Автор Тема: Нестинари (Прочетена 41368 пъти)\n« Отговор #60 -: Ноември 28, 2015, 18:55:53 »\nБаба Злата Даскалова - последната истинска нестинарка от село Българи\nБаба Злата по време на нестинарски танц. Снимка: Регионален исторически музей Бургас\n« Последна редакция: Август 08, 2018, 06:54:00 от Hatshepsut »\n« Отговор #61 -: Май 21, 2016, 14:17:42 »\nДнес е денят на Огъня!\nПразникът на светите равноапостолни Константин и Елена в народните представи е известен и като „денят на огъня“, на нестинарите. Чрез целия празнично-обреден комплекс се отбелязва краят на пролетта и началото на лятото – именно в периодите на прехода се активизира хтоноса и с поредица от обредни практики трябва да се подсигури здраве, плодородие и благополучие. В народния обичай някои изследователи откриват елементите на древнотракийските езически култови ритуали, свързани с култа към огъня и Слънцето, а според други са налице и остатъчни елементи на раннохристиянската религиозна обрядност, свързана с Благодатния огън и идеята за Възраждане, при която се носят запалени свещи в процесия. В християнството Благодатният огън е свещен, той има видоизменени характеристики и изразителни съзидателни функции – той не отделя топлина и не причинява изгаряния. Доминиращо негово качество е излъчването на светлина, а тя е един от водещите символични материални елементи на християнската религиозна обрядност и богослужението. Празникът се отбелязва на 21 май – денят на игрите в огъня е намерил своята приемственост и е постигнал календарната си адаптация към Празника, отбелязван в чест на светите равноапостолни Константин и Елена. Идеите за приемственост и интеграция между културните пластове, за хармонично единство между езическа ритуална обрядност и християнски обреден комплекс се потвърждава и от факта, че нестинарите играят в огъня, носейки в ръцете си икони на свети Константин и Елена. Отдаването на почит на двамата светци е свързано и с факта, че те имат изключителен принос към историята и развитието на християнството. Император Константин Велики извършва революционни промени в устройството на Римската империя с издаването на Миланския едикт от 313 г., по силата на който християнството се признава за официална религия, равнопоставена на всички останали вероизповедания на управляваната от него територия.\nПодготовката за празника започва няколко дни предварително – събират се средства за общ курбан, на мегдана се подготвя кладата, почистват се всички кладенци и извори в населеното място и околността, след което се пие вода от тях, момите и момците връзват люлки, на които се люлеят, извива се обредно хоро, начело с иконите на свети Константин и Елена, под звуците на тъпана нестинарите играят своите ритуални танци в огъня, обкичени със златни и сребърни монети…\n– Присъствието на ВОДАТА в религиозната обрядност на празника не е случайно – освен че е символ на живота с неговата неизчерпаемост и необятност, едни от основните функции на водата са съзидателната и очистителната и именно те са предпоставка за наличието й в повечето очистителни ритуали. Колективното почистване на кладенците и изворите в населеното място и околността представлява своеобразно маркиране на територията, отделяне на урбанизираното пространство от чуждото, неусвоеното.\n– Ритуалният ОГЪН е езическа култово-обредна практика, която има пряка връзка както с култа към Слънцето, така и с покровителите на домашното огнище. Огънят е символен елемент, който има две естества, две функции – разрушителна и съзидателна. Подобно на водата, той има способността да пречиства. В подготовката на жертвената клада участие взимат всички, тя се изгражда с общи средства. Във вечерта на Празника дървата се запалват и всички се събират около кладата, слушайки ритъма на ритуалния, свещения тъпан и хороводните напеви. Когато огънят стихне, жаравата се разстила във формата на кръг, който символизира пламтящия слънчев диск и изразява съвършенството, божественото начало. Около него се извива обредното хоро, начело с иконите на светите равноапостоли Константин и Елена. В жаравата боси влизат нестинарите – пътят им върху пламтящите въглени е една доброволна саможертва, целяща изчистване на всеобщите грехове. Техният обреден танц е една временна смърт, един опит за надникване в отвъдното, където има неизползвани все още познания и възможности за ново начало, за по-добър живот.\n– За първи път НЕСТИНАРСТВОТО като народен обичай е описано от Петко Р. Славейков през 1862 г. Според легендата, първата нестинарка се появила, за да изкупи греховете на жителите на с. Българи. Счита се, че това е божия дарба, призвание, което се предава по наследство. Нестинарите имат функциите на медиатори, на посредници между нашия свят и отвъдното. По време на свещенодействието си, на своя обреден танц, те изпадат в състояние на транс и нерядко изричат пророчески думи, отнасящи се за бъдещето, за здравето и благополучието в селото. В много голяма степен ритуалният танц е насочен и към преодоляване на злото, към осигуряване на покровителството на свръхестествените сили при постигането на здраве, плодородие и благоденствие в новия аграрен цикъл. Една от предпоставките за обредно посвещаване е спазването на строг пост и въздържане от всякакви лоши мисли или действия. Нестинарите обикновено са хора, живеещи в уединение, откъснати от суетата на околния свят. Най-често са жени, имащи по-изострена сетивност и изразителна емоционалност. Съществуват много и различни схващания за етимологията на думата „нестинар“ – според някои, името произлиза от гръцкото „анастенагмос“ (въздишане, пъшкане), което издават нестинарите по време на ритуалния танц. Според други е възможно да произлиза от гр. „анастено“ (възкръсване), което да навежда на мисълта за дълбока връзка с раннохристиянския обичай, свързан с Благодатния огън , при който се носят запалени свещи в процесия. Според трети източници, наименованието произлиза от гр. „(х)естия“ (огън, огнище), което подсказва връзката на нестинарите с древните божества-покровители на домашното огнище и функциите им на медиатори, на сакрални лица при осъществяването на комуникация с тях. Така нестинарите продължават традицията на първожреците, които владеят, притежават и управляват магическата мощ на социума в древните мистерии на траките. В наши дни, обаче, нестинарството е само туристическа атракция. Изпълнителите на танца биват наричани „огнеходци“ и те не притежават качествата и митологизираните дарби на старите нестинари, на тяхната самобитна природа.\n– Един от задължителните елементи в облеклото на нестинарите е присъствието на златни и сребърни монети – с блясъка и формата си те наподобяват слънчевия диск, изразяват съвършенство и божественост. ЗЛАТОТО и СРЕБРОТО са не само символ на благополучие, те имат и апотропейна функция – да предпазват от зловредни влияния. Повечето древни общества възприемат златото и среброто като символни елементи, като неизменна част, присъстваща в ритуалната обрядност на цялостния култово-религиозен комплекс. Нерядко се приемат и като символ на отвъдното и това обуславя присъствието им в нестинарския обреден танц . В народните представи златото и среброто са нетленни и непреходни – всичко нетленно и непреходно е свято.\n– Около нестинарския огън се извива ХОРО, начело с иконите на светите равноапостоли Константин и Елена. Хорото е сакрален, небесен танц на българите и означава „единство от много танцуващи“. По своята същност то представлява вид имитативна магия за предизвикване на плодородие, при която човек прехвърля своите положителни качества върху природата и явленията. Изборът на танцуващите не е случаен – обикновено това са жени, което говори за връзка с култа към богинята-майка, към пораждащото начало. Важно е те да имат много деца, да се радват на дълъг живот и добро здраве. Хорото е отворено, което говори, че участниците са отворени за социума и осъзнават важността на мисията си. Подскоците, които танцуващите правят, са своеобразна магия за растеж на житото, трикратното въртене носи в себе си енергията и посланието на числото 3, а движението наляво има пряка връзка с нощния завой на Слънцето към нов ден, ново начало, към пролетното пробуждане на природата за нов живот. Древните българи са считали, че когато танцуват ритуалното хоро на Танг-Ра, те са „рат“, т.е. постигат ниво на духовно сходство на всички участници, на единство. Хороводните напеви на участниците в ритуалния обряд са вид вербална магия за плодородие, но и същевременно подпомагат нестинарското навлизане в състояние на транс. Понятието „хор“ изразява единство, постигнато чрез участието и съвместяването на група хора. При пеенето е „хор“, при танците е „хоро“, при множество човеци е „хора“, при говоренето е „хоратя“ (от „хортуваме си“- „говорим си“). Хоровото пеене произхожда от древен Шумер, от възхваляващите химни в чест на Божествата.\n– Особено важно място в ритуалната обрядност на Празника заема нестинарският,СВЕТИЯТ ТЪПАН, който се съхранява в дома на главния нестинар при иконите на св.Константин и Елена. Обикновено се предава по наследство. Магията на звуците и ритъмът на тъпана трябва да подпомагат навлизането на нестинарите в състояние на транс и в осъществяването на връзката им с отвъдното. Според много от изследователите на народния обичай музиката може да се възприема като космичен ритъм, като сакрална ос, по която се осъществава посредничеството между световете.\n– СВИРАЧЪТ също заема ключово място в ритуалната обрядност на празника. Неговият избор не е случаен – владеейки магията на музиката, той също има функциите на медиатор, на посредник между световете. Народът ни има една прекрасна поговорка, според която: „Както от всяко дърво свирка не става, така и от всеки човек свирач не бива.“. Нерядко свирачът е овчар или пастир, което говори за прерогативите му на водач, на лидер, а оттам произхождат и функциите му на жрец.\n« Последна редакция: Май 23, 2017, 13:11:05 от Hatshepsut »\n« Отговор #62 -: Май 23, 2017, 13:13:58 »\nМесец май в района на Странджа се нарича „Костадински месец”. В някои тамошни села като Кости, Бродилово, Българи и Резово от незапомнени времена е имало има един род хора, които според вярването на местните получават от родителите си тайно наследство – праведност, която им се предава чрез св. св. Константин и Елена и която ги подтиква да танцуват върху жива жарава, на 21 май – празникът на светиите (3 юни по стар стил). Тогава тези хора, наричани нестинари, са сякаш упоени от неизвестна сила, която ги учи да предсказват бъдещето и ги предпазва от горещите въглени.\nДнес този обичай се е запазил до голяма степен в автентичния си вид в селата Българи и Кости. Нестинарството се практикува (или се е практикувало - бел. ред.) и в Гърция - в няколко села в Егейска Македония, населени от потомци на тракийски бежанци, като Каракавак (Мавролевки) в Драмско, Бутково (Керкини) и Какараска (Агия Елени) в Серско, Лъгадина (Лангадас) в Солунско и Мелики в Берско.\nВсъщност празненствата по традиция започват още на 1 май, когато нестинарите от всяко село отиват на гости при главния нестинар (или често нестинарка) – най-праведният, който умее най-продължително и хубаво да играе върху въглените и да предскаже най-подробно и точно бъдещето на определен човек или на цяло село. Носят му бъклици вино, ракия, баници, кокошки, патици и други вкусни подаръци. Тя пък (или той) ги черпи от своите гозби, между които почетно място заема котлето със зеле, стара сланина и булгур. Гостуването на нестинарите у „първата” нестинарка е за да вземат позволение и наставления за пречистване на светите извори в околните местности, където ще се празнува предстоящия ден на св. св. Константин и Елена, на 21 май.\nВ този ден, още с изгряването на слънцето всички пременени се събират пред църквата приготвени за голямо увеселение – един млад нестинар изнася иконата с образите на св. св. Константин и Елена и повежда цялото село към някой извор в гората, където се срещат с хора от другите села, за да се веселят заедно с гайди, тъпани, курбани и игри.\nМеждувременно на мегдана във всяко нестинарско село се натрупват дърва и се запалва голям огън. След веселбите извън селото множеството се връща при огъня и тогава гайдарите засвирват една особена, „нестинарска свирня” и хорото продължава. В този момент се познават истинските нестинари – те се разтреперват като лист, очите им се размътват и погледите им стават разсеяни. Най-буйният от тях грабва иконата с две ръце и бос нагазва в огъня... Ако иска да предскаже нещо, махва с ръка да спрат гайдите и тъпаните. Танцът продължава, докато изражението на нестинаря стане обичайно – тогава жаравата започва да го пари, той излиза от огъня и нагазва в калта от разлятата около кладата вода.\nСв. св. Константин и Елена се празнува три дни – до 23 май, като през втория и третия ден нестинарите и други съселяни се събират у главния нестинар на селото с подаръци и там продължават веселбата, яденето, пиенето и танците. През целия месец май, когато и да се засвири нестинарската музика, нестинарите искат огън – казват, че ги „прихващал” св. Костадин. През останалото време на годината те губят тази тайна сила.\nИзточник: Сборник за Народни умотворения, наука и книжнина на Министерство на народното просвещение, книга VІ, 1891 г.\n« Отговор #63 -: Май 15, 2018, 20:28:38 »\nНестинарството – демонично-окултен феномен, болна мистика и антицърковност\nРедица светски изследователи на обреда са се опитвали да дават обяснения на способността да се ходи безболезнено по жарава без изгаряне. В религиозно-мистичния култ на нестинарската общност от особено значение е привеждането в транс, при което се извършва танцът върху жаравата. Това състояние се обозначава с понятието “прихващане”. Първоначално се е смятало, че нестинарите изпадат в екстазно състояние под влияние най-вече на външни, механични фактори - на музиката и на околната предразполагаща обстановка. Впоследствие се е изяснило, че преди да придобият способността да се потопяват в трансовото състояние, даващо им възможност без опасност от изгаряне безболезнено (анестезиологично) да тичат върху жаравата, те прекарват състояние на мъчително боледуване.\nТова е “класическият” начин, който водел до “прихващането” и бил задължителен за почти всички нестинари в миналото. Симптомите на това боледуване са описани от д-р Гарвалов по следния начин: “Това боледуване е тежко и продължително. Аз не можах да доловя истинските симптоми на това тяхно заболяване, но се разбра, че то се изразява в губене на апетит, силна отпадналост и пълно изтощение на целия организъм. При такова боледуване на нестинарките явява им се лично св. Константин и им казва, че за да оздравеят, трябва да играят на празника в огъня. От този момент болната жена се обрича в служба на светеца и става нестинарка“. Авторът пресъздава и други характеристики на състоянието им: “Те всички страдат от нерви, често се оплакват от главоболие, лесно се афектират, лесно се отчайват и се наблюдава изобщо една лабилна психика. Те са силно впечатлителни, сантиментални...”\nСтава ясно, че по време на това боледуване дават обет на божеството, което в техните представи се идентифицира със Светока-покровител, т. е. св. Константин. Благодарение на този обет става възможно прихващането им, вследствие на което получават и способността за безвреден допир с огъня. В духа на светоотеческото разбиране бихме могли да направим заключението, че въпросното “прихващане” не е нищо друго, освен обсебване от страна на падналите духове, т. е. от демоните. Според Свещеното Писание: “Дяволът като рикащ лъв обикаля и търси кого да глътне” (1 Петр. 5:8). Забележително е, че обладаването от “поднебесните духове на злобата” става реалност след доброволното обещание (обет) на нестинаря да се посвети в служба на тъмната сила, която идентифицира с божеството (Светока). Недвусмислен аналог на подобно боледуване се наблюдава в шаманизма. То е част от посвещението в шаманство. Обредите, съпътстващи това посвещаване са с ясно изразен демоничен характер и включват обръщане на запад, отричане от Бога и обет да се служи на сатаната, в резултат на което бъдещият шаман придобива прословутите си свръхестествени способности. Всичко това става по време на особено болестно състояние.\nНесъмнено нестинарите и техните култово-обредни практики попадат под санкцията на следните предупреждения, отправени от Бога към Моисей, които като компонент от старозаветното законодателство са валидни и за новозаветните времена: “Не бива да се намира у тебе такъв, който прекарва сина си или дъщеря си през огъня, предсказвач, гадател, вражач, магьосник, омайник, ни който извиква духове, нито който пита мъртви; защото всеки, който върши това, е гнусен пред Господа...” (Втор. 18:10-12). В случая е ясно, че Бог, зачитайки свободната воля на всеки човек, му предоставя възможност свободно и без принуда да се самоопредели на кого да служи, но както пише в Евангелието на св. евангелист Матей: “Никой не може да слугува на двама господари; защото или единия ще намрази, а другия ще обикне; или към единия ще се привърже, а другия ще презре” (Мат. 6:24).\nТози момент на свободен избор при нестинарите се предоставя по време на особеното им боледуване, за което стана въпрос по-горе. Оттук нататък са възможни два варианта на постъпване. Първият вариант е, когато нестинарят възприеме боледуването си като Божия покана за изправление и покаяние. Следващата стъпка е да се обърне към Бога, да прояви решимост и да прекрати участието си в този езически обред, който е опасен и душевреден досег с магията и окултизма. След доброволния обет да служи на Светока, при което всъщност отхвърля Бога, Бог допуска обладаването от тъмната сила и проявяването на всички последствия от нейното въздействие. Огнеходецът получава необикновена свръхестествена дарба, но поради общението си с бесовете се лишава от Божията благодат и възможност за спасение. Божията милост е безгранична. Дверите на покаянието за нестинарите, проявили решимост да отхвърлят от себе си езическото нечестие, са винаги отворени. Ако не потърсят спасителните средства на св. Църква, те ще продължават да пребъдват в състояние на особена духовна прелест (измама, заблуда), която обрича на вечни адски мъки тях и доверилите им се и измамени хора.\nПоказателен е фактът, че в техните вярвания липсва представата за дявола и за тях той като че ли не съществува. Тяхното божество – Светокът е обременено с елементи на персийския дуализъм и въплъщава в себе си едновременно добрия и злия Бог. Често във виденията им Светокът приема вид на човекодемон, който изисква жертва, защото е зажаднял за кръв. Идеята за демоничното начало на природата му е онаследена от дуалистичните вярванията, свързани с древни езически божества, които в едни случаи помагат, а в други пакостят, защото са едновременно и добри и зли.\nВ пространното си изследване върху социалната психопатология д-р Д. Гарвалов, стремейки се да даде научно обяснение на нестинарството, пише, че “то спада към психичните епидемии... и има религиозна подкладка”. Отчитайки предварителната “психологическа подготовка” и ролята на самовнушението, той обяснява “прихващането” чрез раздвоение на съзнанието, като “психическа регресия с временен характер (съпроводена с образно преживяване)” и като “типична истерия (истерични припадъци)”. Д-р Гарвалов описва външните симптоми на нестинарите, изпаднали в транс. Многократно е имал възможност да наблюдава нестинарски игри. Според него симптомите наистина са признак на обсебване. В тази връзка той пише: “Самото прихващане или вселяване на духовете в човека става у всички магьосници, конвулсионери, медиуми и нестинари по един и същ начин и почти с еднакви симптоми. Настъпва изменение в цвета на лицето, погледът става замътен и разсеян, или очите се обръщат. Припадъкът започва с треперене, което се превръща впоследствие в конвулсивни движения. Прихванатите викат, крещят или бълнуват на висок глас. Танцът се среща не само при нестинарите... Всички имат и слухови халюцинации, които ги правят пророци, гадатели и прорицатели. Те всички не помнят нищо от онова, което правят или говорят през време на припадък, защото всички смятат, че отдават тялото си на друго чуждо, неземно същество, което ги обладава”.\nОще проф. М. Арнаудов определя като най-важна отличителна черта на нестинарите “способността за религиозна екзалтация”, която е описана детайлно от всички изследователи на обреда. В. Полихронов пресъздава като очевидец проявите на една нестинарка, която “викала ху–ху–ху, биела си главата дорде потече кръв и си деряла дрехите. После два – три дена не излизала, лежала болна”.\nД. Радойнова въз основа на наблюдение на нестинарски игри през периода 1995-1998 г. прави следното обобщение за външния израз на екстаза при съвременните нестинари: “Около час преди играта в огъня те стават унесени, откъснати от света... Постепенно с разхвърлянето на огъня и оформянето на кръга от жар започват да проявяват признаци на възбуда: разтреперват се, жените “ги избива на плач” или пък стават силно, неадекватно напрегнати и нервни, силно побледняват, крайниците им изстиват. Със засвирването на нестинарската мелодия състоянието им достига своята кулминация: крайниците им буквално се вледеняват, но са сухи, а не влажни и започва спазматично свиване на пръстите на ръцете, лицата им потъмняват и придобиват землисто-кафеникав или морав оттенък, очите им са полузатворени, блуждаят... Непосредствено преди влизането в огъня Веселина Илиева (главната нестинарка – пояснение от мен, Ст. Ст.) започва тънко и проточено да пищи, но повечето навлизат мълчаливо”.\nИзвестни са обаче и случаи на “прихващане” без предшестващ обет и вричане. Такъв е бил случаят с Кузман Димов, потомък на нестинарски род. Щом чуел нестинарска песен (със съответния специфичен ритъм и старинен текст, съдържащ очевидно имена на езически божества-демони, които били призовавани), го “прихващало” и изпитвал силно влечение да играе в жарава. Тук, може би, е налице наследствена обремененост, която се проявява при наличието на външен, механичен фактор – нестинарска песен. Духовното лечение на това състояние е несъмнено отхвърляне на езическото нечестие, прибягване към светото тайнство Покаяние и причастяване със Светите Христови Тайни.\nНестинарите формално се смятат за християни, но са далеч от правилното разбиране и осмисляне на християнството. Сред тях битуват невежество и изопачени представи за личността на Господ Иисус Христос и за Неговото спасително дело, а също и нежелание да получават разяснение по тези въпроси от духовници и вярващи хора. Нещо повече – с изказванията и ритуалните си действия те отричат значението на Христовата изкупителна жертва за опрощаване на греховете. В частност това се потвърждава от голямата честотност (поне в миналото) на принасяните от тях жертви от животни, за които вече се спомена по-горе. Освен това сред тях е вкоренено самомнението и богохулната претенция, че когато погасявали жаравата, уж погасявали и заличавали греховете на всички: “Ами защо играете в огъня? – Защото имаме грехове, сгрешили сме нещо през годината, и като играем в огъня изкупваме греховете на всички.”\nНаличният фактологичен материал, събран от изследователите на нестинарите, свидетелства за антицърковновността им и за различните й прояви, чрез които тя конкретно проличава. Налице е свидетелство за “линчуване” на християнин от нестинари, заради това че на нестинарски празник е отишъл на нивата си да работи. Въпросният човек бил църковен, не пропускал богослужение в храма и не работел в дни, когато се чествали църковни празници.\nСпоред свидетелството на проф. М. Арнаудов в миналото погребенията при нестинарите са се разминавали очебийно с християнската традиция и с благословения от Църквата начин за погребение. Вместо църковно последование са практикували изгаряне на труповете от страх да не вампирясат мъртъвците. По времето, когато професорът посещавал нестинарите в Източна Тракия, този обичай бил изоставен, както и обичаят умрелите да бъдат пробождани с нож след издъхване или преди поставяне им в гроба. Според по-новите изследователи, ако се извършело църковно опело над нестинар в селския храм, след това непременно покойникът бил внасян в нестинарската култова постройка - конака и там се опрощавали с него. Вместо кръст на гроба му е било поставяно дървено антропоморфно (човекообразно) изображение, около което струпвали камъни. След изгниването на дървото и слягането на гроба, единственият знак за наличието на гроб оставали камъните.\nДруга антицърковна проява се съдържа в сведението, че когато в определени дни нестинарите се събирали в конака си, главната нестинарка ги увещавала да не се ходи на църква като изтъквала странната и неясна мотивация, че покровителят (т. е. Светокът) бил остарял и не можел да стои прав. Известни са случаи, когато нестинарки са се възползвали от своето влияние над другите и са ги подтиквали да извършват криминални престъпления. Д-р Ем. Шаранков свидетелства, че един учител от Странджанския край споделил с него: “каквото кажат нестинарките, мъжете го изпълняват. Те управляват селото.” .\nНестинарството, чиито адепти се осъзнават като сакрална общност, антагонистична на църковната, ревниво са бранели своето сакрално пространство. Векове наред то е владеело умовете и съзнанието на жителите на нестинарските села. В известна степен и сега. Поради високия авторитет и влияние на нестинарите на тази територия духовенството е било затруднено пълноценно да изпълнява своята мисия и да просвещава със спасителните истини на св. Православна вяра населението. В селата, където тези общности били най-силни и доминиращи, информаторите са признавали пред посетилите ги изследователи на обредността: “Поп за нищо не требва – ни за сватба, ни за смърт.” Когато някой се е изплашвал от сънувано, при болест или друга беда, не търсел помощ в църква, не прибягвал до съвет и духовно обгрижване от свещеник, както обикновено е в други краища, а се обръщал към нестинарката, която преоблечена с нови и изпрани дрехи, отваряла столнината (конака) и запалвала кандилото с донесеното от посетителя масло, а той палел свещ.\nНякои автори споменават и за провеждането на сакрални оргии сред нестинарите. Така например, Хр. Смилянов от позицията на очевидец през 1906 г. описва пиянски и оргиастични сцени, които последвали нестинарския празник. Авторът възприема нестинарството като своеобразна религиозна секта, обредността на която напомня “демоническите религиозни оргии на старите тракийци”. Нарича конака “капище”, а обряда им - “дивашки” и “антихристиянски”. Той пише: “Прихванатите моми... почват да си скубят косите и да си блъскат главите, където завърнат. Това лудо блъскане на глави и скубане на коси трае, докато не се прихванат от светока повече души. Неприхванатите през това време стоят с наведени глави, устремили очи в една точка и под такт викат: кю-кю. Когато светокът прихване повечето, нестинарите подскачат до огъня и всички едновременно, при усиленото биене на тъпаните, хвърлят се боси в огъня и няколко пъти кръстосват разпаления харман. Докарани до бяс, т. е. напълно прихванати от "св. Константин", момите и невестите хукват в гората; подир тях се спускат и мъже и тогава, в това състояние на пълна оскотялост, пръснати из гората двойки се предават на най-разпален разврат. Ако някой види дъщеря си или жена си в такова положение, тихомълком бърза да се отстрани, за да не смути обхванатата от светока девойка.” Записано е и съвременно свидетелство от един старец, който преди седемдесет години бил момче-икононосец по време на нестинарско шествие. Той споделя, че по време на ритуалната трапеза в нестинарския конак са се напивали и играели хоро пред сградата. Твърди още, че вътре са се събирали само женени нестинари и си говорели безсрамни думи. На всичко това е бил очевидец, тъй като “по право е седял при тях” като участник в обреда. Почитта към Светока при нестинарите е проникната и от еротизъм, характерен за древните мистерии. В това отношение също е налице приемственост. Според наблюденията на д-р Д. Гарвалов, нестинарките в състояние на екстаз често халюцинират Светока, когото наричат св. Костадин. Явявал им се най-често като красив юноша. Това са били преди всичко млади жени, които живеели в неразбирателство със своите мъже или вдовици. Във виденията е налице стремежът да се удовлетвори сексуалното чувство. Постът и въздържанието преди празника са допълнителни фактори от естествен характер, които довеждат до засилване на половата неудовлетвореност. Става въпрос за небогоугодно постене, което не довежда до очистване на греховете и до преодоляване на страстите, защото е самочиние и се извършва извън оградата на Църквата. Без Божията благодатна помощ в случая е очевидно какви са плодовете на поста и въздържанието. Съществуват заслужаващи доверие свидетелства, че въпросните оргии са се практикували в миналото. Това е естествено, ако се приеме, че нестинарството има приемственост от оргиастичния култ към Дионисий или от друг подобен езически култ. Освен това е проявявало доказана устойчивост през вековете по отношение на култовите си практики и ритуали. Впрочем, съвременните изследователи на фолклора са се натъквали на факти и подробности, които не са били известни на техните по-предишни колеги и не са били до този момент оповестявани в научната литература. Тези сведения са излизали наяве при по-продължителен контакт с нестинари и по време на предразполагащи разговори. Като илюстрация може да се посочат сведенията на цитираните по-горе съвременни авторки, които говорят за ритуално вкусване на сурово месо от животни, принесени в жертва.\nДруга съвременна изследователка описва култова практика с оргиастичен характер, упражнявана в района на Странджа почти до средата на 20 век. Ритуалът включва извършването на безсрамни действия от младежи спрямо девойки, което би било немислимо извън времето и мястото на сакралната оргия. Пресъздаденият оргиастичен ритуал от въпросната авторка не е свързан пряко с нестинарството и би следвало да се разглежда като косвен аргумент за наличието на оргиастични култови практики при нестинарите.\nЧесто представата за светостта на местни тракийски езически светилища и тракийски некрополи се съхранила и до днес сред представителите на общността им. Но знанието за тези сакрални езически места е трансформирано, предавано и съхранявано в представите на съвременните нестинари чрез представата за манастир или старо християнско гробище. Нагледен пример как един тракийски долмен некропол край село Бръшлян, Бургаско е приобщен мислено към християнската религия чрез представата за манастир, и вярването на местното население, което под влияние на нестинарите смята, че на въпросното място се е издигал манастир. Никой обаче не помни сградата му, нито се е съхранил спомен за други подробности, свързани с него. Поразително сходство се открива между нестинарското огнеходство и съответните практики на огнеходство, наблюдавани в съвременния шаманизъм, индуизъм и африканските езически религии. Това е допълнителен и неопровержим аргумент в полза на становището за езическия произход на нестинарството.\nНестинарите – притежатели на окултно-демонични паранормални способности\nНякои от нестинарите са придобили голяма известност, заради ясновидските си способности. Така например, известната нестинарка от 20-те и 30-те години баба Нуна, била прочута с гледане на боб за намиране на изгубени вещи и добитък, предсказвала, врачувала, давала съвети за щастливо задомяване, “допитвала се” до духове на починали и т.н.\nВ интервю съвременният нестинар Ивайло Аянски, афиширащ се още като ясновидец и лечител заявявя, че е носител на нестинарска харизма. Запитан дали има връзка между пророческите му способности и нестинарството, той отговаря утвърдително.\nНездраво и пагубно в духовно отношение е всякакво любопитство да бъде узнато бъдещето. Дяволът активно действа, за да внушава помисли у човеците за две неща, които не ни принадлежат – миналото и бъдещето, за да ни отклони да мислим за единственото, което ни принадлежи – настоящето, сегашния момент. Ако спечелим сегашния момент, нито миналото, нито бъдещето ще бъдат загубени. Именно затова дяволът се опитва да всее вредното любопитство за бъдещето и подтиква да бъде удовлетворявано като се посещават врачки и гледачки, които са негови служителки и са в неговата власт. Тяхната цел е да заблудят и погубят. С цената на сто изречени истини те могат да спечелят доверие, за да погубят после с една единствена лъжа. Светител Василий Велики пише: „Не любопитствай за бъдещето, а се възползвай от настоящето... Ако бъдещето ти донесе добро, то ще дойде без ти да си знаел по-рано. Ако бъдещето е скръбно, защо преждевременно да се терзаеш от скръб? Искаш ли да получиш сведения за бъдещето? Тогава изпълнявай предписаното от Евангелския закон и очаквай насладата от благата”.\nПрактикуването на спиритизъм като елемент от паранормалните способности на някои нестинари също е налице. Става въпрос за общуване с духове на починали и разговаряне с тях, а всъщност се общува с бесовските сили, които имитират гласовете на починалите и говорят от тяхно име като преследват свои душепагубни цели.\nОчевидно е, че с помощта на падналите духове се привеждат в действие потенциални сили у човека, които той никога не би могъл да използва съзнателно и целенасочено. Нашумелият на Запад окултист и магьосник Дени Корен прави впечатляващо признание. Той категорично отрича възможността парапсихическите способности да се дължат само на вътрешните латентни сили на човешката природа и да се генерират от самата нея. Корен пише: “Десетки милиони долари са били похарчени за изследвания в тази област и никога не е имало достоверна демонстрация на парапсихическа сила, произхождаща от човека”. Немощта на човека след грехопадението е толкова доминираща, че той може да извършва свръхестествени действия или само с Божията благодат, или само с помощта на демоничния свят. Нестинарите дават обет на своето божество да му служат по време на мъчителното си боледуване, за което стана дума по-горе. Това по същество е отричане от Бога. Остава единствената възможност да се възползват от другия източник на сила и вдъхновение. Този способ е атрактивен и лесен. В случая човекът е пасивен инструмент, защото той не притежава естествен капацитет от „неестествени” сили. След получената дарба се придобива измамното усещане, че човек е малък бог, който има необикновени възможности, благодарение на които може свободно да играе в огъня, да пророкува, да проявява ясновидски способности, да левитира и др. В замяна на това погубва душата си във вечността и се лишава от общение с Бога.\nОкултизмът е интегрално понятие, в което се включват както опити за получаване на свръхестествени познания, така и пряко общуване с духове и енергии, за да се постигне усещането за „божественост”, т. е. за превъзходство над другите, възможност за властване над тях и поробване на свободната им воля. Получилите тези способности се сродяват с демоните, чиито приоритет е също да поробват свободната воля и да държат людете в подчинение. Съблазънта да станеш „бог” е толкова силна за някои, че те не подбират никакви средства, за да я постигнат.\nЕдна доста разпространена окултна практика включва развитието на парапсихичните способности. Тези способности се предават чрез демонични сили. Окултисти открито споделят, че без своите духовни водачи (демони) са безсилни. Майкъл Хънтър, който е практикуващ шаман, споделя: „Шаманът не може без дух пазач, защото той трябва да притежава този силен източник на мощ.” Будистките и индуистките гуру също изповядват, че тяхната сила идва от света на духовете. Всички, които притежават тази сила, признават, че тя не е естествена човешка способност. Бивша сатанистка споделя, че тази окултна сила се проявява реално и е свръхестествена. Това е сатанинска сила, чрез която се вселяват много демони в човека. Но за окултиста фактът, че чрез него действат демони е абсурден. Това предизвиква естествено отвращение към самата идея, защото концепцията за „природните сили” е несъмнено по-предпочитана и приемлива за съвременниците от идеята за сблъсък със зли, свръхестествени демонични същества. Всъщност, някои са пределно наясно с нещата, доста „навътре” са и си дават сметка с кого общуват, но това положение ги устройва и те се превръщат в съзнателни поклонници на сатаната. Единствено всесилната Божия благодат може да ги изтръгне от неговите лапи и да ги спаси.\n« Последна редакция: Май 16, 2018, 12:46:56 от HighVoltage »\n« Отговор #64 -: Май 15, 2018, 21:06:19 »\nНямам думи какво криво и проклето създание е този човек Сироус или както се чете на славянски ........... хубаво че не си се отдал на творчество, няма да трия щом не е нарочна тема, да прецени Администратора може ли да се пишат тук такива глупости? Изкара хората сектанти, паднали духове и сексманиаци. Източника ти 'БЪДИ ВЕРЕН до смърт, и ще ти дам венеца живот' не се нуждае от коментар :Azn:\n« Отговор #65 -: Май 15, 2018, 23:03:33 »\nЦитат на: HighVoltage в Май 15, 2018, 21:06:19\nТова е истината за тази секта, даже членовете и не крият какво са.\n« Отговор #66 -: Май 15, 2018, 23:05:54 »\n« Отговор #67 -: Май 16, 2018, 06:34:49 »\nНяма да изтрия публикуваната от Мишока статия, защото тя представя една различна (макар и маргинална) гледна точка, Признавам, че не прочетох цялата статия, а само я прегледах "по диагонала". Струва ми се обаче, че написаното в статията горе-долу съвпада с официалната позиция на Църквата по въпроса с нестинарите и нестинарството. За щастие, в днешно време такива позиции се споделят от нищожен брой хора.\nИначе този сайт "Бъди верен" е фанатичен и зилотски, на него съм посветил специална тема в раздела "Православие":\nТа така, споменал съм в цитираната тема отрицателното си мнение за този сайт, наистина го смятам за вреден, не само заради фанатизма и зилотщината, но и заради руското влияние, което прокарва - освен че повечето статии са писани от руснаци, на заглавната му страница се пропагандира руския (не българския!) православен календар... А както е известно, руското православие по своята същност е чуждо на душевността на българина, за него са характерни фанатизма, мракобесието и религиозната екзалтация... за руснаците нестинарството най-вероятно е нещо лошо, а да пиеш като свиня и да налагаш жена си е съвсем в реда на нещата\nДа се върнем на въпроса за нестинарите - аз не смятам, че те са подтиквани и обладавани от зли духове, да си припомним максимата "По делата им ще ги познаете"... Светокът никога не е подтиквал нестинарите да вършат зло или да призовават към вършене на зло, на мен не ми е известен нито един такъв случай. Не всеки може да бъде нестинар - лоши хора, злобари, престъпници и развратници НЕ могат да бъдат нестинари и не могат да бъдат обладани от Светока.\nА ако ме питате в личен план как мисля, дали бих могъл аз самият да бъда нестинар, отговорът ми е, че едва ли бих могъл, така го чувствам, може би съм прекалено злобен или не влизам в категорията на добрите хора, но не мога да си се представя в такава роля. Освен това не бих допуснал такова състояние да бъда неадекватен и да бъда обладан от някакви духове (въпреки силната ми вяра в боговете и богините)\nИскам да засегна и един друг въпрос, става дума за т.нар. огнеходство и за разликата му от нестинарството. Огнеходството е популяризирането на ходенето по огън с комерсиална цел или като туристическа атракция. Огнеходците са се научили по някакъв начин да ходят в жаравата, но при тях и дума не може да става за възвишени религиозни чувства, за обладаване от Светока или за лична връзка с него. Предполагам, че не е и задължително огнеходците да бъдат добри хора.\nМоето мнение за огнеходството не е негативно, въпреки че по своята същност то представлява профанация на нестинарството. Аз допускам, че някои от огнеходците биха могли да станат истински нестинари, а дори и представяйки обичая под формата на атракция, те спомагат за популяризирането на нестинарството сред българите и чужденците.\nМежду другото, аз не се виждам и в ролята на огнеходец\n« Последна редакция: Май 16, 2018, 06:38:16 от Hatshepsut »\n« Отговор #68 -: Май 16, 2018, 09:54:02 »\nТо за нестинарите дават често и филми и показаното се припокрива с написаното в статията.\nТук въпроса беше дали е общобългарски обичай ? Не - не е ! Това е нещо характерно за няколко села в Странджа. Имаше и въпрос дали са секта - да секта са , тоест отделна религия. В днешни дни не са даже и секта, само отделни изяви и това е.\n« Отговор #69 -: Май 16, 2018, 12:32:22 »\nДобре де,всички казвате-не е българско.Защо никой не каза какво по произход е нестинарството?На Северния Полюс практикува ли се?\n« Последна редакция: Май 16, 2018, 12:41:18 от генерал Жеков »\n« Отговор #70 -: Май 16, 2018, 12:39:36 »\nЦитат на: Sirows в Май 16, 2018, 09:54:02\nНищо във филмите за нестинарите не се препокрива от написаното в този бълвоч, поместен от Sirows.\nНяма никакви доказателства, че това е гръцки езически обичай привнесен у нас, т.е. може да е съвсем обратното. Както всички останали ритуали и този е имал своята символика и е отговарял на нуждите на обществото във времето когато е съществувал активно. Въпроса Sirows, не е бил такъв - дали, или - въпроса е да плюеш по всичко което ТИ не смяташ за важно.\nHatshepsut, остана и да заемеш позиция, че е лошо да се използва като туристическа атракция огнеходството. Цялата история и култура развивала се по нашите земи е наша история и култура, а когато не е пак е добре да се използва за целите на туризма.\nАбзаца със лошата нестинарка и добрите социалистически ченгета пада в канала. :Azn:\nАвтор: Рени Караилиева\nКартина "Нестинарка" на Илия Илиев\n« Отговор #71 -: Май 16, 2018, 12:42:43 »\nЦитат на: генерал Жеков в Май 16, 2018, 12:32:22\nДобре де,всички казвате-не е българско.Защо некой не каза каква па произход е нестинапството?На Северния Полюс практикува ли се?\nМоля ти се, не го стимулирай за пореден гастролски offtopic. Не виждаш ли, че няма работа този човек. Ей сега ще стане 150 страници темата и в нея да има кой знае какви важни неща.\n« Отговор #72 -: Май 16, 2018, 16:03:16 »\nПитах от чисто човешко любопитство.Искам да съм убразуван,като него\n« Отговор #73 -: Май 16, 2018, 18:45:07 »\nС лека ръка поругаваш българщината.Какъв е тоя хайдутин,дето мрази българските обичай?\n« Отговор #74 -: Май 17, 2018, 14:40:35 »\nЦитат на: Sirows в Май 16, 2018, 18:14:24\nЕдин от прекрасните нестинарски обичаи, свързан с голяма духовност разбира се.\nВж. Радойнова, Д. Пос. съч., с. 38. Оргиастичният култ, описан от авторката, се извършвал на празника на св. Марина в пещерата край селото, носещо името на тази светица: “На това поклонение ходят само незадомени, придружавани от една или няколко много възрастни жени. Според спомените на информаторките обичайно било ергените да влизат предварително в пещерата и да се крият. По-късно влизали момите, палели свещи и почиствали около иконата на светицата, поставена на каменен олтар в дъното на пещерата. На излизане ергените започвали да плашат момите и да ги гонят. Тъй като изходът бил тесен, ако някое момиче не успеело бързо да се измъкне, момците го щипели, сваляли му гащите и после, на връщане от селото ги хвърляли по дърветата...”\nВ цитираното от теб съчинение на авторката за кой век става въпрос, че чак и гащи са носели?\nНякой казал нещо на Д. Радойнова и както знаем как се пишат научни трудове у БГ все ми е на акъла да седна сляпо да й се доверявам. Ако искаш прочети още нещо от нея: "Като “чудотворци на огъня” описва Диана Радойнова тези необикновени хора, които стават проводници на небесното, съприкосновявайки се с живителната сила на огъня. Афинитетът към огъня не е самоцел или пък произхожда от задоволяване на някакъв каприз. То е вътрешна необходимост, предопределеност, тайнство, кармична обреченост, чудо.”\nГл. ас. д-р Ст. Стефан от Богословския факултет и ти трябва да сте обект на психопатолозите, не измрелите през вековете нестинари.\n« Последна редакция: Май 17, 2018, 14:42:07 от HighVoltage »


Документите в чужбина ще се издават само с едно посещение в консулството\n07.06.2019 • от Мария Стоянова\nПо-облекчена процедура за преиздаването на български лични документи на сънародниците ни, които живеят в чужбина. Това предвиждат законови промени, внесени за обсъждане в парламента от Министерския съвет. Те предвиждат паспортите извън страната да могат да стигат до сънародниците ни и по пощата или с куриерски услуги.\nИма едно място в Берлин, където паспортът може да се използва и за удоволстие. Това е тук - бившата гранична зона между съветския и американския сектор, небезивестният "Чекпойнт Чарли". Навсякъде другаде личните документи са необходимост.\nПред консулството в Берлин потокът от хора не спира. Идват от различни краища на Германия, за да си получат документите. Чакат още преди началото на работното време. Служител на посолството се опитва да въведе ред.\nЕмин Юсуф: Това чакане е излишно, много е излишно.\nДипломатическото ведомство в София разбира проблема и министърът на външните работи инициира законодателни промени, които да облекчат гражданите. В консулската служба в Берлин новината се приема с резерви.\nСали Валентинов: Много хубаво, но не вярвам да се промени нещо. Досега нищо не се е променило. Много години е било така.\nБългарският посланик уверява, че точно това ще стане, защото е намерен вариант за промяна на реда за получаване на личните документи.\nЕлена Шекерлетова, посланик на Р България в Германия: Уверена съм, че инициираните законодателни промени съществено ще облекчат нашите сънародници в чужбина, защото те предвиждат документите и заявленията за издаване на нова лични документи да се подават или лично в консулската служба, или по електроннен път чрез автоматизираната електронна система на Министерство на външните работи. Когато те са подадени лично, готовият документ ще може да се получи по пощата чрез лицензирана фирма за пощенски или куриески услуги. Когато документите или заявленията са подадени по електронен път, тогава ще необходимо съответният гражданин да се яви лично в консулската служба. Така от две явявания ще бъде необходимо само едно. Освен това се скъсяват сроковете за обработка на тези заявления и също така се удължава срокът на валидност на паспортите.\nНовите промени ще бъдат от полза не само за редовите граждани, но и за служителите в консулствата.\nТаня Георгиева, експертен служител в консулска служба: Това би облекчило до голяма степен нашата работа като освободи административен наш капацитет и би облекчило наплива от хора, който виждате в момента в консулска служба.\nПроектът за доставяне на документите в чужбина чрез куриер вече се разглежда в Народното събрание. Ако бъде приет, той ще се отнася до всички държави, не само до тези в Европейския съюз. Подобна практика имат и други страни в общността.\nдокументи, българи в чужбина, Германия


Грамоти и Кристални призове получиха най-добрите доклади на конференцията в Разград\nГрамоти и Кристални призове п ...\n7 ное. 2016 Новини 1121 Прочитания\nВ два последователни дни – 4 и 5 ноември, Филиалът на РУ „А. Кънчев” – Разград бе домакин на традиционната научна конференция с международно участие под наслов: „Интелигентната специализация – иновативна стратегия за регионална икономическа трансформация”.\nФорумът се организира съвместно с Дом на науката и техниката – Разград, Регионален академичен център на БАН – Разград, Съюз на учените в България – клон Разград и се проведе под патронажа на кмета на Община Разград д-р Валентин Василев.\nАвторите на най-добрите доклади от двете секции бяха отличени с Грамота и Кристален Приз The Best Paper на Ректора на Русенския университет ”Ангел Кънчев”. Отличените доклади са: ”Третиране на отпадни води с природен зеолит – тип клиноптилолит” с автори Тодор Михалев и колектив от Университет ”проф. д-р Асен Златаров” гр. Бургас и „Анализ на добавките в безалкохолните напитки” на Марийка Петрова и колектив от Филиал – Разград.\nВ категорията за млади учени и докторанти бяха отличени докладите на докторантката от Университет ”Проф. д-р Асен Златаров” гр. Бургас Ганка Колчакова на тема ”Влияние на характеристиките на керамичния шликер при получаване на пореста керамика по метода на репликиране” и на младия асистент от Филиал – Разград Гьоре Наков на тема ”Хранителни качества на еднозърнест лимец”.


Кирил Вътев: С борбата и младите на тепиха аз се завръщам у дома - Вестник Утро\nРусе\t| От: Георги Христов | 21 декември 2012, 09:20\t| коментара | Брой: 6707\nИзвестният български бизнесмен Кирил Вътев ще стане селекционер на националния отбор по свободна борба за кадети, обяви преди време първо за „Утро“ шефът на федерацията Валентин Йорданов. Тази новина ни се стори почти сензационна, най-малкото защото популярният предприемач има толкова много работа като собственик на своята наложена фирма „Тандем“, а и ангажиментите му към обществените организации никак не са малко. За да разберем как точно стоят нещата, разговаряхме с нашия съгражданин.\n- Г-н Вътев, да питаме първо дали продължавате да се считате за русенец?\n- Разбира се, няма две думи! Аз съм роден през 1958 година в плевенското село Загражден, но когато съм бил на година, родителите ми са се установили в Русе. Учих в този град и бях част от първия випуск с ученици на Спортното училище през 1976 година. Мои съученици бяха Георги Станев, който после премина в ЦСКА, д-р Стоян Стоянов /шеф на Втора поликлиника - б.р./, д-р Делян Велков, Пламен Рачев, Диян Симеонов, Деян Кожухаров, Мишо Желязков, Александър Петров от Сливо поле, Здравко Стоилов, Димитър Малакчиев, Николай Убчев, може и да изпускам сега някое име. Поздрави на всички тях!\n- Много лекари?\n- Разбира се. Ние сме интелигентно племе. Аз въобще не приемам и се възмущавам от насадените и странни схващания, че едва ли не борците са мутри, престъпници и бандити. Това не е така. Борците са читави, сериозни и отговорни хора.\n- Защо избрахте борбата?\n- То е като любовта - никога не можеш да кажеш защо точно си се влюбил. Започнах при Георги Ачев, когото уважавам много. Като състезател имам шампионски титли на турнира „Стефан Караджа“ в категория до 56 килограма, победител съм на „Дунавската купа“, имам медал от голям турнир в Братислава, където се борих цели 7 срещи със скъсан менискус. Заради тази травма имах голямо премеждие на един Всесъюзен турнир в Кишинев. Бях за задължителна операция, Ачев въобще не искаше да чуе за излизането ми на тепиха, но много исках да се боря и той се съгласи. Станах втори. Не че съм герой, просто искам да кажа колко много обичах борбата. След казармата тренирах все така здраво и то без да получавам никаква заплата. Направих серия от нови травми, но мечтата ми беше да стана голям борец, какъвто всъщност не можах да стана. Моите идоли бяха Петър Киров, Еньо Вълчев, Боян Радев - исках да съм като тях, четях много, давах всичко от себе си, за да се усъвършенствам. В един момент разбрах, че няма да стана велик борец и реших да уча.\n- За треньор?\n- Да. Бях одобрен да съм студент в Ленинград, но какво стана, що стана, накрая замина „наш“ човек с профил във...фигурното пързаляне! Така се принудих да запиша във ВИФ /сега НСА/. След 2-и курс се прехвърлих за задочно обучение и се върнах в Русе, където започнах да работя с подготвителни групи заедно с Начо Жлезчев. Бях само на 22 години. Младост! После се ожених.\n- За спортистка?\n- Съпругата ми Соня е майстор на спорта по джудо и е многократна държавна шампионка... Та покрай женитбата тръгнах към София. Търсих работа 3 месеца, за да се озова в „Левски“, където започнах да работя пак с момчета от подготвителните групи. Бяха 80 деца. После много от тези деца влязоха в спортното училище на „Левски“ „Емил Марков“. Помня едно държавно първенство в Благоевград, където 10 от моите възпитаници влязоха в 4-ия кръг. На фона с тогавашната голяма конкуренция това беше сериозно постижение. Исках децата да се борят дръзко и красиво и изглежда се е получило, защото Дели Аверов от Разград дойде при мене и ме попита: „Ти не си ли от Русе?“. „От Русе съм“, отговорих. А той: „Скоро не съм виждал толкова интересен отбор. Браво!“ Думите му ме зарадваха и насърчиха. После дойдоха и медалите.\n- А как поехте националния отбор за юноши?\n- Слави Станев ме покани за първи негов помощник. Беше 1986-1987 година. През есента на 1987-а бяхме на съвместен лагер с борци на бившата ГДР. Тогава вече бях старши треньор. Продължих да работя и в „Левски“. През 1988 година участвахме с 12 души на турнира на ДКМС, едно много сериозно за времето си състезание, като спечелихме 6 златни, 3 сребърни и 2 бронзови медала. Същата година имаше световно първенство и Георги Пейчев стана шампион, като надви руснак. Вельо Димитров, Георги Христов и Валентин Гергов се пребориха за сребърни медали. През 1989 година не ни пуснаха на световно в Турция, но за следващия шампионат бях решил - трябва да имаме нови шампиони! Междувременно спечелихме нови отличия на турнирите „Дружба“ в Пхенян и Катовице. В Полша завоювахме 9 медала. Та преди първенството през 1990 години работихме здраво. Четях много, включително и психология, анализирах тактики, темпо на схватката, провеждане на борбата, залагах на научната работа в методиката, доколкото това бе възможно. На онзи шампионат в Истанбул Калоян Баев стана шампион в тежката категория, а Севдалин Тодоров надви руснак с 11:2. Него просто го спряха да стане първенец. Мирослав Гочев и Илия Аризанов станаха втори, а Матей Боянов спечели бронз. Треньор на Турция по онова време беше руснакът Юрий Шахмурадов, който подготви Наталия Воробьова за схватката със Станка Златева на игрите в Лондон.\n- Как се разделихте със спорта?\n- Напуснах „Левски“ и националния отбор на 1 май 1991 година. Юношите, които тренирах в „Левски“, общо 14 състезатели, минаха в мъжкия отбор. Просто ми ги взеха. Сред тях вече имаше 7 майстори на спорта. Влязох и в разногласия със старши треньора на мъжете Георги Стоичков. Той смяташе, че борецът трябва е да овързан едва ли не за щангата. Не става само с щанги! Моето треньорско верую е да се работи за комбинативност, техника, тактика, бърз ум и въображение само с партньор. Борбата е спорт за умни хора.\n- Минават 22 години и известният бизнесмен Кирил Вътев решава да се върне в спорта?\n- Точно така. Знам, че ще ме попитате как ще съвместявам бизнеса с треньор на националния тим. Щом съм се хванал на хорото, ще намеря начин. Ангажиментите ми като председател или член на 5 големи обществени организации ще останат постепенно на заден план. Мисля, че имам какво да дам на българската борба и на младите таланти в нея.\n- Може ли да се каже, че се завръщате у дома?\n- Абсолютно вярно! Аз се завръщам у дома. Завръщам се при една любов, без която, вижда се, не мога. И, повярвайте, няма по-голямо удоволствие да вършиш работа, която изпълва сърцето ти с радост и надежди.


Средната работна заплата в страната ще надхвърли 1000 лв. през тази година. Това прогнозира председателят на Асоциацията на индустриалния капитал Васил Велев, цитиран от БНР.Според него икономиката ще нарасне с 3%, а при политическа стабилност може и с повече, което ще се усети от хората.\n„През последните 10 години в България доходите растат най-бързо в целия Европейски съюз. Ние очакваме и тази година ръст на доходите от 5-6 процента”, заяви Велев.


Битката със снега изтощава техниката и хората. Пробивът към селата силно затруднен от навявания - Търговище ТВ\nВиелицата и преспите създават сериозни проблеми за пробив към селата. На места внезапни снегонавявания правят видимостта нулева. Ситуацията става все по-зле, коментират от кризисния щаб тази вечер. Пътят към село Божурка в посока Пайдушко, само час след минаването на техниката, отново се затрупва, съобщават от кметството. Отварян е вече няколко пъти днес, но ситуацията с навяванията се повтаря. Подобно е положението към направленията за Бряг, Съединение, Бистра, Вардун, Черковна, по пътя Острец-Ловец и на други места.\nПрез нощта се очаква усложняване на обстановката. И машините и хората, които работят повече от 40 часа, вече са изтощени. На риск е подложена тяхната издържливост и воля. Битката със снежния капан продължава от нощта срещу петък. Снежната покривката в региона е от 35 до над 65 см, но на места се образуват преспи от над 2 метра.\nОт Община Търговище призовават хората да не предприемат рискови пътувания с личните си автомобили и да не излизат от населените места, ако не е твърде наложително. Очаква се тази нощ и кучешки студ - температурите падат под - 15 градуса.\nПрочетена 2705 пъти\nПътищата в Търговище са проходими при зимни условия. Навявания има по високите места\nОще в тази категория: « Отвориха главните пътищата в Търговищко. Забраната отпадна Преспи отново блокираха селските пътища »


Лечение на хепатит С в Русия: "златен стандарт" на лечение, ново лекарство и неговата цена - Симптоми\nСтандартите EASL 2016 за лечение на хроничен вирусен хепатит\nПрез 2016 EASL (Европейска асоциация за изследване на черния дроб) бяха представени актуализираните насоки за лечение на хепатит С HCV на различни генотипове (HCV) и други вирусни хепатити, взети на специалната сесия, която се проведе във френската столица.\nВажно е да се отбележи, че с това актуализирано ръководство няма почти никакви възможности за използване на пегилирани интерферони. Експертите вече изразиха своето мнение по този факт, като призоваха новите препоръки за стъпка, която сложи край на ерата на терапията с интерферон в ЕС. Освен това, възможностите за монотерапия се считат за неефективни.\nДокументът обръща много внимание на препоръките за предоставяне на медикаментозна помощ на вече преминаващия без интерферон курс. Трябва да се отбележи, че схемите, които са им възложени, могат леко да се различават. Актуализираните насоки включват и редица препоръки относно продължителността на курса и употребата на рибавирин (при липса на резистентност към агента).\nТрябва да се добави, че последните препоръки на европейската EASL се различават леко от тези на американската AASLD. Така че европейските експерти настояват за добавянето на рибавирин към комплекса и sofosbuvir velpatasvira при идентифицирането на различните генотипове на вируса, особено в случаите, когато става въпрос за пациенти, които вече лекувани за HCV, използващи лекарства, съдържащи пегинтерферон. AASLD също така позволява добавянето на рибавирин е само за тези, които са били диагностицирани с чернодробна фиброза тъкан или държани неуспешни курсове с телапревир, боцепревир или simeprevirom.\nКакто е известно, HCV остава един от основните фактори, причиняващи хронично заболяване с увреждане на чернодробните клетки. В това усложнение на HCV може да бъде толкова незначителни промени в чернодробната тъкан и обширна фиброза или дори НСС (хепатоклетъчен карцином).\nДнес в света има най-малко 160 милиона души, които вече са преминали към хрониката на HCV. И повечето от тях дори не предполагат, че са заразени с HCV. Но не можем да не пропуснем напредъка в диагнозата и лечението на това заболяване, постигнато през последните две десетилетия.\nПрепоръки EASL - резултат от проучването на работата на най-оптималните схеми за лечение на остри и хронични форми на HCV. Те са предназначени за здравни специалисти и други заинтересовани страни и се основават единствено на употребата на лекарства, разрешени за употреба на територията на страните от ЕС към момента на публикуване на препоръките.\nВ същото време, препоръките за лечение на хепатита от 2016 г. предполагат пълно освобождаване от HCV без курс на инжекции с интерферон. Пациентите, които са заразени с HCV, причиняват фиброзни събития със СВР, имат шанс за регресия на фиброзата. В допълнение, за тях вероятността от такова опасно усложнение като НСС е значително намалена. При липса на адекватни мерки вероятността от такива усложнения е много висока и практически няма надежда за възстановяване на засегнатата чернодробна тъкан. В допълнение, последните проучвания показват, че причинителят на HCV е способен да повлияе не само на чернодробните клетки, но и на мозъка.\nПрепоръки на EASL (2016)\nВ този случай се препоръчват 4 неинтерферонови схеми. В същото време признава като неефективни мерки, въз основа на използване само на комбинацията "sofosbuvir рибавирин" с тази диагноза. Освен това, без възможност за използването на съвременни лекарства, EASL позволява лечение на пациенти с първи HCV генотип използват двойна терапия с Peg-интерферон алфа и рибавирин или тройна терапия: PegIFN-α, + RBV + телапревир (или боцепревир), Все пак, все повече внимание ще бъде обърнато на възможностите за лечение без интерферон.\nПървият вариант предвижда курс на дневно приемане на таблетки (1 път на 24 часа), съдържащ софосбувир (400 mg) + ладипавир (90 mg):\n• в рамките на 3 месеца (при липса на фиброзни промени в черния дроб тази схема се използва без рибавирин);\n• Периодът на приемане на това лекарство, намален до 2 месеца, може да бъде достатъчен за по-малко от 6 милиона (6,8 Log) IU / ml, които не страдат от цироза на първоначалното ниво на CHC РНК;\n• 3-месечен период, при който пациентите в посочените пропорции * трябва да приемат пациенти, които са били или не са били лекувани преди това с компенсирана цироза, при липса на противопоказания за рибавирин;\n• до 6 месеца. за пациенти с компенсирана цироза, имащи противопоказания на рибавирин;\n• до 6 месеца. курсът може да бъде продължен с посочената, но допълнена схема * с компенсирана цироза и липсата на положителни индекси на SVR.\nВтора версия осигурява bezinterferonovye верига с ежедневна употреба на комплекс "ombitasvir (75 мг) + paritaprevir (12.5 мг) + ритонавир (50 мг)" в първия таблетка (Таблица 2. По време на хранене пъти дневно) за (в месеци):\n• 3 - без рибавирин - за пациенти, които не страдат от цироза;\n• 3 месеца * - при пациенти с HCV 1b, с открита фиброза;\n• 3 * - за пациенти с HCV 1a;\n• 6 * - за тези без цироза с HCV 1a.\nТрети вариант предвижда bezinterferonovuyu терапия с ежедневно приложение на таблетки с комбинация от вещества "sofosbuvir (400 мг) + simeprevir (150 mg)" за (месеци):\n• 3 * - за пациенти с цироза;\n• 6 - без рибавирин за наличие на противопоказания за приемане на пациенти с фиброза.\nЧетвъртото изпълнение осигурява bezinterferonovuyu терапия с дневна доза лекарство в следните комбинации "sofosbuvir (400 мг) + daklatasvir (60 мг)" за (месеци):\n• 3 - за пациенти без фиброза на чернодробната тъкан;\n• 3 месеца * за хора с фиброза;\n• 6 - без рибавирин за тези, които имат противопоказания за приемането му от пациенти с цироза.\nВ този случай комбинацията от sophosbuvira и рибавирин е най-ефективна. Други комбинации са използвани за пациенти, при отсъствие на положителен отговор на този тип терапия. Ако не са възможни други видове терапия, препоръките за лечение на хепатита от 2016 г. позволяват използването на лекарства, съдържащи интерферон, в съответствие с предишните препоръки на EASL.\nПървият вариант осигурява дневен прием на 400 mg сомосбуви * за пациенти с CHC за период от време в месеци:\n• 3 месеца при пациенти без фиброзни промени в чернодробната тъкан; •\n4-5 месеца. и за първи път преминават лечение, и вече са преминали интерфероновата терапия при пациенти с цироза.\n2-ри вариант: всеки ден приемайте Sofosbuvir дневно (400 mg) в комбинация с дакаласвир (60 mg). Препоръчителната продължителност на курса е 3 месеца.\nЗа пациентите в тази група EASL не препоръчва използването на комбинации от лекарства за директно действие с лепидавир поради ниската им ефективност. При липса на възможност за използване на други лекарства, е разрешена възможността за лечение с интерферон.\nПървият вариант предлага курс за пациенти с HCV, използвайки:\n• дневен прием на 400 mg сомосбуви * в продължение на 6 месеца;\n• алтернативни схеми за фиброзни промени в тъканите, както и за пациенти, за които горната схема е неефективна.\nВтората възможност е ежедневното приемане на таблетки, съдържащи софосбувир (400 mg) и дакаласвир (60 mg) за:\n• 3 месеца. без използване на интерферонови лекарства за пациенти без промяна на фиброзна тъкан;\n• 6 месеца. при пациенти с цироза и пациенти, за които горната схема е била неефективна, за същата, но допълнена схема * и с мониторинг на информацията за резултатите от 3-месечната терапия без рибавирин и неговото приложение.\nВ случай на липса на препарати за лечение без интерферон, easl, използването на интерферонови агенти е разрешено.\n1-ви вариант - препоръките на Европейската асоциация за лечение на хепатит С в този случай възлиза ежедневно приложение на комбинацията от "sofosbuvir (400 мг) и ledipasvir (90 мг)" за (период в месеци):\n• 3 - за пациенти, които нямат цироза;\n• 3 месеца. * За пациенти с фиксирана фиброза на тъканите;\n• 6 - при пациенти с компенсирана цироза и непоносимост към рибавирин;\n• 6 месеца * за пациенти, за които тримесечен курс на нулев рибавирин е бил неефективен.\nВтори вариант - 2 таблетки на приложение дневните (1 път на ден в брашно), съдържащ ombitasvir (75 мг) + paritaprevir (12.5 мг) + ритонавир (50 мг) "в:\n• 6 месеца * - за тези, които страдат от цироза.\nТретата възможност е ежедневната употреба на комбинация от "somosbuvir (400 mg) и simeprevir (150 mg)" по време на (в месеци):\n• 3 - за тези, които нямат фиброза на тъканите;\n• 3 месеца. * За пациенти с цироза;\n• 6 - за тези, които страдат от цироза и лошо толериран рибавирин.\n4-ти вариант - дневно прилагане на комбинацията от "somosbuvir (400 mg) и daklatasvir (60 mg)" за:\n• 3 месеца * за пациенти с чернодробна фиброза;\n• 6 месеца. за пациенти с цироза и слаба толерантност към рибавирин.\nПървата възможност е ежедневната употреба на комбинация от "софосбувир (400 mg) и дакаласвир (60 mg)" за:\n• 3 месеца * за тези, които страдат от цироза;\n• 6 месеца. за други случаи.\nВторият вариант е ежедневното приложение на комбинацията от "sophosbuvir и lepidasvir daklatasvir" за:\n• 6 месеца. за пациенти с непоносимост към рибавирин;\n• 6 месеца * във всички останали случаи.\nВажно е да запомните, че прилагането на всички горепосочени схеми е възможно само при поискване от специалист и под постоянно медицинско наблюдение. За целите на тези или други наркотици списъкът с данни за:\nналичие на фиброзни промени в чернодробната тъкан;\nОпитът от неефективно лечение с други лекарства.\nУспехът на предписаната терапия\nТрябва да се каже за успешна терапия с пълно изчезване на инфекцията. В същото време стабилен вирусологичен отговор (SVR) предполага липсата на HCV РНК в анализите след 3 месеца от приемане на медикаменти (SVO12) или след 6-месечен курс (SVR24). В 99% от SVR е признак за пълно излекуване.\nВ случай на цироза, времето на приемане на лекарството обикновено се увеличава. Това се обяснява с по-малко активното им проникване във влакнести тъкани поради недостатъчното кръвоснабдяване на тези тъкани.\nИзползването на генерични лекарства за лечение на хепатит С\nЗа разлика от интерфероновите схеми, които предлагат европейски препоръки за лечение на хепатита през 2016 г., без използването на интерферонови лекарства, практически няма странични ефекти. Може би най-значимият недостатък на лекарствата, препоръчани от EASL, остава тяхната изключително висока цена, която може да достигне десетки хиляди долари.\nЕто защо експерти предполагат невъзможността на придобиване на оригинални лекарства, - за да ги замени поне толкова ефикасни, но по-малко скъпи колеги, са произведени по лиценз на производителя на оригиналните маркови лекарства, но на територията на трети страни по света: в Индия, Египет и др. Важно е да се помни, че, в съответствие с изискванията на СЗО от всички генерични лекарства съдържат еднакво количество от активната съставка като лекарство-оригиналите.\nЗаслужава да се отбележи, че по икономически причини собствениците на патенти за производство на оригинални лекарства забраниха вноса и производството им на територията на държави с високи и средни доходи. Тъй като това е така в случая с Русия, официалната продажба на генерични лекарства в руските аптеки е забранена.\nПридобитите формулировки могат да бъдат изключително частни:\nнезависимо дали са отишли след тях в една от страните, където са направени тези средства;\nкато ги помолиха да купят лекарства от своите приятели, например да отидат в Индия;\nпоръчване на доставка на наркотици на един от доказаните, добре доказани места,\nЕдин такъв сайт е интернет ресурсът cofosbuvir.rus.\nСтандарти за лечение на хепатит с\nСтандартите на СЗО за лечение на хепатит\nХепатит - възпалително чернодробно заболяване, при което клетките на унищожаването на органи и нарушаване на неговата функция. Най-често има вирусен хепатит. Днес е описано заболяването, причинено от вируси A, B, C, D, E, F, G. От тях най-често са първите три вида хепатит, хепатит С степента на разпространение е превишила прага на епидемия във всички страни на света. Броят на заразените от различни източници е 5-9% от общото население на планетата. СЗО прогнозира над 10 години, проблемът с хепатит С ще се превърне в основа за здравните системи на всички държави.\nСред целия хепатит тип А се счита за най-безопасният. По правило заболяването протича в лека форма, а случаите на преход към хронична форма се считат за казури. Хепатит В, въпреки често срещания тежък ход на заболяването, все още има благоприятна прогноза. Само при малък процент пациенти (10-15% от всички, които са се възстановили) заболяването преминава в хроничен стадий. Въпреки това, дори и в този случай, спонтанното излекуване е възможно няколко месеца след заболяването.\nВирусният хепатит В е остра възпаление на черния дроб, което се провокира от вируса, съдържащ ДНК, от парентералния начин на предаване.\nОт най-опасните на всички хепатит В и хепатит С е коварно фона липса на явни клинични прояви, в рамките на 10-30 години след инфекция, пациентът развива цироза, рак на черния дроб или чернодробна недостатъчност. Досега броят на заразените варира от 200 милиона до 1 милиард души, което е 5 пъти по-голям от броя на хората, заразени с ХИВ. Броят на смъртните случаи от хронични чернодробни заболявания, провокирани от вируса на хепатит С, е 10 милиона годишно. Като се има предвид, че хепатит С е най-често засегнат от хора в трудоспособна възраст, можете да си представите какви икономически загуби водят до болестта на толкова голям брой хора. Във връзка с това световната здравна организация разработи и постоянно актуализира стандартите за лечение на хроничен вирусен хепатит С, които позволяват лечение на това заболяване с висока степен на успех.\nВирусният хепатит С е инфекциозно чернодробно заболяване, характеризиращо се с предразположение към продължително запазване (въвеждане) в човешкото тяло и преди всичко хронично развитие.\nВ борбата срещу хепатит C се използва цялостна антивирусна терапия (HTV), която включва лекарства интерферон и рибавирин. Препаратите на интерферон се разработват на базата на интерферон алфа и се разделят на две групи: краткотрайни и пегилирани. Между тях те се различават по време на действието. Пегилираните интерферони имат по-голяма молекула, което им позволява да останат в човешкото тяло по-дълго. Това допринася за по-активен антивирусен ефект и намалява броя на необходимите дози за лечение. Ако интерфероните с кратък интервал от време трябва да се удрят ежедневно, пегилирани интерферони се прилагат веднъж седмично, което позволява на пациента да бъде подложен на извънболнична терапия.\nОт антивирусни лекарства за лечение на хепатит С се препоръчва рибавирин. Все пак, има нови лекарства с директен антивирусен ефект за лечение на хепатит В и С. Продължителност комплекс антивирусна терапия зависи от HCV генотипа (генотип 4 общо изолиран) и продължава 24-48 седмици. В някои случаи, например, за инфекция с 1 генотип на хепатит С и с положителен ХИВ статус, терапията е 72 седмици. В допълнение, ефективността на лечението зависи от възрастта, пола, теглото, стадия на чернодробната фиброза, нивото на чернодробните трансаминази. Например, една жена под 40 години, с тегло до 75 кг, която има начален стадий на фиброза и повишени чернодробни трансаминази, ще бъде успешна.\nКритериите за успешно прилагане на HTV са скоростта на намаляване на вирусния товар. Бързото вирусологично реагиране, когато намаляването на броя на вирусите в кръвта настъпва 10-12 седмици след началото на лечението, значително увеличава шансовете на пациента да се възстанови. По принцип ефективността на комбинирания PVT с пегилирани интерферони с рибавирин е до 85% за хепатит С 2.3 типове и до 55% за инфекция с 1 и 4 генотип.\nВ допълнение към продължителността на лечението, важен проблем са страничните ефекти, които възникват при лечението на препаратите с интерферон. Сред тях най-често срещаните са:\nмускулите и главоболието,\nДруги органи и системи страдат по-рядко:\nкожа с придатъци,\nПри лечението на Peg-IFN страничните ефекти не се проявяват, което често не изисква изтегляне на лекарства.\nВсички пациенти са хоспитализирани за вирусен хепатит, независимо от тежестта на курса.\nХарактеристики на лечението на хепатит крие във факта, че във всички форми на вирусен хепатит се наблюдава залежаване, приложена физиологично пълно механично, химично и термично съхраняващи диета (предимно растително масло, продукти, които съдържат протеин. Има липотропен действие (извара, овесено брашно, елда, не мазна риба месо) задушени плодове (ябълки печени), плодове и ягодоплодни сокове, бульон бедрата, слаб чай с мед или мляко, плодови напитки, както и прием на мазна, пържени, пикантни храни, както и гъби фурни, шоколад, чесън, сол, крем - е забранено); спазването на режима на пиене (около 2-2,5 литра на ден) с цел детоксикация на тялото.\nЛекарствената терапия за вирусен хепатит е труден проблем при назначаването на медицински изделия, е необходимо да се вземе предвид периодът на заболяването, както и естеството на съпътстващите заболявания; броят на лекарствата, отпускани по лекарско предписание, трябва да бъде минимален. Изпишете само жизненоважни препарати; и лечението на съпътстващи заболявания, особено хронични, само в периода на обостряне.\nМогат да бъдат споменати групи лекарства се използват за лечение на вирусен хепатит В: антивирусно (особено значение се интерферон), детоксикация, immunotropnye, Хепатопротектори, лекарства, които подобряват храносмилането и средствата, които ulutshayut микроциркулацията хепатоцити средство се използва за предотвратяване на усложнения (например остра gepatogennaentsefalopatii) и антибактериално лекарства (ако има възпалителен процес в жлъчните пътища).\nНезависимо от съществуването на стандарти за изследване и лечение, препоръчани от СЗО, в нашата страна, както и в много други страни, изследването и лечението на хроничен вирусен хепатит пада върху раменете на пациентите. Предвид високата цена на тези дейности, не е трудно да се предположи, че повечето пациенти не са в състояние да платят за диагнозата и терапията на заболяването. Въпреки това, в Украйна, въпросът за разработването и прилагането на правителствени програми, които осигуряват безплатен скрининг и лечение, нараства все повече. Освен това всеки от нас трябва да си спомни за безопасния секс и опасността, че наркотиците са изпълнени. това са двата основни начина на заразяване с хепатит С. При запазване на здравето ни ще можем да предприемем първите стъпки за намаляване на разпространението на вирусен хепатит сред населението.\nЗа съжаление, въпреки напредъка в науката като цяло и в медицината в частност, днес няма толкова много ефективни лечения за хроничен хепатит С.\nВъпреки това, в зависимост от обстоятелствата - генотипът на вируса-патоген, състоянието на тялото на пациента - възможностите са възможни в стандартите за лечение на хепатит С.\nКаква е същността на вирусния хепатит C?\nХепатитът означава възпаление на черния дроб. И причинителят на вирусния хепатит С (HCV) е само един от редица различни вируси, които могат да причинят хепатит. Освен това не е свързано с родство с други обичайни патогени на хепатита (напр. Хепатит А или В). Вирусът на хепатит С е част от семейството вируси на Flaviviridae. Други членове на това семейство вируси - причинители на жълта треска и денга - и изключително опасно за човешкия живот, но това вируса на хепатит С е придобил такава лоша репутация заради собственото си коварство и разпространение.\nТова се дължи на коварността на патогена, че хепатит С се нарича лек убиец. Факт е, че симптомите на болестта може да не се проявяват в продължение на години и дори десетилетия. Само малък процент от пациентите могат да имат периоди с жълтеница, понякога има болка под дясното ребро. Но най-вече симптомите на заболяването са неспецифични - слабост, безсъние, загуба на тегло. Но с течение на времето вирусът унищожава черния дроб: чернодробната тъкан се дегенерира, развива се фиброза и тялото не може да изпълнява функциите си правилно. Въпреки че това не е най-лошото нещо: през годините една пета от пациентите, които не получават антивирусна терапия, развиват цироза на черния дроб. И с течение на времето, още една пета преживява диагнозата хепатоцелуларен карцином, т.е. рак на черния дроб. Ето защо е необходимо да се подложите на подходяща терапия - особено, тъй като шансовете за възстановяване са високи.\nСъвременната медицина досега е одобрила един доказан стандарт на терапията с хепатит С - терапията с интерферон. В зависимост от генотипа на вируса и състоянието на пациента, интерфероните се използват като монотерапия или в комбинация с антивирусно лекарство рибавирин. Продължителността на лечението също варира - 16, 24 и 48 седмици, в зависимост от генотипа на вируса и резултатите от тестовете. Разбира се, само лекуващият лекар предписва пациентската схема и само той може да я отмени.\nСтандарти за лечение на хепатит С: втори курс\nЩо се отнася до последните методи десетилетие на справяне с вируса на хепатит В, С и образователните програми, които се увенчаха с успех в тази насока, като броят на пациентите, които не отговорят на антивирусна терапия за реда отказа. Но все още голям брой пациенти с 1 генотип на вируса след първия курс на лечение не постигат стабилен вирусологичен отговор. Дори в случай на инфекция с други генотипове на вируса, това се случва, че терапията не работи веднага. По един или друг начин това се случва, когато става въпрос за втори курс на лечение. Дори при липса на SVR втори курс на антивирусна терапия намалява тежестта на чернодробна фиброза, забавяне на началото на фатални усложнения на заболяването - цироза и хепатоцелуларен карцином.\nВторият курс също се предписва от лекаря, той може да промени графика или продължителността на лечението. Много зависи от резултатите от тестовете, преди всичко - резултатите от функционалните чернодробни тестове, биопсия. Антивирусните лекарства и терапевтичните схеми непрекъснато се подобряват, така че вероятността за възстановяване все още е доста висока.\nПегилирани интерферони при лечението на хепатит С: специално място\nИнтерфероните, които се предписват за лечение на хепатит С, са протеини, които помагат на организма да преодолее вирусна инфекция. За днес това е едно от малкото ефективни антивирусни лекарства, което е сравнимо при убийство с антибиотици срещу бактерии.\nПри лечението на хепатит С, по-лесно поносима лечение подобрена интерферон - е пегилиран интерферон (PEG-интерферон или в общ език клечки Но най-важното, че прилепването на полимерната верига, като интерферон е в състояние да поддържа антивирусна активност в тялото много по-дълго и да устои вируси ефикасно на езика.. лекарството се нарича висока бионаличност на лекарството - осигурява по-висока ефективност на лечението с минимален риск от развитие obochnyh ефекти. В контекста на лечение на хепатит С, най-висока бионаличност са пегилиран интерферон алфа2-а (пегинтерферон-алфа-2а). Предимства алфа2 и пегилирани интерферони са доказани дори през 2008 г., в голям мащаб поносимост проучване Милано безопасност (мъгла) проучване.\nСтатията е защитена от закона за авторското право и сродните му права. При използване и препечатване на материала е необходима активна връзка към портала за здравословен начин на живот hnb.com.ua!\nМетоди за лечение на хепатит С, приети по световни стандарти\nВъз основа на резултатите от диагностика на две нива (патологични промени в черния дроб и общо състояние) пациентът получава програми за индивидуална терапия.\nНай-ефективните методи за лечение на хепатит С са комбинираната терапия на рибавирин и интерферон. В този случай последният се бори с вируса на хепатит С, а рибавиринът подобрява неговия ефект.\nНаскоро интерферонът е пегилиран (модифициран), така че да може да остане по-дълго в човешкото тяло, като по този начин по-дълго и по-ефективно се бори с вируса. Този тип интерферон може да се прилага веднъж седмично, за разлика от краткодействащите аналози, които трябва да се прилагат на всеки три дни или на ден. Паралелно, рибавирин се приема под формата на таблетки.\nВ зависимост от генотипа на вируса на хепатит С, комбинацията от тези лекарства се приема от 24 до 48 седмици.\nМетоди за лечение на хепатит С: стандарти за лечение\nНай-икономичният вариант за лечение. Интерферон - всеки в инжекции, не можете да приемате капсули или свещи само в ампули. Дозата е 3ММ, не по-малко от веднъж на всеки 48 часа. Освен това - рибавирин. Дозата му е 800 mg на ден (при тегло 65 kg или по-малко) или 1200 mg (при тегло 85 kg или повече);\nСредната възможност за лечение. Интерферон - 6МС всеки ден преди нормализиране на нивото на ALT. След това - 6ММ на всеки 48 часа, в продължение на 12 седмици. След това - 3ММ на всеки 48 часа, до края на лечението. Освен това - рибавирин - 800 mg на ден, както и в първия параграф.\nНай-добрата опция за лечение. Пег-интерферон на всеки 7 дни, плюс рибавирин в горните дози.\nДали всички пациенти са показали лечение?\nПри много пациенти хепатит С не води до развитие на чернодробна цироза, така че лечението на такива пациенти не е необходимо. На първо място, терапията е показана за тези пациенти, които имат втори и трети генотип на вируса, защото реагират добре на антивирусната терапия. Лечението трябва да се прилага и за тези, които имат висок риск от развитие на цироза на черния дроб (тези с чернодробна фиброза и / или висока вирусна активност), с всеки генотип на вируса.\nЛечението е ефективно при повечето пациенти с втория и третия генотип и приблизително половината с първата.\nПо време на антивирусната терапия пациентът непрекъснато приема тестове за контрол, за които се правят прогнози. Лекарствата в повечето случаи се толерират добре от пациентите, но само в малък брой случаи са възможни известни грипоподобни странични ефекти.\nСтандартът на лечение с хепатит c\nМИНИСТЕРСТВО НА ЗДРАВЕОПАЗВАНЕТО НА РУСКАТА ФЕДЕРАЦИЯ PRIKAZot 9 ноември 2012 г. N 706n ОДОБРЕНИЕ СТАНДАРТ специализирана медицинска помощ AT полиартериит и П.\nПоръчка от 09.11.2012 № 879n\nМИНИСТЕРСТВО НА ЗДРАВЕОПАЗВАНЕТО НА РУСКАТА ФЕДЕРАЦИЯ PRIKAZot 9 ноември 2012 г. N 879n ОДОБРЕНИЕ СТАНДАРТ специализирана медицинска помощ ЗА ДЕЦА С LES листериоза.\nЗаповед от 12 декември 2012 г. № 1198г\nМИНИСТЕРСТВО НА ЗДРАВЕОПАЗВАНЕТО НА РУСКАТА ФЕДЕРАЦИЯ PRIKAZot 20 декември 2012 N 1198n одобрението на стандарта на първична медицинска помощ в Ню рак.\nВирусният хепатит С е хронично заболяване, което се предава чрез кръвта, по време на полов акт или от бременна жена до плод. Причината за това е вирус от семейство Flaviviridae, който се умножава в чернодробните клетки - хепатоцити - и причинява тяхната смърт. Умиращите хепатоцити се заместват от местата на съединителната тъкан, възниква фиброза. Постепенно фиброзата напредва, черният дроб спира да изпълнява функциите си, започва цироза. Обикновено, без чернодробна трансплантация, пациентите с цироза умират от чернодробна недостатъчност в продължение на няколко години.\nЗа да предотвратите това, трябва да идентифицирате болестта във времето и да потърсите необходимата терапия. Хепатит С трябва да се лекува от специалист по инфекциозни болести и хепатолог. Преди да започне лечението, пациентът дава тестове, преминава ултразвук и фиброскопи на черния дроб, ако е необходимо, получава биопсия. Въз основа на резултатите от изследването, лекарите определят необходимите дози лекарства и продължителността на курса.\nВ хода на лечение на хепатит С е необходимо да включва специфични мощни антивирусни агенти и симптоматична терапия с цел премахване на страничните ефекти и лесно пациента. Изисква постоянни тестове за мониторинг: диагностични резултати PCR, който се провежда в първата, втората, четвъртата, дванадесетият и (ако курса е по-дълъг), на двадесет и четвъртата седмица, и ултразвук черния дроб.\nЛечението с хепатит С е сложна и дългосрочна процедура, което изисква много пари. До две хиляди и четиринадесет години лечението беше безплатно. Сега тази програма е отменена, само пациенти, които са едновременно заразени с хепатит С и ХИВ, се лекуват безплатно.\nБившият "Златен Стандарт" за лечение на хепатит С - "Рибавирин" и "Интерферон"\n"Златен стандарт" се нарича терапия с комбинация от две антивирусни лекарства - "Рибавирин" и интерферони. Тя ви позволява да се лекува 70-80 процента от заразените втори и трети генотип, и 45-70 на сто от тези заразени първия и четвъртия генотипове. Тези средства се вземат ежедневно от шест до дванадесет месеца. Възможно е да се използват продължително действащи форми на интерферони, които траят от три дни до седмица.\n"Рибавирин" е препарат от класа синтетични аналози на нуклеозиди. Той прониква в заразените клетки и нарушава действието на ензимите, потискайки синтезата на вирусния генетичен материал и протеините. По този начин лекарството не позволява вирусът да се размножава и намалява вирусното натоварване\nЛекарството е противопоказано при деца, бременни жени, кърмачки, пациенти със сърдечна недостатъчност, декомпенсирана цироза и късните етапи на хронично бъбречно заболяване. Той има голям брой странични ефекти, които включват:\nнамалена способност за работа, слабост;\nраздразнителност, влошаване на настроението до депресия и поява на суицидни тенденции;\nбезсъние, нарушения на чувствителността, халюцинации, загуба на съзнание;\nповишено кръвно налягане, появата на аритмии;\nразрушаване на еритроцитите, появата на анемия;\nнарушаване на зреенето на белите кръвни клетки, левкоцитопения;\nкашлица, недостиг на въздух, появата на синузит и отит;\nсухота в устата, намален апетит, гадене, повръщане, диария и метеоризъм;\nиздърпване на болката в мускулите, дори след обичайното физическо натоварване, болка в ставите;\nхормонални нарушения: менструални нарушения, понижено сексуално желание, загуба на коса, суха кожа.\nАко Ribavirin има непоносимост, може да се появят алергични реакции: започвайки с копривна треска и обриви и завършва с подуване на Quinck.\nПонастоящем цената на "Рибавирин" варира от сто петдесет до двеста и петдесет рубли за тридесет таблетки с дозировка от двеста милиграма.\n"Интерферон-алфа" е вещество, което се произвежда от болни клетки в отговор на проникването на вируса. Той действа върху съседни клетки, променя свойствата на клетъчните мембрани и предотвратява проникването на вируса. В допълнение, интерфероните нарушават синтеза на вирусна РНК и протеини и стимулират активността на лимфоцитите, които участват в антивирусния отговор.\nВ допълнение към лечението на вирусен хепатит, интерферон-алфа е включен в лечението на злокачествени тумори. Той се получава с помощта на колонии със специални бактерии, в ДНК, в която генът на човешкия интерферон е построен чрез генното инженерство.\nИнтерфероните не се предписват в детска възраст, с повишена чувствителност, тежки сърдечни заболявания, кръвоносни съдове, бъбреци.\n"Интерферон-алфа" се освобождава под формата на разтвор за инжекции. Цената на пет ампули с доза от три милиона международни единици е от осемстотин до две хиляди рубли.\nПо-ефективно е използването на пегилирани интерферони (продължително действие).\nСъвременни методи за лечение на хепатит С - тройна терапия и най-новите лекарства\nПрез две хиляда и тринадесетата година бяха пуснати в употреба нови лекарства - "Boceprevir" и "Telaprevir", които допълниха стандартната схема. Това позволи да се повиши ефективността на лечението на пациенти, заразени с първия генотип, до седемдесет до осемдесет процента. Новата схема включва "рибавирин", инжекции интерферон и едно от новите лекарства.\n"Боцепревир" и "Телапревир" са препарати от клас протеазни инхибитори - ензим, който разрушава протеините. Тези лекарства нарушават работата на протеазата, без която вирусът не може да се възпроизведе.\nКомбинираната терапия не се предписва при пациенти със свръхчувствителност към нейните компоненти, когато са на възраст под 18 години.\nанемия и левкоцитопения;\nзагуба на апетит, постоянна жажда, гадене, повръщане, често диария;\nбезсъние, раздразнителност, внезапни промени в настроението до депресия и апатия;\nеректилна дисфункция, менструални нередности, безплодие;\nбронхит, кашлица, недостиг на въздух.\nМесечният курс на лечение "Boceprevir" струва около четири хиляди долара. Цената за месечен курс "Telaprevira" започва от шест хиляди долара.\nНова стъпка в лечението на инхибитори на хепатит С\nСъвременните средства, които се използват за лечение в западните страни, се наричат лекарства с пряко действие. Това са инхибитори на три вирусни протеина, ензимите на вируса: протеаза, полимераза и протеин, устойчив на интерферон.\n"Софусбувир" е препарат от групата на нуклеотидните аналози. Спира действието на РНК полимеразата, ензим, който участва в възпроизводството на генетичния материал на вируса. В същото време, Sofosbuvir не инхибира производството на ензими, които участват в нормалното разделение на човешките клетки.\n"Daklatasvir" - специфично средство, което инхибира производството на протеин, устойчив на интерферон, нарушава възпроизвеждането на вирусна РНК и събирането на нови частици от генетичен материал и структурни протеини.\nКомбинацията от sofsobuvira daklatasvira и е далеч от най-популярните в лечението на всички генотипове на вируса на хепатит С, а в действителност се превърна в модерен златен стандарт. При отсъствие на цироза, лечението е стандартно за 12 седмици.\nЗа лечението на първия генотип е по-често верига sofosbuvir + ledipasvir че обикновено се произвежда в една таблетка, която улеснява трудностите, свързани с приема на лекарството.\nНаскоро често се използват комбинирани форми, комбиниращи "Sofosbuvir" и "Velpatasvir". Такива комбинации са известни под името "Epclusa", "Sofosvel", "Velpanat", "Velasof". Те са одобрени за лечение на хепатит в Европа от две хиляди шестнадесет години, подходящи за пациенти, които не са били излекувани със софосбувира и дакаласвир; след продължителност на курса дванадесет седмици се възстановява от деветдесет и пет до сто процента от пациентите. В този случай страничните ефекти се развиват при не повече от 3% от пациентите.\nНовите лекарства с директно действие имат много предимства в сравнение със стандартните режими на лечение:\nкратък курс - от три до шест месеца (с цироза);\nвисока ефективност - от осемдесет до сто процента.\nТези лекарства все още не се продават свободно на територията на Руската федерация и тяхната цена е много висока - около седемдесет хиляди долара за тримесечен курс.\nПациентите от Русия отдавна разбират как да прилагат и да наредят лекарства за лечение на хепатит С от Египет, както и от Индия и Бангладеш. Курсът на генеричната терапия ще струва около 500-800 долара.\nПодкрепа и симптоматична терапия за хепатит С\nОсвен антивирусната терапия, лекарят трябва да дава препоръки за диетата, начина на живот и да предписва лекарства, които намаляват страничните ефекти и подобряват благосъстоянието на пациента.\nПри екзацербация, която се определя от рязкото повишаване на активността на чернодробните ензими и съдържанието на билирубин в биохимичния кръвен тест, се предписва почивка в леглото.\nПрисвояване на медицинска диета номер 5. Забранено солено, мастни, пикантни, пушени и пържени храни, безалкохолни напитки, заведения за бързо хранене, пълномаслено мляко - всичко, което увеличава производството на храносмилателни сокове.. Препоръчва се да ядете повече храни, богати на фибри: пълнозърнест хляб, зеле, ябълки.\nНапълно забранявайте алкохола, който поради токсичните си свойства многократно влошава хода на чернодробните заболявания.\nЗа да се укрепи устойчивостта на организма към вируса, се предписват имуномодулатори: "Тимоген" и "Задаксин".\nПридайте на хепатопротекторите, които подобряват устойчивостта на чернодробните клетки към токсините и вирусите, подобрете регенерацията на хепатоцитите. Обикновено се прилагат "Essentiale Forte", "Heptral" или "Karsil".\nС висок билирубин и токсини за облекчаване на състоянието на тялото, на пациента се предписват капчици разтвори на глюкоза, натриев хлорид. Понякога се използва слабо слабително слабително-слабително - "Dufalac".\nЧерният дроб също изпълнява храносмилателната функция, която също страда от заболявания. За подобряване на храносмилането се предписват ензими: Mezim или Pancreatin.\nАко увреждането на черния дроб е затруднено от стагнацията на жлъчката, предписва се холагог - "Урсосан".\nПоради увеличеното количество билирубин, пациентът често изпитва сърбяща кожа. За да го улесни, може да предпише антиалергични лекарства - Suprastin, Diazolin.\nПри много тежки пациенти с тежка интоксикация и съпътстващи бъбречни заболявания се извършва екстракорпорална хемокорекция. Кръвната плазма се пречиства в специални филтри чрез хемодиализа или хемосорбция. Това ви позволява да намалите интоксикацията и да подобрите доброто състояние на пациента дори по-ефективно от инфузионната терапия.\nХирургично лечение - чернодробна трансплантация\nЛекарите наричат хепатит C "нежен убиец", защото не е бил показан от дълго време, имитиращ други болести. Затова, за съжаление, не е необичайно да се диагностицира "хепатит С" на последните етапи, когато започне цироза. В такива случаи чернодробната трансплантация не може да бъде избегната.\nСамата трансплантация обаче не освобождава пациента от вируса, трансплантираният черен дроб се инфектира в сто процента от случаите, а цирозата в трансплантацията се развива още по-бързо - в рамките на три до пет години. Следователно, преди трансплантацията е необходимо да се подложи на стандартна антивирусна терапия, за която е необходимо да се отложи операцията. Рибавирин и интерферони не могат да се приемат едновременно с имуносупресори, без които трансплантираният черен дроб ще бъде отхвърлен от имунната система на пациента.\nНай-новите лекарства - Sofosbuvir, Daklatasvir, Ladipasvir и Velpathasvir - са съвместими с имуносупресори, които се използват след чернодробна трансплантация. Това ви позволява да унищожите вируса след операцията, ако няма възможност да го отложите.\nИзбягването на хепатит С без мощни специфични антивирусни средства е невъзможно. Всеки, който обещава да излекува пациента с помощта на отвари, настойки или биологично активни вещества, се занимава с измами, за да спечели от нещастните хора. Ако приемате други добавки, различни от предписаните от Вашия лекар, не забравяйте да му кажете за това - такива лекарства могат да бъдат токсични за черния дроб, да влошат хода на заболяването и да намалят ефекта от традиционната терапия.\nЕдинственият от популярните методи, които могат да допринесат за възстановяване, е здравословен начин на живот. Правилното хранене и дозировката физически упражнения подобряват настроението и добавят към тялото на силите в борбата срещу вируса.


София се отказва да дава спирките на градския транспорт на концесия - Mediapool.bg\nСофия се отказва да дава спирките на градския транспорт на концесия\nЗорница Латева | 14:15 | 08 декември 2019 | 5 коментара\nСтоличната община ще инвестира собствени средства в изграждане на спирки на градския транспорт и подмяна на съществуващите, които не са в добро състояние. Отпада идеята това да стане с публично-частно партньорство под формата на концесия.\nТова обясни кметът Йорданка Фандъкова пред Mediapool.\nНовият зам.-кмет по транспорта Кристиан Кръстев ще трябва да направи програма за подмяна и поставяне на нови спирки. Според Фандъкова вместо с концесия, това трябва да стане със средства на общината, които да се предоставят на районните кметове. Подобен опит имало от последните месеци в няколко столични района. "Дадохме пари на районните кметове, те направиха процедурите и спирките, които са на прилични цени, вече са налични", обясни Фандъкова.\nВ средата на миналата година Столичният общински съвет за пети път реши да задейства процедурата по отдаване на спирките в София на концесия. Правилата за това бяха приети, но процедура така и не беше обявена.\nПреди година и половина идеята беше на концесия за 15 години да се дадат 2600 спирки на градския транспорт. Предвиждаше се минималното концесионно плащане да е около 80 000 евро на година. Освен с покриването му, концесионерите му трябваше да се ангажират със срок за подмяна на спирките или поставяне на навеси, където няма такива.\nЧастните стопани трябваше да печелят от отдаването под наем на 400 реклами и 300 павилиона към спирките.\nПредходният опит за осигуряване на инвестиции в спирките на градския транспорт беше осуетен заради обвинения, че процедурата се прави за определени играчи, а интересът е овладяване на външната реклама и монопол при павилионите по спирките. Фандъкова очакваше последният вариант на процедурата, гласуван през лятото на 2018 г., да бъде обжалван.\nОще миналата година кметът обяви, че общината вероятно ще се откаже и от концесията за изграждане на система за велосипеди под наем. Срещу инвестицията в нея, частните собственици трябваше да печелят от реклама по колелата и стоянките. От местната власт обявиха, че проучват нови варианти за изграждането на системата, но до момента предложение в тази посока няма.


„ХОРЪТ НА УЧИТЕЛКИТЕ“ С ЮБИЛЕЕН КОНЦЕРТ | Регионална телевизия Добрич - телевизията на Добруджа\n„Хорът на учителките“ от Добрич ще отбележи 50 години от създаването си с Юбилеен концерт. Събитието ще премине под надслов „История в песни“.\nСъставът е пътувал много, каза диригентът Маргарита Русева – Ганева.\nХорът е създаден през 1966 година.\n„Хорът на учителките“ е изнесъл над 300 концерта в Добрич, страната и чужбина. Репертоарът му включва повече от 250 хорови произведения от различни музикални стилове и епохи. Юбилейният концерт ще се проведе на 27 април от 18 часа в Младежки център „Захари Стоянов“.\n50 години, Добрич, Добрич ТВ, Добруджа, Маргарита Русева – Ганева, новини, РАЙКО ТОНЕВ, Телевизия Добрич, Хор на учителките


Изложение за извънкласни дейности “Разкрий своя талант” в Bulgaria Mall - 24chasa.bg\nИскате да откриете подходящото извънкласно занимание за своето дете?\nBulgaria Mall и “Академия за родители” имат удоволствието да ви поканят на петдневно изложение за извънкласни дейности “Разкрий своя талант”! То ще ви очаква от 11:00 до 19:00 всеки ден между 11 и 15 септември. На място ще имате възможност да се запознаете с над 30 школи и организации, разположени на нива партер и +1 - с изцяло свободен вход!\nПриканваме ви да посетите изложението, на което ще се запознаете oще с: професионално ориентиране за вашите деца, ще имате възможност да откриете силните страни и таланта на вашия ученик, ще се забавлявате заедно и ще печелите награди, подготвяйки се за новата учебна година!\nПогрижете се отсега за бъдещето и успеха на своето дете!\nЛокация: Bulgaria Mall - нива партер и +1\n11-15 септември, 11:00 до 19:00 часа, Вход свободен\nПовече информация за изложението и участниците в него ще откриете тук: https://www.facebook.com/events/572701277067905?active_tab=about