в настоящето. Това трябва да е отчасти обяснението за хилядите и хиляди страници, които се четат сякаш са написани от някакъв съвестен, но потискащо бездушен воайор: „Той обядва с Ванеса и Клайв; присъстваха също Роджър и Литън, които спореха ожесточено за гъби. Същия ден той вечеря с Мейнард и Лидия; тя носеше своята лисича наметка през цялата вечер, докато той говореше подробно за германските репарации. На другия ден той тръгна за Съсекс…“.\nВ началото окачествих напрежението между стандартната биография и по-аналитичните форми като „неразрешимо“, но това звучи може би твърде пораженчески: както единият, тъй и другият подход имат своите условности и ограничения, но и двата, в идеалния случай, са необходими, за да се улови цялостно дъхът на литературния и интелектуалния живот на миналото. Едно сравнително просто, но тук, струва ми се, уместно разграничение е това между фокуса върху живота и характера на определена личност, от една страна, и пълноценната биография, от друга. Първият вариант обикновено надделява, тъй като няма недостатъците на втория (включително излишни подробности и безумна дължина). В много случаи, когато искаме да разберем къде се случва нещо в кривата на живота, биографичното есе, по същество един интелектуален портрет, е достатъчно и ще бъде от по-голяма практическа полза. Разбира се, подобно есе или портрет може да се базира на подробните находки на платения биограф, който е проучил абсолютно всичко, което може да бъде проучено. По мое мнение едно от предназначенията на есета като тези в част първа на тази книга е да даде на неспециалиста (който едва ли може да си позволи такава значителна инвестиция на време и усилия, необходима, за да се справи с масивните биографични томове) усещане за профила и значението на определен писател или на кариерата на някой мислител, свързвайки ги с по-аналитична или критична равносметка за делото на личността, отколкото предлага обикновено биографът.\nАндре Малро беше олицетворението на определен идеал за „френския интелектуалец“. Писател с международен престиж, той си спечели име на човек на действието, преди да се превърне в привличащ вниманието политик. Но над всичко друго Малро беше фантазьор от световна класа. След като измисли себе си, той започна неспирно да измисля минало, съизмеримо с положението, което си въобразяваше, че бе постигнал. Генерал дьо Гол беше казал, че докато Малро му стои отдясно, той се чувства „защитен от баналността“. Това беше наистина специалитетът на Малро. Онова, което той символизираше – като политик, артист и човек, – беше въздигането над пошлостта. За свой пръв дълг към себе си той смяташе бягството от еснафщината. Всички съществителни в живота му трябваше да започват с главна буква. Великият роман или епос, в какъвто кариерата му винаги се стремеше да се превърне, трябваше да бъде освободен от обвързващите дребнавости на историята, за да може Малро да заеме своето място в Историята. Той беше на „ти” с Човечеството; дневникът му гледа към Бъдните поколения. Ежедневието е досадно, Бъдещето – възбуждащо. Неговото място не беше сред пигмеите.\nМалро се държи високомерно, за да могат другите по-лесно да забележат величието му. Той никога не отговаря лично на телефона, дори у дома си; това не се връзва с достойнството му. „Никой не безпокои генерал Дьо Гол по телефона“, обяснява той превземките си, като се поставя в единствената компания, която смята, че му подхожда. Връзката с Дьо Гол е ключът към втората половина от живота на Малро. След освобождението на Франция през 1944 Малро подкрепя Дьо Гол в борбата с комунистите за това кой да бъде законен представител на поствишистка Франция. След което за Дьо Гол се оказва удобно да има безусловната лоялност на един виден писател и интелектуалец, смятан освен това и за герой; Малро осигурява на Дьо Гол известна културна легитимност, докато генералът му осигурява известна политическа протекция.\nМалро предлага също ключ за разбирането на озадачаващия мнозина външно стоящи начин, по който функционира френската държава. Вниманието на Дьо Гол и Малро, които изпълняват главни роли в театъра на сценичните ефекти, е погълнато повече от нуждата да правят добро впечатление, и то изцяло по френски добро, отколкото от задължението да следват най-смисления курс на действие. Тази амбиция е отчасти индивидуална, но също така историческа и колективна – става дума за традицията, която гледа на политиката по-скоро в светлината на la gloire, отколкото на БВП. Освен това френските ръководители често страдат от суетното желание да бъдат възприемани не само като политици, но и като писатели: те искат да съчиняват не само Историята, но и учебниците по история. Малро насърчава Дьо Гол да си въобразява, че пише националния епос на Франция; Дьо Гол насърчава Малро да вярва, че е актьор на световната сцена. И в двата случая човек не отива на срещата си със Съдбата, ровейки се сред бележките под линия. Дьо Гол и Малро олицетворяват своята Родина, те дават израз на своя Век, те осветляват Съдбата на човека. Двамата припознават един в друг величието на Франция.\nЕдин живот, прекаран в този приповдигнат регистър, трудно би могъл да се измъкне невредим от тази най-тривиална и безпардонна форма – старателно проучената, сдържано похвална биография. При това сдържаността не е главното отличително качество на живия разказ, който ни предлага Оливие Тод в Животът на Малро (Olivier Todd: André Malraux, une vie), но задълбочаването на автора в биографичните източници и познаването на времето, за което пише, са напълно достатъчни, за да разкрият измислиците, от които е изтъкан митът за Малро. Впрочем дори и неразкрасените факти са като сплав от прочути литературни герои – от Виктор Юго до Ърнест Хемингуей, с примес от двуликия проповедник на Греъм Грийн.\nРоден през 1901 в семейство от долната средна класа, което едва свързва двата края, Малро не преминава cursus на класическия френски интелектуалец. Той дори не завършва средното си образование, да не говорим за висше (въпреки че по-късно обикновено се измъква безнаказано с твърдението, че бил получил научна степен от парижкия Институт за източни езици). След като известно време се занимава с търговия с книги на старо и става маловажен рецензент, той – едва двайсет и няколко годишен – е арестуван за кражба от един храм в Камбоджа; подходящо полиран, този епизод се превръща в основата на по-късната му репутация като специалист по изкуството на Далечния изток. Той редактира за кратко един антиколониален вестник във френски Индокитай, след което се завръща в Париж, за да направи литературна кариера – стратегия, която дава блестящ резултат, когато вторият му роман, Съдбата на човека, спечелва наградата „Гонкур” за 1933. Едно от най-поразяващите неща, които правят впечатление на чуждестранния читател на тази биография, е изключителният престиж, на който се радват писателите във Франция през този период: техните изявления, без значение колко вятърничави или вредни, се посрещат неизменно с почтително внимание. Спечелването на „Гонкур” на 32 години е успех, от който кариерата на Малро никога не успява да се възстанови.\nОт камбоджанското приключение нататък сърцевината на мита за Малро се свежда до идеала за Писателя като Човек на действието. Испанската гражданска война се оказва идеалната сцена. Без да е членувал някога в Комунистическата партия, Малро отстоява антифашистката кауза и дава практическо доказателство за своя ангажимент като „командир“ на една доброволческа въздушна ескадра на страната на републиканците. (Вярно е, че той е главният организатор на акцията, но той самият никога не е пилотирал самолет.) Истината е, че най-големият му триумф е на терена на публичността. Той осигурява добро вестникарско покритие на „ескадрата на Малро“; според мълвата великолепната му униформа била направена по поръчка от Ланвен. Същевременно испанският опит подхранва въображението му, предоставяйки материала както за романа му Надеждата, публикуван през 1937, така и за филма, който прави през 1938, Сиера де Теруел. Малро е на път да се превърне в един ренесансов човек на 20. век; изглежда, че няма нещо, което да не може да направи – или най-малкото, че няма нищо, което да не му бъде простено.\nДори в един живот, съставен от мъгляви епизоди, ролята на Малро през Втората световна война е онзи епизод, в който връзката между мит и действителност е най-мъглява. В годините непосредствено след края на войната Малро раздува без мярка твърдението, че бил в Съпротивата още от самото начало, че действал като „областен командир“ в Югозападна Франция, че бил арестуван от германците и ранен при смелия си опит за бягство. За тези подвизи той е награден както от френското, така и от английското правителство. В действителност почти всички негови твърдения са неверни. След френското поражение през 1940 Малро си живее кротко в Южна Франция и отказва да се присъедини към съпротивата чак до март 1944, само няколко месеца преди десанта на съюзниците в Нормандия. Тогава, типично за него, той се повишава в „полеви координатор“, макар че никакви части на Съпротивата не съответстват на поделенията, които твърди, че „координира“. На базата на измисления си ранг и факта, че изглежда много добре с барета и униформа, той поема командването на бригадата „Свободна Франция”, която воюва срещу германците в Източна Франция към края на 1944. „Полковник Малро“ никога не е бил произведен в чин и преминава само основно военно обучение; но въпреки че разчита на подчинените си за практическата работа по операциите, той се оказва смел и вдъхновяващ водач на своите събрани от кол и въже войници.\nКъм края на войната Малро е направил вече своя личен и политически избор, който предопределя до голяма степен останалия му живот. Той става дясната ръка на Дьо Гол и е възнаграден с пост в първото следвоенно правителство на генерала; едва тогава става възможно да се оцени правилно иронията на съдбата, която възлага на този непоправим фантазьор да отговаря за „информацията“. Междувременно литературната му репутация продължава да расте. През 1947 той е вече вторият жив автор (първият е Жид), удостоен с честта произведенията му да бъдат издадени в поредицата Pléiade. През следващите десетилетия постоянно се говори, че предстои да получи Нобелова награда за литература (няколко пъти той отхвърля избирането си във Френската академия, явно убеден, че му се полага по-високо, по-подходящо признание).\nКогато през 1958 Дьо Гол основава Петата република и става нейният пръв президент, той учредява ново министерство на културата. Това предоставя на Малро идеална сцена за неговия театрален талант (въпреки че, типично за него, той се надява на нещо още по-грандиозно). Той остава на този пост до окончателната оставка на Дьо Гол десет години по-късно – необичайно продължителен мандат за един министър в нестабилния свят на френската следвоенна политика. Малро е културната force de frappe на Дьо Гол: самото му присъствие помага на правителството да неутрализира потенциално опасните си критици. Малро, излишно е да се каже, все още копнее за тръпката на фронтовата линия. Когато през 1961 десни генерали заплашват с метеж заради намерението на Дьо Гол да даде независимост на Алжир, 60-годишният министър на културата заявява, че е готов да поеме командването на една танкова бригада срещу тях; сътрудниците му тактично отклоняват поглед. В продължение на известно време в средата на 60-те Малро понякога е прекалено пиян, за да ръководи ежедневната дейност на своето министерство – впрочем ежедневната рутина никога не е била неговата сила.\nНеговата сила като политик са големите публични жестове. Той ликува, че е човекът, „показал „Мона Лиза“ във Вашингтон“ (противно на единодушната препоръка на кураторите на Лувъра). Той отпусна значителни държавни средства за почистването и обновяването на парижките паметници и фасади (въпреки че с това се бяха захващали и други преди него). Той създаде Maisons de la culture във френските провинциални градове. Но както инстинктивно съзнава всяка знаменитост от втората редица, най-важното е с кого те фотографират. Както се беше срещал с Троцки преди войната, сега той се среща с Мао (едно силно митологизирано и разкрасено събитие), с Неру, с Кенеди, с Никсън. При това без ни най-малко да пренебрегва литературната си репутация. Когато неговите трудно поддаващи се на класификация Антимемоари излязоха през 1967, успехът им – 200 000 екземпляра, продадени за три седмици, – изненада всички освен самия автор. Той казал на дъщеря си: „Аз съм единственият голям автор“. Друг знак за репутацията му беше фактът, че на негово име бе наречено едно ястие в „Ласер“, неговия любим, и много скъп, парижки ресторант (pigeon André Malraux; Тод дава рецептата). По този начин той постигна поне един вид безсмъртие, съизмеримо с онова на Шатобриан. През годините преди смъртта си през 1976 Малро беше, по елегантния израз на Тод, „дрогиран от почести и уважение“. Той отдавна бе опиянен от чувството за собствената си важност; неговото удивително постижение беше, че успя да убеди толкова много други хора в това чувство.\n„Лъжа“ е груба дума. Тод има повод да я употреби неведнъж по адрес на Малро, и с право, само че в известен смисъл тази дума го принизява по начин, който той не заслужава. Да наречеш „лъжа“ високомерното изкривяване на историческите факти от страна на Малро означава да култивираш лъжата, да я интегрираш в тъканта на ежедневието. За Малро това изкривяване е израз на една елементарна, надхвърляща баналното ежедневие истина. Подобно на някой религиозен мислител умът му витае с величествено безгрижие отвъд границите на познаваемото. За него неяснотите и непоследователността показват просто, че е бил един истински изследовател на вселената на въображението; опитите да се докопат до „истината“ ще осигурят поне известно занимание на пигмеите.\nЕдна от опасностите на живота, живян изцяло в мажорен лад, е, че фалшивият патос и унижението никога не са далеч. Но в случая с Малро това означава също, че той можеше да се издигне до нивото на сюблимните моменти на човешкото битие по-лесно, отколкото всички онези, които никога не могат да се откъснат от земята – а има поводи, които изискват единствено таланта на извисените. Трябва да се признае, че той притежаваше удивителната способност да вдъхновява – например, когато се обръща към войниците, изправени пред смъртен риск, или когато припомняше дълга на живите към някой покоен морален гигант. Безчувствен към студа, с глас, който пукаше и ечеше от лошо свързаните микрофони, Малро произнесе похвалното слово за екзекутирания от германците водач на Съпротивата Жан Мулен по повод пренасянето на праха му в Пантеона през 1964. Това остава едно изпълнение, от което човек и днес потръпва. Ораторското изкуство на Малро е повече от старомодно: в него се долавя кадансът на Расин, дори на древните римляни. То е прекомерно, и именно затова уместно при един повод, когато изтъкването само на факти и черти на характера не би било достатъчно.\nБиографията на Тод притежава известен пикантен чар, но читателят трябва да знае, че тя е издържана изцяло в сегашно време: на английски това създава впечатление за стремеж към драматична непосредственост, нещо, което в продължение на няколкостотин страници е малко дразнещо. В нея има също немалко диалогични възстановки, доста интимничене с читателя и няколко влудяващи подхлъзвания до стила на таблоидния журнализъм. Ето например как Тод предава момента, когато Малро научава, че любовницата му Луиз дьо Вилморен има едновременно афера и с друг мъж: „Защо Малро трябва да има всичко? Някакъв услужлив човечец му казва за аферата Вилморен-Зибург. Свободна любов? Не, благодаря, не с мен: и Малро скъсва с нея. Три жени, от които трябва да бяга… Пътуването е лек за жените. Понякога“. Прозата на самия Малро може да бъде драматично пророческа, гномична или маниерна, но абсолютно никога не звучи като поредица от надписи под фоторепортаж в Пари Мач.\nФиналната трагедия на живота на този покоряващ, екстравагантен, несъвършен човек – трагедия, която той би изживял много по-дълбоко от почти всички други, с които сподели „своя“ век, – беше, че нямаше един Андре Малро, който до произнесе éloge, когато през 1996, двайсет години след смъртта, му бе въздадена върховната почит прахът му да бъде пренесен в Пантеона. Той бе положен в храма на grands hommes на Франция, сред онези малцина равни нему, за чиято компания бе жадувал толкова дълго, под акомпанимента на изтъркани клишета от устата на онзи най-банален от политиците на голистката машина, Жак Ширак. Накрая Малро беше паднал сред простосмъртните, гигант, носен на раменете на пигмеи. Понякога Историята е най-жестокият от всички господари.\n В цитирания пасаж се споменават имената на видни членове на интелектуалния кръг „Блумсбъри”, оказал голямо влияние върху духовния живот в Англия между войните.\n Става дума за главния герой, алкохолизиран божи служител, в романа на Грийн Силата и славата.\n Френските ядрени сили (фр.).


31 Март, 2016, 10:52\nДнешните русофоби повтарят, че Русия е агресор, понеже си върнала Крим. Без да си дават сметка, че добре се вижда къде са базите на САЩ по световната карта и липсата на бази на Русия. По същата логика и Априлското въстание е агресия, и Съединението на България е агресия, Балканската война, започнала по наша инициатива, също е агресия. Но когато Александър ІІ получава жалостивото писмо на екзарх Антим, той не слага резолюция "Покорить Болгарию", а слага резолюция "Освободить Болгарию". Тези приказки, че са ни освободили, за да ни заробват, са смешни, не виждам как са ни заробили, като след това няма сериозен конфликт, в който България да не е била на антируски позиции. Днешната брутална и примитивна русофобия непрекъснато поражда русофили. Аз познавам много хора, които преди това бяха критични към Русия, но днес като реакция на крайности имат точно обратното мнение и поведение. Един културолог в някакво предаване изрече, че през 1885 г. Русия станала най-голям враг на България. Репликирах го, че след това паметниците на Шипка, Шейново, Плевен - паметниците, с които е осеяна цяла България, вероятно ги е платил Коминтернът. Надявам се да е разбрал иронията ми.\n08:32 02 Април, 2016\nПантев, много интелигентен и добър историк, но стане ли въпрос за Русия бързо потъва в субективизма. Стамболов бил ситуационен русофил, не идеологически. Ами, Пантев, идеологическа е само същността на тоталитарните режими, където няма значение от ситуацията и резултата, трябва да си комунист до края. В демокрацията всичко е ситуационно, с оглед на какво си постигнал, кои са ти приятели, но какво правят в момента. По този начин, врагът не е принципно враг, а е този, чийто дела са срещу теб самия. Така че, нормално е, да е ситуационен, реагирал е според действията на Русия, а именно, опитът да издоят България, постоянното желание да саботират независимостта на тая държава, да я превърнат в роб, ако не поне в слуга на руските интереси. Та ето ви е ситуацията... А тя променила ли се е, господин Пантев? Русия не се бърка в делата на България, не се опитва да я дои, не се опитва да саботира независимите й решения???? Пантев???\n22:59 01 Април, 2016\nГ-нКирицов,ако сте чели " Записките по българските въстания на Захарий Стоянов,щяхте да разберете,че благодарение на самото съществуване на Русия е избухнало и Априлското въстание.Самият Захари признава,как с Бенковски са лъсали благородно,макар,че Русия стои зад тях и ще помогне,защото селяните са ги питали,дали са говорили с Руския цар,Руските войски идат ли вече.Та така и после има Освободителна война. --\n25 Октомври, 2021, Преди 49 минути


новини, които те карат да бдиш :: Какво замислят отстъпленците\nКъм днешна дата в СМИ на практика отсъства точна информация за готвещия се ”осми вселенски” събор. Разбира се, православните добре знаят, че „осми вселенски” събор не може да има, според пророчествата на светите Отци, които предупреждават, че такъв събор ще бъде еретическо сборище. И това наистина е така, съдейки по темите, които са представени за разискване на готвещия се „всеправославен събор”.\nВъпросите, които трябва да обсъждат икуменистите не само не заздравяват църковните установления, приети от Светите Отци, но дори напротив – разрушават утвърдените Божествени закони, което според правилата на Църквата, е недопустимо.\nМоже би сегашното мълчание оставя впечатлението, че икуменистите са се отказали от изпълнението на първоначалните си замисли – свикване на „вълчи събор” за законодателно утвърждаване „ереста на ересите”? Нищо подобно! Подготовката за него върви с пълни сили.\nВ това време враговете на нашия Господ Иисус Христос вече не се стесняват да обнародват своите беззаконни планове за сближване с еретиците и създаване „църквата на лукавстващите” в рамките на световното космополитно царство, начело на което ще застане сам антихристът. При това те, разбира се, дума не обелват за крайната си цел, не споменават изобщо словосъчетанието „осми вселенски събор”, когато споделят за водените предсъборни дискусии. Оттук обаче става безусловно ясно, кому служат привържениците на икуменизма: Ваш баща е дяволът; и вие искате да изпълнявате похотите на баща си. Той си беше открай човекоубиец и не устоя в истината, понеже в него няма истина. Кога говори лъжа, своето говори, защото е лъжец и баща на лъжата, Иоан. 8:44.\nС идването на власт в Православната църква на икуменистите, започнаха постоянно да се устройват срещи, да се диалогизира с еретиците-католици (паписти), за свидетелство, видите ли, на „общите християнски ценности”. А на практика чрез сближаване с тези хулители на Светия Дух, впоследствие ще се приеме идеята за обединение на всички съществуващи „християнски” вярвания (безчислените еретически протестантски деноминации), а след това и до приемането на останалите религии.\nКрайната цел е ясна: достигане на „вероизповедно единство” в новата секта, изповядваща еклесиологическата ерес, наречена икуменизъм. И тъкмо тази ерес искат да узаконят икуменистите на неправославния „осми събор”, наричайки го „вселенски”.\nДесетте въпроса, поставени за обсъждане на „осмия вселенски” събор\nКонстантинополският патриарх Вартоломей е разпратил покани за предсъборните съвещания на „великия всеправославен събор”, където са посочени десет основни теми на предсъборните срещи:\n1. Православна диаспора. Определяне юрисдикцията на православните общности извън пределите на националните граници.\n2. Процедура за признаване на църковната автокефалия.\n3. Процедура за признаване на църковната автономия.\n4. Диптих. Правила за взаимно каноническо признаване на Православните Църкви.\n5. Установяване на един общ календар за всички празници.\n6. Правила и препятствия за извършване на тайнство брак.\n7. Въпросът за постите в съвременния свят.\n8. Връзки с другите християнски конфесии.\n9. Икуменическото движение.\n10. Приносът на Православието в утвърждаването на християнските идеали за мира, братството и свободата.\nОт изброените по-горе точки е абсолютно ясно, че за православните няма никаква нужда от провеждането на този събор. Ясно е само, че той е необходим на еретиците-икуменисти за утвърждаване на техните еретически възгледи и придаването им на необходимия за целта авторитет.\nПо отношение на първите четири точки – всички те вече са се обсъждали на Седемте Вселенски Събора от светите Отци, приели съответните постановления, които ние трябва само да изпълним. Въпреки това, домогванията на Константинополския патриархат за управление на православните народи по образеца на католическата църква са очевидни.\nПета точка е била разглеждана още на Първия Вселенски събор в Никея и на всички православни е заповядано да държат месецослова в съответствие с юлиянския календар. Въпреки това икуменистите ще приемат новия календарен стил, по който празнуват латиняните.\nШеста точка е внесена от Вартоломей за удовлетворяване на обновленческата похотливост – женен епископат и второбрачие на свещениците.*\nСедма точка – унищожаване на постите от икуменистите (с намаляване на строгостта), въпреки определенията на Седемте Вселенски Събора.\nПоследните три точки касаят утвърждаване ереста на икуменизма.\n* Показателен е примерът с духовното чедо на митр. Антоний (Блум) - епископ Василий Осбърн от злополучната Цариградска патриаршия, който неотдавна се отказа от сан и пост, за да стане обикновен мирянин и да може да се ожени на 72-годишна възраст – бел. прев. (обратно в текста)\n"Вълчи събор" -Осми Вселенски Събор ?


Чудомир — Майката и лихвите — Моята библиотека\nНали е ентилигенция Генин Гочо, нали свърши земеделски курсове в Каменяк, нали си направи панталон, палто и кърпичка с мотив му се мандахерца празничен ден в горния джоб — не ще жена от Голо бърдо и туйто!\n— Не ща жена с напукани пети в къщата си. Просто нещо не ща. Ако се женя, от Каменяк жена ще си взема, че са по̀ танго̀ от нашите и ходят гологлави.\nСгоди се Гочо за каменяченка, дигна сватба, проточи се един керван, писнаха едни гайди, едни тъпани задумкаха — цяла олелия. Венча ги Доньо Попето. Дариха го риза с копринени кенари, чорапи с копринени листа шарени и шито чевре с китки на венчета по краищата.\nКупи си коне и каруца Гочо, препуска по ниви и ливади с майка си, а жена му от дъжд на вятър, хе, ще се мерне зачулена с бяла кърпа — лицето си да пази, — с чорапи на краката и с дълги до китките ръкави. Днес болна, утре нещо шие, вдругиден не знам какво си, по едно време като се чу, че добила дете.\nЛюти се Гочо, пухти, мърмори под нос и майка му, ама де ти пари? Едно време дошло, няма човек отде да откъсне и петак. Не стига това, ами не приключи и втората година, роди му се още един завързак, а жена му все вкъщи, все до камината и не излиза поне пипера да полее в градината. Все вътре седи, все плете и шие и огледало все до нея.\nднес с каруцата ти връщам и майката, и лихвите за две години. Тинко Кьосето ще ти ги предаде здрави и читави. Прибери си ги и си живейте, както господ ви е научил. За мене да нямате никаква грижа.\n— Бря — изревал старият, — тоя тиквеник хубаво ме настани мене! Какво ще правя тая майка с две деца сега тука?\nПиснала старата, ревнала младата, заврякали и дечурлигата — произшествие!\nМили ми зетко Гочо,\nпишело в него,\nне ща ти ни майката, ни лихвите, ни на лихвите лихвите, само мир да има и братска любов, че без тях лошо…\nЧитателите на „Майката и лихвите“ са прочели и:


Форум Земя назаем Пречистване на духа и тялото Здраве Тема: Възпалени венци\nАвтор Тема: Възпалени венци (Прочетена 46680 пъти)\n« -: 23-06-2010, 14:40:52 »\nЗдравейте приятели! Днес ходих на почистване на зъбен камък и сега венците са ми малко възпалени. Казаха ми да си купя вода за уста Fludril. Незнам какво съдържа но може ли да ми препоръчате някакво алтернативно средство? Благодаря предварително!\n« Отговор #1 -: 23-06-2010, 15:21:49 »\nПо хубаво нещо от прополиса(пчелен клей) за устната кухина и възпалени венци няма.Казвам го защото аз имам проблем с венците от доста време.В някои аптеки съм виждал разтвор от прополис за впръскване специално за такива проблеми.\nДруги вариант е комбинацията от жабуркане с Биоцитрин или Цитросепт(екстакт от семки на грейпфрут-има го в повечето аптеки)+жабуркане с зехтин.\nИма и различни билкови комбинации като дъбова кора накисната в оцет,смардлика и др..но горните са по лесни за изпълнение\n« Отговор #2 -: 23-06-2010, 15:29:44 »\nБлагодаря за отговора! Ще се опитам да намеря прополис за впръскване. Имам и цитросепт но той е вкъщи във Варна за съжаление. Щеше да ми свърши работа.\n« Отговор #3 -: 23-06-2010, 16:15:34 »\nЖабурене с лайка.Тя е незаменима при всякакви възпаления.За прополиса съм съгласна,но в случай ,че не намериш...\n"Аз съм единствената,която мисли с моя ум.Аз съм властта и силата в моя живот!"\n« Отговор #4 -: 23-06-2010, 18:08:43 »\nИ жабуренето с кислородна вода помага\n« Отговор #5 -: 23-06-2010, 21:21:13 »\nИ временно се въздържай от твърди храни (ядки) за да не се набиват между венците и зъбите докато дъвчиш.\n« Отговор #6 -: 23-06-2010, 22:12:22 »\nПрополисът може и да го смучеш както си е цял. Лайката помага, както и смрадлика. Има един препарат Сандрин на основата на смрадлика.\n« Отговор #7 -: 24-06-2010, 07:12:25 »\nДеси , как точно ти чистиха зъбният какмък ?\n« Отговор #8 -: 24-06-2010, 12:54:51 »\nНа мен ми помагат зеленолистните зеленчуци. Около 2 години имах проблеми с кървящи венци и едва от скоро след като започнах да ям задоволително количество зеленички на ден, венците ми се оправиха. Преди няколко дни ми се наложи да погладувам за няколко дена и венците ми отново се възпалиха.. започнах да хапвам зелено и пак се оправиха!\nПрилагам ти и една извадка от The Sunfood Diet на David Wolfe, която може да ти се стори интересна (надявам се, че знаеш английски):\n"Chewing green leaves helps clean and repair the teeth. I like to say in my seminars, "A few days of 'leafarianism' (eating leaves) naturally brushes the teeth and helps heal mineral deficiencies."\nWadging like the primates is an excellent way to heal the mouth of pyorrhea, gum disease and cavities. Wadging means to load your mouth with greens and chew and compress the pulpy matter into the teeth and gums like a ball-player who chews tobacco. Continue to chew and compress the pulpy matter in the mouth for 30 to 45 minutes without swallowing. Years ago I did this every day for weeks at a time for lunch by chewing on mouthfuls of wild malva for 20-30 minutes - wadging with wild food heightens the healing potential."\nЖелая ти бързо оздравяване!\n« Отговор #9 -: 24-06-2010, 20:31:10 »\nМного благодаря на всички за полезните съвети! :flowers2:Ами аз мислех утре да ходя да си търся нещо от аптеката понеже днес бях на работа но венците ми се оправиха т.е не кървят. Учудващо бързо ми мина възпалението.\nТитан първо ми правиха почистването с някакъв уред което беше доста неприятно и след това с ултразвук.\n« Отговор #10 -: 24-06-2010, 23:34:08 »\nМина ти , защото изобщо не е било възпаление\nПросто са били травмирани венците ти. Аз и затова не дадох моята си препоръка , защото съм наясно че е за други случаи.\n« Отговор #11 -: 25-06-2010, 07:50:35 »\nЕстествено хехе ..при почистването на зъбите венците се нараняват и започват да кървят . Най-добре се почистват със сода под налягане .\n« Отговор #12 -: 25-06-2010, 22:14:24 »\nАми да оказа се фалшива тревога! Зъболекарят ми каза че ще отнеме около месец да се оправят венците ми но явно не позна.\nТитан точно това почистване ми правеха но преди това имаше механично с някакъв уред което си беше неприятно.\n« Отговор #13 -: 09-01-2012, 19:45:31 »\nКазаха ми, че за възпаление на венците много помага отвара с лайка и сода бикарбонат.\nНякой знае ли как точно се приготвя и в какво съотношение?\n« Отговор #14 -: 10-01-2012, 22:31:07 »\nЗдравейте, и аз се реших да пиша в този чудесен форум. На кратко- 25 годишна, от 9 години съм наясно с литературата за правилно хранене и гладуване, прилагам без да стигам до крайности. Не употребявам никакви животински храни, както и разните безмислици по пакети и опаковки. Храня се с плодове, салати, ,масла,ядки, семена, боб, картофи и т.н. Ям разделно, чувствам се добре. Лекарства не приемам, старая се да живея по близко до естественото. Но... От 2 години ми се появи чувствителност на зъбите, в шийките. На зъболекар казаха, че емайла се е изтрил от миене. И за да не се задълбочава започнах да ги мия по кратко и не търках отпред много. Но от това венците се вдигнаха и зъбите ми се покриваха с някакъв налеп, който вечер едвам премахвах. Спрях пасти от измислените и се мия със ''Супирвики''. Но лятото, особено след ядене на домати зъбите ми буквално ставаха грапави. Пак отидох на зъболекар и каза, че имам гингивит, лек. А изтриването, не е толкова много, но се запълва с този бял налеп и не може да се разбере защо става това. Друга зъболекарка казва, че венеца секретирал ,защото е възпален. А един ми каза, че отивам към парадонтит. Започнах да жабуря вода за уста от карамфилово и ментово масло, както и билки. Започна леко подобрение, но не особено. Накрая преди няколко дни ми казаха, че трябва да си снимам зъбите да се види има ли топене на костта. Направо откачам от такива процедури, нали се вижда, че нямам джобове, всички зъби са си мои... И последното, което стана ме притесни много. Зъболекар ми каза, че явно всичко идва от нощно скърцане със зъби. И предложи да направим шина за спане. Съгласих се и отидох за мярка. Но това ми беше най-голямата грешка. Мярката се взима с някакъв гел. Когато се прибрах зъбите ми бяха жълти, отващо към оранжаво в шийките. Не са били ослепително бели, но не и жълти целите. И също така венците горе се отдръпнаха още и подобрението от предишните дни изчезна. Сега съм така, пробвах с кислородна вода, почти без успех. А и гледам да не раздразня пак емайла. В петък съм да взема тия пусти шини. Обръщам се към вас за съвет или някакви идеи защо се случва това с венците ми. И това оцветяване така ли ще остане? Не ми се мисли да се впускам в избелвания и да закъсам още повече. Възможно ли е това да е нещо като зъбен камък? Но до сега не съм имала, а и не пуша, не пия кафе. А и как стана за 1 час. Простете за дългите обяснения.\n« Отговор #15 -: 11-01-2012, 00:40:05 »\nАз лично мисля , че прекалено сложни задачки ни поставяш , Янче. Щом 5 стоматолози имат 6 мнения, как ли да го измислим ние , дето не сме стоматолози\nТвоите се били изтрили от миене , моите пък се били изтрили от ядене ..( така ми каза моята любима стоматоложа)\nСпоред мен категорично мнение никой не може да даде. Прекалено много фактори биха могли да влияят. А няма как да се отграничи . Може дори наследственост да е , ама айде някой да каже колко процента е наследственост, колко е от неправилно хранене, колко е от неправилна житейска посока.. (ако вземеш да залитнеш по Л. Хей ..)\nРезонно е да пробваш това -онова и да гледаш как ще се повлияе. Ама за два-три дни няма да си покаже ( особено ако ще отива към парадонтоза )\nИ в такъв смисъл ,май ще се наложи да стигнеш до крайности\n(В оздравяването думата "крайности" не носи обичайният смисъл . Точно това , което е "крайно" за един, може да му спаси живота или поне да го изцери )\n« Отговор #16 -: 11-01-2012, 10:45:34 »\nНа мен ми се появи подобен проблем, когато преди година и нещо ми чистиха зъбен камък, доста време след това когато се четкам със сода или сол имах направо нетърпими болки. Пооправих се с кислородна вода (също доста ме боля и от нея) и клеева тинктура (не едновременно). Жабуренето с клеевата тинктура (30 капки на 100 мл. хладка вода) стяга венците доста осезаемо, но малко боядисва зъбите. Кислородната вода си я правя по-силничка от препоръчаното от Неумивакин, ама аз съм й свикнал. И на мен ми се появяват налепи от време на време, предполагам че се задържат поради липсата на гланц по емайла на оголените участъци, оправя се с гланциране (с една такава гумена ролка на зъболекарската машинка), но поради изтънения емайл в тези места, не се навивам на подобна процедура. Отдавна изхвърлих купешките флуорни пасти за зъби, много рядко ползвам детски пасти без флуор, иначе със сол и веднъж седмично - сода.\n« Отговор #17 -: 11-01-2012, 11:22:00 »\n:kisss:Mай и при мен се появи след почистване на зъбен камък.Добре, че го направих късно.Има доста добри рецепти от Петър Димков и Петър Дънов.И при йогите!\n« Отговор #18 -: 11-01-2012, 20:39:51 »\nДадохте ми теми за размисъл, благодаря.\n« Отговор #19 -: 22-01-2012, 22:02:16 »\nЗдравейте! Изчаках да видя как ще се развият събитията с моите зъби. Зъболекарят ме убеждаваше, че захапката ми не е нормална и от там се получило възпалението на венците. Също и че зъбите ми са изтрити от тая захапка и ще се наложи да ми ги удължи с фасети. А оцветяването било от моркови, защото ме попита как се храня и аз му обясних накратко. Това ми се стори много налудничево и естествено не се върнах там. Оцветяването ми го почисти зъболекар от поликлиниката, който ми каза, че бая са преувеличили ''диагнозата''.От едно леко възпаление на венците ме изкараха трагичен случай. Зъбите си върнаха естественият цвят чрез почистване със сода, с някакъв уред. Венците ми са леко зачервени тук-таме, пак жабуря ментово масло във вода. Имате ли някакви наблюдения как се отразява жабуренето на шафран или пък кокосово масло? Кислородната вода вреди ли на емайла, чувала съм че го разграждала?Добре, че разбрах от вас, че клеевата тинктура боядисва зъбите, че и към нея се бях засилила. Лека вечер и внимавайте с морковите, че по слюнката се оцветявали зъбките оранжеви. Е такава глупост не бях чувала до сега.


Вдишване (2010) | Субтитри\nBy subtitri.info 19.01.2016 Драма, Трилър Няма коментари\nИзтегли субтитри за филма: Вдишване / Inhale (2010)\nРезюме: Известен прокурор, чиято дъщеря умира от неизлечимо белодробно заболяване, се отправя на опасно пътешествие в Мексико, за да й намери донор. Накрая е изправен пред дилемата да постъпи като прокурор, или като баща – ще може ли да пожертва друг детски живот, за да спаси дъщеря си, или ще следва закона дори с цената на огромна жертва?\nСценарист: Уолтър Доти, Джон Клафлаин, Крисчън Ескарио\nВ ролите: Мия Сталард, Дермът Мълрони, Даян Крюгер, Сам Шепърд, Джорди Мола, Винсент Перез, Розана Аркет, Дейвид Селби, Сесар Рамос, Кристиан Ферер и др.\nРелийзи: Inhale.2010.BDRip.XviD-BeStDivX и др.\nTags: Inhale, Inhale (2010), Вдишване, Вдишване (2010), Вдишване / Inhale, Вдишване / Inhale (2010)\nВъздушно съпротивление / Through the Air / La resistance de l’air (2015)


ПІДШКІРНІ ВОШІ У ЛЮДИНИ - ЦЕ МІФ ЧИ ВОНИ ДІЙСНО БУВАЮТЬ? - ВОШІ - 2018\nПро підшкірних воші у людини: міфи і реальність\nВідео: My Skin - Мезотерапія шкіри голови (Грудень 2018).\nПодкожните въшки при хората са широко разпространен мит. Същото като въшките, които се появяват от нерви или цели тумори, напълно обитавани от въшки. Обикновено те казват, че под кожата живеят въшки, опитвайки се да обяснят или опишат краста - общо заболяване, причинено от напълно различен, различен от паразита на въшки.\nНезависимо от това, митът за подкожен човешки въшки са станали широко популярни поради няколко причини:\nВъшките са много малки наистина, а дори и в нормалните си жизнени обстоятелства те са едва забележим. Мнозина вярват, че ако не са видими на самата глава, точно както невидимите въшки и под кожата.\nсимптомите на тези заболявания, които отговарят за хората, които са прехвърлени на подкожния въшките при хората са много подобни на типичните въшки - същата сърбеж, от една и съща миграционния дразнене. И след като веднъж са видели такива симптоми на главата въшки, че е лесно да ги обвиняват за крастата.\nпричинителят на краста е неразличим без микроскоп. Разбира се, популярният слух трябва поне по някакъв начин да опише това, което човек не може да види. За това е измислена подкожната въшка.\nДнес науката вече е описала и двете краста и начина на живот на своите патогени, и самите въшки. Следователно, за да се движи надеждно причините и разликите при тези паразитни инфекции, човек трябва да знае добре своите патогени.\n"Имах подкожни въшки това лято след едно пътуване до селото.Ужасно нещо. На кожата има малки неравности, при които слънцето могат да се видят много въшка и сърбеж ужасно. Изстъргва те не могат, можете да изберете отворен с игла и издърпайте. Много остър сърбеж до вечер, ден, и той не може да се почувства. В болницата, той е назначен от перметрин мехлем и направи да лежи в отделението в продължение на пет дни. Каза, че е много заразна "\nМалко въшки и тяхната биология\nAll въшки - .. Има външни паразити на човека Те не са в състояние да проникнат в тялото или под кожата, но това е много добре пригодена за да се гарантира, че задържан на косата се дължи на специалната структура на краката му снимката показва главова под микроскоп - са отчетливо си кука крака :.\nвъшки под кожата почти никога не се появи, дори и в изключителни случаи, които попадат в раната избран от него.\nТова неспособността му да живее в тялото човешките въшки наподобяват други ектопаразити -. дървеници, кърлежи, бълхи, обаче, от всички въшки са различни в това перфектно се адаптира към постоянното присъствие на повърхността на тялото - тук те се хранят, почиват тук, тук, за да снесат яйцата си, на нита, които се придържат към косата <. Съвет\nтекущата cootie (бельо) - еволюционна форма на главата, се коригира, за да, да живеят по дрехите и понякога пълзя на човешкото тяло и го ухапе. Тези въшки също не могат да живеят под кожата, но наред с други паразити заемат специална позиция - те харесват и не живеят в човешкото тяло, но винаги присъства в непосредствена близост.\nЛарвите на въшки, миниатюрни копия на възрастните също живеят само върху кожата домакин и никога да проникнат под него.Ето защо, въпросът дали има подкожни въшки, определено може да отговорите - не, има.\nКой живее под кожата: подробно за патогена на краста\nИ така, какви са известните подкожни въшки?\nПод това популярно име има друг паразит - сърбящ сърбеж или сърбеж.\nТой почти няма нищо общо с черния дроб, неговите роднини са енцефалитни акари и паяци. В снимката по-долу показва акар сърбеж под микроскоп - това забележими 8 фута (от човешки въшки са само 6):\nподкожно въшки при хора тези акари име за приликата на симптомите на симптомите на инфекция на заразяване на въшки - силен сърбеж, отбелязани мехури от ухапвания и невидимост на самите паразити.\nСамото сърбеж на сърбеж предизвиква сърбеж с постоянно разлагане на кожата и ухапване от кръв. Женските кърлежи, докато се движат под кожата, постоянно полагат яйца, от които излизат нови ларви, като продължават да правят същото.\nБеше ми казано, че един дядо е ударил челото си и много години. И когато беше нарязано, беше пълна с въшки!\nОбикновено заразен човек на тялото има от 1 до 15 акари. Вече този брой причинява толкова тежко сърбеж и дискомфорт, че човек е принуден да се свърже с институциите за здравеопазване.\nВ специални случаи - между скитници, например - под кожата могат да живеят няколко милиона акари\n, които в допълнение към сърбеж може да доведе до некроза на тъканите и развитието на особено тежки форми на краста - норвежки краста нодуларно краста, дерматит, и пиодерма. На снимката - появата на човешка ръка с коричка краста:\nБез микроскоп краста за невъзможно, но на мястото му под кожата видимо малка тъмна точка (вж.photo):\nТака може да се каже, че така наречените въшки под кожата в хората са сърбежи, които могат да причинят раздразнения, очевидно достатъчно близки до педикулозата.\nКак да различаваме инфекцията от "подкожните въшки" от педикулозата?\nНякои от симптомите на инфекция с "подкожни въшки" силно приличат на симптомите на заболяване, причинено от кожни въшки. Има обаче ясни разлики в тези заболявания:\n"Подкожните въшки" не се появяват на главата. Само в изключителни случаи при деца, червата може да засегне горната част на гърлото и брадичката. Най-често акариите засягат интердидективалното пространство, гениталиите при мъжете, аксиларните кухини, стомаха, страните, хълбоците, лактите. За разлика от червените акари, въшките най-често паразитират на главата или пубисата.\n"Подкожните въшки" не оставят характерни следи от ухапвания. Ако има такива следи, трябва да подозирате, че обикновените въшки. Първият симптом на краста е обрив. На снимката по-долу - характерен обрив с краста.\nЗа краста е характерно, че има подкожни движения на кърлежи, които могат да се видят при изследване на местата на сърбеж или сондиране с пръст.\nВсе пак, винаги с появата на някакви характерни симптоми, първо трябва да се обърнете към лекар - само той ще може да диагностицира паразита с максимална надеждност.\nПричините за възникването на мита, както и че той се крие\nМит за съществуването на подкожна въшки се появиха-вероятно, когато страда от въшки хора се опитват да обяснят причините за краста. Дори в Ренесанса в Италия имаше хипотеза, че краста са причинени от някои микроорганизми, но лекарите не могат да ги намерят. Предвид сходството на болестта с педикулозата, е лесно да се приеме, че крастата е причинена от същите патогени, които са само невидими и живеят под кожата.\nВ бъдеще, тези теории и митове, разработени подробно: народни лекарите често плашат своите пациенти разкази за това как хората там са огромни пъпки по тялото, които аутопсията са очните ябълки пълнени с въшки, на спонтанно въшки под кожата на мръсотия и дори че въшките постоянно се намират под кожата на главата, но се дразнят, но се активират само от напреженията и нестабилните нерви на домакина. И хората вярват.\nЗнаеш ли, да ги споделите и да кажа, че въшки се предават само от човек на човек, но аз ще кажа само, че когато се е скъсал с гаджето ми, имах много стрес, аз съм повече от месец не се прибера вкъщи. И забелязах, че не се свързах с никой от непознатите. Но аз имах въшки, разбира се най-напред не можах да разбера, когато видях тези неща, но по-добре изглеждаше по-близо и видя белезникави точки по главата, и никой в другия не ги има в семейството, те са само за мен. И за щастие те бяха малко, затова бързо ги измъкнах. Така направих, че въшките не са само от мръсотия и всичко останало, а от стреса!\nЗа щастие, днес разсее тези спекулации, и в същото време интелигентни лекари знаят как бързо и лесно да се отървете от тези въшки и краста. Ето защо, ако някой лекомислен лекар започне да ви казва нещо за съществуването на подкожни въшки в човешкото тяло, струва си да се движи. Желателно е - в посока към най-близкия добър дерматологичен кабинет.\nПовече за подкожни кърлежите: интересни снимки\nКакво е важно да се знае за сърбежа и неговите симптоми: как да се предпазите\n© Про підшкірних воші у людини: міфи і реальність (Грудень 2018)


Стотици пияни шофьори по Коледа отнесоха глоби - BPost\nот Novavarna.net\t на 31.12.2019\nСтотици шофьори са хванати да шофират пияни по Коледа, а нарушенията са над 30 000. Над 15 хиляди шофьори са били глобени на място от катаджии, а още толкова тепърва ще получат честитки за превишена скорост.\nТова съобщиха от “Пътна полиция”, цитирани от Нова телевизия.\nЗагиналите сега са 620 към 29 декември срещу 609 за същия период на 2018-а”, каза инсп. Мария Ботева от “Пътна полиция”.\n“Това, което трябва да се направи, е да се използват камерите на АПИ ,които са 330. Те съвсем спокойно могат да се използват за контрол на скоростта , както и за контрол на средна скорост”, поясни Владимир Тодоров от Асоциация на пострадали при катастрофи.\nглобиКоледапияни шофьориПътна полиция


Психосоциалното пробуждане на детето се осъществява между два и половина и шест месеца, макар и тогава то да изглежда повече пасивно, отколкото активно, сякаш е заспало. Въпреки това в нагоните за дебнене и бдение, зад този пасивен и сънен аспект, неговият дух се пробужда за общуване и непрестанно работи върху връзките между всичко, възприемано в заобикалящата го езикова среда, дори звуците на природата и околните предмети. То обръща внимание на всяка отправена към него дума, макар и да изглежда, че не разбира езика. Именно от този период нататък, най-вече след тримесечна възраст, майката и бавачката трябва да се постараят, освен грижите за тялото, да осигуряват на детето моменти без такива грижи, в които да установяват словесна връзка с него, сетивен и емоционален обмен. Необходимо е да слагат в неговия обсег малки предмети, приятни за слуха, погледа и сетивата, които може да лапа или хвърля без опасност.\nЗа бебето една от първите забавни закачки с възрастния е да скрива и отново да показва лицето си, но то обича също и да се заиграва със самото себе си, а това прави човешкото дете различно от малкото животинче. То например си играе с предмет, вързан на връвчица, като го хвърля, така че той да изчезне от погледа му, и с голямо задоволство го връща обратно, дърпайки връвчицата. Знаем, че Фройд подробно е описал тази игра, наричана от него „Fort. Da!“, което може да се преведе като: „Изчезна. А, появи се!“ В нея той е разпознал упражнението за овладяване на отсъствието на майката, на което е подложено детето, а после и на задоволството от нейното завръщане, за което то отново е зависимо от волята на възрастния. Според Фройд играта с макарата, толкова очарователна за детето, има смисъл на експеримент с личността, която остава неизменна въпреки отсъствието на другия, посредством когото то разпознава своята самоличност. Чрез тази игра самото дете се утвърждава като субект на своето последователно съществуване в света. Така то преодолява изпитанието, причинено от необяснимите отсъствия на майката му или друго предпочитано същество – обект, непоследователен във времето и пространството, благодарение на когото то разпознава себе си като съществуващо и общуващо. Играта „Изчезна. А, появи се!“ може също да бъде наречена игра за изобретяване на „съществото Себе си“ дори когато си сам и ограничен от измеренията на своето тяло; свързан, но независещ от присъствието на другия.\nСлед петия-шестия месец желанието да общува и играе активно запълва все по-голяма част от деня на детето. Израстването му позволява постепенно да пълзи, да седи или свободно да обикаля на четири крака. С всеки изминал ден нови начинания насърчават неговия нарастващ стремеж за овладяване на свое свободно пространство. В процеса на завършване на своята нервно-мускулна система детето става способно на осезателно разпознаване. Възможностите му за пасивно разграничаване са такива, че ако е предхождано от близнаци, които близките не винаги успяват да различат, последното дете в семейството, макар и още да не е проговорило, никога не ги обърква и за всяко от близначетата издава определен звук, ясно разграничим от звуците, предназначени за другото. Това наблюдение ми е било многократно разказвано от майки, чието новородено е демонстрирало въпросната способност, очароваща цялото семейство. Детето действително развива способността да играе (защото за него това е само игра) и обича да сравнява формите, звуците и цветовете; или, ако е възможно, да ги създава, като къса хартийки, драска или премахва неща с докосване; и всичко това само за забавление.\nСлед игрите за наблюдение и изследване идва играта за придобиване и прибиране на предмети в кошници и куфари, които пълни и разнася след себе си. След това идват игрите за правене — сглобяване и разглобяване на двуизмерни картинки и пъзели или на триизмерни конструктори. Впоследствие, с израстването, децата откриват своите особености на момчета или момичета. Момчетата обичат конструкторите, но само заради удоволствието да разрушат построеното, докато момичетата предпочитат да съхранят или да употребят например направената къщичка. Към третата година малките палавници сред момчетата започват шумните и въоръжени игри за надмощие — те играят на война и всички са генерали, а момиченцата започват игрите с кукли и нанизване на герданчета, за да се разкрасяват и да се правят на принцеси. |\nМного преди откриването на отделните възрастови групи и търговията с подходящите за всяка възраст играчки, скъпо и сложно изработени и обявени за образователни, любящите възрастни са правели играчките за своите деца. Детски гробници от праисторическата епоха, открити днес, доказват съществуването на специализирани играчки за малките момичета и момчета, в зависимост от техния пол. Ценностите, удоволствието и метафората на желанието се разкриват по различен начин, в зависимост от половата предопределеност на детето, което родителите с нежност са положили в земята заедно с любимите му играчки. Това е ключът към играта и изобщо към всички игри на човешкото същество, не само на децата. Всяка игра е посредник на желания, носи удовлетворение и дава възможност те да бъдат изразени пред другите в споделени игри.


Лабиринтът на отраженията (fb2) | Либрусек\nГлавная » Книги » Лабиринтът на отраженията (fb2)\nЛабиринтът на отраженията (fb2)\nЛабиринтът на отраженията - 1\nЛабиринтът на отраженията [bg] 1476K, 286 с.\nВиртуалният свят. Дълбината. Трансконтиненталните корпорации създават там пищен, приказен град — Дийптаун. Всеки може да го посети. На всички им харесва. И някои отказват да го напуснат. Защото там има истинска свобода. Никакви задръжки — виртуални дуели, компютърен секс, собствена митология… Е, има и дайвъри, които следят за реда в Дълбината. И понякога им се налага да го правят без оглед на средствата…


Руло Стефани с бекон - Всичко, което искате да знаете\nРуло Стефани с бекон\nРуло Стефани е любимото ястие на много българи. Може да се яде както на обяд, така и на вечеря. Днес ще ви предложим една рецепта, с която със сигурност ще оберете много овации. Ще модифицираме малко класическата рецепта, така че, надяваме се, това ястие ще стане още по-апетитно и вкусно. Ето и необходимите продукти: 500 гр. кайма смес, 1 глава лук, 7 сварени яйца, 12 парчета бекон, 1 чаена лъжичка сол, 1 чаена лъжичка Вегета, 1 чаена лъжичка червен пипер (може и лют), 1/2 чаша олио, 150 гр. настърган кашкавал, 5-6 кисели краставички. Първото нещо е да подготвите каймата. Нарежете лука на много ситно, размесете го с каймата и с останалите подправки и оставете в купа в хладилника за половин час. Така смляното месо ще поеме ароматите от подправките.\nДокато каймата е в хладилника ще се заемем с останалите задачи от рецептата. Сложете първо яйцата да се сварят. Добре е да са в кипящата вода поне за осем минути. Намажете с малко олио формата, в която ще печете рулото и подредете вътре парчетата бекон. Хубаво е формата да бъде за кекс. Когато слагате бекона, оставете краищата му да висят извън формата, за да може после с тях да се покрие рулото.\nНад бекона поставете каймата, след това кашкавала, киселите краставички и накрая – сварените яйца, разрязани наполовина по дължина.\nКогато приключите с подреждането, затворете всичко с парчетата бекон. Намажете рулото с малко олио и го сложете да се пече на 200 градуса около 45 мин. Това е! Добър апетит!\nА ето е още една страхотна рецепта за Руло „Стефани“ с пъстра гарнитура:\n1 kg кайма „Стара планина“\n20 ml олио\n150 g кашкавал\n150 g моркови\nПредварително сваряваме моркова и две яйца, нарязваме лука и магданоза на ситно, а киселите краставични – на две по дължина.\nПодправяме каймата със сол, черен пипер и чубрица. Чукваме едно яйце и прибавяме лука и магданоза. Объркваме добре сместа и я разстиламе върху хартия за печене, предварително намазана с олио. Яйцата нарязваме на четвъртинки и с тях правим един ред по дължината на каймата. Продължаваме с ред от нарязаните моркови, следват краставичките. Започваме откъм страната на продуктите да завиваме каймата на руло. Притискаме го и оформяме добре, след което го намазваме с леко разбития белтък.\nВ намазнена с олио тава за печене поставяме готовото руло и доливаме вода, колкото да покрие 1 – 2 пръста от дъното. Печем 35 – 40 минути в предварително загрята на 180°С фурна. След това махаме фолиото, поръсваме рулото с настъргания кашкавал и го връщаме да се запече за още 5 – 10 минути, докато кашкавалът придобие златист загар.\nЗа гарнитурата нарязваме морковите на тънки ленти и ги бланшираме заедно с броколите, като първо ги потапяме в подсолена вряща вода за 2 – 3 минути, после ги пресичаме през купа със студена вода и лед и ги прецеждаме. В тиган разтопяваме маслото и задушаваме за няколко минути морковите и броколите, подправяме ги със сол, черен пипер и накълцания чесън и сваляме от котлона.\nИзчакваме рулото леко да изстине и го нарязваме на парчета. Поднасяме го с гарнитура от задушените зеленчуци.


Prodotti per parabrezza ghiacciato\n» Home page » ХОБИ СЕРИЯ » Удоволствие за автомобила » Сезонни продукти » NOT ICE 500\nКолко пъти Ви се е случвало в зимна утрин, тръгвайки за работа, да намерите стъклата на автомобила си напълно заледени? Колко време губите в изтощителната задача да отстраните леда? С NOT ICE веднъж и завинаги можете да избегнете този досаден проблем.\nNOT ICE е разработен от лабораториите на MA-FRA да разтваря леда дори и в екстремни условия, като предпазва от образуването на наслоявания и зацапвания по перата на чистачките, защитава ги от леда.\nNOT ICE се използва успешно и за незабавно размразяване на автомобилни ключалки, и благодарение на ексклузивната си супер–активна формула предпазва от формиране на лед и скреж по стъклата.\nСъщо така почиства перата на чистачките, като ги подпомага да се плъзгат гладко по повърхността, подобрявайки видимостта за шофьора при всякакви пътни условия.\nИНСТРУКЦИИ ЗА УПОТРЕБА: напръскайте продукта равномерно върху заледената повърхност.\nИзчакайте няколко секунди и пуснете чистачките.


Български Голдeн Ретривър Клуб! :: Преглед на тема - Аз съм бебе Бианка :)\nАз съм бебе Бианка :)\nПуснато на: Вто Окт 01, 2013 2:12 pm Заглавие: Аз съм бебе Бианка :)\nЗдравейте, тази малка кукла е родена на 15.07.2013г:\nСнимката е от първия й ден при нас - 25.09.2013\nА тази от снощи\nМного голяма глезла! Много я обичаме всички и наистина, все едно е била с нас винаги [/img][/url]\nПуснато на: Вто Окт 01, 2013 4:54 pm Заглавие:\nДобре дошла на малката сладурана!\nПуснато на: Сря Окт 02, 2013 7:35 am Заглавие:\nДобре дошла на моята астрологична близначка! Имайте предвид, че родените на тази дата, освен, че сме много прекрасни, сме и много чувствителни и фръцливи и обичаме вкуснички работи\nПуснато на: Сря Окт 02, 2013 7:43 am Заглавие:\nБлагодариме за посрещането\nПуснато на: Сря Окт 02, 2013 1:35 pm Заглавие:\nДобре дошла на малката кукла !!!\nПуснато на: Сря Окт 02, 2013 2:32 pm Заглавие:\nПуснато на: Сря Окт 02, 2013 2:44 pm Заглавие:\nПуснато на: Сря Окт 02, 2013 2:55 pm Заглавие:\nПуснато на: Сря Окт 02, 2013 8:54 pm Заглавие:\nПуснато на: Чет Окт 03, 2013 2:13 pm Заглавие:\nДобре дошла, сладуранка малка!\nПуснато на: Пет Окт 04, 2013 7:36 pm Заглавие:\nПуснато на: Пет Окт 04, 2013 7:39 pm Заглавие:\nДобре дошла на Бианка сладка\nПуснато на: Чет Окт 10, 2013 9:15 am Заглавие:\nЗдравейте. Моля за съвет. През първите няколко дни хранехме бебето с Royal Canin. Изяждаше си всичко, но изведнъж спря да ги яде. Нямах друг вариант и й купих Pedigre. Така от няколко дена. Яде си за норматив.\nВъпросът е, да пробвам ли да върна на Канин-а или, да си даваме Педигри?\nПуснато на: Чет Окт 10, 2013 9:23 am Заглавие:\nОт Роял Канин към Педигри не е никак добър избор... за доброто на кученцето, по-добре спрете даването на тази храна...има досатъчно други добри марки храни, с които може да пробвате. Тук е обсъждана темата http://bulgoldens.com/forum/viewtopic.php?t=60&postdays=0&postorder=asc&start=0\nПуснато на: Пон Ное 04, 2013 9:57 am Заглавие:\nПривет!!! Вече е на 3 месеца и 20 дни, тежи 9.5кг и много се обичат с човешкия й батко


Hpv предаване без брадавици | Гел Papillor\nHpv предаване без брадавици\nHPV може да се предава дори когато брадавици или други симптоми не са налице. Но всеки вид брадавици може да бъде заразен, ако се докосне. За разлика от някои други вируси, HPV може. Автор: Corey Whelan Ново проучване установява, че е възможно да се сключи HPV, без да се прави вагинален секс. може да има сериозни последици като генитални брадавици и. Изследователите са анализирали 51 проучвания за предаване на HPV. HPV е толкова често срещано, че почти всеки човек, който е сексуално активен, ще получи HPV по някое време от живота си, ако не получи HPV ваксината. Здравните проблеми, свързани с HPV, включват генитални брадавици и рак на маточната шийка. Генитални брадавици: Преди да бъдат въведени HPV ваксини, приблизително 340 000 до 360 000 жени и мъже са били засегнати от генитални брадавици, причинени от HPV всяка година. * Също така, около един на 100 сексуално активни възрастни в България има генитални. HPV е често срещано явление, но може да причини всичко – от генитални брадавици до рак, което го прави вирус, който наистина не искате да хванете. Сега, ново изследване установи, че не е задължително да правите секс.\nВидовете HPV, които причиняват аногенитални брадавици (най-вече HPV-6 и HPV-11), се разпространяват чрез контакт кожа до кожа, обикновено по време на вагинален, анален или евентуално орален секс с някой, който има тази инфекция. Възможно е обаче да се заразите с вируса, без да имате проникващ секс, ако влезете в контакт със заразена област (кожа до кожа) в аногениталния регион. Повечето сексуално активни възрастни ще се заразят с HPV в даден момент – без дори да осъзнават – преди имунната им система да изчисти вируса, каза съавторът на изследването Едуардо Франко. Той е. HPV инфекцията (генитални брадавици) на гениталния тракт е заразна и се предава чрез контакт кожа в кожа или сексуален контакт; възможно е обаче да се заразите с генитални брадавици без предаване по полов път.\nНито едно естествено, домашно лечение или друго лечение не може да излекува генитални брадавици или HVP инфекция. Въздържанието е единственият сигурен начин да се предотврати предаването на HPV. Можете да намалите шансовете за заразяване с вируса, ако правите секс само с един човек, който. Инфекцията с човешки папиломен вирус (HPV инфекция) е инфекция, причинена от човешки папиломен вирус (HPV), ДНК вирус от семейство Papillomaviridae. Около 90% от HPV инфекциите не причиняват симптоми и отзвучават спонтанно в рамките на две години. В някои случаи обаче HPV инфекцията продължава и води до брадавици или предракови лезии. Тези лезии, в зависимост от засегнатия сайт ,. Оралният HPV се предава в устата чрез орален секс или евентуално по други начини. Много хора са изложени на орален HPV през живота си. Около 10% от мъжете и 3. 6% от жените имат орален HPV, а оралната HPV инфекция е по-често срещана в по-напреднала възраст. Повечето хора изчистват HPV в рамките на един.\nВ рамките на три до четири месеца брадавиците ще изчезнат при 10-20% от хората дори без лечение. Не е демонстрирано лечение за унищожаване на HPV от тялото или спиране на предаването на инфекция. Лечението обаче може да подобри местните симптоми и да е желателно по козметични и психологически причини. HPV се предава по полов път, но за предаване не е необходим проникващ секс. Гениталният контакт кожа до кожа е добре познат начин на предаване. Има много видове HPV и много от тях не създават проблеми. HPV инфекциите обикновено се изчистват без никаква намеса в рамките на няколко месеца след придобиването и около 90% се изчистват в рамките на 2 години. Но тъй като HPV се разпространява чрез контакт кожа до кожа по време на вагинален, орален или анален секс с някой, който има инфекция – дори ако няма никакви симптоми, е трудно да се предпазите напълно.\nГениталните брадавици се причиняват от човешкия папиломен вирус (HPV). HPV е често срещана полово предавана инфекция (ППИ). Обикновено се разпространява от човек на човек чрез вагинален, анален или орален секс.\nДруги видове HPV, които могат да причинят често срещани брадавици като – брадавици по ръцете и плантари по краката – не се предават по полов път. HPV има доста ужасяваща репутация, защото може да причини генитални брадавици, рак на маточната шийка и рак, които засягат гърлото, устата и други части на тялото. Но ако разберете, че имате HPV. HPV може да живее във влагалището, вулвата, шийката на матката, ануса или пениса, а понякога в устата или гърлото и се разпространява чрез директен контакт на кожата до кожата с човек, заразен с HPV. Това се случва най-често при сексуален контакт и може да се случи дори когато няма видими брадавици.\nГениталните брадавици (понякога наричани condylomata acuminata или венерически брадавици) са най-лесно разпознаваемият признак на генитална HPV инфекция. Много хора обаче имат генитална HPV инфекция без генитални брадавици. Гениталните брадавици са меки, влажни или с телесен цвят, които се появяват в гениталната област в рамките на седмици или месеци след инфекцията. Изследвахме предаването на човешки папиломен вирус (HPV) при 25 хетеросексуални, моногамни двойки (25 мъже, 25 жени), проследявани средно 7,5 месеца. Общо 53 хетеросексуални трансмисионни събития са наблюдавани сред 16 двойки (14 мъже към жени и 39 от жени към мъже).\nПоловото предаване включва 13 различни онкогенни и неконогенни HPV типа; 8% са ваксини. ФАКТ: Повечето HPV инфекции протичат без симптоми и се решават сами при здрави, неимуносупресирани индивиди ФАКТ: HPV се разпространява чрез генитален контакт или контакт кожа до кожа и вирусът може да се разпространи дори когато липсват симптоми (напр. Генитални брадавици) са очевидни В рамките на три до четири месеца брадавиците ще изчезнат при 10-20% от хората дори без лечение. Не е демонстрирано лечение за унищожаване на HPV от тялото или спиране на предаването на инфекция. Лечението обаче може да подобри местните симптоми и да е желателно по козметични и психологически причини. Сексуалният контакт, включително орален секс и дълбоки целувки, може да бъде метод за предаване на HPV от един човек на друг. Вероятността от заразяване с HPV през устата е пряко свързана с броя на сексуалните партньори, които човек е имал. Има няколко начина за предотвратяване на HPV.\nHPV е много лесно да се свие, тъй като вирусът живее на повърхността на кожата на човек. Това означава, че някой може да свие вируса чрез контакт кожа в кожа с краката, ръцете на човек,.\nГениталните брадавици се причиняват от човешкия папиломен вирус (HPV). HPV е често срещана полово предавана инфекция (ППИ). Обикновено се разпространява от човек на човек чрез вагинален, анален или орален секс. Други видове HPV, които могат да причинят често срещани брадавици като – брадавици по ръцете и плантари по краката – не се предават по полов път. Предаване: HPV може да живее във влагалището, вулвата, шийката на матката, ануса или пениса, а понякога в устата или гърлото и се разпространява чрез директен контакт на кожата с кожата с човек, заразен с HPV. Това се случва най-често при сексуален контакт и може да се случи дори когато няма видими брадавици. Гениталните брадавици (понякога наричани condylomata acuminata или венерически брадавици) са най-лесно разпознаваемият признак на генитална HPV инфекция. Много хора обаче имат генитална HPV инфекция без генитални брадавици.\nГениталните брадавици са меки, влажни или с телесен цвят, които се появяват в гениталната област в рамките на седмици или месеци след инфекцията. Изследвахме предаването на човешки папиломен вирус (HPV) при 25 хетеросексуални, моногамни двойки (25 мъже, 25 жени), проследявани средно 7,5 месеца. Общо 53 хетеросексуални трансмисионни събития са наблюдавани сред 16 двойки (14 от мъж на жена и 39 от жена на мъж). Половото предаване включва 13 различни онкогенни и неконогенни HPV типа; 8% са ваксини. Типове 6 и 11 причиняват приблизително 95% от гениталните брадавици. Не всички HPV инфекции водят до рак. Симптоми.\nПовечето хора, заразени с HPV, нямат никакви симптоми. Някои видове HPV могат да причинят генитални брадавици, които се появяват като малки израстъци върху или около гениталиите и ануса. Брадавиците могат да бъдат: плоски или повдигнати; единични или многократни; групирани. Възможно е да имате HPV инфекция на кожата или гениталиите, без да имате симптоми. Когато инфекция с HPV причинява брадавици, външният вид леко варира в зависимост от местоположението му: Чести кожни брадавици – Те най-често засягат ръцете, лицето, кожата или скалпа и са особено чести на места с предишно нараняване на кожата. Петият пост в нашата поредица за рак и инфекции разглежда широко разпространен вирус, наречен човешки папиломен вирус (HPV).\nПовечето от нас ще бъдат заразени с човешки папиломен вирус в даден момент от живота си. Има повече от 100 различни вида вируси, повечето от които не причиняват симптоми и изчезват сами без лечение. Други видове причиняват безвредни израстъци като веррукас и брадавици. Има 30 до 40 щама на човешки папиломен вирус (HPV), предавани по полов път. Ваксината Gardasil е насочена към четирите щама, най-тясно свързани с рака на маточната шийка и гениталните брадавици. За жени, които още не са заразени с тези щамове, Gardasil е почти 100% ефективен при предотвратяване на генитални брадавици и ракови или предракови лезии на шийката на матката.\nГениталните брадавици се причиняват от човешкия папиломен вирус (HPV). HPV е често срещана инфекция, предавана по полов път. Обикновено се разпространява от човек на човек чрез вагинален, анален или орален секс. Други видове HPV, които могат да причинят често срещани брадавици като – брадавици по ръцете и плантари по краката – не се предават по полов път..\nУстановени са над 100 вида HPV; около 40 от тези видове имат. Възможно е да имате HPV инфекция на кожата или гениталиите, без да имате симптоми. Когато инфекция с HPV причинява брадавици, външният вид леко варира в зависимост от местоположението му: Чести кожни брадавици – Те най-често засягат ръцете, лицето, кожата или скалпа и са особено чести на места с предишно нараняване на кожата. Те са малки (около 6 милиметра или една четвърт от инча), твърди, безболезнени. Изследвахме предаването на човешки папиломен вирус (HPV) при 25 хетеросексуални, моногамни двойки (25 мъже, 25 жени), проследявани средно 7,5 месеца. Общо 53 хетеросексуални трансмисионни събития са наблюдавани сред 16 двойки (14 от мъж на жена и 39 от жена на мъж). Половото предаване включва 13 различни онкогенни и неконогенни HPV типа; 8% са ваксини.\nПетият пост в нашата поредица за рак и инфекции разглежда широко разпространен вирус, наречен човешки папиломен вирус (HPV). Повечето от нас ще бъдат заразени с човешки папиломен вирус в даден момент от живота си. Има повече от 100 различни вида вируси, повечето от които не причиняват симптоми и изчезват сами без лечение. Други видове причиняват безвредни израстъци като веррукас и брадавици. Има 30 до 40 щама на човешки папиломен вирус (HPV), предавани по полов път. Ваксината Gardasil е насочена към четирите щама, най-тясно свързани с рака на маточната шийка и гениталните брадавици. За жени, които още не са заразени с тези щамове, Gardasil е почти 100% ефективен при предотвратяване на генитални брадавици и ракови или предракови лезии на шийката на матката. HPV може да се предава чрез сексуален контакт кожа до кожа, независимо дали има проникване или не. Може да се предаде чрез вагинално или анално сношение, орален секс и взаимна мастурбация (докосване на гениталиите).


Харалан Александров: Вече не е достатъчно да се родиш българин, за да си ценен и добър | ЕВЕТ\nХаралан Александров: Вече не е достатъчно да се родиш българин, за да си ценен и добър\n- Г-н Александров, периодично у нас пламват кампании за преименуване на исторически местности, улици, селища. Последната - във Варна, където ВМРО поиска български имена за 11 местности с турски. Защо?\n- Защото периодично се изострят тревогите и страховете, свързани с идентичността, а един от инструментите за поддържането са названията на градовете и местностите. В момента самата идея за нация е подложена на силния натиск на глобализацията, от една страна, и на регионализацията и засилващите се локални идентичности, от друга. Затова е разбираемо, че хората с първосигнално, нерефлективно отношение към нацията, а такива са повечето прости хора по света, се чувстват притеснени от разколебаването на националната идентичност. Акцията за побългаряване на местности успокоява тези страхове и създава фалшива увереност, че нещата са под контрол. И, разбира се, винаги се намира някой, който да се възползва от тях политически, като ги формулира в националистически призиви.\n- ГЕРБ обаче би отбой...\n- Това говори добре за ГЕРБ. Дават знак, че се чувстват достатъчно силни и достатъчно европейци, за да не прибягват до примитивни способи за печелене на подкрепа. Национализмът е копнеж по един прост и ясен свят, но ние сме обречени да живеем в сложен свят, в който националната идентичност е една сред многото, практикувани от съвременния човек. Удържането на множествената идентичност изисква по-голямо усилие, по-голям вътрешен интегритет.\n- Искате да кажете да сме по-толерантни, по отворени? По-крайните биха го изтълкували като склонни на претопяване.\n- За да се чувстваш ценен и добър, вече не е достатъчно просто да си се родил българин и българската нация да бъде обявена за древна и велика.\nИдентичността не ти е дадена наготово, налага се да се пребориш за нея, да намериш начин да бъдеш успешен човек, достоен за уважение и себеуважение извън националната си идентичност. За съжаление българската патриархална култура и образование остават в плен на национални митове, които не ни помагат особено да приемем това предизвикателство. Затова вероятно винаги ще има група хора, която отчаяно ще прибягва до патериците на национализма\n, за да запази самоуважение и усещане за контрол в един все по-неуправляем и все по-неразбираем свят.\n- На прицел преди бе връх Мусала, днес Кабакум край Варна трябваше да стане Големият пясък.\n- За възпаления националистически ум на прицел е всичко, което изглежда чуждо. Но това може да се разглежда и като посегателство върху културата и традицията на България, интегрална част от която е османската култура. Трудно ни е да приемем, че Османската империя е била и наша империя, държава и на българите, защото официалната историография ни учи, че е чужда и потисническа. А един по-внимателен прочит показва, че в този период е имало интензивен културен обмен и преливане във всички сфери на живота. Българите от тази епоха наричат Истанбул Цариград, защото го премат за своя столица. Впрочем там процъфтява богата и влиятелна българска общност, един от двигателите на нашето Възраждане. Българските възрожденци и патриоти не се притесняват да носят фесове, както виждаме от старите фотографии, а езикът, на който пишат своите пламенни възвания, прелива от цветисти турски думи и изрази. Да не говорим за възрожденската архитектура, която по същество е османска - родните чардаклии къщи могат да бъдат видени из цялата империя. Време е да приемем, че българското и османското не са противоположности. В периода, в който се оформя нацията, българската идентичност е една от версиите на османската, както има и гръцка, албанска, турска, сръбска, арменска, еврейска и пр. нейни разновидности. Османската империя с всичките кусури (между другото кусур е турска дума) е забележително мултикултурално постижение, към което ние имаме значителен принос, и е време да започнем да го разбираме и ценим. Така ще се чувстваме по-спокойни със себе си.\n- Казват, имената на селищата са белег за владеене. Дали побългаряването им гарантира оцеляването на българското?\n- Склонен съм да поставя под въпрос тезата, че имената са белег за владеене, те по-скоро са белег за историческата традиция. Овладяването на територията на едно населено място е въпрос на гражданска активност и добро управление. Ако градът е завладян от местен феодал, който прави каквото си иска, няма значение какво му е името. Преди време наричаха Велинград Беевград - на името на бившия кмет и депутат от ДПС, Девин беше известен като "града на Доган", а Дупница - като града на Братя Галеви, които минаха в нелегалност. Хората си връщат града, когато в него се върнат законът и гражданското участие. Такава гражданска реституция винаги приминава през нов обществен договор и излъчване на добро лидерство - например дълги години Кюстендил беше градът на ВИС и изглеждаше ужасно, но кметът Паунов успя да го върне на гражданите, въпреки яростната съпротива на окопалите се феодални интереси. Друг ярък пример е Бургас, който се преобрази при управлението на кмета Димитър Николов. Не знам кой го владееше преди, но сега определено е град на бургазлии и те основателно се гордеят. Нека се научим да си избираме силни лидери, да ги подкрепяме в добрите начинания и да ги критикуваме за провалите. Когато градовете ни започнат да процъфтяват, ще видите как ще спрем да се вълнуваме толкова от имената им.\n- Новата забрана за пушене на обществени места не е ли намеса в личните ни решения?\n- Мярката предпазва всички останали от вредоносния навик на пушачите и е част от световната тенденция. През зимата в Канада е трудно да пушиш пред сградата, защото температурите стигат минус 40 градуса. Въпреки това хората излизат да димят навън. Така че воплите заради въвеждането у нас са пресилени. Трябва обаче да внимаваме да не превърнем пушачите в ново малцинство, което е политически коректно да бъде дискриминирано, презирано и тормозено. Интересно е доколко пушенето ще се превърне в протестно поведение. Познавам пушачи, за които забраната стана стимул да откажат вредния навик. Навярно ще има и такива, които героично и самоотвержено ще продължат да се тровят, но поне няма да да тровят останалите.\n- Чу се, че ще бъдат толерирани "доносници", които докладват къде нарушават забраната.\n- Лоша идея, доносничеството винаги развращава. В цивилизованите общества, когато някой нарушава правилата, другите му правят забележка и го призовават да ги спазва, а не докладват на органите. Развитието не се постига чрез репресия, а чрез интернализация на нормите и етична саморегулация в общността.\n- Европейска България няма да пуши на обществени места и ще има улици само с български имена. Можете ли да продължите списъка?\n- Нито едното, нито другото ще е вярно. Ще има пушещи на обществени места, ще има и улици с небългарски имена. И още много отклонения от нормата. В европейска България, която възниква пред очите ни, ще има много паралелни версии за това как трябва да се живее, какво име да носиш, каква идентичност да избереш, в каква истина да вярваш и трябва да се научим да живеем с този плурализъм и произтичащата от него несигурност.\n- Миналата седмица в европейска България взрив на склад за боеприпаси отне живота на трима.\n- Тази трагедия за пореден път ни показва, че човешката немарливост и безотговорност са далеч по-опасни от природни стихии. Земетресението в Перник ни убеди колко сме безпомощни пред природата. Много ни уплаши, но не взе човешки жертви. Взривовете обаче взеха. Трагедията в с. Бисер също бе поради човешка немарливост - зле поддържани язовирни стени. Повече от ясно е, че не можем да укротим земята и да избегнем природните бедствия. Но е напълно във възможностите ни да се предпазим от бедствията, които сами създаваме поради дезорганизираност, безхаберие, корупция и глупост. Налага се да се отнасяме по-отговорно към онова, което зависи от нас, а то никак не е малко. Мисля, че това е поуката.\nСъс социалния антрополог Харалан Александров разговаря Мила Гешакова


Parador de Manolos Hotel - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nВиж всички 10 места за настаняване в Темикско.\nAv Miguel Hidalgo 30, Темикско, Темикско, Мексико, 62580 - Много добро местоположение - вижте на картата\nПовече за Parador de Manolos Hotel\nИдеален за развлечения и отдих, Parador de Manolos Hotel се намира в Temixco, който е един от районите на Темикско. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nParador de Manolos Hotel прави всичко възможно гостите да се почувстват удобно. Затова хотелът предоставя най-добрите услуги и удобства. Хотелът осигурява безплатен WiFi достъп във всички стаи, 24-часова рецепция, Wi-Fi връзка в общите части, паркинг, рум-сървиз, за да гарантира комфорта на своите гости.\nДизайнът на хотела е съобразен с най-високите изисквания за удобство и комфорт, осигурявани от съоръжения достъпни в някои стаи като хидромасажна вана, климатик, балкон/тераса, бюро, телефон. Възможностите за отдих, които хотелът предлага са гореща вана, фитнес зала, сауна, открит басейн, спа, които също предоставят бягство от ежедневието и предразполагат за пълна почивка. Parador de Manolos Hotel е добър избор за всички посетители на Темикско, защото предлага спокойствие и безпроблемен престой.


Путин, защото няма друг - e-vestnik.bg\nТео Мерц , Франс прес\nТой е ненавиждан от Запада, който го обвинява за анексирането на земите на едни и за намеса в изборите на други. В Русия обаче Владимир Путин си остава един обичан и подкрепян президент, който е сигурно, че ще спечели нов президентски мандат на 18 март.\nНа основния опонент на Путин – Алексей Навални – беше например забранено да участва до 2024 година поради осъдителна присъда. Навални твърди, че процесът е бил режисиран от Кремъл.\n„Путин е огледало и всеки вижда в него, каквото желае“, отбелязва пред Франс прес политическият анализатор Константин Калачов. „За някои той е човекът, вдигнал Русия отново на крака, възстановил доброто състояние на армията и военната индустрия. За други той е подобрил жизнения стандарт и гарантирал изплащане на пенсиите без забавяне“.\nВ чужбина е обратното: Владимир Путин е на първите страници на изданията като въплъщение на абсолютното зло.\n„Фактът, че го възприемат като главния противник на Запада, е потвърждение за статута му на важен политик“, отбелязва Калачов. „Щом се страхуват от вас, значи ви уважават“.\n„Един силен президент“\nГледната точка на Владимир Путин по всички тези обвинения е, че всъщност те показват безпокойството на Запада от една силна Русия. „Силен президент за силна страна“ е и лайтмотивът на кампанията на Путин за президентските избори на 18 март.\nВ началото на март в реч във Федералното събрание той представи новите „непобедими“ оръжия на Русия, обръщайки се към Запада: „Сега вече ни слушайте!“.\nПрезидентът играе ролята на „ос на злото“, около която Западът „се сплотява и мобилизира“, обяви с угодническа усмивка руски журналист, който интервюира Путин по телевизията. „Представете си какво ще правят без Вас!“.\nОсвен ако не се случи нещо много изненадващо, на 18 март Владимир Путин ще спечели четвърти мандат, който ще му осигури власт до 2024 година. Съгласно социологическите проучвания, кандидатът, който ще събере най-много гласове на изборите в неделя след Путин, е милионерът Павел Грудинин, издигнат от Комунистическата партия на Руската федерация. Той се очаква да получи около осем процента.\nПутин „умело използва всички страхове и комплекси на населението“, казва Константин Калачов, добавяйки, че основният страх на руснаците е завръщане към нестабилността на деветдесетте години. „Хората се страхуват, че ще изгубят това, което притежават. Този страх е изключително силен в провинцията, където животът е труден“.\nЗа Алексей Навални седемдесетте процента очаквана подкрепа за Путин на изборите всъщност не означават истинско одобрение на неговата политическа програма, а по-скоро показват усещане за липса на истински избор.\nВ провинцията „си казват (…) няма друг освен Путин, за него ще гласувам!“, заяви Навални наскоро в интервю за Франс прес.\nВ Москва по време на проява в подкрепа на президента, поддръжниците на Путин изглежда споделяха същото чувство.\n„Не виждам друг човек, който може да бъде наш върховен главнокомандващ“, заяви кинорежисьорът Никита Михалков пред стохилядната тълпа. „Той е единственият. Путин е нашият президент“.