Да подобрим функционирането на организма - Здраве, диети и спорт - EdnaJena.com\nДа подобрим функционирането на организма\nПостоянно се пише, че е полезно да се пият много течности, особено през лятото. Биологичните нужди изискват да се приемат минимум 1.5-2 л течности дневно. А тъй като през лятото с потта се отделят минерални вещества и соли, трябва задължително да се запази водно-солевото равновесие на организма с подходящи напитки.\nНе трябва да се опитвате да поддържате баланса само с минерална вода. Допустимият прием на силно минерализирана вода може да е не повече от 200-300 мл дневно. По-подходяща е изворната вода - от нея спокойно може да приемате и 2 л на ден.\nВсе пак водата не трябва да е ледено студена, защото, според специалистите, ниската температура възпрепятства нормалното усвояване на течностите и съдържащите се в тях вещества.\nОптималният вариант за полезно хидратиране на организма е съчетанието от изворна вода с натурални плодови и зеленчукови сокове плюс билкови трапезни чайове без захар.\nВажно е да се знае, че дехидратацията е основната причина за всяко заболяване, защото голям процент от тялото ни се състои от вода. Тя е във всяка тъкан и във всяка клетка. Всички биологични процеси зависят от водата, която е основата на кръвта и лимфата, тя поддържа сърдечните мускули, кожата, смазва ставите и органите и регулира телесната температура. Без вода не може да се живее.\nВъзрастните притежават по-малко клетъчна вода, а тя е много важна за храносмилането. По тази причина липсата й в тялото може да направи по-трудно смилането на храната, вследствие на което се получават спазми, подуване на корема, газове, запек…Признаци...


Документ № 52643 от 15.02.2013 г.\nСамотата в 'Елегия' Литература | Анализи\nЖивот и дело на Константин-Кирил Философ Литература | Биографии\n1.Понятието антична литература.\nАнтичната литература действа в съвкупност с философията, политиката. Тя съществува в неразривна връзка с останалите изкуства и дори със самата жива дейност. Тази литература е нещо не само сериозно, но и общополезно, тъй като има практическа насоченост. Античната литература се преживява от колектива, слуша се в колектив. Литературата се възприема по време на някакъв празник и всички от колектива са слушали. 8 в пр.н.е. има писменост. В 5в пр.н.е е вече сравнително разпространена. Античната творба е създадена чрез нея да се общува в рамките на колектива. Античната литература е устна по форма в по-голямата част от развитието си, следователно е предназначена за слушане, а не за четене. Античната литература има състезателен характер. По време на спортни състезания се представят литературни творби. На тази литература е присъща внушителност, висока идейност. Основен източник на теми и мотиви е митологията. Основни митологични цикли са:\nЦикъл за аргонавтите.\nЦикъл за атридите\nМитове за живота на Херакъл, Персей, Тезей и др.\nАнтичната литература включва два големи етапа:\n1 Старогръцка литература\n2 Римска литература (подражава на старогръцката литература)\n5 век от новата ера античността приключва. Започва средновековието (5-15век), след това идва ренесансът – 15,16 и 17 век, следва класицизъм – 17в, просвещение 18в, романтизъм – края на 18, началото на 19в.\nСредновековието се отнася твърде ревниво към античните времена. Голяма част от античните произведения са запазени и се изучават. Изучават се на латински език. Интерес към Вергилий, Овидий и др. Към края на средновековието вече фигурират и старогръцките автори. През ренесанса авторите виждат като свои предшественици античните автори. Класицизмът се обръща към периода на старогръцката класика. Заявява определено отношение към поетиката. Много важна книга е поетиката на Аристотел. Просвещението не проявява особен интерес към античната литература. Винкелман “История на старогръцката култура.” Лесинг – занимава се най-вече с античната скулптура и живопис. Шилер – Има теоретични текстове върху старогръцката литература “За наивната и сантименталната поезия” – в него противопоставя античното изкуство на съвременното. Гьоте. Романтиците се насочват към старогръцката митология. Романтичната литература включва в себе си митологични образи. Втората половина на 19 век – Шлиман открива Троя. 20век подхожда доста творчески към античността. Започва една тенденция към демитовизация.\nМитология – набор от разкази, образи и мотиви. Старогръцката митология е сумата от трдиционните елински сказания за богове и герои. Функцията на митологията е да подреди и обясни света. Тя обяснява създаването на света, появата на боговете. По този начин обяснява земния ландшафт и т.н. Има възпитателни функции. Да приобщи индивида към колектива.\nМит – Идва от старогр. “Митос”, което означава “слово”, но свързано слово. “Мит” означава още басня, приказка, различни повествования, разказ. Изворите за митовете – лит. извори  От произведенията на античните автори.\n- Античната митограма  Съчинения, които разквазват митове. Такъв сборник е този на Аполодор “Митологическа библиотека”.\n- “Метаморфози” – Овидий – включва над 200 мита за превращения.\n- “Аргонавтика” – Аполоний Родоски.\n1 Първичен мит – Така, както е съществувал. До него не можем да достигнем.\n2 Вторични митове – първични митове, пречупени през съответната епоха и светоглед на автора.\nМитологическо мислене – първобитният човек възприема себе си като част от цялото, като равен на всички останали природни обекти. Налице е едно сливане между човек и среда. Основна задача на митологията е да обяснява света. Смисълът на дадено явление се обяснява според неговия произход. Вместо да се обясни огънят се разказва мит за него.\nОсновни проблеми за първобитния човек – раждане, живот, смърт.\nМитологичното мислене стъпва винаги върху опозиции – това е най-елементарното мислене. Например живот-смърт, ден-нощ. Първобитните хора възприемат времето не под формата на линия, а под формата на цикъл. Основна опозиция е минало-настояще. Настоящето време е профанно (обикновено, човешко време), а миналото време е сакрално време (времето на богове и герои, времето на първопредците). Това е времето на т. нар. демиурзи (творец, герой, който създава блага за човечеството). Първобитният човек се стреми постоянно да припомня миналото. Това става посредством мита и ритуала. Митът е разказа, а ритуалът е действието. Празникът има особено място в живота им.\nПространството, както и времето е сакрално и профанно. То е изградено на принципа на опозицията сакрално-профанно, свое-чуждо, небе-земя, земя-подземен свят и т.н. Своето пространство е космосът, а природата е хаосът. Традиционна задача на митологичния герой е да подреди хаоса – да го промени в космос.\nЕлизиумът, е подобен на християнския рай. Тук идват героите, загинали във войни, като преди това са се прославили. Това е единственото хубаво място на запад.\nГерой – Роден от съчетаването на смъртен и божество или имат божетсвени предци. Героите са смъртни и задължително се покровителстват от боговете.\nКултурен герой – роден от съчетанието на смъртен и божество. Извършва геройства за племенната общност. Учи племето на занаяти, изкуства. В дейността на културния герой се съчетават два мотива: добиването или открадването на някакво благо.\nИма два типа герои. Надарени с физическа сила – Херкулес (лат.) Херакъл (гр.). Другите залагат предимно на своите умствени способности.\nОсновна функция на културния герой е да бъде посредник между боговете и хората. Например Прометей. Културният герой обичайно има своя пародиен дубльор – антигероя. Това е трикстер (измамник, мошеник). Например Прометей – Епиметей. Понякога съзидателната и деструктивната функция се съчетават в вдин герой.\nДемиург – Творец, създаващ за хората. Той твори културни блага за общността, като сам ги изработва. Демиургът може да бъде бог, който създава света – като го изработи в своята работилница и чрез назоваване, тоест чрез магията на словото. Например бог Хефес.\nИнициация – ритуал на посвещаване. След навършване на определена възраст юнушата трябва да премине през определени препятствия. След тяхното преодоляване той се превръща в мъж – изкачва се в йерархията.\nИнцест – кръвосмешение – допускане на брак между хора с близка родствена връзка. Според повечето митологии има два типа инцест. Единият е разрешеният и той е разрешен само за боговете. Другият инцест е инцестът табу, това е забраненият инцест. Той представлява отклонение от нормата. Най-често мотивът за инцеста се свързва с мотива за незнанието – най-често героите не искат да встъпват в определени отношения с близък роднина, но съдбата така е отредила. Инцестът има чисто практически фунцкии за племето. Забраната на кръвосмешението говори за преминаване от дивачество към цивилизация. Инцестът по принцип повишава значимостта на героя. Той прави нещо, което е полезно само за боговете, научава божествени тайни. Затова и в литературата инцестът е добиване на божествено познание.


хотел Модева Черноморец - коментари, снимки, оценки\nхотел Модева ***, Черноморец\nРейтинг: 4.3 / 5 (23 вота)\nотседнал Август 2019 за 1 седмица семейно\nПрестоят ни в този хотел беше отвратителен. Абсолютна мизерия от всякъде. Басейнът-изкъртени плочки, боклуци по земята( шишета, салфетки, не отсервирани маси . Персоналът беше от трима човека. Жена на рецепцията и в кухнята, съответно рецепцията беше постоянно без човек. Един барман и сервитьор уж, но ние си сервирахме и отсервираме и за такъв голям хотел забележете една камериерка.\nСтаята-отвратителна. Мръсен мокет, вмирисани чаршафи, мръсна тераса с огромен парапет, от който нищо не виждаш, все едно си в затвор. Закуската една и същща 7 дена. Домати, краставици,сирене,пастет,хляб,кашкавал и филе. Асансьора работеше на магия. Климатиците в стаята не работиха. Ужасно място, никога няма да отида там, провалих си цялата почивка.\nГарантирам Ви, че всички положителни коментари за хотела за написани от персонала и собственика. Просто нивото на обслужване е под нулева. Системата за сервиране е със звънци, като в момента в който имахме нужда от нещо ни беше неудобно да звъним, или просто ни изключваха звънеца. Повече от час чакахме едни картофи, и сервитьорката Нели миришеше на пот. Просто нещо отвратително! Чаршафите се сменяли само на 3 дни! наложи ни се да си купим нови чаршафи, защото колкото и да молихме не ни ги смениха. Нямам думи! Господинът постоянно хокаше две момичета от персонала, които бяха единствените разбрани и с европейско ниво на обслужване. Прибрахме се вместо отпочинали, натоварени...\nТолкова хубав хотел за тази цена със сигурност няма по цялото Черноморие. Чистота,тишина и любезен персонал. Солариум,джакузи,финландска сауна и фитнес- БЕЗПЛАТНО. Има и още...\nОтсядали сме в доста хотели, а това несъмнено е най - добрия! Хотелът се намира на много хубаво и спокойно място. Кухнята беше страхотна, сервитьорите също. Чистеха стаята ми ВСЕКИ ДЕН. Момичето на рецепция обръщаше нужното внимание на всички, беше винаги усмихната и лъчезарна. Надяваме се да успеем и тази година да Ви посетим.\nМОДЕВА Е НАЙ-ДОБРОТО МЯСТО ПО ЮЖНОТО ЧЕРНОМОРИЕ, ЗАЩОТО СЪЧЕТАВА ПО НЕПОВТОРИМ НАЧИН ОЮТА И МОДЕРНОТО, ДОБРИТЕ ГРИЖИ С ДОБРИТЕ УСЛОВИЯ. НАЛИЧИЕТО НА ГАРАЖ Е ОРГОМЕН ПЛЮС.\nЗа съжаление отново се убедих, че в сферата на услугите сме на кота нула и манталитета на българина в това отношение трудно ще се промени.\nЗа хотела първо да кажа, че за цена от 60лв за двойна стая не съм очаквал лукс, а просто едно приятно и чисто място за спане. Отседнахме в подобен хотел единствено, защото имах приятели на къмпинг градина и ме устройваше факта, че е разположен близо.\nСтая - малка, евтино обзавеждане, но достатъчно удобно. Хладилник, телевизор, просторна баня. Счупена дъска на тоалетната чиния.\nПроблема обаче беше в пълното нежелание стаята да бъде почиствана нормално, като избирателно се извършваха някакви дейности в стаята, а леглото беше оправяно в не повече от половината дни, чаши и пепелници бяха подминавани като несъществуващи. Но короната беше, когато празни чаши от кафе и бутилки бяха изнесени явно от камериерката пред прага на вратата ни, където престояха над 24 часа преди някой да се сети за тях.\nНеадекватно беше и поведението на рецепцията, където в 2 часа през ноща бях накаран да си предплатя нощувките, защото си прюключвали месеца...без коментар. По доста хотели съм бил по света, такова унижение не съм преживявал. Жалка история.\nЗакуска - пълен провал. Очакваш поне някакъв минимален бюфет. Получаваш някакво подобие на континентална закуска с разкашкан пастет и едно варено яйце или палачинки със шоколад /който не беше шоколад/ или пържени филийки с едно микроскопично конфитюрче. Шварц кафе или чай. Сок - не. Стойност максимум 1.50лв. Ама максимум. По скоро 1лв.\nРесторант - храна ок, цени ниски. Обслужване - пълен хаос. 30 мин чакаш меню. Поръчката идва безразборно, гарнитура са появява 20-30 минути преди месото, съответно изстива докато чакаш. Рекорд за време необходимо за плащане на сметка - 40 минути, а имахме среща за която бързахме.\nКато цяло не бих препоръчал хотела и не бих повторил. Бях позабравил реалността по нашето черноморие и следващата година отново ще се доверя на изпитани дестинация извън страната. Не случайно у нас вече идват само най-безпаричните и съответно непретенциозни чужденци.\nDesislava Angelova (2)\nЗа всички, които от сега започват да плануват своята почивка и за тези, които го правят в последния момент - ТОВА Е ВАШИЯТ ХОТЕЛ! Най-прекрасното място на което сме били с моето семейство. Хотел "Модева" е съчетание от качество, удобство, вежливост от страна на персонал, и не на последно място перфектна кухня. Ще го посетим отново задължително! Поздрави на всички готини хора, които работят там!!!\nTazi godina biah s moeto semeistvo za parvi pat v tozi hotel.Cialoto semeistvo sme o4arovani.Vsi4ko be6e mnogo hubavo nikoi ot nas niama6e nikakvi oplakvania i zabelegki.Decata haresaha baseina,a nie s saprugat mi, ot veselbata koiato se organizira6e vsiaka ve4er.Personalat be6e mnogo veseli i lubezni.S dve dumi be6e strahotno.\nотседнал Май 2008 за > 4 седмици семейно\nГАРАНТИРАМ,ЧЕ ВСЕКИ ГОСТ НА ХОТЕЛА БИ СЕ ЧУВСТВАЛ СТРАХОТНО.АЗ САМ БИЛ ЧАСТ ОТ ПЕРСОНАЛА ТРИ СЕЗОНА И МОГА ДА УВЕРЯ ВСИЧКИ,ЧЕ ТРУДНО БИХА МОГЛИ ДА НАМЕРЯТ СОБСТВЕНИК,КОИТО ТОЛКОВА МНОГО ДА СЕ ОПИТВА ДА УГОДИ НА ЖЕЛАНИЯТА НА ГОСТИТЕ НА ХОТЕЛА.ГАРАНТИРАНА Е ПРИЯТНА И СПОКОИНА ПОЧИВКА.\nТова е един от най - добрите хотели в Черноморец! Управителят и персоналът бяха изключително любезни. Ресторантът предлагаше разнообразна и страшно вкусна храна на приемливи цени. Към цената бяха включени за ползване много допълнителни екстри. С една дума целият персонал се постара да направи почивката ни незабравима!\nяна и жоро\nНие сме семейство любители на живота и много обичаме да гостуваме на любезния домакин на тоя райски кът - х-л "МОдева" в ЧЕрноморец. бай Иван Пешин винаги ни е посрещал така, че после тръгнването ни е мн трудно. Ако искате наистина да релаксирате на максимум - това е мястото! Няма да съжалявате!\nИскам искренно да благодаря на собственика и на персонала на това райско място. Това беше най- хубавата почивка. Въпреки че съм много капризна това е единственото място на което ще се връщам пак и пак. Стаите са безупречни - подредени, чисти , ресторанта на хотела е перфектен - обслужване ,храна ,чистота , басейна също.Изключително мили и сърдечни са всички. Ако искате качествена почивка отидете там.\nИ аз искам да се включа, за да похваля хотела. Преди две седмици се върнахме от там. Мога да кажа, че бяхме приятно изненадани. Хотелът е добре поддържан и чист (басенът включително). Персоналът е само млади хора - много възпитани и любезни. Цените - почти като по комунистическо време. Храната - доста добра. Е, някой по-назад се беше оплакал от музиката вечер - но аз не смятам, че имаше някакво натрпване на чалга - по-скоро от всичко по малко. Общо взето обслужването беше на ниво, което би трябвало да постигнат доста от така наречените петзвездни хотели в България. С една дума - вижда се, че собственикът и персоналът имат искреното желание и полагат усилия, за да видят доволни гостите си.\nЗдравейте!Това лято имахме удоволствието да се храним в ресторанта на хотела и искаме да изкажем възхищението си от кухнята,обслужването и персонала! Всичко беше прекрасно! Продължавайте в същия дух! Догодина живот и здраве бихме отседнали и в самия хотел !\nМного-готино хотелче...!!!! Колектива е добър,шефа е точен.\nПри първа възможност ще отида на почивка,ама няма да е това лято.Хареса ми басейна на хотела,кухнята,обслужването,въпреки,че бях част от персонала...С две думи-без думи!!!\nразкошно място за почивка! препоръчвам го на всички!много чисто и светло място! собственика и персонала бяха изключителни!мили,отзивчиви и много приятни!винаги с усмивки!храната беше разкошна,стайте безупречни!\nдецата се забавляваха максимално! почивката ни беше изпълнена само с хубави моменти за което благодаря от името на цялото ми семейство!догодина пак сме там!\nПреди 2 дена се върнахме от там, мога да кажа, че хотела е много добър. Персонала е много готин, за собственика немога да кажа нищо, защото на нас дори и "Добър ден не ни е казал". За храната ще кажа, че беше прилична с изключение на закуската, която беше супер оскъдна и същевременно една и съща-всеки божи ден, а като съм почнал с храната да добавя-не си поръчвайте сандвичи, защото те бяха най-скапаната им храна, която предлагахга(някъкъв вид изключение от всичко останало). Спирането на водата към 6 часа следобяда не беше най-приличното удобство, което хотела предлага. Да добавя и за хигената и чистотата, незнам за останалите клиенти на хотела, но нашите чершави бяха с черни петна. Така че като заключение бих казал - хотела не е лош, но се иска и малко повече усилия освен дебненето на персонала от страна на собственика. Дано другата година да е по-добре.\nжоро и яна 2009.09.30 15:43\nние сме редовни клиенти на хотела и никога не е имало проблеми с хигиената, какво остава за черни неща по чаршафите. Няма такова нещо - това са пълни глупости\nпетя стоянова 2010.03.16 20:42\nСъс сигурност не сте почивали в този хотел,защото нито едно от всичките изброени от вас неща не са верни.Никога не е спирала водата камоли всеки ден към 6ч.затова си мисля,че нещо послъгвате.Аз съм почивала със семейството си там и сме много доволни.\nСтрахотен хотел,отлично обслужване страхотна кухня,и много приятен персонал.Просто пожелавам вскичко най-хъбаво на хотела и персонала му и да продължават да бъдат така гостоприемни.\nЗа втора поредна година с моето семейство прекарахме отпуската си в рая.Перфектен семеен хотел, невероятна програма, един прекрасен собственик Иван Пешин, който се раздава с душа и сърце за една незабравима почивка на всеки един от гостите на хотела си. Прекрасна кухня, невероятна чистота и още по-хубав басейн, предразполагат за релаксация от динамичното ежедневие.\nДогодина отново ще бъдем там.\nУспех и ползотворен бизнес желае моето семейство на Г-н Пешин.\nНаско , Мария и Ралица Атанасови от Пловдив.\nЗа тези, които не са фенове на чалгата, това ще бъде направо смъртоносно място, защото всяка вечер се носи дивна чалга от ресторанта. Певицата със съмнителни певчески умения пее един и същи репертоар всяка вечер, супер шумно и неприятно. Чалгата продължава и пред деня пред басейна, за тези хора друга музика не съществува\nОтлично обслужване, мил персонал, като цяло хотелът е на европейско ниво! Моето семейство ще почива за четвърти път тази година, което е достатъчно показателно.Заповядайте и Вие!\nДве години поред почиваме в този хотел. Много сме доволни и смятаме тази година отново да сме там. Изключително чисто, добра храна и отличен персонал. Басейна се подържа в отлично състояние. Давам оценка 6+.\nПрекрасно място за почивка, особено с малки деца.\nСпокойствие, чистота, отлично поддържан басейн - рядко стигахме дори до морето.


За какво е полезен Cosmic Power® за водещия семейни констелации - ЦЕНТЪР ЗА СЕМЕЙНИ КОНСТЕЛАЦИИ - България\nИнтервю със Софи Хелингер\n(Позволих си да преведа това интервю със Софи Хелингер, за да бъде от полза за всеки, които желае да провежда семинари по Семейни констелации и за всеки, който иска да участва в група, за да разреши свой проблем в живота.)\nВъпрос: За какво става въпрос в Сosmic Power®?\nСosmic Power® – Това е сила, която движи всичко. Ако ние можем изобщо да я наречем сила, защото думата „сила“ ограничава, защото ние имаме определени представи. Но това е основата, която движи всичко. Образно казано, това е енергия, а енергията – това е живот. И тогава няма значение дали аз гледам камъка или човека. Това е само въпрос на време, докато нещо приема една или друга форма.\nВъпрос: Може ли да се научи на това всеки човек?\nДа. След постоянни тренировки. Този, който посвети на това достатъчно време и търпение, може да се предвижи много далеч.\nВъпрос: Какво отношение има Сosmic Power® към Семейните констелации, в техният съвременен вариант – констелации без думи?\nСosmic Power® е основата на Семейните констелации в Hellinger sciencia®. Сега на мен не ми е нужно да слушам в какво е проблема на човека. Аз слушам със сърцето си. Аз разтварям своето сърце чрез очите. Когато идва човек и сяда до мен, аз зная, какво чувства той, какво той смята за свой проблем. Обикновено корените не се намират, так където ние мислим. Ситуацията е такава, че всеки проблем намира решение.\nЗатова няма нужда да се говори. Понякога е важно да се говори, за да се отмести разума, за да има той с какво да се занимава. Голямото изкуство в Сosmic Power® се закючава в следното: Когато аз се спирам и си казвам „Стоп, аз не искам да знам всичко за другия човек“.\nВърос: Защо не?\nТук има вътрешна необходимост, защото аз много често болезнено усещам способността да видя какво прави другия човек, как той целенасочено бяга към своето нещастие.\nПонякога си мисля, тук има такъв потенциал! Нима аз не мога да се намеся?…От това аз често съм във вътрешен конфликт.\nВъпрос: Какъв конфликт?\nДлъжна ли съм да дам помощ на човека, който целенасочено върви към своето нещастие, за да го отклоня от пътя му?\nЗащото можеш да почувстваш възможно ли е това или – не. Много често човек трябва да премине през този опит, всичко останало само ще забави тази тежест, а след това ще я удължи.\nВъпрос: Какво е това „поле“? Какво се намира в него? Как е възникнало? То даже нараства? Как то се напълва?\nБлагодарение на констелациите на Hellinger sciencia® ние влизаме в квантово поле. Всяка мисъл всяко чувство, всяко действие се съхранява в това поле. Това е чиста енергия, която представя себе си във вид на информация.\nВъпрос: В това информационно поле едно ниво ли има или няколко? Има ли така да се каже по-дълбок слой с по- добри отговори?\nКонстелациите отварят врати, за да попаднеш в това безвременно пространство. Както знаем всеки може да се нарече водещ констелации и при всеки се отваря врата. Но ако у клиента и водещия има намерение, то тогава те като, че ли влизат в стаята и в нея търсят и намират първата попаднала им врата, която води до решение.\nОбаче в тази стая има безбройно много други врати. Ако водещият констелация остане без намерение, може да се отворят следващи врати. Сега въпроса е в това, каква врата ще се отвори например от 10 или 20 врати. Възможностите винаги се намират в резонанс с водещият констелация. Когато аз попадам в следващото пространство, на следващо ниво, там има следващи 30 врати и така нататък.\nВъпрос: Кой решава дали може да се намесиш по време на констелация? Полето? Клиента? Водещият констелация?\nКогато водещият констелация остава без намерение, се отварят едно след друго пространства. Колкото повече говоря, толкова по-голяма е вероятността да остана в първото или второто пространство. И само, ако водещият констелация не се чувства задължен да представи решение на клиента (само защото се страхува да не го изгуби) само тогава той и клиента се придвижват нататък. Това винаги са констелациите за всички внимателни наблюдатели. Това са масови констелации. Обаче, ако премине в друго пространство, тогава той обхваща всички участници, които присъстват. В това поле се открива информация, която е в резонанс с всичко присъстващо. В семейните констелации на Hellinger sciencia® повече няма лични намерения.. И само тогава клиента намира освобождение. Това са винаги констелации за всички внимателни наблюдатели. Това са констелации, в които всеки получава, именно това, което може да приеме точно сега.\nВъпрос: Съществува ли лична констелация?\nРазбира се те биват и лични, когато ние разглеждаме ставащото със своя разум, то в този човек, които иска за себе си да види проблема, всички присъстващи едновременно встъпват в резонанс със своя проблем. Може дори да не осъзнават проблема в този момент. Например може проблема да има своето начало в някой от предходните животи или в някой от бъдещите животи. Това означава,че проблема от минал или бъдещ живот е свързан с безкрайно количество хора и конфликта, възникнал тогава не е бил разрешен до сегашният ден. Той може да се проявява в този живот така, че човек да не е способен да бъде в отношения или да не може да печели много пари или да губи всичко отново и отново, или да работи много, но никога нищо да не притежава. Или например човек води здравословен начин на живот, но постоянно боледува.\nВъпрос: Може ли да разберем повече за това?\nЧрез Семейните констелации на Hellinger sciencia®, благодарение на прилагането на Сosmic Power® ние преминаваме на нива, където не е нужно клиента да формулира своя проблем на глас. В полето на констелации се проявяват и разкриват много, много проблеми едновременно, които до сега не са имали решение. Става и така,че в констелация заместителите представят различни хора, сменящи се постоянно. Ние никога не знаем с кого си имаме работа.\nВъпрос: Как клиента разпознава своя проблем?\nТова е възможно, ако не го превърта в главата си, а се отдаде на ставащото с всички свои чувства. Колкото по – детайлно се описва проблема, толкова в по-голяма степен това води до утвърждаването му. Това замъглява изцелението и решението му и тогава остава неразрешена скръб. Анализа на проблема в главата ни лишава от сили. Тук се прибавят скръб или самобичуване, нали е направено и изпробвано всичко, но нищо не помага.\nВъпрос: Как да придобием това състояние, че главата и разума да се успокоят?\nЗа да се успокои разума може да попитаме клиента преди констелация, за какво става дума И тогава разума на клиента е зает и чувства, че към него се отнасят сериозно. Лично аз слушам отговора и веднага забравям за това и се отдавам на всички свои възприятия за произтичащото.\nВъв всекидневния живот аз мога бързо да се успокоя, ако престана да защитавам своите собствени убеждения. Това винаги означава борба, конфликт и запрограмирани разпри. Аз се сражавам за каквото и да е убеждение, като че ли става дума за моя живот, въпреки, че всичко е много повърхностно. Не става дума да се откажем от убежденията си, а да дадем право на съществуването на убежденията на другите.\nИ така аз се връщам в началото: НА МЕН НЕ МИ Е ПОЗВОЛЕНО ДА СЕ НАМЕСВАМ. Аз виждам убежденията на другия човек. При това съм тъжна, защото виждам, че тези убеждения му пречат да освободи потенциала си. Това е само миниатюрно разглеждане, а всичко е така невероятно огромно. Човек не може да премине тази граница.\nВъпрос: Правилно ли разбирам, че информацията идва от полето на космическата сила? Може ли всеки човек да се включи в това поле? Иначе казано, говори ли това поле с всеки?\nДа! Може да се научиш да се включваш към това поле. Това ниво присъства винаги. Необходимо е само твоето съзнание и твоята внимателност. Там няма нито пространство, нито време. Там няма „добро“ и „лошо“, „правилно“ и „неправилно“. Ние всичко това сме го слушали или чели 1000 пъти.\nМожем да се научим на това като музикант, когато той започва да свири на някакъв инструмент. Помага и когато вътрешно казвам на другия човек: “Ти си прекрасен. Аз те обичам такъв, какъвто си, защото си уникален. Това си ти.“\nИ тогава на никого не му е нужно да се добавя каквото и да е. Човек се оказва обхванат от тази сила и тя го превежда през лабиринт. Всяка представа за необходимостта да се прави нещо излиза далеч от успеха, от любовта, от това поле, в което всички сме едно.\nВъпрос: Как вие стигнахте до името Сosmic Power®?\nТо ми беше подарено по особен начин.


февруари | 2008 | Графът\nОт гледане файда няма\n28 февруари, 2008 – 23:09\nПродължение на разсъжденията за книгите.\nВсички имат подръка примери, когато деца на просветени, образовани родители изобщо и не помислят да четат.\nСъвсем права е и to4ka в мнението си под “Книгата…”, а и останалите, които подхождат от различни страни към въпроса.\nМясто за униние и безнадеждни изводи според мен няма. Достатъчно е да си спомним, че това е проблем на напредналия свят кажи-речи откак съществува книгата. Даже политически движения с такава насоченост е имало – просвещението ще подобри живота на хората.\nАко има някакви успехи по отношение на четенето веднага идва на дневен ред какво се чете. И така до края на света. 🙂\nСпециално за съвремието у нас трябва да се има предвид и нещо друго – вълните на масовата “мода”. И това го има и не е за подценяване. Например, навремето след период от пълно игнориране на класическата музика дойде период на силен интерес и препълнени концертни зали. Или друг, нашенски пример – през 50-те години на миналия век от всеки 5 деца 4 учеха акордеон в детски школи! 🙂\nЗатова се отказвам от думите си за изтървания влак – прекалено са буквални и категорични (или-или). Истина е, че индиректното “насочване” към книгата от бебе е идеалния случай. Но това не означава, че след това “знаещите” трябва да вдигнат ръце и се откажат. Пример е борбата на Лидия в това отношение.\nНастоящето продължение пиша заради по-частен случай, който на практика обаче никак не е безобиден. А в мотивите ми, разбира се, пак малко философстване (сега ми е паднало! 🙂 ). Ето какво имам предвид:\nЗаетостта на родителите е нещо, което даже не намираме за нужно да споменем – то се разбира от самосебеси. Затова пък сме безкомпромисни по отношение на техните задължения към отрочето. И не питаме има ли баба на разположение – да разказва и чете в нашия случай. А за това, че в съвременността ни трябва не баба (и те са заети служебно 😉 ), а прабаба, изобщо пък не се сещаме!\nЕ, добре! Някои родители по-лесно ще продължат семейната възпитателна традиция – вечер като седнат край масата ще му сипят на малкото малко винце най-напред, пък по-после и ракийка; ще теглят една пиперлия по адрес на някого; ще направят един многозначителен коментар за някоя “мацка” от екрана и порцията възпитание е изконсумирана…\nАма тия, образованите, от които най-много се възмущаваме? Демек, знаят пък нехаят!\nНе сме прави, те не са безотговорни – като ги пече огъня от всички страни търсят изход. И го намират от висотата на образоваността си – в напредъка на техническата цивилизация. На детето трябват приказки – доскоро телевизията беше насреща, сега възпитателните възможности са още по-богати, кеф ти видео, кеф ти компютър. Не някакви прости приказки, ами филми – рисувани и игрални! От “най” до “по”. Така де, в кой век сме, няма да учим децата да пишат с паче перо, я!\nДа не развихрям повече литературните си способности, мисълта ми ви е ясна. Време е за философстване.\nРавностойно ли е четенето на книги с гледане на екранизирани истории? При днешните възможности последните не са ли нещо несравнимо повече от това, което четенето може да даде?\nНе е сложен отговорът. И във вашите мнения го има.\nНе само, че не е равностойно, но изобщо няма място за сравнение!\nНаписал е авторът една история, в която, дори да е реална, има частици от неговата фантазия. Нали за да я напише е искал да каже на другите нещо с нея.\nЧете читателят и я обработва със своята фантазия. Вижда нещо “свое”, по-различно. Всеки! Дори авторът не знае, че го има в неговото произведение. Никой друг не може да свърши тази работа вместо читателя. Защото другия също има своя си фантазия, чете по своему, и той е читател.\nЗатова няма място за сравнение. Това, което гледате, е прочетено от друг. Вас там ви няма. Няма и място за вашата фантазия.\nНо човешката фантазия без работа не може да стои. Без нея човекът дори животно не е – и животните имат фантазия. Като не ù възлагате задачи по същество, тя ще си намери странични занимания. Ако имате късмет добре, ще са приемливи, дори много добри може да се случат. Ако не…\nФилмите, които гледат хората са нечии. Книгите, които четат, са ничии, защото са на всеки поотделно.\nОт гледане файда няма, четене му е майката!\nТия мисли не са ми от вчера в главата, даже съм ги писал при повод. Бях решил, че ще ги напиша тук още като писах “Книгата…”. А днес за малко да се откажа, след като прочетох текста на Лидия от връзката, която даде в мнението си. Заради еднаквостта на разбиранията, макар и различно предадена – моето тук става като парафраза на нейното! (“in order to get anything from reading, you have to think and imagine. TV does most of the thinking and almost all the imagining for you.”)\nПосле премислих – вече се познаваме, няма да ви минат лоши мисли за плагиатство по мой адрес… 🙂\nА това си има и своя +: щом двама различни хора независимо един от друг мислят по един и същ начин по един проблем, то вероятно има заек в този храст… 😉\nДвама ли казах? Хе, ами seeker33 (“Когато осъзнаем, че от поемането на смляна и филтрирана инфо идваща от ТВ и радио не се обогатяваме, тогава ще се върнем към книгите.”), ами другите…\nОт Графът | Публикувано в Самодейна философия :) | Tagged Самодейна философия :) | 9 коментара\n28 февруари, 2008 – 10:08\nОт Графът | Публикувано в Самодейна философия :) | Tagged Самодейна философия :) | 10 коментара\nОт Графът | Публикувано в Спомени | 7 коментара\nКакво? България ли?\n19 февруари, 2008 – 11:47\nАвтор Васил Генчев*\n„Господааа! Гледайте бе, гледайте хубости, гледайте чудеса… Защо е тъй беден человеческият език, защо е тъй слабо моето перо!” Алеко Константинов, „Какво? Швейцария ли?…”, София, 12 октомври 1895 год.\nЗа жалост българските граждани рядко имат възможност да се наслаждават на „омайните прелести на нашата дивна природа”, а ежедневно са изправени пред зловонните реалности на дивния ни политически „елит”.\nПериодичните разкривания на бивши агенти на ДС, които представляват необходим и важен, но за съжаление твърде закъснял в България процес, разнасят зловонието на българското политическо тяло надлъж и нашир из родината.\nПоследният пример е шизофренният разговор между двамата бивши агенти на ДС – Алберт и Минко. В диалог, достоен за някой от клиничните случаи на Фройд, двамата си разменят словесни подаръци и дружно оплакват своята тежка участ – служили на родината, безкористно, чисто, а сега – предадени жертви. Всъщност, собствената им виктимизация надали има някакъв смисъл, след като едното бивше ченге е водещ на популярен сутрешен политически блок, а другият – заместник-кмет на София!\nНе си заслужава да се прави по-подробен анализ на казаното от двамата служители на НРБ. Наглостта и на двамата няма граници, а особено отблъскваща е позицията на Минко Герджиков, който описва себе си като патриот и идеалист, който е служил едва ли не за честта на родината и световния мир. Всъщност, този човек е безпринципен опортюнист, което е видно от пътя на кариерата му след Десети ноември. Думите и делата му са обида за огромния брой жертви на тоталитарния режим, избитите без съд и присъда, заточените, изселените, лишените от права и образование. Те обиждат и онези, които наистина са вярвали в бъдещето на комунизма и безкористно са отдали силата и младостта си за изграждането на този вид политически и социален ред.\nЗа съжаление, настоящият случай е просто едно малко парче от политическо-икономическата мозайка в България, която е подредена в края на комунистическата епоха и по време на прехода към пазарна икономика. Въпреки, че пейзажите в страната ни наистина напомнят Тирол, структурата на властта е далеч по-сходна с неформално-клановата система в Сицилия, отколото с консоционалната демокрация в Швейцария.\nВ своето иновативно изследване на мафията в Сицилия като пазарен и социален механизъм, италианският социолог Диего Гамбета използва метафората на лимонения пазар, за да опише традиционната функция на Коза Ностра. Тази идея е изградена в началото на 1970-те от известния икономист Джордж Акерлоф и изследва несигурните пазари, като например на употребявани коли, като ги сравнява с несигурността при купуването на лимони. Гамбета открива, че мафията служи като механизъм за преодоляването на несигурността при пазарните отношения в Сицилия. Звучи познато – спомнете си за лепенките „ВИС” и „СИК” и обменните бюра на силовите групировки. Разбира се, има уловка. Привилегиите са за „наши” хора, доказали принадлежността си. За „патриоти”, както би казал Минко Герджиков. А мнозинството от непосветени може само да се надява, че плащайки над пазарната цена няма да попадне на кух лимон, който оставя горчив вкус в устата.\nДоколко става въпрос за „национални” интереси, а не за „частни”, е пределно ясно от ходовете, които висшата комунистическа върхушка предприема през 1970-те и 1980-те години. През 1979 година, тогавашният министър-председател Станко Тодоров издава таен указ, според който народната милиция и гранични войски трябва да подпомагат извозването на тайните стратегически пратки от страната. Тези пратки съдържат оръжие, предназначено за ембаргови държави, амфетамини за пласиране в Западна Европа, както и други ембаргови стоки за тоталитарни режими. В рамките на „Кинтекс” се създава и отдел за „таен транзит”, а незаконният износ се разраства до такава степен, че към 1991 година в различни държави по света са регистрани над 250 ООД, които участват в контрабандната търговия на българската държава. Можем да се досетим, че годишният оборот от над 1 млрд. долара (по данни за 1989 година) едва ли е отишъл за детски градини и читалища.\nПо-изчерпателни факти за престъпната дейност на Държавна сигурност се изнасят вече и в медиите, публикувани са и изследвания. За съжаление, явно това не прави впечатление на никого в обществото, след като хора като последните „герои” с ДС минало без никакъв срам говорят лъжи и безмислици в публичното пространство.\nЛипсата на обществен интерес, както и сервилността на медиите, представени в случая от агент Алберт, утвърждават чувството на безнаказаност на българската клептокрация, произлязла от криминалната дейност на органите на Държавна Сигурност и утвърдила политическата си стабилност и икономическа мощ в годините на преход. Примери за корупция, срастване между държава и престъпност и контрол на мафиотски структури върху голяма част от икономическия и обществен живот се срещат и другаде в историята и в настоящето. Но системната безгрижност, с която мнозинството от българите посреща гаврата на ченгетата и мафиотите, се превръща в основна характеристика на страната ни в началото на 21-и век. Преди повече от век Алеко Константинов възкликва: „Има бъдеще нашата хубава България!”, гледайки тиролските пейзажи в българските планини. Дали е предполагал, че това бъдеще се състои в сицилиански социално-икономически строй, в който водеща роля играят агентите на репресивния апарат на тоталитарния режим на Народна Република България?\nDiego Gambetta. The Sicilian Mafia. Harvard University Press: Cambridge, Mass, 1993.\nGeorge A. Akerlof (Aug. 1970). “The Market for ‘Lemons’: Quality Uncertainty and the Market Mechanism”. Quarterly Journal of Economics 84 (3): 488–500.\n“The Outer Ring: The Role of Macedonia, Albania, Romania and Bulgaria. Smuggling in Southeast Europe. Centre for the Study of Democracy. CSD Reports, no. 10. http://www.csd.bg/publications/book10/1.3.pdf\n* Пускам тази статия на внука ми. Мисля, че заслужава да се публикува – написана е убедително, мотивирано, балансирано (политически) и с известна нотка на Ботевската публицистика в стила.\nНо основната причина не е нито, че ми е внук, нито качествата на статията. Главното, заради което я публикувам, е, че в нея има нов поглед върху въпроса за досиетата. Признавам – досега и аз мислех, че разузнавачите не трябва да се забъркват в понятието “агенти” в един кюп с доносниците. И сега съм на мнение, че са много различни.\nНо Васко е прав в едно: така или иначе, те са изпълнявали задачи на управляващите, а не някакви отвлечени патриотични в полза на Родината.\nКакто, между другото, всички разузнавачи от всички времена и държави…\nЗаб. Статията беше предложена на два от сериозните всекидневници. Единият отговори, че не публикува “персонални нападки”?!? Другият още мълчи…\nОт Графът | Публикувано в Бистря политиката... | Comments (1)\n18 февруари, 2008 – 23:36\nОт вчера Милчо нещо се върти около мен когато съм на компютъра, обикаля, качва се да види “как върви”. Докато преди малко изплю камъчето:\n“Няма ли да напишеш пак за мен нещо?”.\n– Да напиша, – казвам – защо да не напиша. Ама да не се сърдиш после!\n– Няма. – вика – Ясно ми е, че не може само да те хвалят. Ти да не си мислиш, че си само за хвалба? Ако види някой как ме решиш с греблото!..\nПрав си е, душмански го реша! Като му видите снимката накрая ще ви стане ясно защо. И Колчо имаше голяма козина (по няколко найлонови плика напълвах годишно с нея, имаме и възглавници), но неговата е същинска непроходима джунгла. По това време на годината и градинско гребло не можеш прокара – мъхът отдолу се оплита с дългите косми на едни топки, не ти е работа! Голямо скубане пада, чак ми дожалява.\nВярно, че откакто си отбираме от приказката няма “активна защита”. Миналата пролет по ръцете ми до лактите трудно се намираше “нетатуирано” място – защищаваше се с всички възможни средства (а те хич не са малко, уверявам ви!). Бяхме стигнали до фаза аз да държа, а зет ми с гребло и ножица “да оперира”. 🙂\nТази година сме по-добре. Първо, кротува щом ръката ми е на главичката му и му говоря. И второ, след лятното остригване сега няма толкова лошо оплитане.\nА иначе си е красавец, нали?\nСпоменах, че вече си разбираме от приказката. Не е съвсем точно. Истинските приказки са малко, повечето е мощно “облъчване”. Не знам какъв му е радиуса на действие, ама е силно. А и той е наясно, че го приемам – изобщо не се притеснява за визуален контакт и пр., стои някъде, където изобщо не се виждаме и започва да си излага претенциите. 🙂 Няма две-пет, с каквото и да си залисан в момента, той нахлува като нелегална радиостанция!\nПреди двайсетина дена една сутрин на кафето му казвам: “На Колчо като говорех и той ми отговаряше. А ти само ме гледаш и си мълчиш, едно “да” не казваш.”\n“Как искаш да ти го казвам” – чувам радиостанцията.\n“Ами-и…мигни с очи.” – стреснато казвам на глас аз (нищо друго не ми дойде на ум).\nИ хоп, Милчо мигна! Два пъти едно след друго. Това и на мен ми дойде много. “Съвпадение” – мисля си – “ей сега ще стане ясно”.\n– Така ли ще ми казваш “да”? – питам аз ококорените очи. “Кльоп, кльоп” ми отговарят те.\nАко щете вярвайте, то не си е за вярване. Ама оттогава като трябва да отговори “да” мига с очи. Че и там влага някакви нюанси – понякога бързо и енергично, друг път бавно, протяжно.\nСпоменах за кафето, та да обясня. Сутрин ставаме с Милчо между 5,30 и 6 часа. Ако не стана сам той точно в 6 ме събужда енергично. И отиваме да си правим кафе. Аз го пия шварц горещо, той го ближе сухо от дланта ми. Има си точна доза и не я превишава – излишното оставя. После приготвяме каничка кафе за младите и отиваме на разходка.\nМиналата година имахме една история. По едно време започнахме да намираме на земята по една разкъсана цигара. Отначало решихме, че ги използва за игра, макар че не ни беше ясно как ги взима от кутията като тя си стои неразкъсана и затворена на масата. Разбира се, взехме за всеки случай мерки, вечер не оставяхме цигари на открито.\nНе се мина много време отново започнахме да намираме по една (само!) разкъсана цигара. Обяснение нямаше – цигари на открито вече не оставяхме през нощта.\nСлед доста дебнене разкрихме загадката: нашият си скрил дълбоко под килима десетина цигари на място, където не се стъпва (за да не ги открием!) и си вади по една за кафето. Нали и ние го пием с цигара! 🙂\nТака и не стана ясно, дали е похапвал от тютюна или само е “пушил”… 😉\n– Е, сега доволен ли си? – питам го.\n– Пак добре, че не разказа оня случай, когато одрасках мама и ти ми се караше ядосано, пък аз виновно ти се оправдавах – отвръща ми той. 🙂\nОт Графът | Публикувано в Човекът и животните | 5 коментара\n18 февруари, 2008 – 13:27\nДва референдума – два свята. Местни!\nПодготовката на единия беше почти два месеца. Ама не каква да е подготовка, ами с тежка артилерия и авиация! Направо позициите на противника бяха изравнени със земята.\nТо не бяха електронни медии, книжни медии, нет-форуми и блогове, социологически изследвания настроенията на развълнуваните граждани, изявления (без малко да сбъркам да напиша “изхвъргания”) на големи и малки политици – каквото се сетиш, все ще е вярно! Чак една “световна” телевизия цял ден показваше изтичащите секунди до края на гласуването. Не знам само дали един политик с пронизващ поглед не се е появявал от време на време с насочен срещу зрителя пръст да пита “Ти гласува ли?”. Всичките българи (барабар с варненци) станахме бургазлии вчера. 🙂\nИзобщо направи се всичко възможно да бъде подкрепено смелото бургаско гражданско общество.\nИ чак снощи се разбра, че не било точно “бургаско”, а Бойко-Борисовско. Не било гражданско, а герберо-атакистко. Не било общество, а парт-ество. 🙂\nРезултатът безспорно е голям успех – цели 26,5% от разбуненото бургаско гражданство гласуваха! Почти колкото гласовете за ГЕРБ и “Атака” на последните местни избори… :р\nДругият беше скромен, дребна работа. Мина между другото. Някакво дребно селище проведе референдум за хранилище на радиоактивни отпадъци. Ни “клатене на управляващите”, ни обещания от висши пожарникари за митичното бъдеще – изобщо нищо интересно. Затова днес в “24 часа” изобщо не открих информация, а в “Сега” има в “Накратко” (заедно с още няколко бележки) следния текст:\n“Жителите на Нови хан се обявиха против продължаването на експлоатацията на хранилището за радиоактивни отпадъци. Това те направиха по време на местен референдум, при който до края на деня гласуваха над 60% от имащите право на глас. Изборният ден премина без инциденти и жалби. Въпросът, на който отговаряха жителите на селото, е да се затвори ли веднага и да се започне незабавна ликвидация на хранилището за радиоактивни отпадъци край с. Нови хан. В това хранилище се пазят голяма част от отпадъците от медицинска и друга апаратура, в която се използват изотопи на радиоактивни вещества.”\nИначе, казват, че референдумите били много хубаво нещо, защото били пряка демокрация…\nПрави са високо образованите да казват, че народът ни е прост и неук – толкова е прост, че и политиците не можаха да го излъжат! 🙂\nАз – за циганите\n12 февруари, 2008 – 10:33\nМоето отношение към циганите вече беше “подсказано” и съответно предсказуемо. Затова трябваше да бъде изложено кратко и ясно, подкрепено с един-два житейски примера – според писмовните правила. 🙂\nКакто често става, “ситуацията се измени”. 😉\nБързам да предупредя: сензационен обрат в мнението ми няма да има. Не виждам причини да ги обособявам отделно от отношението ми към хората изобщо. То винаги е било като към такива като мен. Благодарен съм за това на родителите ми, лека им пръст.\nНикога не съм имал предвид човекът срещу ми какъв е от тази гледна точка. Още по-малко при познати и приятели. Затова трябваше да се замисля за да изброя, че съм имал приятели евреи, турци, цигани, арменци, помаци, руснаци, унгарци, сърби. И може и да пропускам “някакви”. 🙂 Приятел циганин имах още в консерваторията, даже бях “почетен” гост на сватбата му. Приятел циганин-клошар (и такива има!) имам и сега – за него ще разкажа някой ден, струва си.\nСукал съм циганско мляко – майка ми не е имала достатъчно кърма. Това сега сигурно е трудно разбираемо за всички, които “познават циганите отдалеч”. Особено като се има предвид, че и двата ми рода в Сливен са били между първенците в града и надали са допуснали първородния внук да сучи мляко от “мръсна циганка”.\nДа, циганите – също като всички останали – не са еднородни, еднакви. Много даже са различни. Книжна представа може да се получи от Уикипедия, там доста подробно е написано за това – http://bg.wikipedia.org/wiki/Цигани\nНо имат нещо общо, за което са следващите редове.\nКогато написах в предишното си писание, че в сравнения с тях ние сме “еднодневки”, нямах предвид дългия историческия период откогато са познати. В това отношение и ние, българите, сме впечатляващи, особено с дълголетието на държавата си (не само тук, на Балканите, но и преди това).\nИмах предвид техния уникален “застой” през хилядолетията по отношение на жизнени навици. Толкова повече уникален, като се има предвид, че не са се живели някъде изолирано (вероятно някое наскоро открито диво племе без допир с останалия свят също има хилядолетия зад гърба си), а сред развиващия се интензивно цивилизован свят. Който, при това, винаги ги е имал за “таралеж в гащите” и се е мъчил или да се отърве от тях, или да ги претопи (“интегрира” както е прието сега за благозвучие 🙂 ).\nТрудно ми е да си обясня това. Не зная други, които да са толкова бързо приспособяващи се към нуждите на всекидневното оцеляване. Но с рязка, жестоко очертана граница – без промяна на същността им!\nПрилича ми на експеримент на Природата за “алтернативно” развитие на човека. Природосъобразно, един вид… 🙂\nВ началото на 90-те имах случай да разговарям с възрастен интелигентен циганин (и двамата бяхме на един голям обществен форум). В разговора той ми каза (по смисъл): “Нашите хора много бързо се преустройват. Няма нужда от специални съобщения и указания, от слухове и предаване на опит. Буквално за часове те сменят начина на придобиване прехраната, ако предишният е станал нерентабилен и опасен.”\nЗа часове, без бързоходци и телеграми :), циганите от всички квартали на София и из цяла България! Това не ви ли напомня онова научно съобщение за хиперкомуникацията на мравките?\nОще един доста странен факт ще разкажа. Вече знаете за мястото ни, имате някаква представа. В околните села живеят доста цигани, а и Ихтиман не е много далеч. Въпреки, че в местността няма истински вили, почти всяка зима има набег и разбити бунгала. Крадат покъщнина – прибори, обикновени инструменти, дрехи – знаете, че няма ток и съответно някакви по-ценни уреди и апарати.\nВсички съседи са били “посещавани”. Само аз не. Нещо повече – вече 16 години аз не употребявам ключ. Нито за вратата на оградата, нито за бунгалата. Отиваш и влизаш спокойно. Нямам откраднат даже един нож, вилица или лъжица. А имам интересни неща – например хубави сервизи за кафе и храна, хубави прибори, пръскачка за препарати, която се задвижва с акумулатор…\nНяма да се опитвам да търся обяснение. Но при мен циганите, които минават понякога през лятото, са винаги посрещани като всички други. Разменяли сме по някоя дума, жена ми се уговаряше с циганките кога да дойдат за детски и други излишни дрехи, които им носехме. Карали са ми дърва, като ги разтоварят сме сядали на чашка ракия… С една дума имат поглед върху обстановката.\nПоотплеснах се. Затова приключвам засега.\nЗа финал в какво съм сигурен:\nСигурен съм, че ще престанат нападенията над товарни влакове и разтоварване на цели вагони скрап край Перник от момента, когато това стане опасно и сериозно (постоянно ефективно!) наказуемо!\nОт Графът | Публикувано в Житейски истории, циганите | 6 коментара\n11 февруари, 2008 – 10:50\nОт Графът | Публикувано в Житейски истории, Спомени | 2 коментара\n10 февруари, 2008 – 10:17\nОт Графът | Публикувано в Житейски истории, циганите | 5 коментара\nЩастие от Бриджит Бардо\n6 февруари, 2008 – 23:35\nАко някой е вегетарианец, защото не обича месо – това е съвсем нормално и обяснимо. Ако се отказва от месото по някакви висши подбуди и принципи (“обичам животните”) също е понятно. Ако иска да научи тигъра да не яде месо…\nНякой да налага на друг насилствено своите представи за щастлив живот, това на мен ми идва в повече. Пък ако ще той да бъде Буш, който ощастливи иракчани с демокрация, или Бриджит Бардо, която изкупи танцуващите мечки за да ги направи щастливи на свобода сред природата. Не ми е трудно да си представя колко са щастливи след като са израснали от бебета сред хората и са свикнали да бъдат център на внимание като артисти!\nКак не е имало някой да прибере ББ в разгара на артистичната ù кариера от киното и да я прати в някое откъснато от света родопско село да живее щастливо природосъобразен живот!…\nОт Графът | Публикувано в Човекът и животните | Comments (0)\nОт Графът | Публикувано в Спомени | 12 коментара\nОт Графът | Публикувано в Спомени, Човекът и животните | Tagged птици | 13 коментара\n1 февруари, 2008 – 00:56\nОт Графът | Публикувано в Човекът и животните | Comments (1)


от Стойчо · 20.05.2015\nПродължаваме заедно с Маргарита и Георги в пътуването им през Азия – започнахме с прекосяване на Турция, минахме през Иран, а днес, мили мои, практически ще открием нова за нашия сайта страна – Пакистан. Досега е споменавана само от алпинисти в Каракорум, но самата страна – отдолу, при хората – откриваме днес. Днешният маршрут ще мине през областта Белуджистан, в непосредствена близост до афганистанската граница.\nКъм 8-9 ч. нашите приятели ни закарват до центъра и там набързо си хващаме споделено с други пътници такси до границата на доста завишени цени (към 3 $ на човек), разстоянието е само 60-70 км. По пътя виждаме група от 40-ина белуджи, подредени под слънцето край пътя, които май чакат да поздравят един конвой от бели джипове, който задминахме.\nБяха слезли от колите и с „белите пижами” и няколко типа с калашници изглеждаха доста впечатляващо.\nШалвар камиз – аз им викам „белите пижами“\nНашите спътници белуджи в колата пък\nзапочват с дрогите,\nявно много типични за този край. Вадят някакъв зелен прах (като че ли се казваше nasht, прави се от кората на някакво дърво), сипват го в листчета и си го слагат под езика. Шофьорът се усмихва и ни казва, че това било „допинг”. Вече започвам да свиквам с консумацията на всякакви дроги около нас и с наличието на калашници навсякъде.\nНаличие на калашници (Кета)\nМинаваме границата безпрепятствено,\nкато се срещаме за малко с един турски хипар. Хората тук са тотално различни, с дълги бради и шапчици, естествено с шалвар камиз, типичното облекло за тук. След като ни бият печата за влизане се започват хиляди регистрации при военните в различни странни установки. Закарват ни в някакво малко фортче в граничния\nТече някакво безвремие и всичко става супер бавно и на никой не му пука за нищо. Започва\nсъщинското пътуване в Белуджистан\nПътуваме с колите и джиповете на Levies 5 – специален ескорт през пустинята. На всеки пропускателен пункт спираме, за да сменим колата и ескорта и във фортовете чакаме доста продължително да дойде следващия джип или кола.\nНавън е ужасна жега – може би около 40 градуса по Целзий, и тишина сякаш времето е спряло. Всеки път ни ескортират освен шофьора и още един или двама въоръжени гардове от Levies 4. Хората са много мили и постоянни ни дават хляб и вода.\nВкусен пакистански хляб\nВсичко е много спокойно и замряло\nПътят често е засипан от пясък, виждат се доста дюни насам-натам и тук-таме някоя самотна камила. Започваме да различаваме видовете изстинал жълто-оранжев пясък, черни камъни, сиви пустини, зелени храстчета и вечните планински зъбери. Ширината на пустинята е безкрайна и ти създава едно неописуемо усещане.\nЖегичката е около 40 градуса по Целзий, но е доста по-добре отколкото през юли когато е 50-51, както ни казаха. В кирпичените постройки обаче е доста хладно, а водата от стомните е удивително студена.\nНаоколо хърбави козички пасат пластмаса и камъни и от време на време виждаме по някоя рижава едногърба камила, която си се разхожда наоколо. Не мога да си представя какво би станало ако запрашиш в пустинята. Ще пукнеш най-вероятно след 2-3 дни, колкото и вода да имаш. Не знам и къде са се скрили бандитите и какъв ли живот водят.\nНа всеки чекпойнт трябва да спираме и да си пишем данните в тетрадка и това много забавя пътуването, понеже те са през 20-30 км. Джиповете на въоръжения ескорт пък се сменят през 70-80 км и това допълнително отнема по половин час всеки път.\nПустинята по пътя\nВ пустинята всички постройки са глинени\nи повечето са някакви охранителни или военни фортове. Първите 300 км почти няма селца и всичко е пясък и камъни. Така към 6 – 7 вечерта стигаме до\nградчето за спане – Далбандин,\nа сме изминали само 300 км.\nС пристигането в градчето се започват филмите\nЗакарват ни в някакъв хотел, където обявяват цена от 10$ на стая– сума, която въобще не желаем да плащаме. Заявяваме, че ще си опънем палатката в двора или да ни закарат някъде до полицията да спим – както си е често обичая в Иран и Пакистан. Полицаите обаче казват, че не можем да спим при тях понеже съм жена. Започваме да се караме и накрая все пак наемаме стая, защото смъкват цената на 5$. Levies – въоръжената охрана си тръгва и остават двама местни полицаи да ни пазят.\nТе, за наше раздразнение, ни следват навсякъде и, когато се нанасяме в стаята, сядат на креслата вътре и започват да си бъбрят с нас. Не минаха и 5 мин. и полицаите заявиха, че ще трябва да им платим вечерята и ни искат 5$ (500 рупии). В този момент на вратата се появява един човек и ни казва, че стаята ще струва 600 рупии (6$), а не 500. Направо се вбесяваме и им казваме, че ще си спим на палатка и не им искаме стаята. Накрая след 100 часа препирни решаваме все пак да останем в стаята – прекалено сме преуморени и от 2 дена почти не сме яли от бързане. Днес сме яли само няколко залъка хляб, които ни почерпи първия ескорт и през останалото време я караме на чай с много захар.\nТамън решаваме да останем и се появява друг проблем – имаме само банкнота от 100$ и някакви ирански риали. Навън е абсолютна дивотия – всички приличат на талибани, макар че подозираме, че това просто си е нормалния вид на белуджите – с огромни бради, тюрбани или шалове, навити около цялото лице.\nУлица в Кета\nОказва се, че няма къде да сменим пари, и мазният собственик на хотела ни предлага безумно неизгоден курс – и няма в себе си долари да ни върне, за да платим например само хотела. Той твърди, че курса в този регион е такъв и дори в Кета няма да можем да сменим. Нощта обаче вече е паднала и се налага да обменим щем-не щем и губим 10 $ от обмяната.\nАз вече съм в лошо настроение и искам просто да си легна, за да свърши най-сетне тежкия ден. След като се разплащаме и всички освен нас, са адски щастливи как са ни метнали, полицаите продължават да си седят в нашата стая и да се опитват да си говорят с нас на развален английски. Единият от тях е на 27 г. и има 5 деца, другите са с по 9 – 10. Накрая те си тръгват, ние взимаме по един душ, токът спира в 11 ч. и си лягаме пребити и без вечеря.\nПътуване с Levies\nСутринта Levies ни чакат да тръгваме, ние се оправяме набързо и без закуска\nНа обяд спираме да хапнем в една малка къщичка – ядем чапати (плосък хляб) и топим в една обща чиния с леща – адски е вкусно. Всички са много загрижени за нас.\nЕдиният от охраната ни показва специалното си разрешително за Levies, в което пише, че\nможе да стреля с Калашников без специално издадена заповед,\nако се появи извънредна ситуация. На документа пише на английски, че е оторизиран да прави това поради огромната заплаха от нападение над базите им, както и над автобусите с шиити от Иран, които идват на поклонение. Видяхме един такъв автобус – пред него и зад него имаше джипове с картечници на покрива. Явно за иранците опасността е много по-висока.\nОръжието с разрешение за стрелба\nИскам само да уточня, че пътят Тафтан (границата с Иран) до Кета (столицата на Белуджистан) минава в непосредствена близост до афганистанската граница. Някои от нашите охранители твърдят, че заплахата идва от афганистанските талибани, други казват, че няма заплаха за туристите, трети твърдят, че терористите са белуджи – един вид ситуацията е малко неясна.\nВсъщност хората са безкрайно мили и загрижени за нас и другарите си – вършат си съвестно работата.\nЕскортът е абсолютно безплатен\nдо Кета (600 км), както и пътят, и ни хранят и поят без пари. Също така никой не бърза и не изглеждат особено притеснени от някаква заплаха. Ние също се чувстваме много спокойни. В тетрадката за регистрации на пунктовете виждаме, че горе-долу през два – три дни минават западни туристи и за последните 10 г. атаките над туристи се броят на пръсти. За сметка на това нападенията над църкви, шиитски джамии и правителствени учреждения не са малко. Така че в общи линии рискът е премерено малък.\nПо пътя все по-често виждаме пасящи камили и\nнавлизаме в изцяло пясъчна пустиня\nВ далечината на хоризонта често се появяват големи езера в маранята, но са само миражи. Някои участъци от пътя са много добри, на други асфалтът е тотално разбит и джипът минава направо през пустинята, тъй като тресе по-малко.\nВ ранния следобед започва нашият кошмар. Ескортите започват да се сменят много по-начесто и населените места са много повече – всичко става все по-бавно и по-бавно. Хубавите (що годе) джипове се сменят с ужасни раздрънкани и бавни пикапи и ние се возим в каросерията. Добре че някои от тях имат платнище и не те пече. Карат като откачени през дупките и вятърът те шиба в лицето. Въпреки че сме си увили целите глави и лица с шалове, пясъкът прониква навсякъде.\nПустиня, но този път с повечко камъни\nУсещам постоянно пясък в устата, целите ни дрехи се покриват с пясък и прах от пустинята, ужасно тресе и към 5-6 след обяд сме пред припадък. Минали сме едва 250 км. за 9 часа. Последните 50 км са най-ужасни – за 2 часа сменяме над 20 коли, наближавайки Кета джиповете се сменят на всеки 5 км. Най-накрая стигаме\nно лудницата още не е свършила.\nИма някаква отсечка от пътя, която трябва да минем с мотори. Аз и Цветин заедно с раниците се качваме на един мотор, а пред нас и зад нас, кара ескорта. На предния мотор има двама полицаи, които си държат калашниците в готовност за стрелба и се оглеждат откачено наляво-надясно, а на задния – трима с жилетки. Крещят на всички да направят път и натискат нон-стоп клаксона. Мисля си, че ако някой в града не знае, че идваме, сега със сигурност го е научил. Карат много лудо в хаоса от тук-туци (нещо между кола и мотор, много популярно мпс в Азия), пешеходци и камиони.\nВ бързината забелязваме афганистанки със сини бурки и мрежи на очите. Като слизаме от моторите, краката ни треперят. Идват други мотори, на които трябва да се качим, но аз помолвам за рикша и така стигаме по-нормално до хотела. В хотела не искат да ни позволят да къмпингуваме и отново преговаряме с някакъв меркантилен чичка.\nВ града има само два хотела, където приемат чужденци\nи цените са високи. Едвам успяваме да се спазарим за 1300 рупии (13$). Нямаме търпение да си хванем вече влака, за да излезем от Белуджистан и да си правим каквото си поискаме. Самият хотел прилича на военен форт и има специален пропускателен режим – не можеш да излезеш от него и да се разходиш или да си купиш храна – особено сега, когато вън е почти тъмно.\nСега мерките са много по-затегнати в сравнение с 2013 – 2014, когато е можело да си хванеш автобус от границата до Кета и след това да си се разхождаш спокойно в града. Сега от границата задължително си с ескорт и в града трябва да си в хотела. Повечето хора идват насам с кола или мотор, почти няма пътуващи без собствен транспорт, а българи въобще не са минавали оттук тази година.\nПКМТ – Пакистански Междуградски Транспорт\nРезюме Белуджистан – Пакистан:\nТова е едно от най-дивите места, на които някога сме стъпвали – един напълно различен свят – рискът си заслужаваше (макар че според мен рискът да те блъснат на пътя Варна-Бургас е поне десет път по-голям). Мисля че това е едно от най-зашеметяващите пътешествия, което сме правили досега и един от най-впечатляващите и различни светове, които сме виждали. Пустинята, дивотата стотици километри, градовете и хората… всичко е невъобразимо. Горещо го препоръчвам на по-издръжливите пътешественици.\nВечерта най-сетне си хапваме добре и преди лягане се засичаме с един швед, който ни казва, че преди няколко дена правителствен отряд е убил много мощен талибански лидер в планините, заедно с още 50-60 негови поддръжници.\nСутринта ставаме заредени със сили за днешната „битка”. Първо избягваме от хотела без да ни видят и отиваме да проверим кога е влака за Мултан, тъй като не ни хрумва с какъв друг транспорт да се измъкнем оттук.\nПоследният влак е след половин час и ние бързо се връщаме в хотела да си вземем паспортите и раниците. Там става страшен скандал, тъй като шефчето на хотела не иска да ни върне паспортите, докато не е дошла полицията. Неговата цел е да останем в скъпарския му хотел 3 дни, под предлог, че чак в понеделник ще можем\nда си издадем специално разрешително,\nкоето ни е нужно, за да напуснем Белуджистан. Чакаме полицията да ни вземе и естествено си изпускаме влака.\nРешаваме да излезем навън да закусим и въпреки нарежданията на шефчето да не излизаме, ние най-безцеремонно му обръщаме гръб и тръгваме.\nНавън кипи живот. Пакистан е нещо като мюсюлманска Индия\nи хаосът и лудницата са налице. Намираме си много хубаво и евтино заведение малко по-надолу по пътя. Още не сме свършили да ядем и полицията се появява – всички обаче ни чакат да се наядем и на никой не му дреме за нищо. В хотела пак става препирня и шефчето постоянно ни обяснява, че нямаме разрешението за излизане от Белуджистан и понеже сме бедняци, просто не искаме да му спим в хотела.\nИз улиците на Кета\nЗапочвам да му викам и им обясняваме, че в понеделник имаме полет от Исламабад (стратегическа лъжа от наша страна) и няма как да чакаме 2 дена, още повече, че разрешението се издава за пътя към Тафтан, за да знаят властите кой си и какво си, а не за сигурните зони след Кета. Накрая си ни взимат в полицията и тук е много по-приятно отколкото в Bloomstar hotel с неговия мазен собственик, който на всичкото отгоре ни нарече просяци, задето бил свалил цената от 20$ на 13$ стаята.\nПолицаите ни черпят чайче и са много мили\nОставят ни да си почиваме в една стая, докато ни разрешат проблема, и ни пускат телевизора, който не работи – да си гледаме черни и бели точки.\nСлед 6 часа чакане\nсе оказва, че без специалното разрешително няма да стане работата. Опитваме се да ги убедим по всякакъв начин и че изцяло поемаме отговорността, но не се съгласяват. Оставаме „затворници” в полицията, тъй като не желаем да се местим в някой скъпарски хотел за 10$ и да стоим заключени в него. Така или иначе, не ти дават да излизаш и от хотела, така, че е много по-добре да си спим тук.\nПоне можем да си говорим с хората, има и телевизия, постоянно ни сервират чай, безалкохолни напитки и храна и можем да наблюдаваме улицата от нещо като балкон – общо взето е много по-добре от хотелите с ултра-скъпи менюта. Всички са адски мили и постоянно ни повтарят, че сме техни гости и да не се чувстваме затворени, просто имало много терористи – талибани и белуджи сепаратисти. Мислим че това е твърде преувеличено и шансът да стане нещо хич не е голям, но те искат да се презастраховат и да са спокойни.\nВ участъка повечето хора са от етноса пущун, тъй като едно време градът е принадлежал на Афганистан. Някои от полицаите са белуджи, но като цяло няма урду.\nНавън на улицата, човек може да види\nкакъв е бил мюсюлманският свят много години назад\nПо прашната, разнебитена улица непрекъснато минават каруци, теглени от магарета, стари пакистанци с огромни бели бради и тюрбани, занаятчийски дюкянчета, всички хора са облечени традиционната „пижама” (обикновено бяла, синя или кремава) с шапчица или кърпа на главата и с издължени кожени чехли. Прави впечатление, че\n97% от хората по улиците са мъже, голяма рядкост е да видиш някоя жена\nПовечето жени са със шарени индийски дрехи и отгоре завити с дълъг плат, често и през лицето, афганистанките пък ходят със сини бурки.\nНашите приятели полицаи ни разказват, че\nчовек обикновено има между 5 и 10 деца,\nкато познавали някакъв с 23. Едно момче обясни, че дядо му построил огромна къща и така се намножили децата на дядото, че сега живеят общо 85 човека в къщата.\nДругото хубаво е, че всички говорят в някаква степен английски и\nможеш да ги питаш за политика и всякакви чувствителни теми\nи веднага ти отговарят, без заобикалки. Всички критикуват правителството и че заради лошата организация последните 5 години\nтероризмът е навредил ужасно на страната\nи вече нищо не е същото. По телевизията постоянно излъчват новини, свързани с талибанските групи и борбата с тях. В града е пълно с полиция и военни и, разбира, се никой не подкрепя тези движения, понеже никой не иска да го гръмнат – него или децата му.\nЕдин от основните проблеми е\nвисоката степен на необразованост,\nособено извън градовете, където има цели села, контролирани от ислямски лидери, които промиват мозъците на по-простичките хора. Именно те са съществената подкрепа на фундаменталистите – такава поне е една от версиите.\nобстановката обаче въобще не е напрегната,\nвсичко тече бавно, полицаите се замерят с кори от портокали и постоянно се хилят (даже ни изглежда под въпрос дали ще могат да проведат някоя сериозна акция) и главното занимание на всички е да си говорят и да пият чай, като в много от офисите няма компютри, да не говорим за интернет. Ако и терористите са така, то просто всичко изглежда като игра на деца, на които са раздали оръжия.\nВечерта опъваме палатка и си правим лагер в един от офисите.\nПалмички, за който обича\nДруги разкази свързани с Пакистан – на картата:\nПакистан – град Мултан, Пенджаб (част 4 от През Азия на автостоп) По Каракорум към Долината на хунзите (Пакистан – част 7 от През Азия на автостоп) Исламабад и Лахор (Пакистан – част 10 от През Азия на автостоп) Долината на хунзите (Пакистан – част 8 от През Азия на автостоп) Из Каракорум (Пакистан – част 9 от През Азия на автостоп) Аботабад и хазарите (Пакистан – част 6 от През Азия на автостоп) Пакистан – Исламабад (част 5 от През Азия на автостоп) През Азия на автостоп (2): Иран Златният храм в Амритсар (Индия – част 11 от През Азия на автостоп) През Азия на автостоп (1): През Турция към Иран Мианмар: От Чокпадунг през Янгон към Мьявади (част 19 от През Азия на автостоп) Мианмар: От Таму към Мандалай (част 18 от През Азия на автостоп)\nЕтикети: белуджиБелуджистандрогаз БелуджистанкалашникКетаохранаПакистанпакистанциПрез Азия на автостоппустиняТафтан\nВ сърцето на Каракорум\n21.05.2015 в 1:46\nМного добре сте го написали и сте големи смелчаци според мен.\nМалко се изненадах ,че нивото на необразованост е високо ,а почти всички говорят в някаква степен английски.И в България нивото на необразованост непрекъснато се повишава ,но тези които говорят някакъв чужд език са малко.Изключваме трудните езици като трънски или родопски примерно.\n21.05.2015 в 7:12\nВсе пак са бивша британска колония, не че много българи говорят турски 😉 Но там има друго обяснение\n22.05.2015 в 11:50\nНепрекъснато имам чувството, че нещо ще се случи, авторката – страхотен разказ, а и е чудесна симбиоза м-у снимки и текст.\nБраво. Страхотен пътепис. Поздрави за смелостта и здравите нерви. Това е най – екстремното пътешествие на сайта.\n25.05.2015 в 18:37\nМного интересен пътепис! Коя година се развива действието, 2015-та ли?\nОще не е е завършило\n26.05.2015 в 1:07\nБраво, големи куражлии! 🙂\n[…] път навлязохме в Пакистан, провинция Бeлуджистан и оставихме нашите герои да нощуват в полицията. Днес – дано се измъкнат! […]\n[…] прекосяване на Турция, минахме през Иран, навлязохме в Пакистан, провинция Бeлуджистан , а миналия път бяхме в град Мултан, провинция Пенджаб. […]\n[…] прекосяване на Турция, минахме през Иран, навлязохме в Пакистан, провинция Бeлуджистан , минахме през град Мултан, провинция Пенджаб, за да […]\n[…] прекосяване на Турция, минахме през Иран, навлязохме в Пакистан, провинция Бeлуджистан , минахме през град Мултан, провинция Пенджаб, спряхме в […]\nСледваща публикация Ново место и Постойна яма (Словения по празниците (1))


equalizer 1232 Прегледа\nОколо 18.00 ч., когато повечето хора се прибират от работа,\n27-годишната медицинска сестра Мария Хесус се отправя към болницата.\nПредстои и 12-часова смяна в интензивното отделение на една лондонска клиника.\n„Обичам си работата. Но напрежението, на което сме подложени, често е нечовешко“, казва тя.\nМария е испанка и се числи към онези пет процента медицински кадри, които са завършили образованието си в друга страна-членка на Европейския съюз. Около 33 000 от всички болногледачи и медицински сестри в Обединеното кралство спадат към тази група.\nВ същото време във Великобритания има 23 000 незаети места за болногледачи и нисш медицински персонал. Недостигът на специалисти може да се изостри още повече след Брекзита.\nСлед референдума за Брекзит Мария Хесус се притеснява дали чужденците от ЕС няма да изгубят правото си на престой във Великобритания.\n„Никой не знае какво ще направят политиците, след като влезе в сила параграф 50 за излизане от ЕС. Всички европейски лекари и медицински сестри мислят само за това дали ще могат да продължат да работят“, казва тя.\nНа запитване на ДВ говорител на министерството за Брекзит заяви следното: „Работниците от ЕС дават голям принос в социалната система и ще продължат да работят тук. Правителството трескаво търси взаимноприемливо решение на въпроса“.\nИ в бъдеще професиите болногледач и медицинска сестра ще останат в списъка на професиите, в които има остра нужда от специалисти. Тези професии са търсени, а това облекчава процедурите по издаване на работна виза, при която кандидатите се оценяват по точкова система.


Адвантан и Елок какво е по-добре. Адвантан или Елоком - което е по-добре - Алергените\nАдвантан и Елок какво е по-добре. Адвантан или Елоком - което е по-добре\nХормоналните мехлеми за лечение на псориазис трябва да се използват само по указание на лекар и под негово наблюдение. Ако се прилага безконтролно и дълго време, тогава можете да получите последствията: понякога тежки форми на псориазис (псориатична еритродермия), понякога съпътстващи заболявания.\nКогато болестта все още е в началните си стадии, не хормонален мехлем за псориазис ще помогне. Вижте отзивите и техния списък в публикацията: „Нехормонални мехлеми за лечение на псориазис“.\nАктивното вещество на мехлеми за псориазис е глюкокортикостероиден хормон. Такива вещества се произвеждат в тялото от надбъбречната кора. Около средата на миналия век учените откриват, че изкуствените хормони лекуват различни заболявания..\nАлклометазон дипропионат - умерен хормон.\nреакции на кожни ваксини;\nВ клиниката на Научния център за детско здраве RAMS е проведено проучване за ефективността и безопасността на лекарството алклометазон дипропионат при 30 деца с атопичен дерматит на възраст от 6 месеца до 3 години. Всички наблюдавани пациенти имат изразен клиничен ефект върху терапията. Не е открито нито едно дете, както по време на лечение с Afloderm, така и при последващо динамично наблюдение на нежелани локални или системни явления..\nСпоред резултатите от проучването виждаме, че лекарството дава резултат при лечението на деца. Но имайте предвид, че това е изследване на атопичен дерматит. Използвайте лекарството с повишено внимание, само под наблюдението на лекар.\nПреглед на Fluorocort от потребител Flor\nОтзиви за Afloderm на потребителя Guest_\nМехлемите със силни хормони са най-популярни за лечение на псориазис, защото те действат по-бързо. Използвани от възрастни, някои от мехлемите се използват при тежки, напреднали форми на псориазис.\nобостряне на псориазис, нарушение на пигментацията, фоликулит;\nОтзиви за потребителя Dayvat Наталия Девяткина\nСпециалисти на Медицинска академия. Тях. Сеченов (Москва) проведе проучване на ефективността на лекарството Daivobet. Терапията е проведена на 26 пациенти с ограничена форма на вулгарен псориазис..\nПроведената преди началото на терапията на ултразвук на кожата в местата на лезията показа удебеляване на епидермалния слой и наличие на огнища на хипоехогенност в дермата (оток и инфилтрация), които значително се различават от ултразвуковата картина на кожата на здрав човек. След 2 седмици терапия с diveboot се забелязва значително подобрение на кожата и въпреки че ултразвукът показва намаляване на ехогенността на засегнатата кожа, лечението продължава.\nЦена в Москва - 900 рубли. над 15 g.\nМехлем "Дейвобет" - средство за лечение на псориазис с хормон със силно действие. Лекарството дава резултат, това се потвърждава от проучвания и прегледи на пациенти. Това обаче може да предизвика пристрастяване..\nсалицилова киселина присъства в мехлема Elokom C, който ексфолира мъртвата кожа.\nСлужители на катедрата по дерматовенерология на Санкт Петербургската медицинска академия. I.I. Мечников проведе проучване и ето резултатът:\nНие получихме добър терапевтичен ефект на 5-14-ия ден от лечението от използването на 0,1% елоком маз (монотерапия) за псориазис, което беше патогенетично оправдано, тъй като Eloc потиска производството на три цитокина, от които интерлевкин 1.6 и фактор на тумор некроза a и е сред всички кортикостероиди най-мощният инхибитор на цитокините.\nПсориазис, формата е неуточнена.\nтрофични язви на фона на хронична венозна недостатъчност;\nПрофесор от катедрата по кожни и полово предавани болести N.S. Potekaev, проведе проучване на лосион Diprosalik за псориазис на скалпа при 23 души:\nЛосионът Diprosalik се използва като монотерапия и се прилага 2 пъти на ден върху засегнатите области. Лекарството е било ефективно при всички пациенти. Страничните ефекти не са регистрирани. Регресията на псориазис обикновено се наблюдава в рамките на 3 седмици. Клиничното възстановяване е постигнато в рамките на 2 седмици.\nDiprosalik ефективно лекува псориазис. Трябва обаче да бъдете изключително внимателни, тъй като съдържа мощен хормон.\nПреглед на мехлем Akriderm от соня\nПреглед на маз Akriderm от ddSat\nИндивидуално, не повече от 2 седмици. Ако няма резултат, трябва да прегледате лечението и диагнозата. Ако трябва да се лекувате допълнително - струва си да използвате лекарства с глюкокортикоиди с по-малка сила.\nКлобетазол пропионат (Cloveit мехлем за външна употреба, Jelfa) е мощно и високоефективно локално лекарство, употребата на който в кратък курс при пациенти с умерен псориазис в стадия на прогресия на дерматозата позволява стабилизиране на процеса върху кожата и намалява продължителността на обострянето на заболяването. Употребата на клобетазол пропионат в кратък курс във фазата на прогресия на тежки форми на псориазис е много безопасна и не е придружена от субклинични признаци на увеличаване на атрофичните явления в кожата.\nИзползването на крем Cloveit дава резултат при лечението на псориазис, когато се прилага в кратък курс, винаги под строго наблюдение на лекар. Има малко прегледи на хора, които да оценят, а в медицинско проучване няма конкретни цифри и факти за ефекта върху псориазиса.\nКурсът е индивидуален, но не повече от 4 седмици. Ако през този период няма подобрение, прегледайте терапията.\nОтзивите говорят за резултата от лечението, но се отбелязва и ефектът на пристрастяването. Заболяването се връща след премахването на мехлема:\nДоктор на медицинските науки, професор, катедра по кожни и полово предавани болести, Московски държавен медицински университет Тях. Сеченова, А.Н. Хлебникова публикува проучване за лечение с мехлем "Дермовейт":\nДетски сърбеж по кожата\nПричини и лечение на обрив по дланите на децата


Roll е вид ролка, направена от ориз, риба (морски дарове) и пресовани Nori морски водорасли, приготвени със специална технология. Също така, някои видове ролки включват омлет, но не и обичайния, който се появява във вашата презентация, но японска, подготвена по отношение на някои кулинарни и технологични трикове..\nЯпонските омлет ролки имат по-ниска цена от тези, направени със скъпи сортове риба и морски дарове.\nМежду другото, японски омлет може да се използва не само като пълнеж за сашими и рула. Тя може да действа като отделно ястие, например, за закуска. Подготовката му без специални умения не е никак трудна (както може да ви се струва на пръв поглед).\nОсновното нещо е да следвате препоръките и да следвате пропорциите, посочени в рецептите. Този омлет, подобно на всички японски ястия, има специфичен, леко сладък, но в същото време деликатен вкус, с различен вкус на соев сос..\nАко никога не сте опитали екзотични японски ястия – първо подгответе малка част (за проба)..\nГотвене на японски омлет у дома\nпилешко пресни яйца – 2 броя.\nКласически соев сос – 4 супени лъжици.\nпресен лимонов сок – 10 ml\nрафинирано масло – 50 ml\nгранулирана захар – 10 g\nВреме за готвене: 15 минути Калории на 100 грама: 166 Kcal\nРазбийте пресни яйца в купа, добавете гранулирана захар към тях и разбъркайте старателно с вилица или мивка;\nСлед това добавете прясно изцеден лимонов сок за бити яйца;\nСлед това добавете соев сос и отново разбъркайте;\nНамажете тигана (идеално квадрат) с растително масло и го загрейте до кипене. Изсипете 2/3 от разбитата яйчна смес в тигана и наклонете тавичката, така че масата да се разпространява равномерно в тигана;\nЗапържете омлета от едната страна и след това с помощта на шпатула внимателно го преобръщайте в ролка. След това, без да сваляте ролката от тигана, изсипете останалите 1/3 от сместа и я запържете, като постепенно я превръщате в една и съща ролка. В края на краищата трябва да имате доста дебела олетова ролка;\nИзвадете готовия омлет от тенджерата, поставете го върху чиния и нарязайте, като използвате много остър широк нож, на тънки филийки. Тя може да се сервира с червена риба, като отделна чиния, и може да се използва като съставна част за приготвянето на ролки.\nориз с кръгли зърна – 100 g;\nпресовани листа от водорасли – 1 бр.;\nкраставица – 1 бр.;\nориз 3% оцет – 50 ml;\nбяла кристална захар – 30 g;\nморска сол – 1 ч.л .;\nлимонов сок – 10 ml;\nсоев сос “Класик”;\nЯпонска горчица “wasabi”.\nЕнергийна стойност на 100 g: 190 kcal.\nПърво трябва да готвите ориз. Изплакнете я в няколко води и след това го варийте, следвайки инструкциите, предоставени на опаковката;\nСлед това трябва да подготвите специален дресинг, без който този ориз ще бъде просто овесена каша. За това е необходимо да се смесват оцет оцет, малко филтрирана вода, сол и захар до униформа;\nВъведете варени ориз дресинг на леко топъл варен ориз и, използвайки силиконова шпатула, се разбърква. Процесът на смесване трябва да се извърши с остри, сякаш движещи се движения;\nСледващата стъпка ще бъде подготовката на японски омлет “Tamago-yaki”. Разбийте яйцата в купа и ги разбийте със захар, лимонов сок и соев сос. Изсипете част от яйчната маса в горещ тиган и изпържете от едната страна, докато златисто кафяво. Завъртете на ролка и, като я оставите в тигана, изсипете втората половина от масата в тигана. Свийте и продължете да сгъвате в една ролка. В резултат на това получавате красива многослойна ролка за суши;\nНарежете краставицата на тънки дълги ленти;\nНа работната повърхност поставете специална подложка за производство на суши и ролки. Поставете лист от водорасли “Nori” отгоре (мястото е лъскавата страна до дъното). Покрийте “Nori” с равномерен слой охладен ориз, оставяйки около 2 см свободен ръб;\nСложете на ръба настъргана краставица и омлет.\nСлез долу, за да се преобърнете. Започнете да сгъвате подложката, като полагате леки усилия. Нарежете готовата ролка на 4-5 порции, поставете ги на красива чиния, добавете маринован джинджифил и “Wasabi” хрян, сложете тенджера, напълнена със соев сос, на следващия.\nПрочетете как да направите вкусна шампанско пай в нашата статия..\nДжинджифил чай с лимон – ползите и вредите от напитката, най-добрите рецепти и препоръки за употреба.\nОпитайте се да готвите невероятно вкусна паста с говеждо месо в кремообразен сос според нашата рецепта..\nКорейски омлет роли\nлимонов сок – 1,5 ч. л .;\nсоев сос – 30 ml;\nгранулирана захар – 1 ч.л.\nморков корен – 1 бр.;\nБроят на kcal на 100 g: 177.\nПоетапно описание на готвенето:\nПодгответе маса за омлет за готвене. Разбийте яйцата с лимонов сок, захар и класически соев сос;\nНарежете белени моркови в продълговати тънки пръчици, нарязани на ситно лук. Включете нарязаните зеленчуци в яйчната маса;\nСмажете омлет на горещ тиган, който, след като сте поставили долната страна, трябва да се преобърнете, като използвате шпатула, в гъста многопластова ролка и да я зачеркнете;\nСлед пържене, поставете ролката на чиния и нарязани на 6-7 малки ролки;\nРоли, направени от омлет в корейски готови! Те трябва да бъдат сервирани охладени на масата, като се допълват парчетата от киселинния джинджифил.\nПроста рецепта за закуски с ракови пръчки\nчаршафи “Nori” – 2 бр.;\nориз за японска кухня – 1 супена лъжица.\nЯпонски Суд оцет – 3 супени лъжици;\nракови пръчки – 100 g;\nобработено сирене – 100 г;\nХранителна стойност на 100 g: 200 kcal.\nКук ориз за японска кухня по традиционния начин. След това го напълнете със специален дресинг от японски оцет, захар и сол;\nКук омлет. Разбийте яйцата със захар, лимонов сок и соев сос. Запържете омлета от двете страни, докато се появи руж;\nРакови пръчки, бъркани яйца и разтопено сирене, нарязани на тънки ивици;\nРазстилайте лист “Nori” на ролка (груба страна нагоре). Разстилайте охладения ориз върху него равномерно. Поставете 2-3 ленти от ракови пръчки, разтопено сирене и бъркани яйца на един от краищата;\nВнимателно навийте ролката с леко усилие, като натискате всички съставки (с помощта на килим);\nНарежете го на 4-5 порции. Красиво ги поставете на чиния за сервиране, гарнирайте с парчета пикантен джинджифил, до вас, за да поставите японски хрян “Wasabi” и да сервирате..\n1 Ролс “Тамаго-йаки”\n2 Корейски омлет роли\n3 Проста рецепта за закуски с ракови пръчки\nКак бързо да готвя грах: картофено пюре, за супа, без накисване\nNaturlige Yoghurt Opskrifter: Easy Yogurt Cooking\nApple jam pies – вкусна задача с просто решение\nЯстия от арменска кухня: традиционни рецепти с снимки\nWie man Rindfleischrolle mit Füllung kocht\nSådan tilberedes en nyttig syltetøj med rosenblad\nكيف تحمر الروبيان في صلصة الصويا\nWie man köstlichen Pilaf mit Kichererbsen kocht\nErdbeermarmelade Rezepte: Zubereitungen von duftenden Beeren für den Winter\nHow to cook apples in caramel at home


OstroVit BCAA 1000 са важна група на незаменимите аминокиселини, състояща се от левцин, изолевцин и валин в съотношение 2:1:1.\nВерижно разклонените аминокиселини (BCAA) са трите най-изобилстващи в скелетната мускулатура аминокиселини - L-валин, L-левцин и L-изолевцин. Те са незаменими (есенциални) аминокиселини, което означава, че тялото не може да ги произвежда самостоятелно и следва да бъдат набавяни от външни източници (храна или хранителни добавки).\nВерижно разклонените аминокиселини играят важна роля в протеиновия синтез, защото черният дроб не ги разгражда напълно и така те попадат лесно в кръвния поток и в мускулните клетки. BCAA стимулират белтъчният синтез, изгарянето на мазнините, увеличават физическата издръжливост, предотвратяват умората по време на физическо натоварване, енергизират, подобряват имунната функция и следтренировъчното възстановяване.\nOstroVit BCAA 1000 са аминокиселините, необходими в критичния катаболен момент веднага след тренировка. Те се препоръчват както за спортисти, така и за хора, чиято работа е свързана с извършване на физическа дейност. OstroVit BCAA 1000 се препоръчват и при бедно откъм белтъчини меню.\nМикс от левцин, изолевцин и валин в съотношение 2:1:1.\nВ тренировъчни дни: по една доза (5 капсули) дневно след събуждане или след тренировка.\nВ нетренировъчни дни: по една доза (5 капсули) дневно след събуждане.\nОпаковка: 150 капсули (30 дози)\nСъстав (в една доза): L-leucine 2500 mg, L-isoleucine 1250 mg, L-valine 1250 mg\nВажно! Продуктът е хранителна добавка. Да не се използва като заместител на разнообразното хранене. Да не се превишава препоръчаната дневна доза. Не се препоръчва на деца, бременни и кърмещи жени. Не приемайте, ако сте алергични към някоя от съставките. Консултирайте се с Вашия лекар преди да започнете прием, ако приемате лекарства или имате някакво заболяване. Да се съхранява на сухо и хладно място, недостъпно за деца, при температура 15-25С. Да не се използва след датата на изтичане на срока на годност, отбелязан върху опаковката. Ако имате някакви допълнителни въпроси, свързани с употребата на този продукт, попитайте Вашия лекар или фармацевт. Mоже да съдържа мляко (включително лактоза), соя, пшеница, яйца, целина, горчица, ракообразни.\nOstroVit BCAA 1000 са важна група на незаменимите аминокиселини, състояща се от левцин, изолевцин и валин в съотношение 2:1:1. Подпомагат бързото възстановяване и имат антикатаболно действие.\nЕтикети: Есенциални аминокиселини, BCAA на капсули, ОстроВит\nPURE NUTRITION BCAA 5000 150 табл.\nPURE NUTRITION BCAA 5000 е комплекс от верижно разклонени аминокиселини със силно анти-катаболно де..\nSCITEC BCAA 1000 100 капс.\nSCITEC NUTRITION BCAA са важна група на незаменимите аминокиселини, състояща се от левцин, изо..\nВсяка доза OPTIMUM NUTRITION BCAA 1000 CAPS съдържа 1000 мг. висококачествени BCAA (верижно разклон..\nOstroVit BCAA + Glutamine съдържа BCAA и L-глутамин в съотношение 1:1. С висока бионаличност и отли..


Кратки новини: Утре след 17 ч. продажбата на електронни винетки ще е затруднена - България - Дневник\nКратки новини: Утре след 17 ч. продажбата на електронни винетки ще е затруднена\n10:50, 28 юли 19 , 2529\nСвлачище затрудни движението в Кресненското дефиле\nСвлачище затрудни движението по главен път Е-79 в Кресненското дефиле от 23 часа в събота до 11 часа в неделя. То се образува след проливен дъжд и затвори шосето откъм входа на село Крупник. Движението в района се извършваше двупосочно в една лента, а следобяд вече беше нормално.\nУтре след 17 ч. продажбата на електронни винетки ще е затруднена\nМежду 17 ч. и 23 ч. в понеделник, 29 юли 2019 г., са планирани дейности по внедряване на актуализации на електронната система за събиране на пътни такси на база време и на база изминато разстояние. Възможно е да възникнат частични забавяния и прекъсвания, които биха могли да затруднят продажбите на електронни винетки. Планираното внедряване на софтуерните актуализации е част от подготовката за въвеждане в експлоатация на тол системата.\n17-годишен загина при опит за селфи в Приморско\n17-годишен младеж загина около полунощ в събота при опит да си направи селфи от изоставена висока сграда край ММЦ "Приморско". Заедно със своя връстник той се качил на шестия етаж на строежа, но залитнал и паднал в асансьорна шахта. Загинал е на място, предаде Би Ти Ви. Момчето е от София и било в Приморско на почивка.\nРейтинг: 12 11:00, 28 юли 19 Неутрално\nИ оттам ще минава магистрала в едната си посока.\nНе можаха да я направят цялата извън дефилето.\nА последните отсечки още не са започнати - пак ще са виновни екоталибаните.\nРейтинг: 6036 12:43, 28 юли 19 Неутрално\nСкалната маса в този участък е от стари утаечни скали, и е силно фрагментирана. Масивите не са монолитни и при всеки по-силен дъжд се получава някакво обрушване и свличане. И в Родопите е така. Кафеникави разпадащи се скали.\nРейтинг: 5637 13:44, 28 юли 19 Неутрално\n"...са планирани дейности по внедряване на актуализации на електронната система ..."\nЕдни от най-критичните моменти\nРейтинг: 3839 16:40, 28 юли 19 Неутрално\nТази нощ е починал анализаторът Алекс Алексиев.


Холивуд прости на Бардем за Газа! Канят го в "Карибски пирати 5" - Площад Славейков\nХоливуд прости на Бардем за Газа! Канят го в „Карибски пирати 5“\nАктьорът зае страната на Палестина срещу Израел и възмути Америка\nЗа щастие, Хавиер Бардем се завръща в американското кино.\nКиномагнатите на Холивуд като че ли простиха на Хавиер Бардем за заявената от него лична позиция през лятото по отношение на конфликта между Израел и Палестина в Газа. Испанският актьор е получил покана за роля в „Карибски пирати 5“. Той зае страната на арабите срещу евреите, което възмути Америка.\nПрез месец август десетки испански филмови звезди, режисьори, музиканти и писатели се обявиха в защита на палестинците във военния конфликт с Израел в Газа. Между тях бяха Хавиер Бардем, Пенелопе Крус и Педро Алмодовар. В отворено писмо, публикувано в европейската преса, испанските артисти описаха действията на Израел като „геноцид“ и призоваха Европейския съюз да „осъди бомбардировките по суша, море и въздух срещу палестинското цивилно население в ивицата Газа“.\nВ отговор Джон Войт също написа отворено писмо, в което обвини Крус и Бардем в антисемитизъм и призова да се засрамят, защото все пак си печелят парите и живеят добре заради евреите в Холивуд. Някои шефове на студиа пък обявиха, че над двамата актьори ще бъде наложено ембарго в американското кино (Вижте в ОЩЕ ПО ТЕМАТА).\nЩа щастие, това не се случи. В следващата продукция за капитан Джак Спароу най-вероятно ще видим Бардем в образа на злодей.\nПетият филм от „Карибски пирати“ се нарича „Мъртвите не разказват приказки“. В лентата Джони Деп ще надене отново образа на Спароу, а Джефри Ръш – на Барбоса. Снимките ще текат пет месеца догодина в Австралия.\nРолята на Хавиер Бардем ще бъде на призрак на корабен капитан, който ще обвини Спароу за смъртта на брат си.


За изтегляне на игри Фигаро Pho създания Critters 8 за Android\nФигаро Pho създания Critters\nСтрахът от паяци (Arachnophobia), това е доста смешно положението, но какво ще стане ако на паяк с размерите на пони? Мисля, че всеки ще се страхуват от него и много се страхуваше, че е Figaro не беше изключение. На всяко от 42-те нива на паяка буквално ще ви атакуват върху петите и не забравяйте да атакува, ако отлагаме, време имате много малко! Играта е много анимация и много добри графики, вие ще намерите много електрически прозорци и пречки, можете да пробие в таблица на постиженията и най-важното - спаси Figaro!\nизтегляне Фигаро Pho създания Critters 8\nДата на качване 2017-06-10 06:26\nдата инспекция 2017-06-10 06:42:06\nИзтегляне на кеша kash_figaro.rar\nразмер 66.77 MB\nДата на качване 2013-04-05 21:17


Педиатърът д-р Нели Димова\nЛятото е вече в разгара си. Идва и дългоочакваната почивка. Естествено е, че искаме децата ни да се чувстват най-добре и да не се разболеят на морето. В приготвянето на багажа, основните неща които трябва да вземем със себе си са лекарствата за бързо реагиране. Какви медикаменти трябва да вземем. Това е колкото прост, толкова и сложен въпрос. С този въпрос Илияна Типова се обърна към педиатъра д-р Нели Димова (педиатър, шуслеров терапевт):\nНай-честите заболявания, които могат да споходят децата, а и родителите по време на почивка са ентеровирусните. Те протичат с повръщане, разстройство и температура. Съветът на д-р Нели Димова е поне 10 дни преди почивката да се взима превантивно пробиотик всеки ден, както и по време на почивката:\nНай-важното е температурно-понижаващите средства. Това са групата на Парацетамола, Панадола, Еферелгана, те са от една група и другото е Нурофенът. При много висока температура, хубаво е майките да си носят капки от така наречения Метамизол, капките аналгиновите. Против повръщането е натриев цитрат на сироп, капките Вомитусхил. Вомитусхилът е на разтвор на капки, а има го и във вариант свещичка. Когато детето има и разтройство свещичка не бива да се прилага, защото още повече ще ускори изхожданията и няма да се повлияе добре. За разстройството бих препоръчала първо по възможност да се ограничи храната, която поемат децата. Да няма месо, да няма пресни плодове и зеленчуци, да няма мазнина, да не е запържена. Добра работа ще свършат варено картофче, варен ориз. Супички с оризче, с картофче, с морковче. Ако могат и имат възможност, разбира се. На пазара има доста лечебни храни, които са на оризова основа, като оризова каша, която могат да ползват. Да им дават повечко течности. Ако могат да направят шипков чай.\nПробиотиците като "живи микроорганизми” имат профилактично и терапевтично действие, подобрявайки вътрешния микробен баланс. Когато е нарушен микро балансът на тялото, се появяват различни симптоми като повръщане и разтройство. Д-р Димова разделя лекарствата против разтройство на два вида - първите са тези които спират директно неразположението, а вторите са пробиотиците:\nТазектанът прахче като идея против разстройство е добра. Около 3 прахчета за деня е хубаво да се приемат. Адирекс също са добри прахчета. Те са в два варианта възрастови – за бебета и за деца над 3-годишна възраст. Има и Хидрасек. Смектата децата не я обичат, не знам защо така. Така, че малко с едно наум е казвам. Другото, което е добро са т.нар. група на пробиотиците. Ентерол е добър, макар че той не е чист пробиотик. Той е дрожди, но върши пекрасна работа. Напоследък на пазара се появиха и пообработени пробиотици, които са насочени да предотвратят разстройството и всъщност да го стопират. Рекомфорт е такъв, Ленодиар е такъв и вече чистите пробиотици. Това са Линекс, Био баланс и още ред други, които са в аптечната мрежа.\nПревантивните мерки срещу алергични обриви, слънчеви изгаряния и кожни раздразнения са кремовете със защитен фактор. За децата има специална детска серия, която е с висок слънцезащитен фактор - 50 плюс фактор. Това съветва д-р Нели Димова, като допълва още:\nСилицевият двуокис който е в пясъка е много агресивен към кожата. На фона на Слънцето и на солта, все пак знаем, че морският пясък е солен, предразполага към много алергии. Още повече, че и самото слънце също напоследък го водят много, че алергизира, особено кожните колеги. Препоръчвам да си поставят слънцезащитните фактори. Ако евентуално са ухапани нека измият мястото. Има много препарати, които ще намалят сърбежа и оттока. Бих препоръчала на майките, има едно хомеопатично лекарство, което върши много добра профилактична работа. Казва се Ледум палустре. Да го дават 3 пъти по 5 гранулки и мисля, че комарите няма да ги нападат, пък и другите гадини по плажа. И един съвет – хубаво е все пак детето да си бъде с бански от чисто хигиенична гледна точка, защото пясъкът е много агресивен и да не им нарани местата, защото са нежнички.\nПонякога от водата се получава и възпаление на ушите. Самото влизане във водата повишава налягането вътре в ухото и върху мембраната, защото морската вода все пак е по-плътна от въздуха. Хубаво е като излязат навън, родителите да подсушат ушичките на децата и да си имат едни капки за всеки случай като тръгват. Те ги знаят Фуроталгин, Отипакс, да си ги носят.\nД-р Нели Димова пожела на родителите безаварийно пребиваване на морето и на блакана. Да се насладят на почивката и на това, че все пак са със семейството си, почиват си, наслаждават се на на общуването с децата и на Слънцето.