v'98: Началото на българското Възраждане - Паисий Хилендарски и Софроний Врачански\nВъзраждането е една от най-забележителните епохи в българската история. Тази оценка се налага от дълбоките обществени промени през XVIII — XIX в., които отбелязали прехода от средновековието към новото време.\nВъзрожденските българи излезли от дълбокия консерватизъм, в който били принудени да потърсят спасение от деспотичния натиск на чуждата държава. Освен това те отхвърлили наложения им ориентализъм, в голяма степен преодолели вековното изоставане от европейската цивилизация и отново придобили съзнанието за пълноценни участници в нея.\nЕто защо Българското възраждане било епоха на прелом, която предопределила цялото им по-сетнешно развитие. Наистина неговата двувековна реализация включвала събития и прояви, които не подлежат на еднозначни оценки. Въпреки това не може да се оспори фактът, че Възраждането разделило с исторически невъзвратима граница столетията на физическо, културно и етническо оцеляване от епохата на градивна енергия, която насочила всички българи към постигането на големи и възвишени цели.\nТози позитивизъм се превърнал в основна движеща сила на обществените процеси и благодарение на него те достигнали до успешния си завършек. Така с вяра в своето настояще и бъдеще българският народ успял да извърви трудния и трънлив път до свободата и възстановяването на собствената си държава.\nНа фона на тези общи оценки за епохата проблемът за периодизирането ѝ е предизвикал обясним интерес у изследователите. Тук обаче трябва да се напомни, че всяка периодизация в историята има условен характер и е предназначена за по-ясното обозначаване на даден изследван период или за улеснение на обучаващите се в тази научна област.\nОт тази гледна точка всяка периодизация носи голяма доза субективизъм, което се потвърждава и от факта, че за основа на всяко виждане отделните изследователи могат да си служат с най-различни факти — събития, процеси или явления. Затова и в целия обем от исторически изследвания, посветени на периода на Българското възраждане различните възгледи по този въпрос са нещо естествено.\nОще през самото Възраждане редица български общественици и дейци си задавали въпроса кога започва епохата, в която живеят. Мнозина от тях като Раковски, Славейков, Каравелов, Ботев и др. стигнали до извода, че за начало на българското възраждане трябва да се смята началото на епохата на реформи в Османската империя, т. е. началото на 30-те години на XIX в. Този възглед бил естествен резултат от реалностите на времето. Те с по-голяма яснота виждали шумно афишираните от властта опити на империята да се модернизира, затова модернизацията се превърнала в най-същностна характеристика на епохата според самите възрожденци.\nВ самия край на Възраждането обаче, в началото на 70-те години на XIX в., един от първите професионални български историци — Марин Дринов, тогава доцент и преподавател в Харковския университет в Русия, в своята статия "Отец Паисий, неговото време, неговата история и учениците му" от 1871 г. изместил долната граница на Българското възраждане с няколко десетилетия назад. Като един от ранните български позитивисти М. Дринов разглеждал Възраждането предимно като духовен процес и затова като начало на тази епоха той определя едно важно събитие, което поставя началото на духовното ни възраждане — създаването на "История славянобългарска" от Паисий Хилендарски. Към тази теза в продължение на много десетилетия се придържали почти всички български изследователи, които имали отношение към проблема. Всички те, в една или друга степен, са представители на културно-философското течение на позитивизма. По-известни имена сред тях са (Иван Шишманов, Александър Теодоров-Балан, Боян Пенев, Петър Ников, Михаил Арнаудов и др.\nПрез 30-те години на XX в. един от известните изследователи на тази епоха, Христо Гандев, в първото издание на книгата си "Фактори на Българското възраждане" търси корена възрожденската епоха още по-назад във времето, като открива първите ѝ кълнове в края на XVI — началото на XVII в. Той се опитал да отправи по-мащабен поглед върху началото на епохата, като я свързвал с първите симптоми на разложението в Османската империя първите положителни промени в българското общество, започнали по това време.\nСлед средата на XX в. обаче както мнението на Дринов, така и на Гандев било преосмислено и се родили нови теории за началото на Възраждането. В крайна сметка след дискусия сред българските историци, проведена през 70-те години на XX в. се приело, че началото на Възраждането не може да се постави само от една личност или една книга, колкото и значими да са те, защото са плод на реалната историческа обстановка, в която са се появили и съществуват. В този смисъл към началото на Възраждането трябва да се отнесат и онези дълбоки изменения в обществен, политически, културен и стопански план, които довели до появата на Паисий.\nПървите кълнове на тези изменения действително могат да се отнесат към края на XVI и началото на XVII в., но едва в началото на XVIII в. те имат ясно доловими, достатъчно значими и въздействащи върху историческия процес измерения. Именно този възглед независимо от неговата условност в крайна сметка се наложил в българската историография. Така че за начало на Българското възраждане се приема началото на XVIII в., когато факторите, които определят развитието на възрожденския процес по-късно, вече с категорична сигурност действат в цялото българско общество.\nСравнително по-ясен изглежда проблемът за горната граница на Българското възраждане, т. е. неговият край. Това се дължи на факта, че обикновено този край се свързва със събитие, което има значението на обществен преврат за българската нация — Руско-турската освободителна война от 1877 — 1878 г.\nВ края на XIX в. обаче споменатите български учени като Иван Шишманов, Боян Пенев, Михаил Арнаудов, Петър Ников и др., които могат да се причислят към културно-историческата школа в рамките на позитивизма, считали, че Българското възраждане завършва в края на 60-те и началото на 70-те години на XIX в., когато всъщност приключил процесът на духовно обособяване на българите, а с него и духовното възраждане. Този възглед се определял от схващането им, че възраждането е преди всичко духовен процес, така както мнозина европейски учени разглеждат Западноевропейския ренесанс.\nПо-приемлив е възгледът за Руско-турската освободителна война като край на епохата на Възраждането. Тази теза обаче също може да търпи известна критика, понеже с Берлинския договор от 1 (13) юли 1878 г., с който приключила войната, била освободена само Северна България и Софийско, а в останалите под османска власт български земи възрожденските процеси продължили да се развиват до освобождението на всяка от тях (за Източна Румелия — 1885 г., за Македония, Родопите, Егейска Тракия и др. — до Балканската война от 1912 г. и дори по-късно).\nТака хронологическите рамки на Възраждането могат да се очертаят в периода от началото на XVIII в. до освобождението на България за съответния регион.\nНе по-малко спорни въпроси предизвикала и вътрешната периодизация на възрожденската епоха. Тя е още по-условна, понеже се основава на по-конкретни и детайлни събития. По тази причина в различни общи съчинения, посветени на тази епоха, отделни автори обосновават противоречиви концепции за структурата на вътрешната периодизация. Тези концепции разглеждат Възраждането като епоха, която може да се раздели на три до пет подпериода, като за всяка теза се посочват принципно различни аргументи.\nНай-широко е разпространена теорията, че Възраждането може да се раздели на три периода, които обективно са определени от три събития, стоящи сравнително встрани от историята на българския народ — руско-турските войни от XIX в. Аргументите, че това са събития незасягащи българския народ, не издържат на критика, понеже и войната от 1828 — 1829 г., и Кримската (1853 — 1856), и Освободителната (1877 — 1878) война в една или друга степен се отразяват сериозно върху състоянието на Османската империята оттам — и на скоростта на развитие на българския възрожденски процес.\nНа тази основа като първи подпериод или етап на Ранно българско възраждане, може да се определи времето от началото на XVIII до края на 20-те години на XIX в. През тази епоха настъпили дълбоки изменения в османската поземлена и държавно-политическа система, които довели до дълбоко разложение в сферата на аграрните отношения и авторитета на властта. През тази епоха османската държава окончателно западнала като второстепенна сила в Югоизточна Европа и Близкия изток.\nХарактерно за възрожденския процес на българите през тези години е, че се развивал неравномерно, забавен и дори прекъснат след средата на XVIII в. заради разрастването на разбойничеството и отцепничеството в империята, които се отразили отрицателно на българското развитие. Затова може да се твърди, че положението на българския народ в началото на XVIII в. в качествено отношение почти не се различавало от положението му в края на XVIII и началото на XIX в.\nВсе пак през този период по-ясно личал вече оформеният български елит, зародила се националноосвободителната идеология, в чиято основа се превърнали разпространяващите се национални идеи. Формулирана била програмата на българското възраждане на страниците на Паисиевата история, с която започнало духовното съзряване на българската нация. Пак през този период се осъществили и първите практически опити за осъществяване идеите на Паисий, въпреки че все още нямало възможност за самостоятелна изява, за освобождение, главно чрез участието на българи в освободителните движения на другите балкански народи.\nВторият период на Българското възраждане съвпаднал с епохата на реформи в Османската империя (втората половина на 20-те до средата на 50-те години на XIX в.) Този етап бил белязан от две големи руско-турски войни — войната от 1828 — 1829 г. приключила с Одринския мир от 14 септември 1829 г, и Кримската война, която приключила на 18 Февруари 1856 г. с Парижкия договор.\nПрез този период възрожденските процеси, се задълбочили и големите движения на българите през епохата постигнали първите си успехи. Промените в социалната и икономическата област довели до изграждането на структурата на едно слаборазвито буржоазно общество, в което обаче процесите на модернизация вече били необратими. Израз на тази необратимост било напредването в развитието на двете най-масови и мощни национални движения — за българска просвета и за църковна независимост. Положени били основите и на третото голямо движение през Възраждането — националноосвободителното.\nТретият, последен етап от развитието на Възраждането започнал след Кримската война и приключил с освобождението на България. През този период стопанското, социалното, политическото и културното развитие на българския народ влязло в остро противоречие със съществуващите абсолютистични порядки в Османската империя.\nОпитите за модернизация чрез реформи напълно се провалили и това довело до пълно разложение на държавната и обществената система в империята. Коренно промененото международно положение на империята и изострянето на Източния въпрос увенчали завършека на духовното възраждане, докато акцентът в процесите след 1870 г. преминал върху третото движение — националноосвободителното, чийто успешен край представлявало освобождението на България. То може да се разглежда като логичен резултат на общонародните усилия за национално и държавно обособяване и в крайна сметка отново върнало българите на европейската политическа сцена.\nПонятието възраждане е буквален превод на западноевропейското понятие ренесанс, което означава връщане към нещо минало, но всъщност довело до раждането на нов тип общество, което коренно се отличавало от предходния тип със своя светски характер (спрямо религиозния характер на средновековното общество). Докато в Западна Европа, тази епоха се свързвала с интереса към античното минало, то в българското общество периодът се свързвал с възраждането на интереса към българското средновековие.\nВ исторически план Българското възраждане се развило с около 3-4 века по-късно от западноевропейското и в условията на чужда, с коренно различни културни и политически характеристики, обществена среда. Възрожденските процеси по българските земи се отличавали със свои специфики, но самият факт, че понятието, с което се обозначава тази епоха в България и в Европа, е идентично, показва, че Европейският ренесанс и Българското възраждане притежавали редица общи характеристики.\nОбщото в двата процеса, което ги прави възрожденски, определя същността им, докато конкретното, специфичното у тях определя тяхното съдържание. В този смисъл възрожденските процеси могат да се обособят на две големи групи. Едната обхваща промените и явленията в стопанската и обществената сфера, а другата, където промените били най-явни и конкретни, включва политическите и културните процеси, които могат да се обединят под наименованието духовна.\nПромените в социално-икономическата област определят същността, на възрожденската епоха. Чрез дълбоките социални и икономически промени българското общество през XVIII и XIX в. бил извършен преходът от средновековие към ново време или от феодално към буржоазно общество. Тези промени обхващали навлизането на капиталистически елементи в стопанството, основани на частната собственост и пазарните отношения.\nВ резултат от икономическите процеси започнало формирането на българската буржоазия на базата на съществуващите още от XVII в. по-заможни прослойки в българското общество.\nСъществена черта на социалните процеси в обществото било възникването и на светска интелигенция, чиято дейност предизвикала коренна промяна в мирогледа и светоусещането на народа, свързана с изграждането на национално светско самосъзнание, което постепенно изместило господстващото дотогава религиозно самосъзнание, характерно за средновековието.\nСпецифичните характеристики на възрожденския процес се проявили най-вече в духовната сфера, която определила съдържанието на възрожденския процес или това, което му придавало самобитен български характер. Съдържанието на Българското възраждане се изпълнявало от трите големи и всеобхватни движения на българите през тази епоха — движението за модерна българска просвета и култура, движението за национална българска църква и движението за национално освобождение. И трите под различна форма били насочени към компенсиране на изостаналостта, като обхванали изцяло духовните промени в обществото.\nКултурно-просветното движение на българите, както личи и от названието му, притежавало чисто културен характер. Църковнонационалното за разлика от него съчетавало културните с политически цели, а националноосвободителното било с чисто политически характер.\nВ историческата литература често може да се срещне понятието борба като аналог на движение, но разделение между тях не може да се прави, понеже ако с движение обозначаваме масата от хора, които извършват някакво действие, то с борба обозначаваме самото действие. Понякога тези термини могат да бъдат заместени от метафоричния израз "потоци" на българското възраждане, ако се приеме, че възрожденският процес представлява река, която протича през времето.\nНезависимо кой от тези термини влиза в употреба, всеки от тях изразява идеята за процес, движение и развитие, което в най-общ план характеризира историческата обстановка през тази епоха.\nВсички промени в българското общество през Възраждането в крайна сметка довели до онзи най-съществен резултат, който е естествен завършек на възрожденските процеси на европейските и неевропейските народи — до формирането на нацията като етническа формация със собствени специфични икономически, социални, политически и културни характеристики. Ето защо епохата на Българското възраждане трябва да се разглежда преди всичко като епоха на формиране на българската нация. Тази същностна характеристика на възрожденския процес определя и мястото на Българското възраждане в общоевропейското.\nВ по-тесен план Българското възраждане може и трябва да се разглежда и като част от Балканското от една страна, и от Славянското възраждане, от друга. Това означава, че възрожденският процес на българите имал сходни характеристики и тесни взаимовръзки както с възрожденските процеси на гърци, румънци, турци, албанци, така и с тези на чехи, сърби, руснаци и т.н.\nДоста по-рано възникналото Гръцко възраждане оказало голямо влияние върху българското. Всички православни християни в Османската империя били обединени под името "руммилет" (ромейски. т. е. гръцки народ), а константинополският патриарх бил разглеждан като техен милетбашия, т. е. духовен и народен водач. Към средата на XVIII в. в негови ръце били вече и диоцезите на Охридската българска архиепископия и на Печката сръбска патриаршия, които били ликвидирани от османските власти.\nВсе по-важно значение добила великогръцката "мегали идея", която разглежда всички православни християни в Османската империя като гърци, макар и част от тях другоезични ("другогласни") и имала амбицията да изгради върху руините на Османската империя отново гръцка и православна Византия. Ранното гръцко възраждане, гръцката култура и Цариградската патриаршия оказали влияние върху останалите православни народи в империята и дори предизвикали процеси на частична елинизация сред албанците, власите и българите. Сред по-заможните слоеве на тези народности се ширела и гъркоманията — стремеж за подражание и интеграция към гръцката етнокултурна общност.\nВъпреки че започнало малко след българското, Сръбското възраждане изиграло подобна роля в началото на XIX в., поради факта, че Сърбия успяла да постигне своето политическо освобождение още в началото на този век. Още в началото на XVIII в. започнало раздвижване и сред православните южни славяни.\nСръбското възраждане е свързано най-вече със сръбските колонии в австрийската провинция Войводина и с малката, но свободна сръбска държавица Черна гора.\nНа този фон значително по-големи трудности стояли пред българите, чиято етническа територия била, изцяло под османска власт, а емигрантските общности в Дунавските княжества, Южна Русия и Австрия били разпръснати и често се представяли за гърци или сърби.\nВъзрожденските процеси на по-напредналите славянски народи като руснаци и чехи също оказали благотворно и стимулиращо влияние за напредването на българския процес. В течение на целия период укрепвали връзките между българи и руснаци и българи и чехи. До голяма степен укрепването на тези връзки било стимулирано и от разпространението на идеите на панславизма, които били целенасочено пропагандирани от руския царизъм. Независимо от неговите цели тези идеи изиграли обективно положителна роля за укрепване на българското самосъзнание и за по-бърз напредък на българското общество като цяло.\nОт своя страна Българското възраждане повлияло положително за началото на тези процеси сред албанци, турци и др. Традиционно силни били взаимните влияния и между българи и власи през тази епоха, чрез които и двата народа обогатявали своето развитие.\nХарактерна особеност на балканските възрожденски процеси е тясната им зависимост от развитието на Източния въпрос от втората половина на XVIII в. нататък. Тази пряка зависимост се изразявала в това, че при всяко изостряне на Източния въпрос възрожденският процес се ускорявал поради пряката намеса на европейските държави в делата на империята. От своя страна отделните дялове на възрожденския процес, изразени чрез трите движения, се включили изцяло в контекста на Източния въпрос и се превърнали в негови неотменни съставки.\nС подписването на Карловацкия договор от 1699 г. Османската империя навлязла в нов етап от своето развитие. В международен план тя все повече западала като второстепенен фактор в европейската политика, отстъпвайки първенството на издигналите се мощни европейски монархии Австрия и Русия. Австро-турските войни от XVIII в. изяснили и за османската управляваща класа, че Австрия вече е несравнимо по-мощна от Османската империя. Независимо от успеха срещу цар Петър I по време на Прутския му поход от 1711 г. османците все повече изоставали и от Русия. Именно тя до края на века се превърнала в основен противник на османците в стремежа си да завоюва и възроди византийското наследство.\nКато цяло натискът към Европа намалял и дори придобил обратен знак — европейските държави вече определяли кога и по какъв повод да водят война с Османската империя. Същевременно напреднал процесът на задълбочаване на икономическите връзки между османската държава и Европа. Увеличал се броят на т. нар. капитулации, като нови били сключени и с Австрия, Англия, Холандия, Франция и др. След първата капитулация, сключена между френския крал Франсоа I и султан Сюлейман I през 1535 г. този род неравностойни договори оказвали все по-засилено влияние върху развитието на процесите в самата империя. И ако все пак в началото на XVI в. икономическите различия между все още могъщата Османска империя и централизираща се Франция не били толкова големи, то от XVIII в. нататък договорите, които давали големи привилегии на европейските търговци в обмена между империята и Европа, щели да се превърнат в онзи, икономически лост. който през XIX в. превърнал Османската империя в полуколония на европейските държави. Всичко това определило второстепенното положение на османската държава в международните политически и икономически отношения. Това от своя страна щяло да се отрази сериозно върху положението на християнските народи в империята, включително и на българите.\nВ социално-икономически план в Османската империя през XVIII в. и началото на XIX в. настъпило пълно разложение. Спахиите постепенно започнали да губят значението си на основен икономически фактор: от XVII в. нататък тимарската система била обхваната от дълбока криза. Постепенно укрепнало частното земевладение, което подкопавало устоите на тимарската система, базирана на условната поземлена собственост. Този процес се изразявал във все по-разпространения стремеж сред спахийството към придобиване на частни имоти. Утвърдилата се нова социална категория — аяните (богати местни първенци), се стремяла да обсеби властта по места, което водело до още по-голямо отслабване на централната власт.\nВ края на XVII в. се появили и започнали да се утвърждават и чифлиците, които представляват първият голям пробив в икономическата система на Османската империя. обусловена от шериата. Чифлиците като вид стопанство не били осветени от него. В тях се преплитали различни начини на производство и отношения — феодални и капиталистически. Те били създавани върху обширни площи частна земя, набирана чрез, спекулативни сделки с раетски имоти и открит грабеж на държавни и общински земи. Собственици на чифлиците били местни аяни или лихвари немюсюлмани (предимно евреи и гърци). В тях работели различни категории работници — от такива с полуробски статут (ортакчиите) до наемни работници (ратаи), каквито се срещат за първи път в Османската империя. Голяма част от тях били набирани сред безимотните селяни и били превръщани в арендатори чифлигари. Използването на наемен труд в тези стопанства нямало чак толкова голямо значение, колкото специализацията на чифлиците в определено производство и това, че работели предимно за пазара. А това от своя страна стимулирало постепенното развитие на стоково-паричните отношения.\nНа места чифликчийството изиграло положителна роля, като опазило някои български области (напр. Поморавието и Вардарската долина) от агресивни албански мюсюлмански колонисти, които плътно заселили Косово и част от Западна Македония именно през XVIII в.\nС отслабването на централната власт административните и данъчните органи вече не били в състояние да упражняват пряко властта си над покореното християнско население. Това ускорило възникването на феодалната анархия в Османската империя през втората половина на XVIII в,, известна като период на разбойничеството и отцепничеството.\nНараснал и броят на данъците, като все повече се увеличавали паричните вземания. Независимо от обезценяването на парите данъчните органи не били в състояние да съберат дължимото съм спахиите и държавата. Все по-голяма роля играели откупчиците на данъци и аяните, които дублирали, а на места измествали държавната администрация от тази функция. Израз на тези промени била и разпространената през XVIII в. система, наречена "маликяне", което представлявало отстъпване на доходоносни държавни обекти на частни лица в пожизнено владение срещу ежегодни вноски в хазната. Всички тези промени ерозирали още повече спахийската система и утежнили положението в империята.\nОт друга страна, в османската икономика се наблюдавали и някои положителни тенденции, които в перспектива щели да доведат до началото на нейната модернизация, а това пряко или косвено засягало развитието и на българската икономика. Тези тенденции били свързани най-вече с проникването на чужди капитали в османската икономика. Това се осъществявало на първо място чрез държавните заеми и чрез създаването на първите банкови институции в империята начело с Отоманската банка, създадена със западноевропейски капитали и под пряк западноевропейски контрол. Наред е това османската държава започнала да сключва концесии със западни предприемачи за разработване на икономическите ресурси на империята. Това довело и до откриването на първите промишлени предприятия, собственост на чужденци, които представлявали капиталистически предприятия в най-чист вид. Важна роля за развитието на капиталистически отношения в османското стопанство изиграл и все по-нарастващият външнотърговски обмен с европейските държави, в който от XVIII в. нататък с напредваща активност и амбиции навлизали и българите.\nПрез XVIII в. мюсюлманският елемент на Балканите чувствително намалял, отслабен от войните и чумните епидемии. За сметка на това българското християнско население добило числено надмощие в повечето райони на българските земи и най-вече в градовете.\nНай-многобройно продължавало да бъде селското население. Основната част от българите през XVIII в., били обединените в селски общини селяни собственици на раетски имоти, голяма част от които все още били обложени с данъци и към държавата, и към спахията. През XVIII в. обаче започнала да се очертава значителна прослойка от свободни раетски селяни — земеделци и животновъди, които плащали данъци само на държавата. Някои от тях успели да се замогнат, особено сред онези групи от българското население, които се ориентирали към едрото животновъдство, търговията и занаятите. Именно от техните среди произхождали и първите представители на зараждащата се буржоазия. Така със сигурност може да се твърди, че от началото на XVIII в. се наблюдават признаците на икономически подем сред българското население.\nТези признали се проявили най-вече в рамките на градското стопанство, където икономическите и социалните процеси протичали по-динамично. Тази динамика предопределила градската икономика да се превърне в източник на онези нови отношения, с които се свързва Българското възраждане — капитализма. Градското население било поставено в сравнително по-добро положение, отколкото селското и се радвало на относителна сигурност и спокойствие. Около еснафските сдружения постепенно се оформили християнски общини, които сплотявали и организирали българския елемент. Появили се цели чисто български градчета с процъфтяващ търговско-занаятчийски облик — Панагюрище, Копривщица, Банско, Котел, Калофер и др. В градовете се зародил и тънък слой от сравнително имотни търговци и занаятчии, които имали по-широки икономически и духовни интереси и по-ясно оформени етническо самосъзнание.\nПърво в градската икономика, а по-късно и в селската започнали да се развиват два процеса, свързани със зараждането и налагането на капитализма като икономическа система — това били процесите на специализация. Тази специализация, от една страна, се развивала хоризонтално — в географски план, и водела до райониране на икономиката. Отделни региони се специализирали в даден вид производство: в Добруджа — зърнопроизводство, в подбалканските градчета — текстилните занаяти, в Самоковско — рудничарството и др.\nДругият процес се обозначава като вертикална специализация, или вътрешно разделение на труда. Под това наименование се разбира все по-тясната специализация в рамките на производството, вследствие на която се обособили редица нови занаяти, които обхващали по-малки етапи от производствения процес. Това довело до нарастване броя на занаятите, а в перспектива и до появата на ранния тип манифактура — разпръснатата.\nВ българската икономика се очертали и други нови тенденции. На първо място трябва да се отбележи засиленият внос на западни стоки, което в перспектива довело до замиране на някои занаяти и до приспособяване и развитие на други. Втората тенденция била свързана със засиленото преливане на капитали от един отрасъл в друг, като например от търговията към манифактурното производство или от занаятите към търговията. Всичко това довело до оживление на местното стоково-парично обръщение.\nБългарите все по-масово се включвали както във вътрешния, така и във външнотърговския обмен на Османската империя. Естествен резултат от този процес било стопанското интегриране на българските земи и формирането на единен вътрешен национален пазар в рамките на империята. Така българските земи се обособили като сравнително автономна и отделна производствена единица в рамките на цялата империя, което стимулирало още повече занаятите и търговията в тях. Това вътрешно икономическо обединение на българските земи изиграло ролята на основен стопански фактор за формирането на българската нация.\nНай-напред в Македония, а по-късно и в Тракия и Северна България се разгърнала търговия не само с общобългарски, но и с общобалкански измерения. Българските търговци изнасяли памук, тютюн, коприна, зърно и други продукти на пазарите в Средна Европа, Русия и из цялата Османска империя. Били отворени първите български външнотърговски кантори, които се срещали в големите османски центрове, Русия, Австрия и др. Запазени са сведения за български кантори дори в Глазгоу (Шотландия) и Калкута (Индия). Значително се разширил обемът на кираджийството и керванджийството, които се превърнали в по-постоянни и разпространени търговски форми. Този икономически подем обаче, не бива да бъде подценяван, понеже т.нар. кърджалийски времена от втората половина XVIII в. и началото на XIX в. върнали с десетилетия назад развитието на българите.\nПоложителните социално-икономически явления, свързани с навлизането на капиталистически производствени отношения, си пробивали твърде трудно път на Балканите поради закостенялата османска държавна и поземлена система, която се оказала почти неспособно за реформиране. Въпреки това представителите на търговско-занаятчийското съсловие в градовете, съставено предимно от неравноправното християнско население, положили неимоверни усилия за преодоляване на тези пречки и бавно, но неотклонно следвали насоките на възрожденското си развитие.\nВърху развитието на Българското възраждане активно въздействие имали не само социално-икономическите, но и редица духовни фактори. Сред тях трябва да се отбележи ролята на българското духовенство, което се оказало онази несклонима крепост на българското самосъзнание, която в продължение на столетия поддържала народностния дух в условията на изключително засилен натиск за унищожаването му.\nСъщевременно върху Българското възраждане оказали огромно влияние възрожденските процеси на съседните балкански народи, най-вече на гръцкия и на славянските народи — сърби, руснаци и чехи. По линия на тяхното влияние, а през XIX в. и чрез преки контакти с Европа, върху нашия възрожденски процес оказали въздействие всички политически, обществени и културни идеи, които възникнали и се разпространили в Европа от XV до XIX в. включително. На първо място, това били идеите на Ренесанса, който възникнал в Италия, а по-късно се разпространил във Франция, Англия, Германия и другите европейски страни. Тази епоха предизвикала революция в материалния и духовния живот на европейското общество. Технически изобретения като компаса, астролаба и др. коренно променили корабоплаването и навигацията.\nТези открития в съчетанието с усъвършенстването на барута и изобретяването на огнестрелното оръжие, улеснили последвалите Велики географски открития. Промените през Ренесанса довели до начало в модернизацията на всички производства, начина на живот, комуникациите, търговията, финансите и т.н. В духовен план идеите на Ренесанса били концентрирани в хуманизма, който се превърнал в основа на буржоазния индивидуализъм. Именно хуманизмът наложил светския начин на мислене и светското начало във философията и другите науки, отхвърляйки на заден план религиозните устои на средновековието.\nПрез XVII в. в навечерието на Европейското просвещение в Европа се разпространили културните идеи на класицизма, намерили ярко изражение в изкуството, музиката и литературата. Те също оказали сериозно влияние върху българското възрожденско общество, израз на което станала изключителната популярност на пиесите на Молиер сред българските възрожденци.\nНеслучайно именно идеите на Просвещението оказали най-голямо влияние върху българския възрожденски процес. Те се превърнали в основа за развитието на най-масовото и всеобхватно движение на българите през Възраждането — културно-просфетното. Просвещението обосновало ръководната роля на буржоазията в общественото развитие и се превърнало в основа за формулиране и разпространение на бъдещите идеи, характерни за буржоазното общество — национализма, либерализма, демократизма и революционните идеи на Френската революция. Всички те оказали огромно въздействие върху развитието на църковното и националноосвободителното движение, както и върху изграждането на буржоазните основи на българското общество през XIX в. Тези идеи вдъхновявали всички революционни и патриотични прояви на българите през Възраждането.\nДинамиката на процесите през XIX в. наложила българите да възприемат и най-актуалните обществени, политехнически и културни идеи, възникнали в епохата на Великата френска буржоазна революция. Тук трябва да се отнесат идеите на романтизма, които формирали духовно-психологическата атмосфера, в която се развили възрожденските процеси през целия XIX в.\nВ културно-философски план тези идеи оказали влияние върху дейността на Георги Раковски, Добри Чинтулов, Илия Блъсков и др. Българските обществени дейци не останали чужди и на най-модерните и актуални за епохата идеи като философските идеи на позитивизма, които определили възгледите и практическата дейност на най-забележителните представители на Българското възраждане като Любен Каравелов, Васил Левски, Христо Ботев, Марин Дринов и др.\nСъщевременно Христо Ботев се докоснал и до идеите на социалутопизма и анархизма, които до голяма степен определили и белязали революционната дейност и идеологията на гениалния български поет.\nЕвропейските идейни течения оказали различно по мащаб въздействие върху българското общество, но със сигурност може да се твърди, че те изиграли основна роля за духовното пробуждане на българския народ и за националното му консолидиране и еманципация.\nПаисий Хилендарски и първите му последователи\nДълго време в нашата историография господствала тезата, че Българското възраждане е започнало с делата на отец Паисий. Внимателният анализ на фактите показва, че Паисий сам бил рожба на създадена вече рановъзрожденска среда. По времето, когато той оформял своя мироглед, вече били налице първите прояви на ранновъзрожденски български книжовници.\nПо това време в емиграция се появили и православни български книжовници, които творели на общия за всички православни славяни църковнославянски език на старобългарска основа, но включили в него и редица новобългарски елементи и нови просвещенски идеи. Сред тези книжовници с яркото си самосъзнание изпъквал Партений Павлович (1695 — 1760). Той бил роден вСилистра и получил отлично за времето си образование в Бейската академия на Вардалахос в Букурещ, а по-късно довършил обучението си в Италия, Янина, на остров Корфу и т.н. Впоследствие се установил в Сремски Карловци — средище на Сръбската митрополия и културен център на сърбите под австрийска власт, и се отдал на литературна дейност. Най-известното му произведение било останалата неиздадена "Автобиография", която е много ценен документ за епохата.\nПриблизително по това време в Сремски Карловци творял и друг българин — Христофор Жерафович от Дойран. Макар и с българско самосъзнание, той бил привърженик на идеите на илиризма — теория, според която всички южни славяни образуват единна елирийска нация, а българи, хървати, сърби и др. са само отделни нейни племена. През 1741 г. Жерафович публикувал във Виена своята "Стематография" — сборник с 56 държавни герба, между които и българския. Макар, че тази книга била в основата си превод на по-стара хърватска стематография (хералдически сборник), в нея имало и редица съвършено оригинални елементи.\nВажна роля за повишаване на общата грамотност на българите изиграва и процъфтяващата през XVIII в. дамаскинкса литература. Сборниците със смесено съдържание (дамаскини) възникнали под гръцко влияние, но били написани на говорим български език и съдържали редица актуални теми и проблеми, които разширявали духовния кръгозор на българина. Тъкмо през този период най-голяма популярност добили даскините на монаха от Рилския манастир Йосиф Брадати, родом от град Елена.\nИменно в такава епоха се родил и живял най-видният представител на Ранното възраждане — Паисий Хилендарски. Основен извор за неговия живот и дейност е собствената му "История Славянобългарска". В нея Паисий споменава, че бил 40-годишен, когато завършил своя труд. Пак оттам научаваме, че тя била написана през 1762 г., следователно Паисий бил роден през 1722 г. За родното му място дълго време се спори, понеже Паисий не го уточнява, а само споменава, че бил роден в доста обширната Самоковска епархия. Години наред няколко селища претендират, че са родно място на хилендарския монах. Сред тях могат да се отбележат Банско, Кралев дол, Доспей и др. В крайна сметка се налага мнението на Йордан Иванов, че Паисий бил роден в Банско, тъй като вече било известно, че баща му Михаил Хадживълчов бил заможен търговец от Банско, а по-малкия му брат Вълчо Хадживълчов продължил бащината дейност и станал също известен ктитор и покровител на църквите и манастирите в региона и особено Хилендар и Зограф.\nСамото Банско още в началото на XVIII в. се оформило като едно от най-бързо развиващите се и издигнати български селища. Там процъфтявали скотовъдството, занаятите и търговията. Банските търговци обикаляли пределите на цялата империя и се срещали с множество представители на чужди народи, които били носители на модерни за времето си идеи. Още по това време Банско било селище с чисто българско население, чиято дейност тясно се свързвала и с пазарите на Австрийската империя.\nВ Света гора Паисий, чието светско име вероятно било Петко или Пенко, през 1745 г., на 23-годишна възраст, се замонашил в същата обител. В тази епоха Атонските манастири се оформили като един от първите центрове на Балканското просвещение. Още през 1752 г. в Атон, в гръцкия манастир Ватопед, който бил тясно свързан и с българската култура и история, била открита Академията на един от първите големи гръцки хуманисти и просветители — Евгениос Вулгарис, която от този момент нататък разпръсвала просветителските идеи на само в границите на Атон. Вероятно и самият Паисий по един или друг начин също се докоснал до тези възгледи, което личи и от идеите, заложени в "История Славянобългарска".\nПо това време Хилендар има статута на сръбски манастир, но поради местоположението му по-голямата част от монасите в него тогава били българи от Македония. Благодарение на качествата си Паисий бързо израснал в монашеската йерархия и достигнал сановете на йеромонах и проигумен. Получил също и поста на таксидиот, което му позволило по време на многобройните си пътувания из югозападните български земи с цел събирането на дарения да се запознае с положението на своя народ.\nПаисий бил силно впечатлен от състоянието на бездуховност и забрава сред своите сънародници, дошло в резултат от чуждия духовен и политехнически гнет. Това се превърнало в един от мотивите му за написване на съчинението, с което целял да пробуди българския народ. В своята история атонският монах изрично посочва и другата причина, подтикнало го да напише своя труд. Това било високомерието на сръбските и гръцките монаси и пренебрежението им към българите и всичко българско, което водело след себе си и заплахата от пълна асимилация и изчезване на българския род.\nИзворите за написване на историята могат да се разделят най-общо на две групи — домашни и чужди. От самия Паисий научаваме, че домашните извори той издирил и ползвал в редица манастири и църкви в Атон и земите на Македония, най-вече в Рилския. Най-общо те обхващат редица документи на българските владетелски канцеларии, жития на светци и патриарси, както и почти всички съчинения от класическата старобългарска литература. Сред тях могат да се отбележат ценни извори като Зографската грамота на цар Иван Александър, Рилската грамота на цар Иван Шишман и редица други.\nОсвен домашните извори Паисий използвал и такива от чужд произход. С тях той се запознал по време на пътуването си през 1761 г. до Сръбската митрополия Сремски Карловци по работа на манастира. Там в нейния архив открил и ползвал руските преводи на съчиненията на венецианския кардинал Цезар Бароний — "Деяния венецианския и гражданская" и на дубровнишкия абат Мавро Орбини — "Книга историография". Самият Мавро Орбини е смятан за един от създателите на идеите на илиризма, според които славяните на Балканите са с единен произход и са най-древното население в тези земи.\nПрез 1761 г. след завръщането си от Сремски Карловци Паисий вероятно започнал да пише своята история, като се преместил за целта в българския манастир Зограф в Атон. Именно там през 1762 г. той завършил труда си. По своята структура "История славянобългарска" се дели на две предисловия, седем глави и едно послесловие. Първото предисловие под заглавието "Полза от истории" Паисий заимствал дословно от съчинението на Цезар Бароний и в него обяснява значението и ролята на историята за народите, т.е. ползата от нейното изочаване. Вторият предговор със заглавие "Предисловие к хотещим читати" представлява пламенен призив за национално пробуждане и борба срещу гъркоманията и невежеството.\nИзложението под заглавието "Историческо събрание за българския народ" обхваща седемте глави, посветени на историята на българската държава, култура и църква. По език и стил на историята не се различава особено от типичните средновековни хроники. Дори началото на изложението, започващо то библейския потоп, на пръв поглед потвърждава това впечатление, но всъщност така Паисий искал да внуши на своите читатели и слушатели идеята за древния произход на българския народ и че той е коренното население на земите, които обитава. Това е естествен психологически похват, използван от атонския монах за повишаване на националното самочувствие в епохата на господство на средновековната ценностна система, според която по-старото е по-добро и достойно за уважение.\nВ първите пет глави Паисий изложил политическата история на българската средновековна държава. Практически петата глава представлява съкратено обобщение на по-великите дела и подвизи само на българските владетели. Това е направено с цел по-силно внушение на идеите от първите четири глави, а именно — чрез възстановяване спомена за величието на средновековната българска държава да се внуши идеята за национално освобождение и възраждане на българската държавност.\nШестата глава със заглавие "За славянските учители" е посветена на славянските първоучители Кирил и Методий, техните ученици и делото им. Тук чрез възстановяване на спомена за ролята на България като духовен и културен център на славяните и православието като цяло Паисий припомнил на своите съвременници, че са наследници на уникална висока култура и така внушил идеята за възраждането и издигането ѝ. Във втората част на тази глава Паисий изложил и историята на самостоятелната българска църква, с което възстановил спомена за духовната независимост на българите през средновековието, която била основа за културните им постижения през тази епоха.\nВ послесловието Паисий отново припомня мотивите си за написването на своето съчинение, като разкрива и историята на неговото създаване.\nПо този начин в своята малка по обем, но голяма по значение книжка, атонският монах за първи път формулирал задачите, стоящи пред българския народ — националното пробуждане и освобождение. Той очертал и пътищата, по които трябва да се постигнат тези задачи — чрез борба за изграждане на модерна българска просвета и култура, за независима българска църква и най-вече за национално освобождение. В този смисъл "История славянобългарска" с пълно право може да се разглежда като програма на Българското възраждане.\nТези възгледи били подсилени и от няколко допълнителни идеи като славянофилството, личащо още в заглавието, в което се подчертава славянският произход на българския народ. Тези идеи личат и от факта, че Паисий изложил историята не само на българския, но и на сръбския народ, който чувства като най-близък брат по съдба. Наред с това Паисий подложил на остра критика гръцките архиерейски власти заради политиката им на елинизация, с което допълнително аргументирал необходимостта от възстановяване на духовната независимост на българите. Паисий формулирал за първи път и друга идея, която намерила по-късно широко разпространение сред българските възрожденци, а именно идеята за балканска солидарност в борбата срещу поробителя.\nХилендарският монах си поставил въпроса за причините, довели до покоряването на Балканите от османските нашественици, и ги открил в разединението и враждите между балканските народи. Така естествено се стига до извода, че за да се освободят, тези народи трябва да се обединят в борбата си за освобождение.\nПаисий е първият автор, който очертал етническата територия на българската нация, която според него обхващала земите на Мизия, Тракия, Македония и Поморавието. Той подчертал и историческата връзка между неговите съвременници и предците им, извършили великите дела, описани в неговата история. Това е постигнато с прилагането в края на изложението (VII глава) на списък на българските патриарси и светци, като изброяването им достига да началото на XVIII в., с което Паисий категорично потвърдил духовната връзка между българското средновековие и неговото време.\nСлед написването на историята до смъртта си през 1773 г. в манастир край Асеновград по време на многобройните си пътувания Паисий започнал да я разпространява и популяризира с пълното съзнание за нейното значение. Известни са около 40 преписа и двадесетина преработки на историята му, сред които важно място заема първият ѝ препис, направен от поп Стойко Владиславов (бъдещия Софроний Врачански) при посещението на Паисий в Котел през 1765 г. По-късно, през 1781 г. той направил и втори препис на историята. Известни преписи са и тези на поп Алекси Попвелкович Попович от Самоков от 1771 г., на монаха Никифор Рилски от 1772 г., преписите на Дойно Граматик от гр. Елена, поп Стоян от село Кованлък (Търновско) и др.\nПървото печатно издание на историята било направено след преработка от Христаки Павлович, излязло през 1844 г. под заглавието "Царственик" и се превърнало в един от първите учебници по история за новооткритите светски български училища. Това говори за актуалността на Паисиевите идеи дори и век по-късно, което обяснява и широкото разпространение на неговата история.\nНазрелите духовни нужди на българското общество от подобен род съчинения довели до появата и на други истории на българите от тази епоха. Всички те обаче под една или друга причина не придобили онази популярност и значение, която имала Паисиевата история.\nСофроний Врачански и неговите последователи.\nПърви приемници и продължители на делото на Паисий Хилендарски\nНай-видният последовател на делото на Паисий бил Софроний Врачански. Основни сведения за неговия живот и дейност получаваме от автобиографичното му произведение "Житие и страдание грешнаго Софрония". Оттам научаваме, че той бил роден през 1739 г. в будното балканско селище Котел, откъдето произхождат редица забележителни български възрожденци — Неофит Бозвели, Георги Раковски, Петър Берон, кап. Георги Мамарчев и др.\nТой бил потомък на заможно джелепско семейство и носел светското име Стойко Владиславов. Още като дете останал сирак и имал сериозни конфликти с мащехата си, но успял да получи добро образование в местното килийно училище и през 1762 г. бил ръкоположен за свещеник в Котел, където служил в продължение на около тридесет години. Още през 1765 г. огромно въздействие върху него оказала срещата му с Паисий Хилендарски в Котел, която оформила патриотичните възгледи на поп Стойко Владиславов. С първия препис на "История славянобългарска" било поставено началото на книжовната му дейност.\nПо-късно през 1768 г. и 1775 г. той два пъти посетил Атон и изучил гръцки език, което разширило възможностите му за книжовна дейност. По-късно заради конфликт с гръцкия търновски митрополит след 1792 г. напуснал Котел и служил като свещеник в Карнобатските села (Анхиалска епархия), а след това живял за кратко време при децата си в с. Арбанаси. През 1794 г. станал монах и игумен на Капиновския манастир край град Елена, където получил предложение от Патриаршията да заеме епископската катедра на Врачанската епархия.\nНа 16 септември 1794 г. поп Стойко бил ръкоположен за епископ на Враца и приел духовното име Софроний. Размириците в Северна България го принудили да разгърне мащабна дейност за подпомагане на бедстващото българско население в този район. Голямата му популярност накарала видинския отцепник Осман Пазвантоглу през 1800 г. да му нареди да не напуска границите на Видин, където принудително престоял до смъртта на Осман Пазвантоглу през 1803 г. От този период датират и двата му видински сборника (от 1802 г.)., които съдържат новобългарски преводи на гръцки и старобългарски автори, а вторият съдържа и светски елемент — Езипови басни.\nПрез 1803 г. Софроний успял да напусне Видин и да се прехвърли във Влашко, където настъпил върхът в книжовната му дейност. През 1806 г. в гр. Римник Софроний издал "Кириакодромион, сиреч Неделник поучение" — сборник с поучения и слова за всички празнични и неделни дни и евангелски коментар. През 1809 г. Софроний издал и "Театрон политикон, сиреч Гражданское позорище", което представлява сборник с преводи от гръцки на известния богослов хуманист от XVII в. Амвросий Марлиан. Този сборник съдържал богат исторически и философски материал, в който широко били застъпени ренесансовите идеи на хуманизма.\nОколо 1804 г. той започнал да пише и прочутата си автобиография "Житие и страдание грешнаго Софрония", в която ренесансовохуманистичните и просветителски възгледи на Софроний Врачански намерили своя най-ярък израз. Цялото съчинение е проникнато от идеите на Просвещението. През 1813 г. Софроний умрял в манастир край Букурещ и оставил съчинението си недовършено. Ръкописът му е публикуван за първи път от Г. Раковски във вестника "Дунавски лебед" през 1861 г. в Белград.\nС цялостната си книжовна дейност Софроний положил началото на просветителско-възрожденската традиция и заедно с Паисий извършил огромния скок от средновековието в новото време за българската литература. Непосредствени ученици на Софроний са Димитър Попски, Захари Княжевски, Георги Пешаков и други български емигранти в Дунавските княжества. Известни последователи на Софроний са книжовниците от първите десетилетия на XIX в. Йоаким Кърчовски, ученикът му Кирил Пейчинович и монахът Теодосий Синаитски, които творели в Македония и по собствените им думи пишели на "простейший язик болгарский" от Долна Мизия, т.е Македония.\nНаред с книжовно-просветната дейност Софроний Врачански развил и активна политическа дейност, с която останал в българската история и като предтеча на организираното националноосвободително движение. Още след емигрирането си във Влашко той се наложил бързо като водач с общобългарско значение сред българската емиграция в Дунавските княжества. Като такъв той се проявил най-вече по време и във връзка с Руско-турската война от 1806 — 1812 г., която завършила с Букурещкия мир.\nОще в навечерието на войната, през 1804 г. по инициатива и със съдействието на Софроний за Русия заминала първата дипломатическа мисия на българите през Възраждането, съставена от близките му сподвижници — Иван Замбин и Атанас Некович, които трябвало да поднесат на руския император Александър I молбата на българите да бъдат освободени от Русия.\nКъм 1809 г. около Софроний се оформил т.нар. Букурещки политически кръг, в който влезли Атанас Некович, Димитър Попски, архимандрит Вениамин Ловчански, Александър Николаевич и др. Този кръг подготвил мащабна програма за изграждане на българска автономна област във Влахия, чийто статут по-късно да се прехвърли и върху освободените южнодунавски земи. През този период Софроний разгърнал и широка дейност по набиране на доброволци за руската армия от средите на българската емиграция, в резултат, от което през 1811 г. била сформирана Българска земска войска начело с друг виден котленец — кап. Георги Мамарчев. Този военен отряд се превърнал в първата българска военна формация през епохата на Възраждането.\nМакар че Букурещкият мир от 1812 г. с нищо не променил съдбата на българите, усилията на Софроний и неговите съратници от Букурещкия кръг не останали напразни. Техните действия представляват първият опит идеите, заложени в Паисиевата история, да бъдат осъществени на практика. Така Софроний набелязъл насоките на борбата за политическо освобождение на българския народ, които щели да се доразвият през следващите десетилетия и да се увенчаят с успех през 1878 г.\nИстория и цивилизация за XI клас : Профилирана подготовка / Александър Николов и др. – София : Просвета, 2002. – 448 с.


В община Панагюрище се проведе публично обсъждане за намерение за поемане на дългосрочен общински дълг\nВ сградата на Община Панагюрище вчера (17 ноември 2014 година) се проведе публично обсъждане на намерение за поемане на дългосрочен общински дълг, чрез заем от Фонд ФЛАГ.\nНа срещата на ръководството на общината с местната общност, кметът Белишки представи информация за предназначението на дълга, като подчерта, че средствата ще бъдат предназначени за мостово финансиране и собствено участие за финализиране на проекти по Оперативна програма „Околна среда“, финансирани от фондовете на Европейския съюз, за които община Панагюрище е подписала договори за безвъзмездна финансова помощ.\nИзпълняваните проекти от Община Панагюрище по Оперативна програма “Околна среда” са “Интегриран инвестиционен проект във ВиК сектор за гр. Панагюрище” по договор за безвъзмездна финансова помощ № DIR-51011116-СО43 и “Изграждане на регионална система за управление на отпадъците в регион Панагюрище” по договор за безвъзмездна финансова помощ № DIR-5112122-СО12.\nМаксималният размер на дълга е 10 000 000 лева. Срокът за погасяване е не повече от 48 /четиридесет и осем/ месеца, считано от датата на подписване на договора за кредит, с възможност за предсрочно погасяване на части, без такса за предсрочно погасяване. Източниците на финансиране са собствени приходи и чрез плащанията от Управляващия орган, съгласно договорите за безвъзмездна финансова помощ. Максималният лихвен процент е шестмесечен ЕUROBOR, плюс максимална добавка 5.078 %. Начисляват се и други такси, лихви, неустойки, разноски – съгласно ценовата политика на Фонд ФЛАГ и Управляващата банка. Обезпечаването е чрез учредяване на залог върху вземанията на Общината от договорите за безвъзмездна финансова помощ и собствените приходи на общината по чл. 6 от Закона за общинския дълг.\nКметът Никола Белишки подчерта, че един от основните проблеми при реализирането на двата проекта през настоящата година, е спирането на средствата по Оперативна програма „Околна среда“ още в края на 2013 година. Това се отрази върху разплащането с фирмите изпълнители и респективно сроковете на изпълнение на проектите. Ситуацията се усложни допълнително, след като от месец април и фонд ФЛАГ преустанови финансирането на проекти по ОПОС.\nС предоставената нова възможност за заем от Фонда, Община Панагюрище ще направи необходимото временно финансиране по двата проекта. Според условията, критериите и реда за финансово подпомагане на общините от Фонд ФЛАГ, утвърдени с МП №197/11.07.2014г. и разработената методика за класиране, Община Панагюрище е с много висок кредитен рейтинг и се нарежда на четвърто място в страната.\nНеобходимостта от временно финансиране по проектите е породено от изискванията на Оперативната програма бенифициентите по договорите за предоставяне на безвъзмездна финансова помощ да финансират на 100% разплащането с изпълнителите и доставчиците по проектите, след което Управляващият орган на ОПОС верифицира и възстановява разходите.\nПостоянната комисия на Общински съвет по бюджет и икономика на Общината вече е разгледала предложението на Общинска администрация и е дала принципното си съгласие за поемане на дългосрочен дълг от Община Панагюрище, чрез заем от Фонд ФЛАГ. Това стана ясно от изказването на председателя на комисията г-н Илия Анчев по време на обсъждането вчера. Предстои Общински съвет – Панагюрище на свое заседание да вземе Решение за поемане на дългосрочен общински дълг.\nПанагюрище отбеляза 24 май с внушително шествие\nПОЗДРАВ ОТ КМЕТА НА ОБЩИНА ПАНАГЮРИЩЕ ПО ПОВОД 24 МАЙ – ДЕН НА БЪЛГАРСКАТА ПРОСВЕТА И КУЛТУРА И НА СЛАВЯНСКАТА ПИСМЕНОСТ\nОбщина Панагюрище с жест към учителите-ветерани и културните дейци


Луксозен дневен крем за лице с екстракт от Стволови клетки, Q10, Колаген, Хиалуронова киселина и др. от Exillys natural cosmetics - savana-deals.com\nЛуксозен дневен крем за лице с екстракт от Стволови клетки, Q10, Колаген, Хиалуронова киселина и др. от Exillys natural cosmetics\n162лв. 10% 16лв.\n4 пъти е закупен\nВалидност на ваучера: от 28 Декември до 10 Януари 2019г. Ваучерът е за един брой продукт.\nПри закупуване на ваучер трябва да изпратите имейл на office@exillys.com - в който да посочете две имена, телефон за връзка и точен адрес за доставка (личен или на офис на Еконт), номер и код на ваучера.\nДоставката е безплатна за България - до посочен адрес от клиента, с куриерска фирма Еконт. Извършва се в рамките на 3 - 4 дни след издаване на ваучер и получаване на имейл с вашите данни.\nКлиентите от София, могат да получат продуктите и на място на адрес: ж.к.Боровоул. Ястребец 25 - SAVANA L&G STUDIO, след предварителна уговорка на: +359 879 15 39 69\nКожата ви има нужда от специална грижа?\nДоверете се на Exillys natural cosmetics и серията Royal Line 45+\nExillys natural cosmetics залага на натуралния ефект! А той е този, който търсите. Разчита на три основни белега за качествена натурална козметика. Използва доказани, изпитани иновативни формули за постигане на пълен ефект на натуралните съставки и гарантиране на здравословен, безопасен и подмладяващ ефект.\nЗалага на прецизен научен подбор на активните съставки и изолиране на истински полезните екстракти - като екстракт от грах за здрава и подмладена кожа, екстракт от стволова клетка на лоза за антиоксидантно действие и бял трюфел за бляскав вид.\nДневен крем 45+\nЛуксозен дневен Анти-Ейдж крем с екстракт от Стволови клетки, Q10, Колаген, Хиалуронова киселина, Розова вода, Масло от памук, Млечна киселина, Масло от обикновена шипка, Арганово масло, Пчелен восък, Соев протеин, Екстракт от розмарин, Маслина, Екстракт от невен, Пантенол, Кокосово масло, Масло от слънчоглед и др. С натурален SPF 20. За всеки тип кожа. Натурална козметика без парабени подходяща за възраст 45+ с нежна, лека и бързо попиваща текстура.\nTози крем има всички необходими съставки. Вземете го сега и събудете кожата си за нов живот!\nВсеки антиейджинг крем се познава по активните съставки. Ако съдържа точните съставки, ще има необходимото целебно действие.\nА този крем от серията Royal Line е с цял арсенал от активни съставки, специално създаден за подхранване в дълбочина и пълно освежаване на лицето.\nЕкстракт от стволови клетки\nТой превръща крема за лице в мощен анти-оксидант, който противодейства на свободните радикали и естествено подхранва кожата.\nА кожата ежедневно е мишена на много вредни въздействия – УВ лъчи, пушене, хлорирана вода, свободни радикали. И именно екстрактът от стволови клетки стимулира синтеза на колаген. Така кожата ще остане свежа по-дълго.\nПроцесът на стареене на кожата е свързан до голяма степен с количествата колаген. С времето колагеновите фибри в дермата прогресивно намаляват. Това се дължи на разнообразни зловредни влияния: пушене, УВ лъчи, нездравословно хранене.\nЩом тези влияния се натрупат, се активират колагенaзите – ензимите, които рушат колагена в кожата.\nЗатова луксозният дневен крем от серията Royal Line е подходящ точно за хора на възраст 45+, наситен е с колаген и има нежна като коприна, бързо попиваща текстура.\nПодхранващият ефект е максимален и мигновен.\nТочно като балсам той успокоява Вашата раздразнена кожа, изглажда бръчките и подхранва колагеновите фибри в дермата.\nИ в допълнение...\nВ продуктите от серията Royal Line допълнително сме вложили и Q10, комплекс от масла и хиалуронова киселина\nИстински луксозното копринено усещане от дневния крема за лице от серията Royal Line е допълнено с дълбоко регенериращо действие.\nХиалуроновата киселина прониква надълбоко в дермата и свързва големи количества водни молекули. Това държи кожата свежа, еластична и оптимално овлажнена.\nА допълнителен овлажняващ ефект имат серията от нежни масла и съдържанието на Q10. Така хидратацията на кожата е дълбока и истински регенерираща.\nВ състава на крема влизат още: Розова вода, Масло от памук, Млечна киселина, Масло от обикновена шипка, Арганово масло, Пчелен восък, Соев протеин, Екстракт от розмарин, Маслина, Екстракт от невен, Пантенол, Кокосово масло, Масло от слънчоглед и др.\nНатурална козметика за всеки тип кожа без парабени, подходяща за възраст 45+ с нежна, лека и бързо попиваща текстура 30 ml.\nУпотреба: Нанасяйте сутрин на добре почистено лице.\nЗа максимален ефект преди крема нанасяйте серум от серията ROYAL LINE.\nИнформация за Exillys natural cosmetics\nТелефон: +359 879 15 39 69\nУеб сайт: www.exillys.com


Предаване изследва теорията на глупостта – Труд\n20.02.2015 • 13:58\n“Ами, аз съм доста висок, което често се отбелязва. И освен това съм много умен. Имам четири дипломи от толкова специализирани и престижни университети, че никой никога не е чувал за тях. По-разпространената версия е, че съм доста нисък, дебеланко, на 41 години, който живее в измислен замък в провинцията със съпругата си, двете си дъщери, 6 кучета, 3 котки, 8 коня, 2 кози, стадо овце, 20 патици, 12 коли, 4 мотоциклети и ненужно голяма колекция от пилета. Изберете си варианта, който ви харесва повече…”\nПопулярният тв водещ от “Топ Гиър” Ричард Хамънд подхожда с британско чувство за хумор не само към хорската глупост, но и към собствения си живот. Предаването „Теория на глупостта“ отново се завръща, за да разкрие физичните, биологичните и химичните фактори в дръзките подвизи на заблудени търсачи на приключения. Хамънд разделя фактите от измислиците и представя на зрителите клипове под формата на кратък курс, който обяснява всичко – от гравитационната потенциална енергия до оптималната траектория, с помощта на подходяща анимация и свръх забавен кадър. Предаването започва от 25 февруари по National Geographic Channel.


Как да проверите съединителя на вентилатора - Ремонт на различни марки автомобили\nМоже да не мислите за това, но вентилаторът за охлаждане на Вашия автомобил може да се нуждае от много енергия, за да се обърне. Когато Джеймс Уат се нуждаеше от калибриране на това колко работа може да свърши новата му парна машина, той измери колко дълго конят ще може да издържи даден товар за определен период от време.Ако кон може да оре един декар на час, това би било "една конска сила". Вентилаторът с механично задвижване може да изпомпва 10 или повече конски сили от Вашия двигател, когато работи – това е много пропилян Clydesdales. Поради тази причина производителите отдавна са започнали да използват съединители с контролирана температура, така че вентилаторът да се включва само когато двигателят се нуждае от помощ, за да остане студен.\nКогато двигателят е изключен, внимателно проверете лопатките на вентилатора. Уверете се, че всички остриета са в добро състояние и са закрепени към главината на вентилатора. Сменете вентилатора, ако е необходимо.\nПроверете внимателно съединителя на вентилатора за течове на масло. Течните съединители и термостатичните вентилатори са пълни с масло на силиконова основа; ако откриете теч, сменете съединителя на вентилатора.\nВземете модула на вентилатора с ръце и го преместете напред-назад. Ако съединителят или вентилаторът имат прекомерна игра, извадете вентилатора и съединителя и проверете дали валът на водната помпа – където е монтиран съединителят на вентилатора – показва прекомерна игра. Ако валът на водната помпа проверява дали работи, сменете съединителя на вентилатора.\nОпитайте да завъртите вентилатора със собствените си ръце. Надеждният съединител на съединителя за течност трябва да осигурява известна устойчивост на въртене на вентилатора, тъй като силиконовото масло е гъсто и вискозно. Ако вентилаторът се върти без съпротивление или е трудно да се върти, сменете съединителя.\nВключете двигателя и го оставете да работи на празен ход. Ако имате термостатичен тип съединител – вижте термостатическую извор на напрежение в предната част на съединителя – фен не трябва да се върти, докато двигателят не достигне работна температура. Ако вентилаторът се върти, когато двигателят е включен или вентилаторът не работи след четири или пет минути, когато двигателят достигне работна температура, сменете съединителя. Следете индикатора за температура на таблото.\nПроверете съединителя на вентилатора на хидравличния съединител визуално, когато двигателят работи. Този тип вентилатор е проектиран да се плъзга при високи обороти на двигателя. Помолете помощник да включи двигателя. При високи скорости трябва да видите как вентилаторът се забавя или спира.\nПървият знак, че съединителят на вентилатора е заседнал в постоянно положение, е вентилаторът, който никога не се изключва. Изчакайте двигателят да се охлади и го стартирайте; повечето вентилатори завъртат някои, когато двигателят работи, но те не трябва да работят достатъчно силно, за да чуят отвътре кола със затворен капак. Ако чуете въздушен поток от вашия вентилатор, когато двигателят е студен, има голям шанс съединителят да се счупи. Ако е така, може да забележите и намаляване на ускорението и икономията на гориво, тъй като двигателят изразходва енергия, като издухва прекалено горещ въздух.\nИзносеният и не включен съединител ще доведе до прегряване на двигателя, особено на празен ход.\nПремахване на съединителя на вентилатора Dodge RAM\nКак и защо премахват скоростната кутия „Lada Priore“: Стъпка -By -Step Инструкции\nПравилен въртящ момент за гайките на колелата\nКак да премахнете сърцевината на нагревателя на Chevy Corsica от 1996 г.\nNext story На какво ниво на водата колата се счита за наводнена и унищожена?\nPrevious story Как да регистрирате името на автомобила\nКак да ремонтираме Taurus Dash Lights\nПроблеми с двигателя на Ford 4.2


Източник: Plovdiv24.bg 23:28 / 25.05.2018 Отпечатай Изпрати\nБрутална заря малко преди 23,00 часа днес в Пловдив - за това информираха току-що читатели на Plovdiv24.bg. От думите им става ясно, че фойерверките са идвали от парк "Лаута", където по-рано днес футболният клуб "Витоша" Бистрица съхрани мястото си в Първа лига, след като надви с 6:4 "Локомотив" София след изпълнение на дузпи и с човек по-малко в плейофа помежду им, който се игра на стадион "Локомотив" в Пловдив.\nВ редовното време двубоят приключи при резултат 1:1, а в продълженията съперниците размениха по още едно попадение, като това за бистричани падна отвъд 120-ата минута.\nБяха две зари, през около 10 минути. Чак в Брестник се чуваха.\nБистришките тигри спаха през целия редовен сезон, бяха донори и боксова круша в 20 мача, а накрая се събудиха и изритаха Пирин във Втора лига, след което не допуснаха Локо Сф в Първа...\nЗарята не идваше от района, ами направо си беше от покрива на Йегерхофа. Постоянно се убеждавам , че няма да се оправим в България. Няма държава, няма институции. Като си пуснеш музиката надути ченгенца идват и ти пишат акт заради един недоволен комшия, а когато гърми целия квартал заради кефа на един дрисльо и на хората в близост им вадят акъла и ги будят , ако са заспали, ако ли не им събуждат децата и им вибрират прозорците- НИКОЙ НИЩО. Положението става все по-зле :) във всяка едно отношение!\nФилмар от Ловеч ли пристигна ?\nНе идваха от там, а от района на бирария Йегерхофт.\nПоследната седмица всяка вечер има заря, някъде из Пловдив, все пак са балове.\nЗаря или конфети я има. Не се ентусиазирай чак толкова от нещо толкова маловажно.


Съхраняването на стволови клетки у нас - Българска национална телевизия\nСъхраняването на стволови...\nПредаване: България днес, 08.06.2016\nВ този брой на предаването от студиото в Русе ще видите:\nБутикова услуга ли е съхраняването на стволови клетки в България? Какви са ползите от запазването на стволови клетки от пъпна връв и каква тип банка – семейна или публична да изберем? По тази тема разговаряме в студиото с Розалия Савова. А съвети за необходимите генетични изследвания, които бременните жени трябва да направят ще даде д-р Александър Кунев.\nЗа значимостта на Ученическия театрален фестивал "Климент Михайлов" и за това кои ще са участниците тази година в 20-то му юбилейно издание – гост ще бъде актьорът Косьо Станев, който е член на журито.\nЗа документалната книга "Следи по водата", посветена на българското присъствие и принос във водомоторния спорт, ще разговаряме с автора й Александър Недков.\nПовече за програмата на Министерството на младежта и спорта деца да тренират безплатно тенис на корт ще научим от Стефан Митев, който ръководи проекта в Русе.\nЩе видим и как се подготвят състезателите по кану-каяк на Гребната база в Лесопарка Липник.\nВсе повече българи избират да учат магистърски програми в Австрия.\nБездомните кучета и котки в Пловдив вече ще бъдат кастрирани безплатно.\nВ селата от Община Аврен почти няма необрана къща. Полицията е безсилна, защото един патрул отговаря за няколко села.


Съюз на българските журналисти - Екипът на предаването „Нещо повече“ предаде дарение от слушател за ремонта на "Радецки"\nНачало > Кампания за спасяване на кораба "Радецки" > Екипът на предаването „Нещо повече“ предаде дарение от слушател за ремонта на "Радецки" >\nЕкипът на предаването „Нещо повече“ предаде дарение от слушател за ремонта на "Радецки"\n21.02.2019 /18:52 | Автор: Светослава Кузманова | Източник: БНР\t Големина на шрифт: a a Отпечатай:\nОсновният планов ремонт, който се прави веднъж на 5 години, ще струва 250 000 лв.\nДарителската кампания ще продължи до 3-ти март, а номерът на сметката е публикуван на сайта на Съюза на българските журналисти, който застава зад каузата. Инициатор на акцията е Александър Николов, председател на сдружение „Енергийно бъдеще за България“.\nНадеждата е ремонтът на кораба „Радецки“ да приключи за Ботевите празници в началото на юни.\nЕкипът на предаването „Нещо повече“ вече внесе дарената от слушателя на „Хоризонт“ сума по дарителската сметка!\nПоследно от Кампания за спасяване на кораба "Радецки"\nКампанията за кораба „Радецки“ продължава до края на м. март\nУважаеми приятели, Сдружение „Енергийно бъдеще за България” организира и проведе дарителска акция за създаване на паричен фонд, с който да се подпомогне извършването на необходимия технически преглед и ремонт на националната светиня на България кораб-музей „Радецки“. Родолюбивата инициатива получи подкрепата на г-н Бойко Борисов, министър-председател на Република България.\nЕкипът на предаването „Нещо повече“ на програма „Хоризонт“ на БНР получи днес от верен свой слушател от Дупница 25 лева с молба да бъдат дарени за ремонта на кораба-музей „Радецки“. Репортаж за дарителската акция беше излъчен по БНР на 11-и февруари.\nАлександър Николов, председател на сдружението „Енергийно бъдеще за България“:Да пазим кораба „Радецки“, защото сме го взели назаем от нашите деца\nНа 3 март изтича срокът за събиране на необходимите 250 000 лв. за ремонт и технически преглед на кораба-светиня „Радецки“. Дарителската кампания вече тече, като в подклепа на родолюбивата мисия се включи и Съюзът на българските журналисти. Г-н Александър Николов, председател на сдружението „Енергийно бъдеще за България“, е един от моторите на тази благородна инициатива.\nНаш дълг е да съхраним кораба-светиня "Радецки" за идните поколения\n250 000 лв. са необходими, за да може корабът-светиня „Радецки“ да продължи да изпълнява историческата си мисия. Затова е организирана дарителска кампания. Като организация с мисия Съюзът на българските журналисти(СБЖ) подкрепи тази родолюбива инициатива на Гражданско сдружение „Енергийно бъдеще за България“ и Общонародната фондация „Христо Ботев“.\nКампания за спасяване на кораба "Радецки"\nНа 09.01.2019 год. сдружение „Енергийно бъдеще за България” стартира инициатива за набиране на средства за съхраняването на националната светиня кораб-музей &bdquo\nНа 09.01.2019 год. сдружение „Енергийно бъдеще за България” стартира инициатива за набиране на средства за съхраняването на националната светиня кораб-музей „Радецки”, създаден за да съхранява и припомня историята и безсмъртния подвиг на Христо Ботев и неговата чета. Благотворителната кампания, която СБЖ се ангажира да популяризира, вече получи подкрепа лично от премиера на Република България Бойко Борисов, както и от: АЕЦ „Козлодуй” ЕАД, САЕ-Национална федерация на енергетиците към КНСБ, ПАЕ-Федерация ”Атомна енергетика” към КТ “Подкрепа”, училище „Димчо Дебелянов” - гр. Белене, Вестник „Слово Плюс” - гр. Монтана, вестник „Дунавски новини”- гр. Белене, „Ато�\nВсичко от "Кампания за спасяване на кораба "Радецки""


Това упражнение гори 6 пъти повече калории, отколкото обикновеното тичане : Първите седем\nТова упражнение гори 6 пъти повече калории, отколкото обикновеното тичане\nПоддържането на добра физическа форма изисква ежедневни усилия. Понякога обаче се нуждаем от нещо повече, за да свалим някой и друг килограм и често се чудим защо това не става, макар да полагаме достатъчно грижи. Оказва се, че е достатъчно да променим нещо съвсем обикновено и резултатите тръгват напред. Като това да потичаме „назад“.\nRETRO-RUNNING или тичането „назад“ е начин на тренировка, която все повече хора по света практикуват, а причините да пробваме са повече от две.\nНищо повече от това просто да тичате назад. Звучи налудничаво, но ето в какво се състои заниманието: Това е много ефективен и подсилващ метод за тренировки. Помага да се намали вероятността от наранявания в гръбнака и коленете, като дава възможност да се постигне по-голям баланс на тялото и заякване на мускулите в долната част на тялото.\nЗащо е толкова добро в борбата с килограмите?\nТова упражнение на практика е кардио-тренировка, която укрепва сърдечно-съдовата система и освен, че ви помага да горите повече калории, е отличен начин за трупане на мускулна маса, особено за квадрицепса.\n100 стъпки на заден хода са равни на 1000 стъпки напред, което означава, че една обиколка на обичайния ви терен е равна на 6 обиколки, ако тичате напред! По този начин ще горите желания от вас калории, спестявайки доста от времето си. Звучи добре, нали?\nПолзи от тичането назад:\nТичането назад укрепва мускулите без да натоварва коленете. Също така е от полза, защото се развиват мускули, които са противоположни на редовно работещите такива.\nПредотвратяват се натоварвания и наранявания на коленете\nКогато тичате напред се повтаря непрекъснато едно и също действие, което може да доведе до опасен дисбаланс и хронични проблеми с коленете. Тичането назад намалява агресивното въздействие върху коленете и подобрява баланса между противоположните мускулни групи. Положителният ефект от този нов начин за тичане е в по-високата степен на натоварване, по-голямото количество изгорени калории и по-ниския риск от наранявания.\nРазвиват се добро периферно зрение и баланс\nТичането назад ще ви помогне да развиете периферното си зрение и баланса на цялото тяло. Когато тичате по този начин активно се включва слуха, което изключва използването на слушалки по време на тренировка.\nВлияе добре за мозъчната дейност\nКогато изпробвате нещо различно и използвате противоположна група мускули, мозъкът ви трябва да мисли за нови неща и то по различен начин, което подпомага развитието на различни и неизползвани досега дялове.\nКогато тичате назад, гърбът ви по естествен начин застава в права линия и заема правилна позиция, докато се движите. Обратното тичане помага за облекчаване на болките в кръста, които често са причинени от отпуснатата поза, която тялото заема, когато се движите напред.\nУкрепва коремните мускули\nИзправен гръб и стегнат корем – всичко това върви ръка за ръка. Когато тичате по този начин и гръбнакът е изправен се мускулите на корема са особено активни и извършват голям обем от усилия.\n- Ако искате да се пробвате да тичате назад е препоръчително да използвате маршрут, който ви е добре познат.\n- Ако бягате по асфалт най-добрия указател може да е самата настилка или маркировката по нея.\n- Ако се притеснявате твърде много от странните погледи и нямате възможността да тичате навън, можете да го направите на бягаща пътека у дома или в някоя празна фитнес зала.\nЕтикети: retrorunning тичане назад


днес (132) вчера (177) Космос Климат Интересно Техно Back to school Умно младо ТРЪПКАТА Е НАВСЯКЪДЕ\nУчени създадоха най-малката антена в света...\n15.01.2022 15:23 828\nУчени от университета на Монреал, Канада, са създали най-малката антена в света. Нейната дължината е едва пет нанометра, пише сп. "Нейчър методс". За разлика от по-големите устройства, миниатюрната антена не е предназначен да предава радиовълни, а да разкрива тайните на непрекъснато променящите се протеини.\nНаноантената е направена от ДНК, която е около 20 000 пъти по-тънка от човешки косъм. Устройството е флуоресцентно, т.е. използва светлинни сигнали за запис и предаване на информация. Учените отбелязват, че тези сигнали могат да се използват за изследване на движението и промяната на протеините в реално време. Приемащата част на антената е в състояние да определи молекулярната повърхност на изследвания протеин. Тя фиксира отчетлив сигнал, когато протеинът изпълнява своята функция.\n"Подобно на радио, което може едновременно да приема и предава радиовълни, флуоресцентната наноантена получава светлина с един цвят или дължина на вълната и, в зависимост от движението на протеина, след това предава светлината обратно в различен цвят, който можем да открием", обясняват изследователите. Целта на антената е да измерва структурните промени в протеините във времето. Известно е, че протеините претърпяват постоянни промени в структурата си и учените все още не разполагат с ефективни методи за проследяване на тази динамика.\nПротеините са сложни молекули, които извършват редица жизненоважни дейности в тялото - от подпомагане на имунната система до регулация на органите. При движението, в което се намират непрекъснато обаче, те претърпяват редица промени - нещо, което е трудно за проследяване от специалистите. Съвременните технологии като ядрено-магнитен резонанс не са в състояние да проследят краткотрайните състояния на протеин.\nС помощта на миниатюрната антена учените са успели за първи път да наблюдават в реално време функцията на ензима алкална фосфатаза. Смята се, че той е отговорен при развитието на много болести, сред които рак и възпаление на червата.\nЕтикети: антена ДНК Нанотехнологии изобретение учени


Начало Статии Боровинков сок за силна памет при децата... A+ A-\nМариана Тончева / 12.10.2015 08:25 Категории: Новини , Диета Добави коментар\nДецата се справят много по-лесно с тестовете за запаметяване на думи и внимават при уроците в дните, когато сутрин пият сок от боровинки, твърдят учени от страниците на The Daily Mail. В изследването им участвали 21 деца от началното училище, които получавали подсладена вода или вода със средна и високо концентрация на боровинков прах.\nНай-полезен за споменатите когнитивни функции се оказал сокът с висока концентрация на боровинков прах. Дозата била еквивалентна на чаша и половина боровинки. Учените смятат, че тайната е във флавоноидите – полезни химични съединения, влизащи в състава на различни плодове и зеленчуци. Флавоноидите подобряват притока на кръв към мозъка и стимулират предаването на информация между клетките.\nТагове: боровинков сок, силна памет, флавоноиди, мозък, деца


Всеки ден до 19 септември €1,000 фрийрол за депозирали играчи в PokerMinds | PokerNews\nPokerMinds е нова покер зала, която стартира съвсем наскоро и по случай старта си от 21 август до 19 провежда серия от фрийрол турнири, които са с общ награден фонд от €30,000.\nВсеки ден ще се провежда по един €1,000 фрийрол, а за да участваш във всичките турнири е необходимо просто да си отвориш сметка в PokerMinds и да направиш поне минимален депозит от €10. Това ти гарантира участие във всички турнири до края на промоцията.\nЕдинственото условие, което има тази промоция е свързано с тегленето на пари спечелени от тези фрийроли. Всеки, който иска да заяви теглене на сума спечелена от тези фрийроли може да го направи при положение, че има натрупани от игра х10 в PokerMinds точки на сумата, която иска да изтегли. Така например, ако спечелиш и искаш да изтеглиш €50 преди това ще трябва да събереш 500 PokerMinds точки.\nСумата, която си депозирал може да изтеглиш по всяко време чрез метода, който си ползвал за депозит. Залата приема депозити и тегления с VISA и Skrill.\nАко все още нямаш сметка в Skrill може да се регистрираш сега през PokerNews и след като захраниш сметката си поне $20 и ги депозираш в избрана от теб покер зала, Skrill ще ти върне депозита от $20 обратно в сметката. В случай че решиш да се възползваш от това предложение се запознай предварително с правилата и условията за получаване на бонуса.


Как мога да стана лобист през 2021 г.? Училища, лицензи, заплати и разходи\nНачало Как мога да стана лобист през 2021 г.? Училища, лицензи, заплати и разходи\nВ общество, в което правителството се променя непрекъснато, трябва да възникнат посредници, които да гарантират гладкост и напредък. По същество лобистите са тези професионалисти, които са се оказали глас за хората. В резултат на това, ако искате да станете лобист, вашето търсене започва тук.\nВ тази статия ясно ще дефинираме кой е лобист, какво прави, как печели и т.н. Освен това ще научите как можете да стартирате и мащабирате в този кариерен път и ключовите стратегии, от които се нуждаете.\nВ повечето случаи политическите решения, които благоприятстват както правителството, така и хората, не се вземат само от съветници. По-конкретно, има група хора, които също предлагат мнения и служат като защитник на хората.\nВъпреки че те не се произнасят в медийното пространство, задължението, което изпълняват, е основно за успеха на нацията. Затова нека да обсъдим подробно тези професионалисти.\nКакво е лобист?\nКакво правят лобистите?\nКъде работят лобистите?\nКакви умения са ми необходими, за да стана лобист?\nКолко правят лобистите?\nКак мога да стана лобист?\nСтъпка 1: Спечелете бакалавърска степен\nСтъпка 2: Отидете за стажантски програми\nСтъпка 3: Регистрирайте се\nСтъпка 4: Изграждане на мрежи\nКак мога да стана политически лобист?\nКаква е разликата между частен лобист и лобист от обществен интерес?\nКак да получа лиценза си за упражняване на лобизъм?\nКак мога да мащабирам кариерата си като лобист?\nЧесто задавани въпроси за това как мога да стана лобист през 2021 г.? Училища, лицензи, заплата и разходи\nКолко прави лобистът?\nКакви умения са ми необходими, за да се науча, за да стана лобист?\nТехнически въпросът трябва да бъде „Кой е лобист?“. Независимо от това, лобистите са лица, които действат като представители на отделни лица и корпоративни органи. Те изпълняват тези отговорности по много начини, които ще анализираме допълнително.\nЗабележително е, че няма прав път към този път на кариера, тъй като познаването на системата ви държи напред.\nТъй като получихме основно разбиране за тези експерти, нека разгледаме какво правят.\nЛобистите споделят малко подобни работни задължения с политически анализатори. Те конкретно се включват в пряк контакт лице в лице в опит да повлияят на действия, политики или решения на държавни служители.\nВ повечето случаи някои от тези лица се събират, за да образуват лобистки групи. Правителството обаче въведе определени правила и разпоредби, които да ръководят тези лобистки групи, за да се избегне преврат и безредици.\nЛобистите се радват на звездно преживяване в работата, докато участват в интересни разговори. Следователно една важна съставка в стремежа ви да станете лобист е способността да говорите убедително.\nДа си лобист е един от малкото обещаващи кариерни пътеки. По същество като лобист се наемате от отделни лица и организации като законодател.\nКато законодател вие отстоявате своите клиенти, които потвърждават колко вредни са правителствените политики. Нещо повече, гледате да стигнете до момент, в който вашите интереси се изравняват.\nВ заключение, притежаването на най-добрите умения за водене на преговори с комбинация от майсторство на разговор ви държи на първо ниво. Ниво, на което вие решавате вида на офертите да приемете или откажете.\nНезависимо дали става въпрос за работа на непълен работен ден или кариера, трябва да притежавате основни умения, ако искате да стигнете далеч като лобист.\nВ заключение тези необходими умения са:\nМного важна част от нашето ежедневие е общуването. По същество това е методът, при който информация и данни се предават от източник към източник.\nАко искате да станете изключителен лобист и да се радвате на пищна кариера, трябва да научите това изкуство.\nНезависимо от това, наложително е да ви напомним, че правилната комуникация означава говорене и разбиране на казаното.\nПо-специално, голяма част от това да си лобист е организация. Способността да се разделят въпросите и да се даде хронологичен ред на подреждане.\nКакто знаете, това ще увеличи достъпността и ще ви помогне да стесните фактите за нула време.\nВ заключение, правилната организация е един от най-големите смяна на игри, които ще повлияят на вашия напредък.\nМного важна част от това да станете лобист е да имате междуличностни умения. По същество тези умения са гръбнакът на вашата комуникация и харизма.\nНякои от тези умения включват:\nАдминистрацията е частта от организацията, която носи баланс. По принцип той осигурява безпроблемно протичане на дейностите в рамките на една организация.\nКато лобист, вашето организационно ниво трябва да бъде премиум. В резултат на това вие ще можете лесно да получите достъп до файлове с дела и да съхранявате данни.\nУменията за преговори и комуникация са много сходни, но имат малки разлики. По същество преговорите са част от комуникацията, която привлича към получаване на стойност.\nВ кариерния си път като лобист трябва да се научите да договаряте условия, които са изгодни и за двете платформи. В резултат на това трябва да се задълбочите в проблемите и да откриете скрити факти.\nВ крайна сметка притежаването на умения за преговори ви помага в отношенията ви.\nКато професионален лобист можете да печелите от тази търговия, както правят политическите анализатори.\nСпоред indeed.com, лобистите печелят колкото $ 75,000 годишно като основна заплата. Освен това те получават стимули и бонуси от изключителни споразумения.\nС непрекъснато нарастващото търсене на собствен капитал със сигурност ще има нужда от тези експерти.\nАко искате да станете лобист, няма курс, който да ви научи на това. По тази причина сме документирали практически начин да ви помогнем да станете лобист.\nПоради ролята, която играят като специалисти по връзки с обществеността, лобистите притежават a Бакалавър.\nЗа да бъдем точни, тези степени трябва да се получат в курсове като политическа наука, закон, връзки с обществеността и журналистика.\nМного важно е, че степента е изискване, ако искате да получите сертификат.\nСтажовете са възможност за практическо обучение. Освен това сте изложени на новоразработени системи, които се използват.\nПовечето пъти не можете да получите плащане, но трябва да изпълните отговорността като средство за изграждане на вашия профил.\nВ заключение, когато научите методите, използвани в застъпничеството, вие се поставяте на по-светъл път в кариерата.\nАко конкретно се отнасяте към себе си като лобист, трябва да попълните регистрационна форма. Освен това, този формуляр ще ви трябва, за да посочите някои необходими подробности.\nКато професионалист ще бъдете задължени да подадете доклад, в който се посочват вашите лобистки дейности. По-конкретно, докладът трябва да бъде обобщен в дейности, които са били извършвани за определен период от време.\nВ крайна сметка като лобист можете да работите в лобистка фирма или като самостоятелно зает лобист.\nМрежата е много наложителна част от това да си лобист. По същество трябва да имате подходящи хора, които ще изискват вашите услуги.\nПо принцип това може да се постигне, когато се насочите към конференции и лекции по законодателни въпроси. Освен това, вашето взаимодействие с вашия кръг от колеги влияе на растежа ви.\nВ заключение, работата в мрежа е най-бързият начин за изграждане и развитие на кариера в лобизма. Това е сигурен начин за мащабиране по-нагоре по стълбата.\nКато лобист, вашият основен фокус е политическият, който и начин да изберете. Следователно, ако все още питате как можете да станете политически лобист, се прилагат същите стъпки, посочени по-горе.\nПо принцип политическите лобисти се фокусират главно върху тези на властови позиции. По същество основният им интерес не се крие в обществеността.\nКакто знаем, можете да имате двама граждански инженери в стая различни специализации. Разбира се, техният подход към въпросите ще бъде различен поради познанията им.\nПо същия начин се отнася и за лобистите. Частен лобист се занимава конкретно с лица и органи, които имат несъгласувани държавни интереси, докато лобист с обществен интерес търси общото благосъстояние на група хора или общност, имащи конфликтни интереси с правителството.\nЗа да практикувате лобиране, се очаква да имате лиценз, независимо дали сте фирма или физическо лице.\nВъпреки това, лицензионната асоциация изисква определени изисквания. Някои от тези изисквания включват:\nДомашният и фирменият адрес на всеки лобист\nЕстеството на бизнеса, дейността или движението\nПродължителност на ангажимента на всеки лобист\nОписание на разходите, за които лобистът трябва да бъде погасен от главницата\nСписък на лобистите на държавни образувания е делегиран да лобира.\nВ заключение, след представянето на тези документи, законодателният съвет ще одобри вашия лиценз. Обратно, ако вашият лиценз не е одобрен, можете да се върнете в съвета, където можете да бъдете насочени към следващия си план за действие.\nПовишаването на скалата като лобист е амбиция на повечето специалисти медицинска сестра.\nВ повечето случаи на толкова много лобисти е трудно да напреднем, затова решихме да ви помогнем, като ви дадем практически стъпки, които ще ви помогнат да мащабите по-високо.\nОсновна част от звездната лобистка кариера е от опит. По същество, колкото повече опит притежавате, толкова повече се наемате и разпознавате.\nОпитът може да бъде изграден, като работите с лобистки организации и се възползвате от възможности за стаж. Освен това, личното изследване действа като катализатор.\nЕто защо, ако искате да станете известен и признат лобист, изградете своето ниво на опит.\nСертификатите действат като представителство на опит и компетентност. В допълнение, те също така конотират повишени познания за концепцията.\nВажен сертификат, който трябва да притежавате, е вашият лиценз. Освен това трябва да присъствате на семинари, срещи с колеги лобисти, за да\nнаучете и разширете кръга си.\nВ резултат на това повишените сертификати повишават производителността, което е жизненоважно за растежа.\nНай-голямата част от мащабирането на кариерата ви като лобист е работата в мрежа. Следователно работата в мрежа е част от тази кариера, която не можете да омаловажавате.\nИзграждането на връзки и работа в мрежа са подобни една на друга. Взаимоотношенията обаче правят допълнителна стъпка в личните въпроси.\nПо същество трябва постоянно да се показвате къде можете да бъдете забелязани и разпознати.\nАко наистина искате да станете страхотен лобист, не трябва да отблъсквате ментори. По същество менторите са най-големите мотиватори и преподаватели на уроци, които можете да получите.\nМенторството е необходимост, тъй като опитът, натрупан през годините, може да ви предостави за часове. Освен това получавате правилни насоки и съвети при вземане на трудни решения.\nВ заключение, най-добрият съвет, който можете да получите, е от някой, който е тръгнал по пътя, който нишка.\nЛобистът е физическо лице, което действа като законен представител на физически лица и корпоративни органи в правителствените политики, които ги засягат.\nЛобистът прави колкото $ 75,000 годишно като основна заплата.\nЛобистите работят в организации, компании или като физически лица.\nЗа да станете лобист, трябва да притежавате необходимите умения като комуникационни умения, организационни умения, междуличностни умения и т.н.\nЗабележително е, че разбрахме ролята и значението на лобистите. Следователно нашата оферта трябва да бъде да насърчаваме честността и почтеността в работата.\nТака че, ако искате да продължите кариерата на лобист, тогава трябва да решите да постигнете обществено въздействие. Освен това можете да изпитате гъвкавост и подобрено разбиране на политическите концепции.\nВ крайна сметка трябва да мащабите, за да сте близо до правителството. В резултат на това трябва да практикувате очертаните стъпки, които да ви помогнат да мащабите кариерата си.\nПрограма за стипендия на Джоан Шоренщайн в училището в Харвард Кенеди\nВЪЗМОЖНОСТ: Спечелете $ 100 Час като студент\nКолко време е козметичната школа?\nСтипендии за научни изследвания в Близкия изток в Харвардския университет\nСветовната връзка Global Global Challenge в Холандия\nПрограма за завършване на стажант в Нигерийски Акцентър\n79 + Политически стипендии (актуализирани)\nПрограма за лидерство на Африканската банка за развитие на либийците\nСтипендия на Университета Адам Мицкевич в Познан, Полша\nСтипендии на университета в Аризона 2022\nМагистърски стипендии IET Power Academy във Великобритания\nLLM Международно транспортиране Право Частични стипендии във Великобритания, 2017\nЦентърът за изследвания на търговското право (CCLS), Лондонският университет Queen Mary предлага две частични стипендии за ...\nФондация MTV остава жива Грант 2018 / 2019\nПонастоящем е предоставен грант за фондация MTV Staying Alive 2018/2019 и отговарящите на условията лица са поканени да кандидатстват за ...\nWАктуализации на световните стипендии\nНабиране на ВС за Сейшели | ПРИЛОЖИ\nПреди да ви дадем хакове за кандидатстване за набиране на военновъздушни сили на Сейшелските острови, важно е ...\nСветовен симпозиум за продоволствена сигурност в света 2018\nПонастоящем се приемат заявления за Глобалния симпозиум по сигурността на храните в световен мащаб в САЩ 2018, всички заявления трябва да бъдат ...\nМеждународен научен грант в Сибирския федерален университет в Русия\nСибирски федерален университет Международен докторантски грант в Русия Кратко описание Сибирският федерален университет има удоволствието да предложи ...\nПрограма 2018 Tuks Young Research Leader в Университета на Претория\nУниверситетът в Претория в Южна Африка има удоволствието да покани кандидатури за 2018 Tuks Young Research Leader ...


Снимка: Регионална библиотека „П. Р. Славейков“\nВелико Търново. В Регионална библиотека „П. Р. Славейков“ във Велико Търново беше открита изложба, посветена на проф. Тодор Боров, предаде репортер на Радио „Фокус“ – Велико Търново. Експозицията е подредена във фоайето на културната институция и е с вход свободен. Повод за нея е 120-годишнината от рождението на видния български библиограф.\nОт библиотеката припомнят, че Тодор Цветанов Тодоров (Тодор Боров) е роден на 30 януари 1901 година в Лом. Неговият сериозен научен път преминава през работа като библиотекар в Софийската Университетска библиотека (1929–1931 г.), директор е на Народна библиотека (1944–1949), преподавател по специалностите библиография и библиотекознание в Софийски университет, ръководител на едноименна катедра. Интересното е, че освен с разработването на различен тип библиографски справочници, проф. Боров се изявява още като редактор. В тази връзка редактира произведенията на известни български творци като Александър Балабанов, Елин Пелин и Христо Смирненски.\nИзложбата, подредена в културната институция, събира напълно автентични творби на проф. Боров, писани през 40-те години на ХХ век. Тематично свързани с неговата дългогодишна теоретична дейност са също така представените още по-старинни, но съвсем оригинални библиографски документи. Те са датирани от края на ХIХ и началото на ХХ век.