fungun :: Сърцеписи за Бога и вярата\nПонякога ми се случва и в къщи, и при родителите ми, а също и при приятелите ми да получавам остри забележки, че се отнасям нехайно с лошото отношение към мен и на сполетелите ме върли несправедливости да махам с ръка и да викам: „А бе айде тури му пепел и карай да върви!“ Хм, а някои са ми дотолкова близки, че дори си позволяват да ме наврат в графата „Мекотели и безгръбначни“, понеже от години отказвам да възприемам нещата твърде лично и да искам чене за избит зъб. Без да издавам конкретно човека и повода, само ми се ще да въздъхна. А и си спомням думите на Махатма Ганди: „Око за око... и светът ще ослепее.“ Вманиачили сме се направо в това „сладко отмъщение“ и не искаме да прогледнем как връщайки зло за зло, опустошаваме както другите, така и себе си. Така злото доказано се самовъзпроизвежда. Обаче ако обърнем другата си буза, това не значи, че го одобряваме. Че искаме отново да му се подложим малодушно и да го привестваме до безкрай. Означава, че можем отново и отново да понасяме ударите му, без да му позволим да ни събори, обладае и да ни изправи пак като свои зомбита. Точно тук му пишете „Капут“!\nНе е като да не съм преживявал какво значи да жадуваш за мъст. Мисля, че бях някъде в пети клас, когато един дангалак от ромски произход (повтарял две години и затова беше в нашия клас) преби зверски едно хлапе, което живееше до нас. Когато видях след побоя това малко момченце как беше изографисано, аз също озверях. На другата сутрин отидох на даскало и като зърнах още от вратата тоя Митко Банчев, веднага го подгоних. Беше толкова голям, че ако не беше тъй изплашен, той можеше да ме пребие. Приклещих го в ъгъла на класната стая с два-три чина, скочих върху тях и с някаква дяволска садистичност взех да го шибам със своя колан, който измъкнах светкавично от панталонките си. Но не ми се размина само с мъмрене при директорката после. Тайфа от 15-20 деца от ромската махала няколко дни по-късно се изсипа върху мене на едно извънселско пътче и като ми наденаха върху шията примка от стоманена тел, се опитаха да ме удушат с нея. Слава Богу, появи се някакъв човек от нищото и бесенето пропадна. Децата се разбягаха, а аз бях дотолкова озлобен вече, че ги гонех, докато не ми секна дъхът накрая и ги замерях с камъни.\nСъщото се случваше с враговете ми под една или друга форма, докато не станах християнин. И тогава Господ ми даде първия урок по прощаване. Бях на наивните 23, когато прибрах в квартирата си двама улични клошари. Опитвах се да бъда техният ангел-хранител и пазител, ама накрая те ме обраха до шушка. Пари, дрехи, вещи... абсолютно всичко. Спомням си как намерих ограбения си дом и първото ми усещане беше, че ако ги откриех, бих ги потрошил тия. Обаче после сведох глава и промълвих: „О, Господи, прощавам им. И отказвам да ги съдя. Ти им въздай и бъди милостив към тях в присъдата си, както си бил и към мене!“ Беше шокиращо преживяване, когато още на същият ден братовчед ми, който някога е бил служител на УБО, без да знае, че са ме обрали, видял някакви хашлаци да се шляят около „Халите“, облечени с моите дрехи и с моите раници и сакове в ръце. И веднага ги сграбчил и завел във Второ РПУ. Бяха двама в двумилионна София и веднага бяха изловени. Няма да повярвате, но после единият от тях дойде направо в къщи, за да ми се извини за стореното. Каза ми, че явно има Бог, който е видял всичко...\n„Никому не връщайте зло за зло. Промишлявайте за това, което е добро пред всичките човеци. Ако е възможно, доколкото зависи от вас, живейте в мир с всички тях. Не си отмъстявайте, възлюбени. Но дайте място на Божия гняв. Защото е писано: "На мене принадлежи отмъщението, Аз ще сторя въздаяние, казва Господ". Но "ако е гладен неприятелят ти, нахрани го. Ако е жаден, напой го. Защото това като правиш, ще натрупаш жар на главата му". Не се оставяй да те побеждава злото. Но ти побеждавай злото чрез доброто!" ("Послание към римляните“ 12/17-21)\nСпомних си за един сън от преди много години и не вярвам някога да го забравя, понеже го преживях като пронизващо ме, свистящо острие, насочено срещу Системата за тотална религиозна манипулация, контрол и погубление на безбрежен „океан от души“.\nТа виждам себе си аз като част от огромни множества от хора, които се въртят около величествен монумент с фигурата на жена. Главата й се губи чак горе - някъде в облаците. Вглеждам се напрегнато и разпознавам с удивление красивите черти на скъпото майчино лице. От възгласите “Майко моя! Майко моя!”, които отекват наоколо, разбирам, че същото преживяване имат и други хора. В това неспирно въртене, увеличаващо с всяка измината секунда своята сила, гласовете започват да свистят, видението поднебесно да се размазва, атмосферата на възхита и преклонение се превръща в нарастващо очакване на ужаса как всеки момент ще изхвърчим от орбитата си и ще потънем в небитието. И сякаш точно преди това да се случи, камък, голям колкото канара, се откъртва някъде отгоре и разбива гранитната основа на монумента. За миг, преди всичко да рухне, се виждат безброй кости и черепи на деца. И колкото и ужасно да е, разбираме, че това сме ние. Всички, всички, всички ние. Плачещи над своите мъртви останки и молещи за спасение.\nТогава оживяваме и се изправяме като войска. Виждаме, че гранито-бляскавата фигура на жената също е оживяла от руините. Но вече сме безмилостни врагове. Вече не сме синовете и дъщерите й. И всекиму се даде оръжие. Чух мощен глас, който да казва: “Вземете всички меча на пророк Илия, а с другата си ръка - плющящия бич на Моя Син! Разсечете булото й, свалете маските й! Съблечете до една всичките й изящни мантии и наметала! Открийте голотата, срамотата и гнусотата й! Без жалост разорете издигнатите й места! Изгонете търговците й от святия Мой Храм! Прогласете, да, изпълнете присъдите Ми! Защото няма вече да я наричат “Господарка на царствата!...” (последните думи нахлуха в духа ми, когато вече се бях събудил... хриптящ и потен, да :) )\nТака че: нека да излязат напред малките, на пръв поглед безобидни, но верни на Господа Давидовци! И хич да не се страхуват от временното, измамливо, църквонаподобяващо и антихристко поднебесие на днешната версия на Голиат! Камъчетата ни от Неговата Ръка отново и отново ще повалят фалшивата, продажна и безскрупулна набожност (молитвата ми днес, докато си правя домашния ремонт; понеже нашата Миличка се нуждае от едно по-естетично убежище вече :) ).\nПреди време попаднах на една легенда за прочутия католически монах св. Франциск и как той бил винаги закрилян от Девата, с чиято помощ сътворил какви ли не чудесии. Освен, че демони били принуждавани да признават, че "Тя е най-верният път към небесата" (Какво?!!! Моля-моля?!!!), веднъж тоз девомариянец принудил даже вълк-единак от гората да заприлича на "смирен полухристиянин”. И да го следва навсякъде по петите. Брееей, какъв звероукротител само! Та искам да кажа: фалшивите идолопоклоннически култове също си имат своите свещени зверове-служители подобно на древната езическа богиня Артемида (римската Дияна). Не случайно нейният пищен Храм в Ефес, където са се съхранявали несметни земни богатства и са се вършели всевъзможни гнусни оргии с храмовите жрици, е едно от седемте чудеса на древния свят. И че точно там през 431-ва год. сл. Хр. тогавашната официална църква е узаконила поклонението към Света Дева Мария. Ето как капищните руини се превръщат в основите на Новото светско-религиозно и чародейско-блудствено мироздание-чудо. Публицистичното перо на атеизма с право го описва като „СВЕЩЕНИЯТ ВЕРТЕП“. Само че е закъсняло с няколко века, понеже Исус преди това не го галеше с перо, скрил се между четирите комфортни стени в службицата си. А го атакува с бича директно - в неговата цитадела. За първите остана светската слава, нали? За нашия Господ, обаче - смъртната религиозна присъда, която би трябвало да превърне завинаги фалшът и алчността на измамното благочестие в най-презряното, в най-отвратителното и в най-отхвърляното безславие на този и на онзи свят.\nПървата религия на света, родена и оформена като цялостна структура във Вавилон, ще бъде и единствената негова религия до самият му фатален край. Библията не се занимава с многобройните й проявления, които сигурно са били не по-малко от сегашните й във времената на нейното написване. Не. Вместо да кастри клоновете и клончетата й, тя здраво забива брадвата си в корена на дървото й, което ражда сладкоотровните плодове на познаването на доброто и злото. Без значение е колко популярни са етикетите на религията “протестантска”, “католическа”, “православна”, “мюсюлманска”, “будистка”, “масонска”, “юдейска”... или каквито и да са още там. В Библията религиозно-светската Система е наречена просто “Тайна”, защото мистериозно е забулила със своята украсена багреница истинската си същност. И съблазнява ли съблазнява... Затова „Вавилонската блудница“ е нейното друго име. Такава перверзия би могла да е само пак сладкоотровната изневяра на Божията Любов. Така че откакто царете и жреците на Вавилон са придобили монопол върху тайното знание, придавайки му формата на наука, съдържанието на мироглед, облика на култура и статута на държавна религия, и още повече - откакто тоя модел е завладял света заедно с неговите съкровищници, те няма как да се откажат от завоеванието си току-така. Това поднебесно изродство отново ще поиска да разпъне Тялото Христово на кръста - чрез тълпите, които ще бъдат зомбирани чрез настоящите Кайяфи-кръволоци в 3D формат. Ако не разпознаем първо Господ Исус Христос, обаче, те пак ще си останат нашите любимци...\nПророк Езекил разобличи дяволът - падналият ангел Луцифер, за нечестивата му търговия. А апостол Йоан описа царството му като владение на Звяра, където да купуват и да продават имат право само онези, които са разпознати като негова собственост. Там душите са само стока за тях и нищо повече. Там за “продадения” - или „откупения Исус", има специален ценоразпис, където Той бива разграбван на парче за оргиите на свещенодействията и ритуалите. Там дори Святото Му Евангелие е обект на лъскава реклама, защото е превърнато в доходоносен източник. Не че служителите на Евангелието не трябва да живеят чрез него в материалния, както и в духовния смисъл на тая дума. Обаче то не би трябвало да е за тях средство за "гнусна печалба". Неизбежен и тежък ще е Божият съд над свещениците, които ни учат за заплата. И над пророците, които чародействат за пари - както е пророкувал още пророк Михей. Те трябва да напуснат обречения Вавилон, за да не споделят язвите му... ("Откровение на Йоан“ 18/4)\nБог или Мамона - кого избираме?\nНали знаеш, че не можем да сме верни и на двамата, хитрецо...\nВсяка кауза и всяко дело имат нужда от финансиране - така, както най-долните, гнусните и безбожните, така и святите и праведните. За новата революция на ислямизма, примерно, към момента се заделят около един трилион долара (а ние "отвръщаме на удара", като плащаме за много повече преждевременни погребения и гробове). Мир ли искаме да се възцари на земята? Няма да стане, обаче, понеже ние от хиляди години отхвърляме Княза на мира и Неговото Царство, за да се обричаме до гроб на тая проклета „Изма“ - Ламята с главите на ислямизма, комунизма, материализма, хедонизма, демонизма, окултизма, сатанизма, антихризма... Чели ли сте си Библиите? Гледали ли сте поне „Страстите Христови“? Ако ли не, няма как да разберете защо тогавашният, следващият, а също и този свят разпъват така гротескно, позорно и зловещо на кръст нашият Господ Исус Христос (ако има изключения, те сигурно са за най-най-най... ама най-будните съвести). Но да си дойдем на думата - говорехме за пари. И как да не се сети човек за ковчежника на Исус - Юда? Покрадвал си е той от касата. В същото време е бил близо до Исус и до апостолите Му. Дори присъствал на „Тайната вечеря“. Топил е заедно с нашия Господ залъка си в една чиния, което е значело, че е бил до Него. А Исус, знаейки, че е предател, го е нарекъл „приятел“, понеже до последно го е обичал (нали затова му е дал Своя залък?) Някои съжаляват Юда и обвиняват Исус, че го е насърчил по-бързо да направи това, което е решил. Да, трагично е било всичко онова, което е завършило със самообесването под една смоковница. Сигурно Юда сам на себе си не е могъл да прости, че се е оставил да бъде самозалъган от наивното си антиримско месиянство. От последвалото, оценено на цената на един продал се роб, трийсетсребърниково продажничество. Съвсем по зилотски, ковчежникът на Исус е мечтаел за избавление от римското господство, неосъзнавайки колко по-тежко, колко по-коварно е робството на греха... Обаче светът сега подгъва нозе под гностическото „Евангелие на Юда“. Тоя, който искаше да служи на Мамона, а не на Бога, пак е реабилитиран някак си. Дори е наречен „най-достойният, най-изстрадалият измежду апостолите“. Чакайте малко, сквернословци! Това ли е цената за модерната целувка на Исус? Съвременни ковчезници на Църквата: внимавайте да не възлюбите Мамона вместо Бога! Неговото дело е да правим ученици, които да Го следват - а не да се облагодетелстваме по финикийски... Иначе пак си надяваме примката на Юда...\nАко алчността кади на Мамона от върховете на своите капища-грамадариуми от всевъзможни луксове и приема властта му, за да граби, експлоатира и мърсува, то тогава Перлените врати на Рая се смаляват повече от иглено уше за всички онези кервани, влачещи ли влачещи Клондайк след Клондайк... ("Евангелие от Лука" 18/18-30)\nОбичам Исус - Той никога не изпуши "лулата на мира" с религиомутрагените на Неговото време! Изобличавани на всяка крачка от проницателната Му безкомпромисна Святост, те Го дебнеха, злепоставяха, осъдиха, а накрая и убиха. Но понеже Той възкръсна и им заговори пак чрез Своите по-малки братя и сестри, те побързаха отново да Го уловят и да Го затворят, за да погубят Духа Му в техните варосани, гробищни институции. И за да спечелят чрез паролата на Името Му власт, влияние, комфорт и нова печатница на пари ЗА СЕБЕ СИ, а не да разширяват пределите на Божието Царство на земята. Съвременни предатели и лицемери! Христовите пратеници в нашия живот винаги са били препасани с Неговата престилка на слуги...\nКой ли идолопоклонник не би искал да се окичи със златобляскави доспехи? А процесията на извисеното духовенство от време оно, та чак досега - „Абракадабра Сим Салабим, во Имени Тваьом!“ - да преобрази в литийно шествие, предвождано от множество чудотворни икони. Искаме религията от вчера да е вечният огън на горящия и неизгарящ къпинов храст. Тя, която е възпламенявала дедите ни и бащите ни, да ни огрее отново и да стопли и нас. Дори да е онагледена като някакъв свят триизмерен плазмен огън, като блещукаща в тъмата ни холограма от ерата „преди“ или „след Христа“. Сякаш делото на Светите Чудотворци от Светите Земи е да се телепортират пред нас като Свети Мощи. Да, Исус е обикалял някога Юдея, Самария и Галилея, обаче не за да узаконява „свещения вертеп“ в идолопоклонническите тържища и капища, а за да го срине с погнуса и отвращение. Не, за да целува ръцете на свещениците, които Го прободоха с омраза, а за да ги изгони от Храма. Не, за да остане мъртъв след тяхното гнусно отмъщение, а за да възкръсне след него и да е вечно жив. И отваряйки очите на слепите, прегръщайки прокажените, възкресявайки мъртъвците, спасявайки грешниците, всички тях да превърне в Храмове на Святия Божи Дух.\nТой прави ли го за нас днес?\nПонеже сега и само сега е време за това!\nИ днес и само днес е спасителният ден! („Второ послание към коринтяните“ 6/2)\n"Вчера" е химера...\nА "утре" - все-още не можеш да го докоснеш и с мъничкото си кутре :)\nАко можехме да изобразяваме безплътно-притегателно с живота си Исус! А не да Го иконописваме с многоцветия от мъртвешки краски - или само да Го жигосваме върху земята с гръмотевично-поразяващи проповеднически полу-екзорсизми!...\nПриятелю, да знаеш, че аз никога не съм се смятал за проповедник, макар дестина години да съм бил учител в Неделно училище. А също и никой не ме е броял за пастор, въпреки че едни още десет години прекарах по улиците и по гетата на София, за да се опитвам да се грижа за Божите сиротни и необичани от никого агънца. Но бих искал само да ти споделя за всичкото това време коя се оказа най-наелектризиращата ми проповед. Бях в "Орландовци", "Градините" (по социална работа), когато видях едно от нашите момчета от Дома, където работех, потрошено цялото от уличен джигит. Не издържах и започнах да плача и да се треса връз него. Бях прегърнал това почти парализирано хлапе и от устата ми сама започна да излиза молитва за него. След няколко минути отворих очите си и видях направо цялото гето да се е изсипало върху нас. Някой им бил казал на всички тия: "Елате да видите как един българин се моли за блъснатото цигане!" Не ми се искаше да говоря - въобще не ми беше до това... Ала някак си те толкова очакваха и настояваха, че аз реших пак да си отворя устата... И после усещах как всяка една дума ги прострелваше като куршум, който им подгъваше коленете. Или пък ги просваше направо по лица... Чакай бе, нали не бях "Проповедникът с картечницата"?! :)) Хората се покайваха и приемаха Исус, докато аз само продължавах да страдам за тяхното премазано детенце. Макар и за час време, бе ми дадено да почувствам Бащиното сърце на нашия Спасител така, както никога преди това - а и по-късно, не ми се беше случвало... Сърце, което проплака скръбно за своя приятел Лазар, преди да го възкреси като знамение за нашето приятелство с Бога. Обаче Неговото сърце прокърви още по-болезнено за всички онези, които не познаха времето, когато Той ги посети... („Евангелие от Лука“ 19/41-44)\nОтидохме специално да се запознаем със сестра Христина в манастира „Св. Пантелеймон“, понеже чухме за нейното обръщение преди години от българомохамеданството към Господ Исус Христос. Бившата помакиня за десетилетия е била отхвърляна от цялата си рода заради това. Претърпявала е нечувано и невиждано от повечето от нас заклеймяване и презрение. Но се старае денем и нощем да остане вярна на своя Бог. Обвиняват я в окултно-енергийни изцерителни практики. В злоупотреба с дарения и така нататък. Аз само разбрах, че жената си е пожелала в молитва всеки откраднат от нея лев да се превръща в хапеща змия. Да, забелязах, че залита в култа към света Богородица дори и за няколкото минути, през които си поговорихме. Но за това време не позволи на никой поклонник да й целуне ръка, а само го напътстваше да търси и да следва Божията воля, а не да дава мило и драго за мирските неща. Накрая се прегърнахме съвсем по братско-сестрински :) След като аз й изповядах семеен проблем и изведнъж рухнах и се просълзих пред нея.\nНаучих също, че Смолянският край е имал един друг знаменателен защитник на Христовата вяра преди векове. Наричал се е Висарион и е укрепявал вярата на братята и сестрите си по времето на най-бруталното помохамеданчване в Родопите. Но ордите на Аллаха най-накрая са се докопали до тоя родопски апостол. Публично са го накарали да се отрече от Исус Христос, за да направят това и неговите сподвижници, ученици и последователи. Христовият слуга само поклатил глава. Съблекли са го гол тогава пред всички и са го поругали. Откъсвали са му цели буци месо, превърнали са го в кървава пихтия. А най-накрая - несломен, са го проболи в сърцето с копие... Така издъхнал епископ Висарион, който нито в живота си, нито в смъртта си предал своя Бог и народа Му.\nАко не намразим джихадисткото зло и в червата си - и не му се противопоставим духовно, икономически, политически, културално, военно и всякак (понеже то не е само религиозно зло, а всеобхватно бедствие, тръгнало да завлича всичко по пътя си), няма как да сме верни на своя дом и да го опазим, както ни наставлява Библията ("Първо послание към Тимотей" 5/8). Ако го направим, едва тогава може да помислим за изродите, които ни го причиняват, избивайки децата ни. А и такива като тях чак тогава ще оценят силата ни и ще са поне мъничко готови да се вслушат - макар и сигурно с половинка, третинка, четвъртинка уше...\nДори и най-достойният за доверие и любов - Исус, Го предадоха почти всички. Е, какво остава тогава за такива като нас? :) Така че споко и без драми, ако може...\nКогато няколко приятели ти кажат: „Къде е Бог? Не чувствам да се интересува от мене“, нещо в духа ми се натъжава и наежва едновременно. Така си спомних аз за една отдавна забравена история, която преживях като новоизлюпено християнче в началото на 90-те. Тогава под лявата си мишница имах брадавица, голяма колкото половин кутре. Сърбеше ме и ме щипеше постоянно, затова ми създаде огромен комплекс. Баща ми, майка ми и сестра ми само знаеха за нея, ама не допуснах приятели и гаджета да се сдобият с тая засекретена информация, за да не ме вземат на подбив :)) Срамувах се от това гадно и долно образувание, което ми носеше такъв дискомфорт - независимо дали бях гол или съвсем порядъчно облечен. И като новоповярвал в Исус Христос веднъж така му се ядосах, че помолих Господ да ми го премахне от подмишническото гнездо. Не стана, обаче аз продължих да се моля с тая молитва месец-два. Тогава една сутрин забелязах, че брадавицата е покафеняла ръждиво и ми заприлича на колорадски бръмбар, когото аз още по-силно намразих. Някак си знаех, че Господ действа скришно от всички хора в мен, но вечерта на службата моят пастор прекъсна проповедта си и каза: „Уау, чувствам, че има някой тук, на когото Господ му е премахнал огромна брадавица! Ако е така, изправи се!“ Веднага се пипнах под мишницата и усетих „колорадското проклятие“ още да виси там. Но без да мисля, се изправих. Чрез наивната си детска вяра вече се бях разделил с него и бях убеден, че това е словото на Исус за мене. Седнах си на стола, без да се чувствам лъжец. После се прибрах в къщи, легнах си и на сутринта брадавицата вече я нямаше. Няма я и до днес... Та питам аз: ако Исус го е грижа за нещо толкова дребничко на пръв поглед, нещо уж толкова маловажно и будещо недоумение (евентуално също съжаление и жлъчен присмех) - Той ли няма да се ангажира заветно с теб?! Обаче, приятелю, Той само така се ангажира. Вяра - за вяра, доверие - за доверие, посвещение - за посвещение, човеколюбие - за Божествена любов. Не можеш да го използваш като банкомат за твоята алчност. И Той никога няма да ти стане кадем за твоя алъш-вериш. Не се опитвай въобще така да Го принизяваш, за да не бъдеш и ти принизен до бездните на ада!\nДнес се наложи да пробием през юлския софийски мор и да се доберем до подземния град на мъртъвците в квартал „Орландовци“. И така изведнъж след жаравата с цвят на доменен цвърчащ оранж се подслонихме под сенките на кичеста прохлада. Преди много-много години изпитвах мистичен страх, озовавайки се на такива места. Гледах снимките по мрамори, гранити и мозайки, както и вдълбаните надписи с краткото тиренце между двете дати, отмерващи земния път на покойниците. Понякога изстивах също като тях. Друг път ме връхлиташе онзи демонски, приел образа на качулатия призрак с коса страх от смъртта. Беше някаква готика почти като в „Гарванът“ с Брандън Лий. Някак си вътрешно съм осъзнавал, струва ми се, че заплатата на греха е смърт и ад. Изличаване на твоята личност завинаги - както и на всяка една нейна надежда, порив и копнеж. Наказанието, което сами си причиняваме, мислейки, говорейки и вършейки зло след зло. Но приемайки за свой Господ и Спасител Исус Христос - и бидейки с Него ден след ден и нощ след нощ, жилото на греха вече не може да ни убоде смъртоносно. Така че преди малко ми стана някак си задгробно-еуфорично, когато чух диалога между двама гробари. „Как си?“ - попита единият гробокопач. „С Господа - отлично! Ама с хората - различно“ - отвърна му с усмивка другият повелител на кирката и лопатата :)\nБиблията е Словото Божие тъкмо затова - тя продължава да твори живот. Не се крие от него зад стените на Храма, а копнее да свещенодейства навсякъде и във всичко, за да превърне всяко едно място в Храм на живия Бог. Само трябва да помним първо това: "И Словото стана плът и пребиваваше между нас..." Примерът на нашия Господ, Който беше Приятелят на бирниците и грешниците и Прегръдката на спасение за всеки прокажен, отхвърлен, осъден и проклет...\nЖивеем в свят, който още от прастаро време е оспорвал абсолютните Божии ценности и истини и ги е заменил с мъглявината на своите постоянно менящи се с времето и модата относителности. И поради това, сам се е изгубил в тях и пропада, като обаче и сам се опитва да се спаси. То не беше Ренесанс... то не беше хуманизъм, атеизъм и комунизъм... то не бяха религии или секти както сега... Но резултатът го виждаме всеки ден в новините и го следим в криминалните хроники, нали? И понеже сме инфилтрирани със светско-религиозните химери, заблуди и лъжи, на личностно ниво вечно се лутаме в търсене на себе си и ту ще се възкачим на върха на нарцисизма и на самовлюбеното си его, ту ще се сринем в тотално обезценяване, самоотхвърляне и себепрезрение. Като не осъзнаваме кои сме всъщност, или ще се вкопчваме като удавници в сламките на успехите си, или ще се идентифицираме със собствените си поражения. Сладката отрова ще редуваме с горчивата... Не се ли пробудим за простичкото откровение, че сме образ и подобие на Бога - Негови синове и дъщери. Откровение, което ни връхлита като блудни такива някъде всред кочините на греха и възбужда дълбок копнеж в сърцата ни по Бащиния Дом. Тогава Словото и Делото на Исус, подпечатали с Голготската Му кръв Завета Му с нас, стават нашият Път, нашата Истина, нашият Живот. А ние се превръщаме в свободни поданици на Божието царство, обаче и в пришълци в тоя свят :)\nНас постоянно ни съдят и обвиняват. Ако сме погазили съвест, морал и закон - заслужаваме си го. И го знаем много... ама много добре. Ако ли не - защо да слушаме нечии гороломни крясъци или шепотничеството и шушукането клеветническо? Да не би Исус да се принизи до онова преизподно ниво на Неговото съдилище-демониада? И в страшното за враговете Му мълчание доблестта надви малодушието, чистата съвест - безсъвестността, всеопрощението - всяко зло, а саможертвата Му - всеки грях и всяка вина. Той възкръсна и затова от вселенски обвиняем нашият Господ можеше да се превърне в „Обвинителният кошмар №1“ за абсолютно всеки един от нас. Понеже ние първо Го обвинихме, ние първо Го осъдихме, ние първо Го убихме (с ръка на сърцето си и със сведена глава кой ли не би си признал това?!) Исусовата прошка обаче е за ония, които не знаят в невежеството си какво правят. Не... не мисля, че нито моят, нито твоят случай е такъв. Все-пак, не е късно да си спомним, че в Съдебната Си Зала Той никога не губи дело, ако от Съдия и Обвинител ние Го помолим да бъде приживе наш Адвокат. Ей, а бе трето хилядолетие вече Той специализира само това, брат :)\nВ тоя свят човек е склонен свръх... мега... ултра да задоволява тялото си и да го издига в култ; коремната си кухина и слабините си - в трезор; а междукрачието си - в полузвяр, в полубожество. Силиконизиране, ботоксиране, хиалуронизиране... А мъжкият род преминава от среден в женски вече не чрез архаично кастриране, а директно чрез вагинизиране. Важното е плътското удоволствие да е на макс и хедонизмът да е нашата религия. Образът и подобието на Бога да се поклони на Звяровия образ, издигайки неговите идоли и кръвосмешавайки се с тях в гнусните им вакханалии. Нали сега е времето на лицево-челюстните и гръдно-тазовите превъплъщения? На кукленските кухини на Барби и Кен. На консервираната, витринната, змиекожната красота, която няма да изцеди една сълза от искреност, уязвимост и премала от любов, обаче ще ни залее с безброй театрални лъжи за дебели пачки. Какъв гланц и блясък само на покваряващата ни отвсякъде съвременна содомия! А всъщност, под епидермисите си ние имаме дух и душа. Триединна същност сме, както казва Библията. И сърцето на нашите личности е духът, който Господ Исус новоражда чрез Голготската ни среща с Него и приемане чрез сепуко на греховното ни его на Неговото изкупление. Свободни от греха, ние се освобождаваме и от травмите душевни, нанесени ни от безбройните му проклетии. Тогава можем по-ясно да Го чуваме, а волите ни ще бъдат по-силни да Го следват. Чувствата ни ще псалмопеят и танцуват, та даже стилът да е як хард-рок :) Ще разберем: стига сме сяли само за тлението и тленното! Какво ядем и пием е важно, разбира се. И как изглеждаме - също. Обаче още по-важно е какво избираме да чувстваме, да мислим, да говорим и да правим. Здравият дух и здравата душа влияят като Божествен лек чак на клетъчно ниво и никога няма да срещнат червеите :)\nНезабравимото ми минало е галерия от лица на много по-скъпи за мен и от „Джокондата“ хора. Забравимото - в него няма портретна живопис, а само бели савани, повиващи всички мои страхове, грехове и провали. Дори и да ми е било сторено някакво зло, аз дори не мога да си го спомня в онзи някога пригвозден и покръстен живот. Все пак живеем в настоящето и „сега е спасителният ден“ („Второ послание към коринтяните“ 6/2). „Вчера“ е като следа от морски пясък, заличавана постоянно от вълните на идещото. А „утре“ още не се е състояло, защото зависи от нашето решение в тоя ден... в тоя час... в тоя миг... Неосъзнати днес, греховете ни са утрешното ни проклятие и присъда (за нас, за децата ни, за внуците ни, за правнуците ни даже - „Числа“ 14/18). Възможно ли е те да бъдат преобразени в най-голямата ни любов? („Евангелие от Лука“ 7/47) Понеже преди да е Страшният ни Съдия и Огънят Пояждащ, Бог първом ни служи от Умилостивилището, нали? И затова винаги Е БИЛ... Е... и ЩЕ БЪДЕ Спасителят, Умиротворителят, Утешителят на тоя изгубен свят...\nСамо няколко думи за теб, който все още си мислиш, че историята на Исус от Назарет е някаква изкуфяла бабешка басня. Така е, понеже ти нито веднъж не си отишъл при Него, сляп, гол и търсещ Го в нищото като плач на новородено. Заклевал си се хиляди пъти, че Той е Out of Space. Църковна тирания. Плямпаломания амвонно-микрофонийна. Причинителят на почти всяко вселенско зло. Знаеш ли, че ако дръзнеш да си честен, прям и изповеден с Него, Той ще Си сложи ръцете върху твоите рамене? А после ще те прегърне така, че сам ще се сринеш и изгубиш в прегръдките Му... Неговото присъствие в такъв момент се помни и се желае до гроб. И много... дори и много повече след гроба... Световните богатства тогава ще са като детска близалка в сравнение с това да придобиваш първо Него и Неговото Царство... А всеки миг, прекаран без твоя незаменим Исус, накрая ще се окаже безсмислен и равен в синусоидалната графика на живота...\nПо дяволите и издигнати от техният тризъбец са всяка популярност, всеки успех, всяко замогване и всеки възход, които погазват заради това вечната Божия любов, Неговата всеопростителност и животворящите Му истини...\nНие, християните (и в частност протестантите) можем да изглеждаме големи мизерници в очите на заобикалящите ни, понеже сме усвоили гадните навици прекалено много да парадираме с вярата си; и прекалено малко да стоим зад думите си, когато стане напечено (и в себе си съм забелязвал през годините тоя уклон, а също и в моите „братушки по оръжие“). Да си призная честно, светските ми приятели много рядко са ме лъгали, когато ми обещаят нещо. Обаче за „братушките“ да ми сложат динена кора - или да ме завлекат с някоя сумица, се е оказвало често нещо обичайно. Да се учудваме ли тогава защо Исус лесно можеше да прости на блудника или бесноватия примерно, обаче към религиозното лицемерие Той оставаше непростим и непримирим?! Няма как да използваме Името Му, Думите Му, като крием дребнавите си лисичи хитрости и вълчите си апетити зад тях - и да останем благословени, а не проклети. Да, тогава заслужаваме смоковниците на религийките ни да изсъхнат, а ние като змии ехидни да бъдем погребани във варосани гробници с надпис „ИХАВОД“ (забравени и безславни). Алтернативният вариант е: по-малко да надуваме христианските си вувузели на всеослушание (в лични, неделни или рождественско-великденски проповеди). Обаче повече да правим за нашите ближни на дело и там, където никой друг, а само нашият Господ-Бог ни вижда („Евангелие от Матея“ 6/1-4).\nМного хора не харесват обкръжението си и се чувстват като обкръжени от него във военен смисъл :) Следва законна самоотбрана. Но и нападения по всяко време с позволени и непозволени средства в т. нар. „вражески стан“. Атака - контраатака, атака - контраатака - смисълът на живота ни става да унизим врага, да му стъпим на врата и ако може, буквално да го прегазим. Триумфът на омразата ни направо е върхът! Някъде долу, в подножието му, са червеите, които само трябва да се мачкат. После обаче се намира галош с много по-голям от твоя номер. И ти се превръщаш в лазещото изкушение за подметката му. Общо взето, в това се състои както битката, така и орисията на себичните. Обаче Заветът на Исус е да побеждаваме злото чрез Любовта и чрез Доброто.\nИсус нарече най-близките Си на "Тайната вечеря" ПРИЯТЕЛИ. И ги предупреди тогава, че само любовта, почитта и доверието помежду им би ги идентифицирало пред света като Негови последователи и ученици. Е, има ли тоя свят такава гледка пред очите си? Не, няма. Точно обратното: отвращава се от нашите взаимни презрения и разделения, които в миналото даже са се израждали в кръволочески войни. И ако между нас, християните от различните клонове и деноминации има мнителност, недоверие и религиозна вражда по разни буквички и алинеи от теологията, то значи, че ние се храним от Дървото на познанието на доброто и злото, което винаги е носило смърт. Само Дървото на Живота се храни и пои от живителните сокове на Любовта, която единствена знае как да прощава и по достойнство да оцени различието - стига то да не е някаква ерес или култ. И затова Любовта винаги побеждава... включително и злото с цялата му преувеличена сила (по стария изпитан метод - като разпръсква жарава върху главите му :) ).\nАз лично гледам да се пазя от ония, които се смятат за вечно прави и непогрешими; и на които всичко им е ясно. А ти, който тънеш в мрак и невежество, само трябва да отправиш молебствен взор към тях като към някакви небесни светила. Те благоволяват да те озарят, бе, как! Особено налудничави, контролиращи и хапливи са фанатичните християноиди. Готови са на всичко, за да те вкарат в „правия път“ (такъв, какъвто е според тях). Как да забравиш тогава първообразите на ония глупаци от трагедията на Разпети петък?! От чувство за богоизбраничество и превъзходство над останалата сган - и какво светотатство само! - в Името на Бога, те разпънаха Неговия Син. Такава духовна нищета обикновено се изражда, намирайки своето призвание в това да бъде обвинител, осквернител и палач. Нашият Господ ни каза, че тя винаги ще вади съчицата от нечие око, докато не забелязва изобщо гредата, пробиваща от двете страни нейните слепоочия. Затова не е ли по-добре да бъдеш глупак по Достоевски? Тоест такъв, който вече го е осъзнал. И точно това го избавя от великоглупащината му :) Но постепенно...\nМожеше ли Исус да възкръсне още на Голгота, задоволявайки безочливите претенции на Своите презрители, мъчители и убийци и пожеланията на очите им за видимо чудо? Не, никога! Затова необикновеното тайнство на Възкресението се случи в дълбокия пещерен мрак на един гроб. И само търкулнатия, тежащ над половин тон камък, строшените римски печати, разбягалата се панически и по-късно подкупена стража, както и разцепената по-рано надве завеса на Храма, свидетелстваха нямо за славното начало на „Ерата след Христа“. Случи се така, че тя осени първо опростената седмобесовска грешница Мария Магдалена, следваща своя Спасител почти на всяка крачка. После апостолите; учениците от Емаус; други над 500 души наведнъж (сигурно милеещи и тъгуващи за Него след зловещата Му римска екзекуция). А бившият Савел от Тарс - като прогледна за Възкръсналия, се преобрази в най-великият мисионер на Христовото Царство в целия тогавашен свят.\nТака че какви фокуси, какви зрелища, бе, народе?!\nВъзкресението на Исус просветлява очите само на търсещите Го в най-дълбоките тайнства сърца...\nОтхвърлянето на Исус винаги носи тъма и земетръс в нашия житейски микрокосмос - както е било някога и на Голгота...\nИсус отдаде живота Си за нас и заедно с него ни подари цялото богатство на Небето. Спасението от греха и от ада. Вечното приятелство с Него. Завладяващата Си уникалност. Благородството, всеотдайността, прямотата, добротворството Си. Зломразието, непорочността, притегателността Си. Тъй непреодолимата Си проницателност. Новозаветното бащинство на Отца, Сина и Духа. Обиталища, приготвени за нас още от преди сътворението на света. Мъдрото водителство, нежната утеха и необятното вдъхновение на обещания ни Пратеник, изпълващ ни с Неговото Присъствие и Слово; упътващ ни в Неговите истини; озвездяващ ни с Неговия извънземен мир. Оживяването на съвестите ни като издигане на Александрийски фар всред каторжната тъма на нашата гибелогреховност. Свобода от демонично обсебване. Изцеление от гангренясали рани и травми. Вяра, преместваща цели Алпи и Кордилери от всевъзможни земни препятствия и проблеми. Неумираща надежда. Всепоглъщаща, всеоткликваща, всепобеждаваща любов. Божествени цели, каузи и призвания. Обаче ще приемем ли бисерните Му съкровища? Или ще ги оставим на свинете?... Това зависи изцяло и единствено от нас...\nПредстави си, че живееш по времето на Исус. Той идва при теб и танцува на сватбата ти. Чуваш смеха Му, когато водата се превръща във вино. Опиянението от чудото обаче е толкова свръхестетествено, че няма как де не прегърнеш Чудотвореца и да не заситниш заедно с Него. После Той ще засити глада ти с хляб и риба, идващи отгоре (а през цялото това време ти си се опитвал да го правиш с Неговото Слово). Далечният твой роднина - оня, прокаженият, забравеният от всички, вече е просиял не само в плът и кръв, но и в сиянието Господне. Приятелят на приятеля ти е проходил по вода. А човекът, когото погреба преди няколко дена, беше възкресен пак от Исус и разповит от саваните си. Хайде да посрещнем тогава Спасителя с палмови клонки, а?! Какво от това, че после веднага ще трябва да Го намразим?! И с цели гърла да крещим: „Разпни Го! Разпни Го!...“\nНе правим ли и ние така от празник до празник? От „Рождество“ до „Великден“ - а после все така и все така...\nКаква трагедия само, когато греховете ни така крещят!\nА можеше: „Прости ни! Прости ни!...“\nБез Исус, ние сме в безизходица (понеже Той Е Пътят). В самозаблуда и лъжа сме (понеже Той Е Истината). И трагично замъртвели сме (понеже Той Е - Само Той Е Животът).\n("Евангелие от Йоан" 14/6)\nПослъгваме, покрадваме, помърсуваме тук и там. И не насън го правим, а съвсем наяве. С пълно душегласно съзнание - и дори с удоволствие на макс. „Само веднъж се живее!“ - ами нали това е нашият девиз? Без спирачки, без задръжки, без никакви допотопни скрупули! И не, че го тръбим - няма да се излагаме сега, де - само искаме социалният и професионалният ни статус някак си да блесне. Езичници, идолопоклонници и безверници сме някои. Но да знаете, че повечето от нас по Рождество и по Великден окупираме всички възможни Храмове. Ние - точно ние поддържаме великата традиция България все още да е „християнска държава“. Само, ако обичате, не четете статистиките, за да разберете, че това е поредният мит и поредната легенда, които обичат да си създават народите... „Те твърдят, че познават Бога. Но с делата си се отричат от Него, като са мръсни и непокорни, неспособни за каквито и да било добри дела.“ („Послание към Тит“ 1/16)\nНе че трябва някаква статистика да ни го показва (понеже ние си го знаем), обаче за миналата година ние бяхме първи по корумпираност в ЕС. Тук наследниците на червената клептокрация след Дворцовия преврат на 10-ти ноември надминаха бащите и майките си, като се превърнаха в още по-всепоглъщащи пеликани и от самите тях. А нашето тръстиково блато „Сребърна“ сега е резерватът им „България“. Примери: Лукановата зима, масовата приватизация с бонови хартижки, Жанвиденовата хиперинфлация, Костовата разбойническо-мениджърска обирвация (в крайна сметка се оказа, че 150 милиарда долара преминаха в ръцете на около 300 червени фамилии - според изследването на социолога и политолога Андон Михайлов). Банковите ни пирамиди ескалираха в милиардното източване на КТБ, а мега-корупционните ями като АЕЦ „Белене“ тепърва май има да ни поглъщат...\nНавремето Иван Хаджийски разказваше за старите българи от епохата на Възраждането и малко след Освобождението. Дядо Станю се върнал от заточение в Диарбекир и предал на държавната хазна всичките грошове, скрити в къщата му, които принадлежали на местния революционен комитет. Някой си пък високопоставен апаш тръгнал да подкупва наш генерал в собствения му кабинет с един фишек наполеони. И оня, след като го набил здравата и му скъсал дрехите, го предал полугол и опозорен на адютанта си, за да го изхвърли навън. Виждате ли колко драстично са действали дедите ни тогава? Изобщо не са позволявали да бъдат толкова лесно опошлявани и омерзявани, както ние днес. Повечето искаме това да не е минало свършено време, нали? Но зависи дали ще извадим християнските си ценности от бабините ракли, а в тях да заринем най-отдолу езичеството и алчността си.\nСъвкупността от нашите духовни, морални и политически избори или ще възроди отново националните ни идеали и нас като народ, или ще ни загроби още повече...\nЧета понякога гръмките кръстоносоидни бълваници на хора, за които архивите са живи и потвърждават за години наред лоялността им към ДС. Който иска, да им се подмазва и да им вярва (стотици има такива, миропомазващи се под елейните им слова). Аз обаче - не. А бе наречи ме „инат-диване“ и ме остави на мира, светочерковниче такова :)\nЗамислям се напоследък колко много ни изкушава публичната популярност (та дори и само чрез социалните мрежи). Само че за мен моят пример е Исус от Назарет. Толкова много години Той беше трудовакът и дърводелецът в ателието на своя земен баща Йосиф. В Библията само се загатва, че Исусовото семейство е осиротяло без него някъде след 12-тата Му година. И като първороден син, Исус е трябвало да се порижи както за майка си, така и за своите по-малки братя и сестри. Убеден съм, че Той е решил да се посвети на хората наоколо със Словата Си и с Делата Си едва тогава, когато семейството Му е било напълно обезпечено. Порасналите Му братя вече са били готови да поемат отговорността. Обаче десет години никому неизвестна преданост е отговаряла на една година публично служение. Десет към едно - това нещо да ни говори? Понеже ние, протестантите, служим сега на Бога така, като проповядваме на всеуслушание. А Го хвалим, като пляскаме и скачаме, додето не ни оттекат краката (оу, моите знаят защо :) ). Неделна харизматичност само да искаш - но тя едва ли ще надиграе лудницата по дискотеките и по клубовете. Всъщност, староеврейското разбиране за поклонение пред Бога се изразява с думата „авода“. Тя означава също нашата съвсем практична и ежедневна работа. Посвещение и поклонение там - тъкмо това е практикувал за десетки години дърводелецът Исус...\nПонякога ти се иска да се отдадеш на омразата и отмъщението, нали? Толкова много са те наранявали, а толкова малко са те разбирали, че ти се чувстваш като ходеща хуманоидна мишена. Удари под кръста, в сърдечната област над кръста и постоянно отзад в гърба. От чужди и от свои - действителни, а не холограмни. Все на някого пречиш, все някой се опитва да те избута от пътя си. Или да се възползва от теб, за да продължи напред. В един смисъл, светът наоколо е побеснял сървайвър и той никога няма да ти предложи спасение. Да, ще се опита да те изкуши, да те измами и в крайна сметка да те загроби (дори преуспял и богат; или пък един напълно разбит корабокрушенец). Добре, предаваш се; отдаваш се на омразата си, на алчността си, на тщестлавието си, на хедонизма си. Духовното и моралното разложение по Божия Закон обаче винаги стигат до каторгите на престъплението и наказанието (по израза на Достоевски). Ако такава переспектива те ужасява, ти можеш да подтиснеш бесовщината си и да я потулиш дълбоко в себе си. Предчустваш го, нали? - ще отключиш психически деформации, които ще подлудят напълно както теб, така и обкръжението ти. А искаш ли да избягаш от целия тоя кошмар, ще се озовеш в „Трета глуха“ на всевъзможните пристрастявания към алкохолища, треволяци и прахосмъртници. Е, не виждам какво друго ни остава на нас, грешните човеци, освен да изберем да изоставим греховете си и престъпленията си на Кръста...\n“Христос ни изкупи\nот проклетията на закона,\nкато стана проклет за нас.” (Гал. 3/13)\n“И ние повярвахме в Христа Исуса,\nза да се оправдаем чрез вяра.” (Гал. 2/16)\n“Вяра, която действа чрез любов.” (Гал. 5/6)\n“Защото целият закон\nсе изпълнява в една дума.\nСиреч, в тая: “Да обичаш…” (Гал. 5/14)\nТъжно може да му стане на човек, когато някой негов близък, възползвайки се от близостта си, започне да му преподава циничните си житейски уроци. Всички знаем приказката, че светът е джунгла, в която силният изяжда по-слабия и с прокапващи лиги се облизва за още. Преди време имах шеф - млад, готин и пробивен като свредло с карбидно-диамантена глава, който изповядваше подобна философия. Казваше, че е наивно да си прахосвам живота с една амортизирана и морално остаряла верщина, която няма как да пасне на тоя динамичен свят. Упрекваше ме за прекалени скрупули и ми напомняше, че няма ненаказано добро. „Ти не бързай с изводите, и на злото наградата му не е вечна - отвръщах му аз. - Обичаш ли го, то ще те „заобича“ дори още повече.“ (Интересно, че сме водили с него десетки разговори на тая тема и все той ги започваше, не аз. Докато накрая не си помислих: „Май тоя симпатяга има скрупули и затова постоянно идва при мен да си говорим негласно за тях - понеже го тормозят.“ И тогава как да не се помолиш за търсещия, макар да не знаеше все още какво търси?!) Е, не се мина много време... и моят бивш шеф бе позорно натирен за огромни злоупотреби. Оттогава не съм го виждал. Но се надявам... искрено се надявам да си е разбрал урока...\nТака че когато Библията казва: „Сребролюбието е корен на всякакви злини“, едва ли ще има някой разумен, който да постави тази истина под съмнение. Империите на Мамона са прогизнали от кръв и злочестини, докато измамното им сияние трае само от ден до пладне. Техните пиршества припламват като кометите на небосклона. А после изчезват завинаги...\nБожието Царство обаче трае вечно, понеже не е изтляващо земно богатство, нито тленните земни удоволствия, купени с него, а е „правда, мир и радост в Святия Дух“ - Духът, Който нашият Господ Исус ни завеща, за да пребъдат в едно всички поколения заедно с Него...\nСъжалявам, но ако в живота искаш само да получаваш, накрая наистина ще си го получиш! Ограбването на другите без да ти мигне окото - чрез използвачество, манипулиране, изнудване, сплашване, измами, пладнешко обирджийство или среднощно плячкосване, ще ограби и твоето жалко съществуване. На непоносимо наглите в това отношение обикновено им слагат точката с куршум. За останалите отлагането е многоточие... Отложената присъда обаче пак е неизбежна. Заради Божият Закон, който ни нарежда: „Не кради!“ И ето, че всред панорамата на всеобщото ни прокълнато падение Един даде всичко - включително и скъпоценния Си живот за нас. Исус ни показа простичкото правило, че за да получим, първо трябва да дадем. Тогава няма да сме жертви на старозаветното проклятие, а наследници на безброй новозаветни благословения...\nДа си провокативен повече от севернокорейския социопат Ким Чен Ун, бомбастичен като гъзлю-комплексар, който иска да се преобрази в цицореста гъзла, за да грейне на корицата на списание "Вог", най-лайкваната атракция до припадък тук и там... и къде ли още не в безграничния Космос - това ли е вече смисълът на живота ти? Колко е хубаво обаче просто да бъдеш себе си, когато споделяш и се наслаждаваш на споделеното ти! Скоро чух по радиото, че психолози от голям университет са направили солидно проучване и са установили следното: че щастието ни зависи не от нашите успехи, слава и богатство, а от нашите искрени, пълноценни и любящи взаимоотношения с хората около нас. Е, защо понякога и учените да не са прави :)\nМоже ли няколко думи за човека, който направи денят ми по-необикновен от обикновеното? Появи се сякаш от нищото и то на публично място. Докосваше лекичко хората по раменете - колкото да му обърнат внимание. После им се усмихваше с възможно най-искрената, най-сърдечната и заслужаваща пълна капитулация пред нея усмивка. Издигаше си високо палеца нагоре, като го разтърсваше с такава страст, възпламеняваща даже повече и от най-древния олимпийски огън. А сетне си потупкваше до синка гърдите - някъде там, в областта на сърцебиенето. Народът му се мръщеше съвсем явно, третирайки го като някакъв луд (само че аз забелязах, че глухонемият не си позволи да докосне нито една дама наоколо - на тях той им се възхищаваше без абсолютно никаква мъжка страст и похот). Накрая докосна и мен, като си вдигна палеца и се удари по гърдите. Чак тръпки ме побиха. Инстинктивно направих същото. А после си помислих, че никога не съм получавал такъв емоционален лайк във „Фейсбук“. Обаче всички фейсбукъри би трябвало да знаят, че в днешно време онова, което прелива от сърцето, се изразява не само чрез устните ни, но и чрез преброждащите неговите траектории наши десетопръстия. (Макар че лично аз клавиатурнича само с двата си такива - и, о - горкичките тях! :))\nХаресвам хората, които се осмеляват да си прежалят имиджа, изтипосван с години натягане на гайката в конструкцията на Системата, понеже те явно вече искат да излязат от нея. Останалите "болтчета" и "винтчета" продължават да се самонавиват в нея...\nПрочетох едно много искрено интервю с Брад Пит, останал да вирее самотен в неосъществения дворец на своите илюзии. Някога тук е имало почти непоносима детска глъчка, а сега само от време на време тишината прорязва носталгичен кучешки лай. Отхвърленият съпруг, заличеният баща всяка сутрин почиства пода на своето скулптурно ателие, за да започне поредния мачкащ и извайващ с трептящи пръсти разказ от парчетата глина. Той нито вижда, нито чувства своя материален рай, а само нищетата си духовна. Признава си паденията всред алкохол и наркотици, поема цялата отговорност за семейния си провал. Не, не е станал християнин, понеже още е огорчен от всезабраняващото лачено църквианство, натрапено му в неговото детство. Но със съкрушения и изповедния си тон той вече изпреварва плеяди от фарисеи-църквианци, чиито златоткани наметала и самонадеяна набожност карат дори и най-отявлените, обаче разкайващи се грешници, да ги издухват в Божието Царство („Евангелие от Матея“ 21/31).\nМоят скъп баща вече смело нагази в 80-тата си година. Пожелавам му да е все така здрав, енергичен, борбен и всеотдаен, и все повече и повече да се изтяга на дивана :) С огромна почит в сърцето си съм към него - Пазителят и Стожерът на Дома! Помня, че когато бях на четири-пет годинки, веднъж той ме взе със себе си във Варна. Показваше ми града и почти на всеки ъгъл ме черпеше. Тогава се качихме в един препълнен автобус и на някаква спирка аз слязох долу, понеже сигурно се е наложило да направя път на някого. И докато се усетя да изприпкам обратно при татко, червеното тенекиено чудовище затвори вратите си и сякаш като във фокус изчезна от погледа ми. Това не просто ме изплаши - направо ме ужаси! За миг се озовах в кошмара да бъда една изгубена в огромния непознат град прашинка и страхът, че няма да бъда намерен никога, буквално ме парализира. Затова и когато видях в далечината татко да тича към мен, избухнах в плач на неописуемо облекчение. Много години по-късно преживях почти същото, когато ме намери Исус. И разбрах: да си до баща си е нещо велико!\nПрипомних си за още едно кошмарно преживяване, когато татко за втори път ме е губил. Бях на 20 тогава и са ме приели в болницата с алкохолен делириум. Промилите в кръвта ми са били толкова много, че докторите са му казали: "Не можем да спасим сина ви, съжаляваме! Само Господ може в това негово състояние." Бил съм цяло денонощие в безсъзнание и докато си е мислил най-лошото, бидейки до главата ми и прегръщайки ме постоянно, татко започнал да побелява. Обаче в същото време, за пръв път в живота му си е пробила път мисълта за молитва пред Бога. И ето как аз оцелях, а малко по-късно станах християнин. Тогава, помня, някак си изведнъж осъзнах каква неизразима трагедия е баща да бъде тъй гилотиниращо обезчаден. Реших, че в никакъв случай не искам повече да му го причинявам. Нито на земния си, камо ли пък на небесния си баща.\nПолучава се симфония, а не какафония, когато жената ти създаде проблем, а ти започнеш да оркестрираш неговото разрешаване, като гледаш постоянно в нейната нотна тетрадка. А ако ли пък ние се чувстваме разбирани и подкрепяни, тогава можем да композираме мадригал и да го изпълним на няколко гласа. Една от идеите за семейството е точно такава: мъжете и жените да се смиряват взаимно, пък така белким повече се приближаваме един към друг. Тогава и до Господа ще се приближаваме заедно, а семейното ложе ще бъде блажено и щастливо :)\nЩо се отнася до домакинстването в едно семейство - не вярвам работата в него да се дели на „мъжка“ и „женска“ (освен в спалните покои само :)) Това „Ей, шуши, айде клъц-клъц салатата по-чевръсто, че ще свърши и мача, и ракиджоса!“, „Още ли не си ми изпрала гащите, ма, джофро?!“, „Кой, да простра аз?! Да ме бъзика комшуто ли сетне?!“, „Ей, каква туткава парна машина съм си взел! Дето всеки път закъснявам за офиса, ами ходя и със сдъвкани и изплюти ризи!“ - както и много подобни словозловония от битовите ни сметища, ни правят не мъже повече, а само едни ориенталски задници и деспоти-доморасляци. Чия друга власт се крепи върху тъпчене, унижаване и себезадоволяване? Нали вместо ножове в гърба, бяхме обещали да бъдем пазители? Вместо да нараняваме сърца, да ги обичаме и да ги утешаваме. Не нас да ни хрантутят, а ние да се грижим и да снабдяваме. Не подмолност, изневери, интриги, лъжи - а откритост, вярност, честност, посвещение... Не мъжка гордост - а мъжко смирение...\nЛюбовта може да зачене непорочно с красиви мисли и чувства. Но израства и се утвърждава всред една налудничава корида от изпитания. Вярността отхвърля предателствата; грижата - себезадоволяването; чистосърдечието - подмолността; интимността - похотта. Тогава дори разделите се превръщат в томителни копнежи, в блянове по онази изгубена взаимност, в битка след битка за изгубения рай...\nАко можехме да се научим да обичаме с такава страст и жар!... Даже когато се чувстваме пренебрегнати и отхвърлени, единствен надигащият се в нас ураганен копнеж по любимия човек може да съкруши съпротивата, да сломи преградите и да възцари мир и любов помежду ни... Макар че това няма да е во веки веков, а само до следващия път :) Но любовта не е ли война за Обещаното сърце, която се спечелва битка след битка? Докато бягството е онова изменничество, винаги стрелящо в гърба. А то убива - дори и преди да обърне своя...\nСополанко някакъв обидил цинично дъщеря ми в градинката, както и нейните приятелки. Поисках да разбера какви точно сквернословия е бълвал, обаче моята Мила се сконфузи и наведе глава. Но когато момичетата ми изредиха всичко гадория по гадория, буквално всеки мой косъм се наежи и настръхна. Усетих, че беше време да преподам урок, само че не знаех как. Краката ми сами ме отведоха при момчето (в тоя момент то бе центърът на внимание на неговата компания). Сладур отвсякъде! Прегърнах го и го поканих да дойде с мен при красавиците, които е засегнал. Казах му пътьом, че съм таткото на Мила. Момчето видимо се уплаши, обаче реши да не бяга. Когато се озовахме пред момичетата, аз му рекох: „Айде отвори си устата сега колкото можеш повече! Давай-давай... Още... Ама още!“ Изведнъж личицето на малчугана изчезна и се превърна в зейнала паст. Всички наоколо замръзнаха. Аз също - от угризенията дали не прекалявам. „Когато нашите мръсни усти зеят така, просто трябва да ги затворим, чаткаш ли?“ - най-накрая си позволих да избухна и аз. Хлапето само ми обеща никога повече да не обижда Мила. Прегърнах го и когато го изпращах с поглед, знаех, че ще е така...\nДнес бях на откриването на учебната година в училището на Мила и пъстроцветието на глъчката там - макар и примесено с мъничко тъга в душата ми, завладя изцяло моята сетивност. А най-красивият букет ми се стори онзи, събран от стотиците усмивки на детските личица. Тъгата ми обаче се подсили от мисълта колко ли от тях ще помръкнат след години от прокобяващата, безбожна и организирано-престъпна действителност у нас? И с колко ли от тях България ще си вземе последно сбогом, понеже тя нали с това се „слави“? - със страхотен износ на млади хора навън. Реакция на пълното беззаконие тук, с което ние сякаш вече се примирихме и затова пак продължаваме да си плащаме своя „кръвен данък“...\nПопаднах случайно на някакво клипче, в което едно наше българче (примерно от Говедарци) се хвалеше, че било спало с над 800 момичета, ама това му било само загрявката, понеже охоуу! - тепърва се започвало... Като баща на момче и на момиче ми се сви сърцето за малкото говедце. Но още повече за нечиите дъщери, с които то само бройкаджийски се е гаврило. Гадно ми е, понеже ние като родители все повече предаваме децата си на нечий чужд произвол, вместо денем и нощем да ги вардим от него. Затова питам: останаха ли бащи в тая България? Или само мухльовци, които гледат да припечелят по някой лев, за да го вложат после пак в уядения си и задънен като бъчва шкембелък?! (Извинявам се за тона си! Въпросът също е и към мен... А още повече ще бъде и занапред...)\nДесетгодишната ми дъщеричка ме помоли да я заведа при дядо и баба на село. „Ами ади действай, синко, не се помотавай като орта-будала!“ - веднага ме пришпори татко, като разбра, макар да има по-нисък военен чин от мене в запаса. Така че прелетях аз като щърко-пърко Българията и отнесох Мила там като неотложна пратка. Вечерта се забавлявахме, тя им попя, после им потанцува на свои любими парчета от лаптопа. А накрая скокнах и аз да доовършея онова, което е останало недоовършано :) Нашите само се кикотеха и ни ръкопляскаха. Обаче на другия ден повлякох морни крака да си тръгвам към Софето. И знаете ли какво? Дъщеря ми така ме сграбчи, че не искаше да ме пуска изобщо. Стояхме толкова време прегърнати, че още малко... и щяхме да се превърнем в семейна статуя пред дома. И като че ли за пръв път успях да се видя през очите на собственото си дете. Да си баща - това винаги е било и ще бъде нещо толкова славно!\nВярвам, че Господ ще направи да покълнат нашите малки синапови зрънца, посети в децата ни, и че чрез тях Божието Царство ще се разклони и разпростре още повече. Спомням си, преди години прочетох заключенията от едно психологическо изследване, показващо как семейните ценности, предавани последователно, с убеждение и любов, се приемат от близо 85% от децата, и то трайно и за цял живот. Да, те биват изпитвани в бунтарските тинейджърски години, обаче обикновено после се прегръщат с буйна страст и се превръщат в скъпо ценена самоидентификация. Не е ли това и начинът Исус да пребъдва от поколение в поколение и от род в род?\n„ОСТАВЕТЕ ДЕЧИЦАТА ДА ДОЙДАТ ПРИ МЕН И НЕ ГИ ВЪЗПИРАЙТЕ!“ („Евангелие от Лука“ 18/16)\nНе звучи като молбица, измърморена с половин устица от Исус, нали?\nСърцата на децата сами се устремяват към своя Създател и е просто божествено да насърчаваме това.\nА безбожно - да задушаваме тоя копнежен порив...\nХристовата вяра се предава само с любов... ("Послание към галатяните" 5/6)\nКой ли от нас не е скитал и бродел със замечтан поглед между звездите?! И като в някаква Шекспириада от съновидения в лятна нощ, не е сънувал с отворени очи?! Обаче се пробуждаш в менгемето на битието. Притискат те и те мачкат всевъзможни работни ангажименти. Сметки, кредити, ипотеки. В Стария завет първообразът на това беше да ти увеличат робската норма за правенето на кирпичи - като при това, сам си събираш сламата за тях. Вятърът безмилостно я разнася, а ти търчиш след него и я гониш - нея, плявата... Във фараонските имперски схеми няма място за свободни хора и за свободен труд. Още по-малко за Боготърсачи, мечтатели и за хора, които искат да ощастливяват другите, за да бъдат и самите те щастливи. „Нагаждай се като част от конструкцията и не драпай за нещо повече - ясно?!“ - така звучи тръбата на Системата. В прастари времена Моисей я отхвърли, а тя му обяви война (която срамно загуби). После пък Исус я бичува със Слово и с камшик от върви. Нейната реплика бе да го разпъне на кръст. А Той й направи дуплика, като възкръсна :) Така че не се съобразявай със света, а го накарай той да се съобразява с тебе! Промени го! Конформизмът е обезличаване. А преследването на онези слънчеви отражения върху неговите кирпичобъркачки и съвременни бетоновози - онези трепкащи слънчеви зайчета, който Господ е вложил и като мечти-светулки дълбоко в твоето сърце -\nза тях или живей, или си гони вятъра и плявата...\n(Тия мисли ме споходиха по повод на отдавна забравеното от радиата парче на Europe Dreamer.)\n“Никога няма да можеш да прекосиш океана, ако нямаш смелостта да загубиш брега от своя поглед.” (Христофор Колумб)\nОбаче тогава няма да те разберат и самотата ще е твоята посестрима.\nДжоуи го изпя...\nА Джон Норъм го изтръгна от грифа на китарата си...\nВсе пак, Някой ще се взира за теб от другия бряг...\nТагове: вяра, религия, ценности,\nОтново в армията!\nИ тогава им казах: "Сбогом, Гринговци!" :)\n1. bumerang - Това е начинът\n"Спомням си, преди години прочетох заключенията от едно психологическо изследване, показващо как семейните ценности, предавани последователно, с убеждение и любов, се приемат от близо 85% от децата, и то трайно и за цял живот. Да, те биват изпитвани в бунтарските тинейджърски години, обаче обикновено после се прегръщат с буйна страст и се превръщат в скъпо ценена самоидентификация. Не е ли това и начинът Исус да пребъдва от поколение в поколение и от род в род? "\nНо това е и начинът да се предава и липсата на ценности "от поколение в поколение и от род в род? ".\n2. anlov - А резултатът е толкова разгромен за всички нас, че дори и масовите инфаркти и инсулти не могат да ни причинят подобно бедствие...\nОбаче губещи ще се окажат и най-големите "печеливши" от него в момента...\nТуроператори: Преди заминаване направете застраховка


Gps | Тагове | Digital.bg\n87 резултата за gps\nTeхнологията GPS е неизменна част от ежедневието ни и най-популярния метод за навигация за стотици милиони хора по цял свят. Въпреки впечатляващите възможности, които ни предлага тази иновация винаги има потенциал за допълнителни подобрения. Следващата голяма стъпка в еволюцията на технологията е изпращането на GPS III сателит в орбитата около Земята. Това ставна възможно благодарение на SpaceX, които искаха да извършат полета още през април. Дългоочакваната мисия в крайна сметка бе реализира преди дни от Cape Canaveral във Флорида. След това сателита бе изпратен извън пределите на Земята, чрез Falcon 9 ракетата на Space X. Всичко това накара Илон Мъск да качи публикация в Twitter, с която ни съобщава, че GPS приложенията, които използваме ще станат по-добри след успешното изстрелване на GPS III сателита. Новата версия на технологията ще предложи сериозни подобрения, спрямо настоящия GPS стандарта, особено по отношение на прецизността. Необходими са години преди GPS III да се превърне в реалност. В момента настоящата версия на технологията е в състояние да изчисли локацията с прецизност до 28 инча. Подобренията, които ни очакват в GPS III ще редуцират тази стойност до девет инча, съобщава BGR. По този начин GPS III може да бъде поне три пъти по-прецизна от сегашните системи, които използваме в ежедневието си. За да се възползваме максимално от тези характеристики е необходимо да бъдат изстреляни още сателити около Земята. Един от всеки три GPS III сателита в орбитата все още не функционират. Lockheed Martin вече са започнали работа над поне десет прототипа, които ще изстрелват периодично до средата на 2023г. Сателитите на компанията се очаква да имат продължителност на живота от 15 години, през които ни очакват много допълнителни технологични иновации. Предстоят още тестове и изстрелвания на сателити, за да се създаде нужната мрежа, която да обхване всички точки на планетата и им предостави достъп до GPS III. Още от Digital: Как да използвате GPS на смартфона, когато нямате интернет\nПриложенията и услугите, които искат постоянен достъп до локацията ви могат да са полезни в редица случаи. Въпреки това непрестанното следене да местоположението може бързо да изразходва батерията. Разбира се има ситуации, когато не искате Google да знае къде се намирате. Добрата новина е, че само няколко кликвания са нужни, за да блокирате функциите за следене на локацията от смартфон с Android. Блокирането на данните за местоположението ще ви позволяват да спестите батерия и мобилен интернет. Успоредно с това няма да виждате и редица реклами, които Google таргетира към вас съобразно местата, които посещавате. Ето как да спрете следенето на локацията от устройство с Android, според BusinessInsider: 1. Oтворете менюто с настройки от устройство с Android или кликнете върху иконата с форма на зъбно колело. 2. След това открийте раздела "Connections" или "Privacy", което зависи от модела смартфон, който използвате. 3. Кликнете върху раздела "Location" и преместете слайдъра от позиция "On" на "Off", за да спрете следенето на локацията. 4. Разполагате също така и с опцията да изключите още "Emergency Location Services", както и "Google Location Sharing". 5. Tези функционалности също събират в реално време данни за местоположението на смартфоните. За да сте напълно сигурни, че сте блокирали Google в събирането на данни за локацията ви отворете менюто с настройки. След това проверете разрешенията, които сте дали на тракерите на компанията. Ако искате да спрете дадена функция можете да го направите по същия начин с преместването на слайдера в желаната от вас позиция. Oще от Digital: 7 безплатни Android приложения, с които да откривате приятели чрез GPS\nИскате ли приложение, с което да може да проследявате местоположението на приятелите и членовете на семейството си на картата? Несъмнено звучи малко страховито, но в наши дни повечето хора непрекъснато споделят местонахождението си в социалните медии. Ако това не ви притеснява разгледайте списъка на Make Use Of съдържащ Android приложения, с които може да откривате приятели чрез GPS. 1. Glympse (безплатно) Glympse се превърна в едно от най-популярните приложения за проследяване на местоположението в Play Store. Неговата цел е да можете бързо и лесно да споделяте вашата GPS локация с приятели, семейство и колеги. Една от най-добрите характеристики на Glympse е, че не изисква получателите да се регистрират, за да видят къде се намирате на картата - те се нуждаят само от уеб връзка. Glympse също така има важна функция за безопасност – всички функции автоматично се изключват след определен период от време. По този начин няма опасност да забравите да изключите споделянето на местоположение и случайно да излъчвате местонахождението си в продължение на часове. 2. Sygic Family Locator (безплатно, с покупки в приложението) Приложението Sygic Family Locator е идеално за всеки, който има деца и иска да следи тяхното местоположение през цялото време. Можете да го използвате, за да видите местоположението в реално време на всеки друг от вашето семейство, който използва приложението. Има и вградена услуга за съобщения. Sygic Family Locator има SOS бутон за родители. Когато бъде натиснат, той веднага ще маркира позицията на децата на картата. Родителите също могат да настроят известия, така че да получават сигнал, когато детето им достигне определена дестинация (например училище или къща на приятел). Приложението поддържа и създаването на безопасни / опасни зони - ако детето пресече границата, родителите получават известие. 3. Find My Friends Ако искате да намерите местоположение на приятел по мобилния му номер, пробвайте приложението Find My Friends. Основната характеристика е очевидна – да очертае GPS местоположението в реално време на приятелите ви на картата, но приложението има няколко други полезни функции. Те включват временно споделяне на местоположение, вградена чат услуга за незабавни съобщения, търсене на упътвания и калкулатор за приблизително време на пристигане. Можете да активирате и деактивирате споделянето на местоположение според нуждите като се предлагат подробни настройки, за да контролирате точно кой може да вижда вашето местоположение. 4. A-GPS Tracker (безплатно) Въпреки че този вид приложения са много удобни за проследяване на малки деца, те вършат чудесна работа и за хора които са в извън населени места – като туристи, лагеруващи на палатки и т.н. Туризмът в непознати райони може да представлява реална опасност за вашата безопасност. Ако времето внезапно се промени, лесно може да се изгубите. Ето защо преди да потеглите, инсталирайте приложението A-GPS Tracker на устройството си. То е създадено специално за туристи. 5. Life360 Приложението Life360 използва кръгове (Circles), за да управлява с кого споделяте местоположението си. Така че независимо дали искате приложение за проследяване на приятели или членове на семейството си, струва си да го проверите. Можете да изберете кога да споделяте местоположението си с всеки кръг. Например, може да искате да споделяте местоположението си с колегите си, вечер след работа, но не и през уикенда. Всеки кръг има лична карта и услуга за лични съобщения, които могат да виждат само другите членове на кръга. Вижте как лесно да манипулираме местоположението си на смартфон с Android\nКитай работят над създаването на собствена версия на GPS още от 2020г. и са почти готови с финалната версия. Основната цел на системата е да накара повече граждани в страната да спрат да използват контролираната от САЩ технология за навигация. Главният ръководител на проекта Рен Ченгки сподели, че ядрото на Beidou Navigation Satellite System е въведено в експлоатация в началото на декември. Необходимо е изпращането на още два сателита в орбитата около Земята, за да е готова напълно Bеidou системата. Очакванията са това да се случи през юни 2020г. Любопитен факт е, че в момента 70% от смартфоните, които се използват в Китай вече поддържат новата мрежа. Самият проект вече е провокирал вниманието на поне 120 външни партньори, които допълнително ще популяризирате технологията, съoбщава Engadget. Всъщност изпращането на последните два сателита представлява третата фаза от разработката на Bеidou, която трябва да предложи ефективна алтернатива на американската GPS. Beidou e важна част от дългосрочната стратегия на Китай да доминира следващото поколение телекомуникационни услуги. Ако всичко върви по план мрежата от 35 сателита на Китай ще превъзхожда тази на GPS до края на следващата година. Така Beidou ще изиграе ключова роля в изграждането на 5G инфраструктурата и ще проправи път за масовото навлизане на самоуправляващите автомобили. Прогнозите са, че стойността на услугите свързани с Beidou ще достигне до $57 млрд. до края на 2020г. Още от Digital: Най-добрите GPS приложения, с които можете да проследявате местоположението на Android смартфон\nТехнологията GPS се използва масово от мобилните устройства и всеки ден улеснява навигацията на милиони хора по цял свят. Функцията е толкова разпространена, че намира място във всеки модерен смартфон на водещите производители. Независимо дали изключвате GPS или непрестанно използвате технологията е добре да знаете за сериозен пропуск в сигурността. Експерти от Avast предупреждават, че изложени са стотици хиляди устройства. Въпросната уязвимост е неприятна, тъй като устройствата споделят цялата информация в облака, като в това число влизат и GPS координатите в реално време. След като провеждат серия от тестове Avast стигат до заключението, че проблема излага на риск повече от 30 различни модела тракери с GPS на пазара. Все пак остава възможността техния брой да е още по-висок. Оказва се, че данните се качват в интернeт без да бъдат криптирани, съобщава TechRadar. Проблемът е още по-комплициран, тъй като в определени случаи засегнатите устройства извършат широк набор от команди. Сред тях са стартиране на гласово обаждане, изпращане на SMS съобщения, достъп до микрофона и др. Експертите твърдят още, че на теория хакери биха могли да споделят URL адреси с GPS тракерите, което на свой ред им позволява да извършват редица от действия, без дори да се налага имат физически достъп до самите устройства. Oще от Digital: Как могат да ни следят дори при изключен GPS на смартфона\nТехнологията GPS e неизменна част от смартфоните и ежедневието ни, която ежедневно улеснява милионите потребители в навигацията до дома или офиса. Независимо дали търсим локация в Google Maps или искаме да изберем най-бързия маршрут за предстоящото си пътуване това е оптималния начин да го направим. Основният проблем е, че мобилните приложения могат да следят местоположението ни, чрез GPS сигнала. Единственият вариант да се предпазим от подобна ситуация е да спрем GPS от менюто на устройството ни. Оказва се, че дори това няма да гарантира, че не сме следени от други хора. Екип от учени на Princeton University разработиха софтуер, с който демонстрираха колко лесно е да използват уязвимост в смартфоните и да разберат локацията ни. Oт АndroidAuthority информират, че те написват код с дължина от 2000 реда, за да извлекат важна информация от смартфоните на мобилните устройства .В това число влизат ключови компоненти като акселерометър, магнитометър, барометър, жироскоп и др. Софтуерът успява да си осигури достъп до информация като IP aдреса на устройството, часова зона и състояние на мрежата (дали е свързан към 3G/4G или към използва Wi-Fi връзка). Учените допълниха, че ключовия момент от метода им е да знаят какво правят шпионираните потребители в конкретния момент. Без значение дали са в офиса, шофират автомобил или се движат велосипед е много лесно да се проследи активността им, ако предварително се знае какво точно търсим. Вижте как да проследим местоположениетo на мобилен телефон от устройство с Android\nСамо преди няколко години преди навлизането на смартфоните разчитахме на хартиени карти, за да се ориентираме по време на пътуването ни. Днес почти никой не се сеща за това време, което изглежда абсурдно в контекста на модерните технологията. Сега са нужни само няколко кликвания, за да въведем координатите и да оставим услуги като Google Maps да се погрижат за нас. Така можем да се фокусираме изцяло върху шофирането докато Google Maps подбира най-подходящия маршрут за нашето пътуване, предаде AndroidAuthority. Дори съвременните платформи за навигация използват едни и същи GPS чипове, които имат собствените си ограничения. Случвало ли ви се е да изпуснете отбивка, тъй като Google Maps много късно ви предупреждава за посоката? Това е най-големият проблем на модерните GPS системи, който ще бъде отстранен много скоро. Инженерите на Broadcomm са разработили процесор с името BCM47755, който подобрява прецизността до 30 сантиметра. За сравнение най-добрите GPS чипове дават грешка на дистанция от пет метра. Новият чип ще е наличен за водещите производители през 2018г. Благодарение на подобрeнията в нeго бъдещите смартфони ще станат много по-прецизни при определянето на GPS координатите. По този начин ще се сведе до минимум възможността да изтървете отбивка или завой, докато шофирате към желаната от вас локация. От Broadcomm твърдят, че чипа им консумира и два пъти по-малко енергия от сегашните решения. Много скоро ще стартира масовото производство на BCM47755. Вижте как да подобрим сигнала на Android устройство


"Има такъв народ" предложи Камелия Нейкова за председател на ЦИК- ВИДЕО - Flashnews\nчетвъртък, 17 юни, 19:57\n„Има такъв народ“ предложи Камелия Нейкова за председател на ЦИК- ВИДЕО\n„Има такъв народ“ предлага за председател на ЦИК Камелия Нейкова. Тя получи и подкрепа от другите партии.\nПричината е, че от коалицията ГЕРБ-СДС оттеглиха единствената номинация за поста – тази на Красимир Ципов.\nНие още преди да направим партия заявихме, че ще спазваме закона, независимо дали е добър или не, заяви Тошко Йорданов, председател на ПГ на „Има такъв народ“. „Демократичният процес не може да бъде блокиран от една партия, която трябва да си ходи“, добави Йорданов.\nЛидерът на ГЕРБ Бойко Борисов видя в ситуацията политически капан. И така се стигна до ситуация, в която президентът трябва да назначи новите 15 членове на изборната комисия, но няма нито една кандидатура за председател на ЦИК.\nГЕРБ се отказа от председателското място и предложи Димитър Димитров за заместник-председател на ЦИК.\nБлагодарете на г-н Борисов от името на ИТН, че доказа, че за него демокрацията не струва, защото логиката й изисква председателят на ЦИК да е от най-голямата група, отвърна Тошко Йорданов и напомни на Атанасова, че тя е обяснявала, че Ципов е с голям атестат за шеф на ЦИК.


Лион – Байерн Мюнхен | Прогноза и Статистика 19/08/2020\nОлимпик Лион – Байерн Мюнхен: Прогноза и Обзор на Мача от Шампионска Лига\nЛион – Байерн Мюнхен 19/08/2020\nПрочети за 4 мин от Николай Димитров 17 август 2020\nВ сряда 19.08.20 година в мач от полуфиналите на Шампионска Лига се изправят тимовете на Олимпик Лион и Байерн Мюнхен. Двубоят е с начален час 22:00. Домакин на срещата ще бъде стадион „Ещадио Жозе Алваладе“ в Лисабон. Корона Вирусът, който е обхванал целия свят ще окаже своето въздействие и върху тази среща. Полуфиналният двубой в „турнира на богатите“ ще се играе пред празни трибуни. Тази мярка е наложена заради мерки за сигурност.\nГрад Лисабон в Португалия ще приеме всички мачове от полуфиналите и финалите в турнира. Домакини на срещите ще бъдат стадионите „Ещадио да Луж“ и „Ещадио Жозе Алваладе“. Турнирът е с много променен формат. Всичко се решава в един мач.\nТимът на Олимпик Лион е приятната изненада до момента в Шампионска Лига. „Хлапетата“ стигнаха до полуфинала след като отстраниха, считаните за фаворити отбори на Ювентус и Манчестър Сити.\nПобедата над италианския тим дойде след изиграване на два мача. В първата среща, играна във Франция в края на месец февруари, Лион се наложи с 1:0. Голмайстор за хората на Руди Гарсия беше Лукас Тузар. В ответната среща в Италия, играна в началото на август, Ювентус се наложи с 2:1. С общ резултат 2:2 и благодарение на повече голове на чужд терен Лион продължи напред в турнира.\nСледващия отбор, с който трябваше да играе френският тим, беше Манчестър Сити. Тимът на Лион беше считан за тотален аутсайдер. Все пак „гражданите“ имат селекция за над един милиард евро. В двубоят, игран на 15.08.20 година, всичко започна по перфектен начин за Мемфис Депай и компания.\nОще в 24-та минута с гол на Максуел Корне, Лион поведе в резултата. В 69-та минута след гол на Кевин де Бройне, феновете на английския тим повярваха в обрата. Всичко приключи за тях след две попадения на влезлия като резерва Муса Дембеле. Лион хвърли поредна изненада, след успеха с 3:1 над Манчестър Сити.\nБайерн Мюнхен е полуфиналист в Шампионската Лига след разгром над Барселона. Считаното за дербито на ¼ финалите в турнира, зрелище не се състоя. На терена в португалската столица имаше само един отбор. „Баварската машина“ разпиля испанския тим с 8:2. В тази среща всичко което опита мениджъра на немците, Ханс Флик се получи.\nГоловете за немския шампион бяха дело на Томас Мюлер (4` и 31`), Иван Перишич (22`), Серж Гнабри (27`), Джошуа Кимих (63`), Робърт Левандовски (82`) и две попадения на Филипе Коутиньо в края на двубоя. Интересното тук е, че бразилецът е собственост на Барселона, но в каталунския гранд той не получи достатъчно шансове за изява и беше преотстъпен на Байерн Мюнхен.\nВ предишния кръг на Шампионската Лига, „баварците“ се справиха с английския Челси. Успехът за немския тим дойде с общ резултат 7:1 в двата мача.\nФеновете на Байерн Мюнхен изпращат много успешен сезон. Техните любимци станаха шампиони на Германия и вдигнаха купата на страната. В Бундеслигата, тима се класира на първо място по категоричен начин. „Баварците“ изпревариха отбора на Борусия Дортмунд с цели 13 точки. Това е поредната шампионска титла за „баварския колос“. В турнира за Купата на Германия, те се наложиха във финалния мач над отбора на Байер Леверкузен с 2:4.\n27/04/10 lyon 0:3 bayern munchen Шампионска Лига\n21/04/10 bayern munchen 1:0 lyon Шампионска Лига\n10/12/08 lyon 2:3 bayern munchen Шампионска Лига\n30/09/08 bayern munchen 1:1 lyon Шампионска Лига\n05/11/03 bayern munchen 1:2 lyon Шампионска Лига\nПолуфиналната среща се очаква да бъде много интересна и оспорвана. Ние сме на мнение, че тимът на Байерн Мюнхен ще стигне до успеха. Коефициентът за немците е – @1.20.\nОчакваме нова порция голове. Все пак се срещат два отбора, които практикуват офанзивен футбол. „Баварците“ имат по-класните изпълнители. Те трябва да се справят с лекота с отбора на Лион. Все пак не трябва да забравяме какви геройства сътвориха играчите на Руди Гарсия с отстраняването на считаните за фаворити тимове на Ювентус и Манчестър Сити.


Глоба до 5000 лева ако детето ви е навън след 20 h | Sahrazada\nГлоба до 5000 лева ако детето ви е навън след 20 h\nДецата до 14 – годишна възраст няма да могат да излизат от вкъщи след 20 часа, ако не са придружени от родителя или настойника си - съобщава вестник Телеграф. Това е записано в ремонтирания Закон за закрила на детето, приет вчера от правителството.\nТинейджърите между 14 и 18 годишна възраст, задължително трябва да са с възрастен придружител, ако са навън след 22 часа, решиха още министрите. Ако родителите не могат да придружават детето лично, те са длъжни да го пуснат навън само с друг възрастен, който трябва да е душевно здрав.\nЗа деца до 12 годишна възраст законът е още по-строг – те не могат да бъдат оставяни без надзор и грижа, ако с това се създава опасност за тяхното физическо, психическо и нравствено развитие. Ако родителите нарушат тези разпоредби, глобата варира от 300 до 5000 лв. Друг акцент е въвеждането на още по-строга забрана за предлагане и продажба на алкохолни напитки и тютюневи изделия на деца. При подобна постъпка глобата е от 2000 до 4000 лв. Според експертите така ще се създаде специална закрила за непълнолетните, докато са на обществено място.


Гратен с летни зеленчуци и сирене – Kiflichka Cuisine\nГратен с летни зеленчуци и сирене\nТова прекрасно лятно ястие научих от шеф Ивелина Иванова. Тя го поднася с козе сирене. Аз го направих със сирене, тип Фета и много ми хареса. Гратенът е със сезонни зеленчуци – невероятно ароматен и вкусен! Не добавям никаква вода! Задължително резените подреждам вертикално, не само за по-добър външен вид, а и защото, ако ги наредите хоризонтално ще заплуват във водата, която отделят (получава се нещо като супа). Направих тази грешка веднъж.\nНе щадете олиото. Патладжанът, особено, иска повече мазнина. На това ястие му отива да е с повече олио, иначе ще получите варени зеленчуци, а не това е целта. Трябва да са идеално запечени.\n5 средни картофа, нарязани на колелца\n2 патладжана, нарязани на колелца (моите бяха доста едри и малко ми останаха);\n2 тиквички, нарязани на колелца (моите бяха доста едри и малко ми останаха);\n2 големи червени чушки, нарязани на колелца\n1 глава кромид лук, нарязан на колелца\n400 гр твърдо бяло сирене, нарязано на плочки (да пасват по възможност на размера на кръгчетата зеленчуци);\n300 мл Крем фреш (Crème fraîche) – виж снимката и пояснението* след рецептата;\nВсички зеленчуци нарязвам на колелца с дебелина около 0.5 см.\nВ правоъгълна тава подреждам кръгчетата вертикално едно зад друго, като редувам: тиквичка, патладжан, домат, чушка, лук, картоф, сирене…и повтарям…Нареждам много плътни редици. Ако ми останат нарязани зеленчуци, а вече съм подредила редиците в тавата, то тогава ги подпъхвам вертикално където имам свободни процепи.\nПоливам с олио и поръсвам с риган.\nПека в предварително загрята фурна на 220 градуса. Когато зеленчуците се запекат отгоре, отново ги поливам за втори път с малко олио и запечатвам тавата с алуминиево фолио. Връщам я във фурната, за да се задушат хубаво зеленчуците.\nМалко преди да е готово ястието, отстранявам алуминиевото фолио и разпределям крем фреш върху цялата повърхност.\nЗапичам за още няколко минути (да хване лек загар и коричка).\nГотовото ястие поръсвам с магданоз.\n*Крем фреш прилича донякъде на заквасената сметана, но е с по-плътна структура и с по-висок % масленост (около 30%). Използва се за обогатяване вкуса на гратени, печива и др.


Apartman Nena - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nMarije Rice 5, Klenovica, Кленовица, Хърватия, 51252 - Покажи на картата\nНезависимо дали сте турист или пътувате по бизнес, Apartment Nena е перфектен избор за настаняване в Кленовица. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nПредлагайки висококачествени услуги и широка гама от удобства, Apartment Nena Ви осигурява възможно най-комфортния престой. Този хотел предлага множество удобства, за да задоволи и най-изискания вкус.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Apartment Nena е идеално място за туристи, търсещи чар, комфорт и удобство в Кленовица.\nВсички типове туристи (11) Двойка (3) Самостоятелно пътуващ (1) Семейство с малки деца (3) Семейство с големи деца (3) Група (1)


Едно и също ли са калифорнийски кичури и tie & dye? | vsichkozaneq | Диети Мода Семейство Секс Прически Бижута и Рецепти\nAdmin март 13, 2014 красота, Прически No Comment\nЗнаеш ли за какво говоря, когато казвам калифорнийски кичури? А, когато казвам tie & dye? Мислиш ли, че е едно и също? Има хора, които ги бъркат, но калифорнийските кичури и tie & dye не са едно и също.\nДвата типа прически имат различен цвят и тяхният look има много разлики, въпреки, че на пръв поглед не изглежда така. Това, по което ги бъркат е, че и двете са тъмни в корените и светли в краищата, но в крайна сметка са много различни.\nС калифорнийските кичури се иска да се постигне възможно най-натурален резултат, също така да се даде светлина и блясък на косата.\nС tie & dye се иска да се постигне по-ярък цвят без да се иска да се постигне кичури, които осветяват косата. Все още ли имаш колебания? Продължи да четеш.\nПреход между корените и краищата\nГлавните разлики, които трябва да разграничим между двата стила прехода между корените и краищата. За калифорнийските кичури еградирането се прави в три цвята следвайки корените, които са тъмни, към средата, която е с междинен цвят и краищата са светли.\nДокато tie & dye подчертава само два цвята следвайки от корените, които са тъмни, косата е до раменете и краищата са по-светли, но от същият тон или от друг цвят, на който както му харесва.\nКакто единият стил така и другият изискват да си боядисаш косата, затова са ти нужни специални грижи за твоята коса.\nНай-засегнатите зони са в средата и в краищата на косата, така, че не трябва да липсват дневни грижи и най-вече върху тези зони. Как да я хидратираш? С маска специално предназначена за суха, изтощена или боядисана коса.\nА на мен ще ми отива ли този лоок?\nМожеби след като прочете тази статия се питаш дали ще ти отива този стил. За да ти отива трябва да знаеш, че както калифорнийските кичури така и tie & dye изискват среднодълга коса.\nПрепоръчвам ти твоята коса да е с умерена дължина така, че дава свободно движение на косата ти, така ще стои по-добре цветът и ще изглеждаш зашеметяващо.\nЩе се усмелиш ли на някой от тези два looks? Кой ти харесва повече? Разкажи ни!\ntie & dye, калифорнийски кичури\n« Най-големите грешки, които можеш да допуснеш в твоята диета\nЗахаросани ябълки, сладки и вкусни »


Играйте и спечелете Спечелете 300 000 коледни метални кутии от Coca-Cola – ИГРАЙТЕ И СПЕЧЕЛЕТЕ\nКаквото и да се случи тази година, две неща никога няма да се променят – връзката с хората, които обичаме и да! – магията на Коледа. Имаме нужда от това време, в което вълшебството е навсякъде около нас, а очакването на празниците превръща всеки ден в неповторимо преживяване. Достатъчно е да сме с любимите хора, да споделяме повече специални мигове и да създаваме нови спомени. Защото за нас те винаги ще бъдат най-прекрасният подарък. И вярваме, че нашите усмивки и обич ще бъдат също толкова ценен подарък за тях. За да споделим Коледа, както никога досега.\nЗабавно, лесно и освежаващо е! Под капачката на всяка една бутилка Coca-Cola Original, Coca-Cola Без Захар, Fanta Портокал или Sprite с промоционален коледен етикет са изписани сричките КО – ЛЕ – ДА. Съберете сричките от името на най-светлия празник – Коледа, и вземете веднага подарък – празнична коледна кутия от нашите наградни центрове.\nбрандирана метална кутия със специален коледен дизайн на Кока Кола – 3 различни вида.\nКоличеството на промоционалните награди е ограничено съгласно т.7, така че награди ще бъдат раздавани на принципа “първи купил – първи получил” до изчерпване на количествата. Организаторът не е отговорен пред потребителите за награди, надвишаващи посоченото количество.\nМНОГО ИСКАМ ДА Я СПЕЧЕ3ЛЯ\nВ случай, че сте изпълнили условията на организатора Ви желаем късмет!\nБихте ли казали обектите за град Пловдив!\nЛинкът на сайта не се отваря.\nИграйте и спечелете,какво да играем само ви пием боклуците да събираме капачки за да вземем някой китайски боклук и то ако успеем да ги съберем защото така направено и накрая няма,ама нали сме изпили десетки литри какво от това,пълни измамници,и игрите и отровните ви напитки са измама.\nТогава го предайте на който трябва,влязъл съм в играта за която пиша,не ви знам кой от къде и как смуче пари,предайте им и най хубавите бг псувни на които се сетите,че не ми се пише,весели празници!\nИскам да попитам за металните кутий защо в Карлово не мога да намеря в нито един магазин,а детето ми си чака кутията и промоцията свършва,Моля ви зареждате на всякъде .Какво да кажа сега на моето слънчице\nок,предайте на когото трябва\nКаква игра се играе с тези капачки то бива реклама ама по някой път се прикалява в нашия магазин при въпроса дали има кутии резултата е че кутии има но…те са на дистрибутора…за обикновения човек .. НЯМА Благодаря но вече не бих подкрепяла игрите на кока кола\nСпечелете новият чудесен аромат GUCCI GUILTY POUR FEMME\nДнес, в Клуба на момичетата, подаряваме на една от вас новото лице на Gucci...\nСпечелете уред за сушене на плодове Sencor\n🌞 Искаш да уловиш вкуса на лятото? 🌞 🍎 Включи се в играта на Технополис и Sencor и...\nОБЩИ ПРАВИЛА ЗА ПРОВЕЖДАНЕ И УЧАСТИЕ В ИГРИ НА УЕБСТРАНИЦАТА НА AEG БЪЛГАРИЯ...\nСпечелете месо за цялата 2021 година на стойност 1 500 лева от Meat Revolution\nСпечелете 30 чифта безжични слушалки Apple AirPods


Карамфил – 359food.bg\nHome / Продукти / Карамфил\nот 359food.bg на 23.01.2014\nКарамфилът (Syzygium aromaticum) се получава от изсушените ароматни цветни пъпки на дърво от семейство Myrtaceae, което е вечнозелено и достига височина 10–20м.\nТо е с големи овални листа, а цветовете му са пурпурни.\nРодината на Карамфилът е Индонезия.\nЦветните пъпки първоначално са със светъл цвят, но постепенно стават зелени, след което се развиват до яркочервени и тогава са готови за бране. Карамфилът се бере, когато пъпките са 1,5 до 2 cm дълги и се състоят от дълга чашка, завършваща с четири разперени чашелистчета и четири неотворени венчелистчета, образуващи малко топче в средата.\nКарамфилът се използва в азиатската, африканската и мексиканската кухнята, както и в кухните от Близкия и Средния Изток за подправяне на месо, къри и маринати, както и комплимент за плодове като ябълки, круши, или ревен.\nТой се съчетава добре с канела , бахар , ванилия , червено вино и босилек , както и с лук , цитрусови плодове кора, звездовиден анасон или пипер.\nЗа да проверите качеството на карамфила, можете да го поставите във водата, ако той потъва, това означава, че етеричните масла в него са достатъчно, ако потъне, това вече не е подправка, а просто хербарий.\n← Предишна статия Звездовиден анасон\nСледваща статия → Кардамон


Коригиране: Принтерът на Canon не реагира\nМного собственици на принтери на Canon получават грешка „принтерът не реагира“, докато се опитват да отпечатат документ под Windows 10 или по-стара версия. Проблемът обикновено е ограничен до потребители, които се опитват да печатат от безжична LAN среда, но има някои случаи с кабелна връзка. Забележка: Докато някои потребители съобщават, че получават тази грешка с всеки документ, някои потребители съобщават, че проблемът обикновено възниква с втория документ, който се опитват да отпечатат. След задълбочено проучване на проблема, ето списък на възможните причини, които може да са задействали това съобщение:\nДрайверът на принтера е конфигуриран с неправилен порт.\nПо време на първоначалната настройка е избрана неправилна точка за достъп.\nЗащитната стена на трети страни или антивирусният софтуер пречи на софтуера на принтера.\nUSB проблем, който отказва да установи контакт под Windows (ако се използва жична връзка)\nАко в момента се борите с грешката „принтерът не реагира“ , следните методи може да помогнат. Успяхме да идентифицираме доста потенциални поправки, които успяха да помогнат на потребителите в подобна ситуация да разрешат проблема. Моля, следвайте всяко поправяне по ред (и пропуснете тези, които не са приложими), докато не се натъкнете на метод, който разрешава вашата ситуация. Нека да започнем!\nМетод 1: Рестартиране на вашата мрежова връзка\nПреди да се потопите в по-техническите методи по-долу, нека премахнем простите потенциални виновници от списъка. Започнете, като се уверите, че вашият принтер е правилно свързан към същата безжична мрежа като вашия компютър. Ако използвате кабелна връзка, уверете се, че кабелът е проверен. След като разберете това, рестартирайте принтера и след това рестартирайте мрежовата си връзка. Най-лесният начин да направите това е физическото включване на захранващия кабел от рутера / модема. Забележка: Можете също да използвате бутона за нулиране, за да нулирате домашната си мрежа, но ние не ви го препоръчваме, ако не сте уверени в уменията си за работа в мрежа.\nМетод 2: Използване на инструмента за отстраняване на неизправности на принтера\nВъпреки че инструментът за отстраняване на неизправности на Windows е известен като безполезен, инструментът за отстраняване на неизправности на принтера изглежда е помогнал на немалко хора да разрешат проблема. Ето кратко ръководство за стартиране на инструмента за отстраняване на неизправности на принтера на Windows и използването му за отстраняване на грешката „принтерът не реагира“ :\nНатиснете клавиш Windows + R, за да отворите Run Box. Въведете “ control.exe / име Microsoft.Troubleshooting ” и натиснете Enter, за да отворите Windows Troubleshoot .\nВ прозореца за отстраняване на неизправности превъртете надолу, щракнете върху Принтер, след което изберете Стартиране на инструмента за отстраняване на неизправности .\nИзчакайте, докато инструментът за отстраняване на неизправности открие проблемите, свързани с драйверите на вашия принтер. Ако бъдат открити несъответствия, ще бъдете попитани дали искате да следвате стратегиите за ремонт. Ако случаят е такъв, кликнете върху Прилагане на тази корекция и следвайте инструкциите на екрана, за да завършите процеса на поправка.\nРестартирайте компютъра си и вижте дали проблемът е разрешен след рестартирането.\nАко проблемът все още не е разрешен, продължете с другите методи по-долу.\nМетод 3: Деактивиране на защитна стена или пакет за сигурност на трети страни\nКакто бе споменато в началото на статията, този проблем често е причинен от свръхзащитна защитна стена . Не говоря за вграденото решение (защитна стена на Windows), което е доста неограничено. Този конкретен проблем е често срещан при антивирусни пакети на трети страни (като Mc Affee, Avira, AVG и др.), Но също така се съобщава, че се случва със специални защитни стени (ZoneAlarm Free, Comodo Free Firewall, GlassWire и др.). Повечето потребители, срещащи този проблем, съобщават, че тяхното антивирусно решение в крайна сметка блокира приложението на подсистемата на спулеракоето направи безжичната връзка неработоспособна. Много потребители съобщиха, че проблемът е разрешен от само себе си, след като са деактивирали функцията на защитната стена или са деинсталирали пакета за сигурност, който е филтрирал връзките. Както можете да си представите, точните стъпки към деактивирането на вашия антивирус на трета страна са много специфични за приложението, което използвате. Но ако искате бързо и лесно решение, деинсталирайте приложението от Програми и функции . За да направите това, отворете поле за изпълнение ( клавиш на Windows + R ), въведете „ appwiz.cpl “ и натиснете Enter, за да отворите програма и функции . В прозореца Програми и функции намерете приложението на трета страна, щракнете с десния бутон върху него и изберетеДеинсталирайте, за да го премахнете от вашата система. Забележка: Ако се притеснявате да оставите системата си уязвима, не бъдете. След деинсталиране на специалната антивирусна програма защитната стена на Windows автоматично ще започне да наблюдава входящите и изходящите ви връзки. Ако този метод не е разрешил проблема или не е приложим, преминете към метода по-долу.\nМетод 4: Сменете USB порта (само кабелна връзка)\nКакто някои потребители посочиха, това може да е проблем с USB, ако принтерът използва кабелна връзка за комуникация с вашия компютър с Windows. За да тествате тази теория, просто опитайте друг USB порт, позволете на Windows да преинсталира драйверите, необходими на принтера, след което рестартирайте компютъра си отново. При следващото рестартиране вижте дали проблемът е разрешен. Ако проблемът все още не е решен, изключете отново USB кабела, свързващ вашия принтер към вашия компютър. След това нека погледнем в диспечера на устройствата за удивителни знаци, свързани с вашите USB портове и принтери. За да направите това, отворете поле за изпълнение ( клавиш на Windows + R ), въведете „ devmgmt.msc “ и натиснете Enter, за да отворите диспечера на устройствата . ВDevice Manager , разгънете падащото меню, свързано с контролерите на Universal Serial Bus и вижте дали сте успели да намерите някакви удивителни знаци близо до иконите. Ако откриете някакво събитие, щракнете с десния бутон върху съответния запис и изберете Деинсталиране на устройство. Повторете тази процедура с всеки случай, след което рестартирайте компютъра отново. При следващото рестартиране свържете принтера си отново с различен USB порт и вижте дали връзката е успешна, след като Windows възобнови USB порта, като приложи отново драйвера. Ако все още сте изправени пред същия проблем, преминете към метода по-долу.\nМетод 5: Деинсталиране на драйвери на Canon чрез DELDRV64.EXE (само безжична връзка)\nАко сте стигнали дотук без резултат, нека видим дали ще имате по-голям късмет, следвайки стъпките за отстраняване на неизправности, които обикновено се използват от техниците на Canon за разрешаване на този тип проблем. Някои потребители публикуват публично стъпките, които са били инструктирани да следват, след като се обадят на поддръжка. Тази процедура включва използването на специалната програма за деинсталиране за премахване на драйвера на принтера, поставяне на WEP ключа на вашия принтер и след това преинсталиране на подходящия драйвер за Canon от официалната страница за изтегляне. Ето кратко ръководство през цялото нещо:\nНатиснете клавиша Windows + R, за да отворите поле за изпълнение . След това въведете „ DELDRV64.EXE “ и натиснете Enter, за да отворите деинсталатора на Canon. След това следвайте подканите на екрана, за да премахнете драйвера от вашата система и рестартирайте компютъра, за да завършите процеса.\nНа вашия принтер въведете WEP ключа (парола) на вашата безжична мрежа и се уверете, че е правилно свързан с вашата домашна / работна мрежа.\nПосетете тази връзка ( тук ) и изтеглете подходящия драйвер за принтер според версията на вашата операционна система.\nОтворете инсталатора на драйвера и следвайте указанията, за да завършите инсталацията.\nИзвършете окончателно рестартиране на компютъра и вижте дали проблемът е разрешен.