Любовта се промъква с чуждо писмо | Умна и културна медия - Trio.bg\nдом Горещи новини Любовта се промъква с чуждо писмо\nКултовият роман „Странните преживелици на един пощальон” най-сетне излезе и в България.\nЧели ли сте някога чужда кореспонденция? Усещали ли сте порочния гъдел на нередното? Влюбвали ли сте се скоро в… книга? „Странните преживелици на един пощальон” действа така. Романът на канадеца Дени Терио от 2005-а се появява в България не само със славата на култов бестселър с издания по целия свят, но и с ореола на майсторски написана естетска книга, която придвижва литературата напред. Преводът от френски език на Калоян Праматаров е сред най-сполучливите и близки до висотата на оригинала.\nГлавен герой е пощальонът Билодо – самотник на 27 години, който живее на деветия етаж в компанията на златната си рибка Бил и лицата от киноафишите по стените на апартамента му. В ерата на интернет работата на пощальона изглежда скучна, понеже разнася предимно сметки и служебни формуляри из Монреал. Но… понякога в купчинката с кореспонденция попада истинско лично писмо. За Билодо то е съкровище! Той не го доставя на адреса, поне не веднага. Отнася го вкъщи и го отваря на пара. Едно такова писмо променя живота му и го вкарва във възбуждаща игра на любов, поезия и смърт.\nПротивно на световната му слава авторът на „Странните преживелици на един пощальон” е слабо познат у нас, но българските му издатели от „Лист” са сигурни, че това ще се промени. Роден на 24 август 1959-а в Квебек, завършил психология, Дени Терио пише на френски не само романи, но и сценарии. Четири пъти е финалист за наградата Gémeaux. Първият му роман – „Игуаната”, печели приза „Франция – Квебек” през 2001-ва, както и наградите Anne-Hébert (2002), Odyssée (2002) и Combat des livres на Радио Канада (2007).\nпредишна статия50 снимки на Кирил Вълчев представят „Анна Каренина“ на Театър София в Ясна поляна на Толстой\nСледваща статияИнтернет предприемачът Александър Ненов с безплатна лекция на тема „На 1 клик разстояние“ в Шумен днес\n„Париж – радостта от живота“ – 10 години Димо Райков пише за Париж\nДесет години Париж е в България с книгите на Димо Райков „Париж – радостта от живота“ излиза на 17 март. Димо Райков е един от най-харесваните и...\nTrio.bg - 15.05.2019 0\nВ този завладяващ дебют властва истинска магия! Париж е по-магичен, отколкото някога сте си представяли... На пазара излиза впечатляващият дебютен роман на Даниела Богоева – Гюргакова...\nTrio.bg - 03.09.2019 0\nЛектори на научно-популярното събитие ще бъдат Никола Каравасилев, проф. Николай Денков, Наско Стаменов, доц. Аспарух Камбуров и част от българските олимпийци...


Намаляват цените на роуминга между България и РСМ, още през март летим до Скопие - Bgonair\nМинистър Събев и македонският му колега подписаха Меморандум за разбирателство\n25.01.2022 | 18:13 Редактор: Елеонора Танева\nМинистърът на транспорта и съобщенията Николай Събев ще организира среща с колегите си от Северна Македония и Албания. На тристранната среща ще се вземе решение за искане до Европейската комисия жп връзката София - Скопие да бъде включена в направлението на транспортен коридор "Западни Балкани".\nМинистър Събев обяви идеята след като заедно с министъра на транспорта и комуникациите на Северна Македония Благой Бочварски подписаха Меморандум за разбирателство като основа за водене на преговори. Разговорите се състояха в рамките на съвместното заседание на правителствата на България и Северна Македония в София.\nДвете държави ускоряват работата по жп връзката София-Скопие.\nА първият полет по редовната линия между двете столици може да се осъществи още през март.\nДвамата министри на транспорта подписаха съвместна декларация, в която се изразява желание за установяване на авиолиния между двете държави. Вече има заявен интерес от авиокомпании за осъществяване на полетите. Българската държава ще осигури необходимите разрешения, а от македонската страна са поели ангажимент за преференциални такси.\nВ рамките на заседанието е подписана и декларация за намерение за намаляване на цените на едро на роуминга между двете държави. Те трябва да стигнат такива нива, че когато гражданите са в съседната страна, да ползват тарифи като у дома.


НУМЕРОЛОГИЯ: ЗНАЧЕНИЕТО НА ЧИСЛОТО 54\nЗначението на нумерологичното число 54\nНебесните сили определено влияят на живота ни, но те никога не ни карат да правим неща или да вземаме определени решения. Те са тук само, за да ни напътстват и да ни помогнат да се възстановим от неуспехите и разочарованията, които са неизбежни в живота на всяко човешко същество, независимо колко големи или малки.\nРазнообразието на човешката природа, нашите характери, мисли, действия и емоции е богато и изненадващо. Ние сме несъвършени, което ни прави ценни за този свят.\nАнгелите са съвършени божествени същества от чиста светлина, но те не са създадени да ни противопоставят.\nНапротив, ангелите съществуват, за да ни помагат и насочват по нашия път, който е пълен с предизвикателства и трудности. Ангелите са нашите божествени поддръжници; те са пратеници от небесата.\nТе нямат егоистични мисли или ще бъдат фокусирани върху нас като нас, защото живеят в симбиоза и хармония със Създателя или каквато и да е форма на духовна сила, която оживява този свят и го прави такъв, какъвто е. Техните мисли са чисти, любовта им към хората безусловна.\nАнгелите помагат на хората да преодолеят страховете, съмненията и препятствията по пътя, създавайки по този начин илюзията за хармония.\nКазваме илюзия, но не в негативен смисъл. Ангелите ни помагат да разберем колко красив и ценен е животът ни, дори и да е пълен с смут и да имаме много недостатъци. Това несъвършенство прави света съвършен, парадоксално.\nВъпреки това, хората са склонни към загуба на смелост, увереност, мотивация, вяра, надежда и много други.\nВ такива моменти ангелите действат като наши пазители и водачи от сфери далеч над нашето въображение или разбиране. Може да видим тяхната любов и подкрепа в малките неща, знаци и символи, които ни изпращат.\nНумерология номер 53\nНумерология номер 55\nНомер 54 - Какво означава?\nСред различните канали, които ангелите избират да изпращат небесни послания до човешкия свят, са числата. Спиритуалисти и религиозни хора твърдят, че всички ние имаме ангели пазители, небесни духове, които ни наблюдават и се уверяват, че сме добре.\nТе не пречат на нашата съдба; те нито предотвратяват случването на лоши събития, нито ни принуждават да правим нещо или да се чувстваме по определен начин.\nАнгелите не командват нашите действия и не променят мислите ни.\nТе обаче биха могли да ни помогнат да станем по-добри хора, като ни изпращат номера и други знаци за подкрепа и насоки.\nНа някои хора ангелите изпращат ангел номер 54, друг от тези мистериозни символи. Какво означава?\nНай-добрият начин да интерпретирате това число е да разберете от какво се състои то. Числото 54 съдържа две мощни цифри вътре, 5 и 4.\nИ двете числа имат силни и енергични вибрации. В тази комбинация доминира цифрата 5. Това е изключително положително енергийно число.\nПредставлява креативност, индивидуалност, успех, позитивно мислене и връзка с по-висши сфери.\nЧислото 4 е по-рационално, число, което представлява страхотно чувство за организация, чистота, планиране, преданост, независимост.\nКомбинирани заедно, тези фигури дават невероятна комбинация от таланти и способности, правейки човек с това ангелско число харизматичен индивид, способен да постигне големи успехи и да изпълни мечтите си.\nТъй като хората с това число обикновено са принудени да работят по своите планове, ангелите изпращат 54 като потвърждение, че те бдят над вас.\nВсеки има периоди на несигурност и загуба на самочувствие, дори най-смелите и горди.\nЗа хора с такава силна харизма и характер тези времена са катастрофални. Може да се чувстват напълно изгубени, защото не са свикнали да се чувстват несигурни.\nАнгелите са тук, за да ви напътстват. Те ви дават своята подкрепа, като изпращат ангел номер 54, защото това е число, което има положителна енергия, особено тази енергия, която е важна за вашите амбиции. Ако чувствате, че сте загубили цел в живота си или сте постигнали нещо страхотно, но не знаете какво да правите по-нататък, ангелското ръководство е тук.\nЧислото 54 е голям ентусиазъм, мотивация и успех, но също така организираност, търпение и адаптивност.\nТова ангелско послание често се изпраща на изключително нетърпеливи хора и най-вероятно те се втурват в нещо, само защото се страхуват от скука, изтръпване и периоди на изчакване.\nВсичко това са само част от живота. Добре и продуктивно е да прегърнете тези чувства, тъй като времето за действие и продължение ще дойде.\nЛюбов и ангел номер 54\nЛюбовта и ангелското число 54 не вървят толкова добре заедно, поради невероятната активност и енергия на хората с това ангелско число.\nТе са привлекателни, очарователни и страстни, но обичат да поемат рискове, да променят нещата през цялото време и да променят настроението си. Не се възстановяват лесно, защото винаги са в движение.\nХората с такъв характер могат много бързо да загубят интерес или да пренебрегнат своите любовници или партньори заради кариерните си амбиции например.\nИзпращайки ангел номер 54, вашите пазители от небето се опитват да ви напомнят за отношенията ви с хората. Трябва да бъдете по-внимателни към тези, които се грижат и ви обичат.\nЧислото 54 предполага, че човек трябва да преосмисли отношението си към близките му хора.\nПонякога тези силни, независими и харизматични личности действат егоистично, дори и да не осъзнават това. Трябва да обърнете повече внимание на семейството, приятелите и партньора си.\nАнгел номер 54 ви е изпратен, за да разберете, че истинските ценности са много близки до вас и че са абстрактни.\nЧислото 54 присъства в много различни области. Интересно е, че това е атомният номер на елемента ксенон и че може да се изпише като LIV с римски цифри.\nЧислото 54 може да се намери в различни сфери, като математика, химия, география, литература и т.н.\nАфрика има общо 54 държави. Любителите на голфа казват, че резултатът от 54 е идеалният резултат за рунд на голф.\nВъпреки това никой никога не е успявал да постигне подобен резултат в нито едно състезание. Популярната игра за решаване на игри, Rubik's Cube, има 54 цветни квадрата, които можете да местите по различни начини, за да съответстват на цветовете от всички страни на куба.\nКакво виждате това число през цялото време?\nЕкспертите по нумерология твърдят, че феноменът да виждате определено число по всяко време, в различни ситуации и психични състояния, означава, че ангелите ви изпращат небесни послания.\nИзпращайки конкретен номер, като 54 в този случай, те се опитват да ви кажат нещо и да ви помогнат при трудности, които могат да ви притесняват.\nАнгелите ви изпращат това положително и енергично число, за да ви помогне да разберете какви са вашите истински ценности. Вие сте интелигентен, талантлив, харизматичен човек, достоен за любов и уважение.\nНо преди всичко трябва да обичате и уважавате себе си. Знаем, че сте склонни да се чувствате много зле, ако не успеете и вероятно се страхувате от провал или рутина.\nАнгелите искат да ви подкрепят в приемането на естествения ход на събитията.\nЖивотът никога не е права линия. Има моменти на действие и моменти на спокойствие и мир.\nТрябва да мислите за това затишие като за нещо положително, което ще ви помогне да преосмислите решенията си, да си починете и да изградите енергия, за да продължите напред.\n#нумерологиячисло54 #число54внумерологиялюбов #нумерологиячисло54личност #нумерологиячисло54значение #число54значениевнумерология #нумерологиячисло54брачен живот #нумерологиячислозначения #нумерологиячисло\nангел номер любов\nКийт Пауърс нетна стойност\nfelix stray kids височина\nразлика между команда и търсене\nкоя е Шанън де Лима


Двойките, които харчат по-малко пари за сватбата си, имат по-големи шансове да останат заедно | Обекти\n04 март 2020, 11:22 ч.\n#двойка #сватба #любов #пари\nЧовек си казва: „Веднъж се женя/омъжвам!“ и вече е склонен да пръсне купища пари, за да бъде всичко идеално като от приказките. мечтаният пръстен или мечтаната рокля трябва да бъдат придобити на всяка цена, дори да надхвърлят бюджета, защото остават спомен за цял живот. Преди да се впуснете обаче в неразумни кредити и заеми, прочетете какво казват експертите по въпроса за пищните сватби.\nМалката и скромна сватба може да бъде ключът към щастливия и успешен брак.\nСватбената индустрия е впрегнала всички усилия, за да ни изкуши да похарчим много пари за сватбата си, като ни убеждава по всякакъв начин как всичко трябва да бъде изпипано до последния детайл, защото „сватбата е веднъж в живота“ (евентуално).\nПрофесорите от университета Емори обаче решават да направят нещо новаторско – да проверят дали съществува връзка между похарчения бюджет за сватбата и продължителността на брака. За целта включват в проучването си сватбените тържества на повече от 3000 души. Онези, които били похарчили по-малко от 1000 долара за сватбата си, се оказали с 50% по-големи шансове да останат заедно в сравнение с младоженците, пръснали над 20 000 долара за сватбеното си тържество.\nСъщите наблюдения се отнасят и за годежния пръстен. Заплахата от развод се увеличава рязко с покачването на цената на пръстена.\nПокрай сватбата си хората често стават пленници на дългове, което се оказва сериозен стрес.\nДа не забравяме, че парите са една от най-честите причини, която скарват семействата. Защо да не се освободим от един евентуален повод за семейни неразбирателства? Колкото по-скромна е сватбата, толкова по-малко разходи и проблеми.\nУчените установяват още няколко фактора, които могат да помогнат на двойките да останат заедно.


ТИ СИ ТОВА ◦◦◦ Tat Tvam Asi ◦◦◦ Thou Art That • Виж темата - Умът и мисълта.\nЗаглавие: Умът и мисълта.\nПубликувано на: Вто Дек 14, 2010 1:18 pm\nЗаглавие: Re: Умът и мисълта.\nПубликувано на: Вто Дек 14, 2010 11:30 pm\n1. Душата наистина ли се намира в Ума? Защото аз си мислех, че се намира на друго място.\nПубликувано на: Нед Дек 19, 2010 6:41 pm\nПубликувано на: Нед Дек 19, 2010 8:51 pm\nПубликувано на: Нед Дек 19, 2010 11:34 pm\nПубликувано на: Пон Фев 07, 2011 5:57 pm\nПубликувано на: Чет Фев 10, 2011 4:51 pm\nПубликувано на: Вто Мар 01, 2016 5:57 am


Тонове трупове на норки заровени нелегално край сливенско село - Труд\nТонове трупове на норки заровени нелегално край сливенско село\nТонове животински отпадъци са изхвърлени в рудници до сливенското село Боров дол. Вместо да бъдат извозвани до екарисаж, животните са заравяни в земята, близо до река и минерални извори, предаде БТВ.\nВсички институции са на крак, но официалната информация е оскъдна. Според прокуратурата в Сливен става дума за големи количества животни, вероятно норки. Количеството е над сто тона. Взети са проби, които ще покажат дали има зараза, която е опасна за хората.


Роженският събор ще обедини България от 19 до 21 юли - SlivenPress\nРоженският събор ще обедини България от 19 до 21 юли\nюли 1, 2019 Актуално, Култура / Шоубизнес, Любопитно\nНай-голямото общобългарско събитие за годината ще съчетае пъстротата на фолклорни изпълнения, музейни и етнографски експозиции, занаяти, аромата на чевермета и традиционни ястия, изложения чистопородни животни и на месни и млечни храни от фермата, конни атракции, народни веселби и нестинари.\nРоженските поляни ще бъдат украсени с внушителен трибагреник от над 7000 кв.м., а по обяд през трите дни на събора ще се извива Голямо роженско хоро.\nНад 3500 изпълнители от всички краища на страната ще се изявят в Националния фолклорен конкурс, който ще се проведе на 4 сцени. 113 певчески и инструментални групи, 107 индивидуални изпълнители, 56 танцови състава и 15 групи за народни обичаи ще се представят на събора. За пръв път в конкурсната надпревара ще се включат 5 фолклорни групи на бесарабски българи от Украйна и ще се проведе конкурс за автентична женска ,мъжка и детска носия.\nМобилната музейна експозиция „Духът на Родопите“ ще покаже родопските традиции, обичаи и ритуали, а акцентът ще е магическата каба гайда.\nНа Роженските поляни ще бъде вдигнато и истинско етно селище с македонска, северняшка, шопска и родопска махала и възстановки на къщите на банатските и бесарабските българи. Ще бъде пресъздадено хайдушко сборище, възрожденско кафене и граничната застава, намираща се на Рожен преди повече от век. На мегдана в импровизираното село всеки свободно ще получи първия си урок по гайда, хоро и народна песен, а за мало и голямо ще има хайдушки игри и занаятчийска работилница.\nМузейната експозиция в патриотичния автобус на Пътуващо читалище „Бащино огнище“ ще покаже българска сватба и бита на нашите деди от преди повече от 100 години. Ще има истински уроци по родолюбие, изпълнени с факти и събития от българската история. Децата ще могат да научат, колко прекрасна е родната природа и история с интерактивната игра „Познавам ли моята България, а във вечерните часове за всички ще е лятното кино под звездите с поезията на Ботев и Вазов.\nПрез трите дни на събора ще се проведе изложение на чистопородни животни – овце, кози, овчарски кучета, говеда, биволи и коне,. в което акцентът ще са местните породи, отглеждани в Родопите. Над 30 животновъди от цялата страна ще предлагат качествени фермерски млечни и месни продукти в специално обособена зона.\nЗа най-малките посетители на събора ще има много забавления и уроци по приложни изкуства в Детската творителница. На 19-ти и 20-ти юли от 18,00 ч. пред голямото роженско знаме ще е инициативата „Наследство в бъдещето“ в кадър – обща снимка на всички деца и младежи, дошли на събитието с народни носии.\nВ първата вечер на събора ще е гала-спектакълът „Рожен е България” с участието на ансамбъл „Чинари“, Нелина, Славка Калчева, Ваня Вълкова, Жечка Сланинкова и оркестър „Гергьовден“, а в съботната родопска вечер над планината е ще екнат изпълненията на космическата Валя Балканска и гайдарят Петър Янев, ансамбъл „Родопа“ „100 Каба гайди”, ФА „101 Каба гайди”, ФГ „Каба кабадайлии“, и най-добрите родопски изпълнители.\nВ дните на събора на Роженските поляни ще бъде изграден палатков багер и паркинг зони за над 5000 автомобила. За по-добрата организация на събитието ще има временна транспортна схема и организиран обществен транспорт от Смлян и Чепеларе.\n10:30 Стотици гайдари насред Родопа\n11:00-19:00 Детска творителница „Рожен”\n12:30 – 13:00 Голямото роженско хоро\n13:00 Откриване на музейна експозиция „Духът на Родопите“\n13,00 – 18:00 Национален фолклорен конкурс „Рожен“\n13:30 – 16:30 Спектакъл „Багатур“ – демонстрации на бойните умения на старите българи\n14:00 -18:00 Кулинарно шоу „В търсене на изгубения вкус“\n17:00 – 20:00 Хоротека насред Родопа\n18:00 „Наследство в бъдещето“ в кадър: Снимка на деца и младежи с народни носии пред Роженското знаме\n20:00 – 24:00 Гала спектакъл „Рожен е България“, „Възрожденски разкази” от Ансамбъл „Чинари”.\nФолклорен рецитал с участието на Славка Калчева, Ваня Вълкова, Нелина и Жечка Сланинкова с орк. „Гергьовден”.\n21:30 Нестинарско шоу\n10:00 – 19:00 Национален фолклорен конкурс „Рожен“\n10:00 – 19:00 Детска творителница „Рожен”\n11:00 – 14:00 Спектакъл „Багатур“ – демонстрации на бойните умения на старите българи\n11:00 – 16:00 Кулинарно шоу „В търсене на изгубения вкус“\n12:00 – 12:30 Голямото роженско хоро\n13:00 – 17:00 Хоротека насред Родопа\n15:00 – 19:00 Конкурс за автентична женска, мъжка и детска носия\n17:00 – 24:00 Гала спектакъл „Родопска вечер“\n17:00 – 21.30 Родопски хоровод с: Виевска фолклорна група, оркестър „ПИМ”, оркестър „Родопско настроение“\n21.30 – 24.00 ФА „Родопа” – спектакъл „Невястата“, ФА „100 Каба гайди”, ФА „101 Каба гайди”, ФГ „Каба кабадайлии“, трио „Родопски извор”, Валя Балканска, Петър Янев, Златина Узунова, Тинчо Севдалинов, Димитър Керемедчиев, Юлия Кичукова, Кристина Енгерова, Светла Дукатева, Филип Синапов, Фани Койнарова, Златко Кафеджиев\n24.00 – 1.30 Николай Славеев\n1.30 – 04.00 Оркестър „Рожен“\n10:00 – 13:00 Национален фолклорен конкурс „Рожен“\n10:00 – 16:00 Детска творителница „Рожен”\n11:00 – 14:00 Кулинарно шоу „В търсене на изгубения вкус”\n14:00 Обявяване на лауреатите от Национален фолклорен конкурс „Рожен“\n12:00 – 17:00 „Извило се хоро насред Родопа“\nНародни веселби с оркестър „Рожен“


Великотърновско село зарадва проф. Костадин Ангелов с колективен имунитет - Област Велико Търново\nВеликотърновско село зарадва проф. Костадин Ангелов с колективен имунитет\nВъв великотърновското село Дичин благодариха на водача на листата на ГЕРБ-СДС и доскорошен здравен министър проф. Костадин Ангелов и на кмета на община В. Търново Даниел Панов за осигурените ваксини и мобилни екипи. Това е дало възможност на голяма част от жителите на населеното място да се защитят от Covid-19.\nРазбрах че 80 процента от вас са ваксинирани. Това означава, че селото наистина има колективен имунитет, нека го направят и останалите, за да сте на 100 процента защитени, призова проф. Ангелов. Той разясни на присъстващите планираното от ГЕРБ създаване на 30 медицински мобилни центрове, които ще преглеждат хората и ще правят изследвания на място. Идеята за тяхното създаване не е да заместят Спешната помощ или профилактиката, а да контролират хроничните заболявания на хората в населените места, където няма поликлиники. Така медицината ще бъде там, където има нужда от нея.\nПроф. Ангелов допълни, че за да бъде човек здрав, той трябва да живее добре. Затова управленската програма на ГЕРБ предвижда ежегодно анексиране на пенсиите, за да може след 4 години минималната пенсия да стане 600 лева.\nХората в селото, които не са успели да се ваксинират досега, попитаха д-р Ангелов защо са спрени мобилните екипи, които обходиха населените места в общината. „Попитайте сегашните управляващи защо това се случва, защо забуксува ваксинационната кампания, защо хора от чужбина идват в България да се имунизират, а ние оставаме далеч от колективния имунитет и то при положение, че сме осигурили всички видове ваксини и хората могат да избират от всички одобрени от ЕС препарати“, отговори професорът.


Състезанието за талант на Starpower на Gary Pate празнува 30 години - Интервюта\nСъстезанието за талант на Starpower на Gary Pate празнува 30 години\nСъстезание за таланти на Starpower. Снимка от Universal Event Photography. Дял Tweet Дял Коментари\nВероятно има много причини, поради които Starpower Talent Competition съществува (и продължава да се развива) от 30 години. Той е домакин на десетки хиляди участници, което го прави едно от най-големите състезания за таланти в страната и дори се е разширил в международен план до Лондон, Коста Рика, Австралия, Шотландия и др. Starpower предлага вълнуващи награди, стипендии и възможности за представяне на танцьори. Гордее се с поддържането на положителни взаимоотношения със собственици на студия, учители, изпълнители и родители.\nНо може би един от най-важните елементи за успеха на Starpower е човекът, който стои зад всичко: Гари Пейт. Той се занимава със сценични изкуства от петгодишна възраст и открива първото си „Starpower Competition“ във Вашингтон, окръг Колумбия, с родителите си преди 30 години. Starpower процъфтява и остава успешен благодарение на отдадеността си да създава професионални, забавни, обогатяващи състезателни преживявания.\nГери Пейт и Грейс Уейкфийлд. Снимката е предоставена от Starpower Talent Competition.\nТук Dance Informa говори с Pate на империята Starpower за това как всичко е започнало и плановете за 30-те състезания за талантитиюбилей.\nЗа първи път се занимаваш с танци в ранна възраст. Какво беше във формата на изкуството, което предизвика интереса ви?\n„Когато бях млад, майка ми Франсис беше учителка по танци. Всъщност тя в момента е на 92 години и все още учи на чешмата! Танцът беше навсякъде около мен. Обичах развлекателната стойност в танца, който караше хората да се радват да гледат. На млади години гравитирах към музикалната комедия, защото успях да разсмея тълпата. Това беше голяма тръпка, реакция на публиката направи представянето ми вълнуващо! '\nА какво ще кажете за състезателната верига? Кога и защо се включихте със състезания?\n„Като млад танцьор имаше много малко места за представяне на деца изпълнители. Участвах на щатски и окръжни панаири, домове за възрастни хора, летища и крайбрежни пътеки като Атлантик Сити Стоманен кей. Винаги съм искал повече възможности за представяне и съм копнял за по-професионална среда, когато излязох на сцената. Като възрастен бях собственик на студио и учител, когато срещнах Грейс Уейкфийлд. Споделихме една и съща страст към децата, танците и танцовото образование. Знаехме, че можем да осигурим професионални обекти за изпълнение в професионален стил за деца, като същевременно създаваме приятелска среда за семейството. Надявахме се и все още се надяваме да накараме всяко дете, което се качи на сцената ни, да се чувства специално и всеки учител по танци и родител да се чувства като семейство. '\nЗащо според вас състезанията са добър опит за обучение и възможност за танцьори?\n„Получените ползи от състезателния танц са безкрайни. Младите танцьори научават предимствата на трудолюбието и дисциплината още в ранна възраст. Те разбират важността на процеса (техническо обучение и време за репетиция), както и на продукта (рутинни изпълнения, които представят). Младите изпълнители се учат как да бъдат част от екип и как допринасят за по-голяма картина или визия на хореографа. Състезателните танцьори имат отлични умения за управление на времето, тъй като обикновено трябва да завършат домашните и да жонглират, понякога изисквайки графици между училище и танци. В допълнение към физическата подготовка, танцьорите обикновено научават значението на здравословния хранителен план за оптимално представяне.\nЕдно от най-впечатляващите качества, които състезателните танцьори притежават, е способността да мислят „на крака“. В изпълнение на живо всичко може да се случи. Музиката може да пропусне или спре, костюмите могат да се повредят, партньорството в хореографията може да се обърка. Състезателните танцьори се научават как да го накарат да работи, и то за миг.\nСъстезание за таланти на Starpower. Снимка от Universal Event Photography.\nЕдна полза, която може да дойде само от света на състезателния танц, е възможността да се изпълняват редовно, докато се справят с критиките на съдиите. Това е пряка връзка със света на прослушванията. Танцьорите, прослушващи се за колективни танцови програми или професионални работни места, най-вероятно в един или друг момент ще трябва да се справят с критика и отхвърляне. Как човек се справя с това, може да измери успеха му.\nВажно е да се отбележи, че ползите от танцовите състезания до голяма степен зависят от учителите по танци, ролевите модели и родителите. От нас, лидерите, зависи да направим преживяването здравословно и положително за млади състезателни танцьори. '\nПоздравления за 30-годишнината на Starpower! Как и защо стартирахте Starpower?\n'Благодаря ти! Не бихме могли да се гордеем повече с общността от служители, учители по танци и изпълнители, които имаме със Starpower! Всъщност Dance Network TV продуцира пълнометражен документален филм със заглавие Танцово семейство което улавя нашата уникална семейна динамика!\n[Грейс и аз] сме запалени по създаването на съвременна професионална арена, която да предоставя на младите танцьори възможности за представяне. Искахме да осигурим забавна, приятелска за семейството атмосфера, в която децата да създават спомени, които да останат за цял живот. '\nКакви възможности предоставя Starpower на своите участници?\n„Starpower има щастието да бъде най-големият член на Star Dance Alliance. SDA се състои от танцови състезания (Nexstar, Revolution, Believe, Imagine Dance Challenge, Dream Maker, World Dance Championships), Power Pak (летен танцов лагер), World Dance Page (образователно соло състезание) и Wild Dance Intensives (конвенции ). Star Dance Alliance предлага стипендии за различни събития. Говорейки за стипендии, SDA си партнира с Американската музикална и драматична академия (AMDA) с кампуси в Лос Анджелис и Ню Йорк. Те присъдиха многобройни стипендии от $ 40 000 на нашите изпълнители!\nДруг вид възможност може да включва нашите три нива на конкуренция, предлагани. Студентите имат възможност да танцуват в състезателни нива за начинаещи, средни или напреднали. Starpower вярва, че всички танцьори от всички нива на опит трябва да се чувстват комфортно да се състезават и да се представят. На нашите събития има място за всички танцьори, независимо дали танцуват три часа седмично или 30 часа седмично. '\nКакво го отличава от другите състезания?\n„Това, което отличава Starpower от другите танцови състезания, е историята на неговите основатели. С Грейс Уейкфийлд сме били танцьори, собственици на студия, учители и родители. От първа ръка разбираме нуждите и желанията на учителите и конкурентните ръководители на екипи. Вървяхме в техните обувки! Индустрията на състезанията по танци е специална и уникална, както и нуждите и очакванията на учителите по танци. Ние напълно съпреживяваме това, което преподавателите по танци изпитват при всяко състезание. Стремим се да направим състезателното изживяване гладко, познато и подкрепящо за всички участващи! Ние не копираме и не подражаваме на друго състезание по танци, което създадохме.\nС какво се гордеете най-много за Starpower през годините?\n„Най-горд съм да кажа, че ние от Starpower сме създали спомени, които продължават цял живот. След 30 години имахме млади състезатели, които сега са собственици на студия. Те искат техните ученици по танци да изпитат забавлението и вълнението, което са правили като деца. Горди сме да чуем истории за това как „Дните на звездната сила“ са били най-добрите времена от живота на хората. Хората често ни изпращат свои снимки и видеоклипове. Въпреки че все още имаме повече цели и визии като компания, сърдечно е да знаем, че успяхме с нашата оригинална декларация за мисията да създадем запомняща се атмосфера за тези деца.\nСъщо така съм горд да кажа, че и двете ми дъщери, Ноел и Джада, са много част от Starpower. Наистина това е семейна работа за нас, тъй като и двамата са танцьори! “\nПланирани ли са специални събития за 30-годишнината?\n„Нямаме търпение това лято да отпразнуваме нашите големи 3: 0! Ние сме в процес на планиране на някои големи събития, но не можем да развалим изненадите! Ще трябва да изчакате и да видите! Ще трябва да кажа, припомнянето, докато пресяваме стари снимки и видеоклипове, е най-забавната част от процеса на планиране! “\nКъде се надявате да отидете от тук? Какви са вашите бъдещи планове и цели за Starpower?\n„Гордеем се с нашата глобална общност, създадена от Starpower International. Едва в началните си етапи. Със сигурност планираме да достигнем до все повече страни и култури със Starpower. Обичаме да обединяваме света чрез танци! Персоналът на Starpower поддържа постоянен контакт, за да поддържа нашите състезания свежи и съвременни. Приветстваме всички отзиви от учители по танци и ги приемаме доста сериозно. Starpower ще продължи да работи усилено, за да направи нашата арена на танцови състезания най-добрият избор както за учители по танци, така и за изпълнители. '\nПол Тейлър танцова компания Линкълн център\nКакво друго се случва тази година със Starpower?\n„Starpower е изключително горд да бъде част от Star Dance Alliance (SDA) и особено във връзка със Световното първенство по танци. Това ежегодно събитие ще се проведе през август 2017 г., в Meadowlands, точно извън Ню Йорк. Това високо продуцирано състезание за групови танци привлича танцьори от цял свят за това, което наистина е премиерното танцово състезание наоколо. Това е National of Nationals, първенството на шампионата. Ако състезателна група бъде поканена на регионално или национално събитие, те се състезават за шанс да бъдат част от „The Final Five“. Финалната петорка се състезава отново и се бори за титлата Световен шампион. Толкова е вълнуващо и забавно и наистина сбъдната мечта за SDA! Това събитие се гледа по целия свят, тъй като се излъчва на живо www.worlddancechampion.com . Виж това!'\nЗа повече информация относно Gary Pate и Starpower Talent Competition, се насочете към www.starpowertalent.com .\nПодобни продукти: AMDA , Американска музикална и драматична академия , Вярвам , конкуренция , състезания , Танцово семейство , Dance Network TV , Създател на мечти , Гери Пейт , Грейс Уейкфийлд , Начална страница Най-високо заглавие , Представете си Dance Challenge , Nexstar , Power Pak , Революция , SDA , Star Dance Alliance , Starpower , Състезание за таланти на Starpower , Интензиви за диви танци , Световно първенство по танци , Световен танцов конкурс Дял Tweet Дял\nСъстезание и състезания по танци Groove: Вдъхновени от страстта\n9 неща, които трябва да вземете от състезателния си уикенд\nтанц в Америка\nkeigwin и сътрудничество\nподложка за душ кабина дансинг


Абатството и кметът (Първо издание) - Wikicarpedia the Carcassonne game rules wiki\nАбатството и кметът (Първо издание)\nThis page is a translated version of the page Abbey and the Mayor (1st edition) and the translation is 64% complete.\n3.2 Поставяне на теренни плочки\n3.3.1 Подготовка за игра\n3.3.2 Поставяне на плочка\n3.3.3 Поставяне на последовател\n3.3.5 Финално оценяване\n3.4.1 Подготовка за игра\n3.4.2 Поставяне на плочка\n3.4.3 Поставяне на последовател\n3.6 Подготовка за игра\n3.6.1 Поставяне на плочка\n3.6.2 Поставяне на последовател\n3.6.4 Additional examples\n3.6.4.1 Example 1. Moving from a completed city\n3.6.4.2 Example 2. Moving from a completed city\n3.6.4.3 Example 3. Moving from a completed road\n3.7.1 Подготовка за игра\n3.7.2 Поставяне на плочка\n3.7.3 Поставяне на последовател\n3.7.4.1 Оценяване при поставяне на чифлик\n3.7.4.2 Точкуване при свързване на полянка\n3.7.5 Финално оценяване\n4 Домашни правила\nСимвол на разширението\nАбатството и Кметът (Голямо разширение #5) е първоначлно публикувано от Hans im Glück през 2007\n6 плочки - абатство\nБележки за някои от обектите по плочките от това разширение:\nТози град има две отделни части. Градът с герба граничи с поляната. Това е особено важно при оценяването на поляните.\nПътят не е счупен. От едната страна пътят разделя поляната на две, а от другата - не. Това е особено важно при оценяването на поляните.\nПътят граничи с града, така че се полузават три отделни поляни.\nТази плочка има два отделни града.\nПътят е завършен от къщата.\nПътят не е прекъснат, той продължава във всичките три посоки.\nВ началото на играта получавате по една завършваща плочка - абатство, по 1 чифлик, 1 кмет и 1 фургон в цвета си. Те се прибавят към свитата.ref> Официален стату: Кметът и фургонът са последователи, които подлежат на стандартните правила за поставяне и контрол. Чифликът е специална фигура, а не последовател. </ref> С изключение на описаните по-долу новости, важат познатите правила.\nПоставяне на теренни плочки\nНовите теренни плочки се поставят по стандартния начин.   \nВ началото на играта, всички получават по една плочка Абатство пред себе си.\nПоставяне на плочка\nВместо теглене и поставяне на плочка, може да изберете да изиграете своята плочка Абатство. \nТо може да се постави само на празни места върху картата, където пасва точно една плочка, или иначе казано, в "дупка", заобиколена на кръст (хоризонтално и вертикално) от 4 други плочки.  При това няма никакво значение какво е изобразено върху околните плочки - крепости, пътища или друго; всички терени наоколо пасват. Ако няма\nтакава "дупка", абатството не можеда бъде играно.\nАко един или повече от играчите не са изиграли своята плочка с абатство, когато и последната теренна плочка е изтеглена и изиграна, те все още могат да я изиграят. По посока на часовниковата стрелка, започвайки от играча отляво на на този, който е изиграл последната плочка и спазвайки правилата на поставяне. Тогава играта приключва.  \nПоставяне на последовател\nМоже да поставите последовател върху абатството като монах.   \nКогато поставяте абатство (а също и потенциален михпъл), то трябва да е обрадено от всичките четири страти.    След това всички завършени крепости, пътища и манастири се оценяват по стандартния начин.  \nМонасите в абаствата се оценяват по същия начин като в манастир.\nСИНИЯТ поставя абатството, което завървша пътя с ЧЕРВЕНИЯ мийпъл. ЧЕРВЕНИЯТ печели 1 точка и връща мийпъла в свитата си. Крепостта под абатството и пътят отдясно все още не са завършени.\nМонаси в незавършени абатствта се оценяват както се оценяват в незавършени манастири в края на играта.\nВсеки играч получава по един кмет в неговия цвят, който се прибавя към свитата му.\nНяма специфични плочки свързани с Кмета, но е важно да се отбележи, че градове с щитова са особени важни за Кмета.\nКметът може да се играе вместо обикновен мийпъл. Може да се изиграе само в град, в който в моментя няма рицар;      важат стандартните правила за игране на мийпъли.  \nСилата на кмета е равна на броя на гербовете в крепостта - 0 ако няма нито един.\nПри оценяване на завършени крепости важи следното:\nобикновен мийпъл има сила едно\nголемият мийпъл от Страноприемници и Катедрали има сила лдве\nКметът има сила 3 (за трите герба). Следователно СИНИЯТ печели 18 точки от крепостта.\nВсеки играч получава по един фургон в неговия цвят, който се прибавя към свитата му.\nЗа фургона няма специфични теренни плочки.\nПри оценяване на обект с фургон, той се счита за обикновен мийпъл.\nВсеки играч получава по един чифлик в неговия цвят, който се прибавя към свитата му.\nЗа чифлика няма специфични теренни плочки.\nПравилно поставяне на чифлика\nЧифликът не може да бъде поставен в дясната картинка. Долната крепост е на пресечната точка между почките\nЧифликът може да се пострави и на поляна, където вече има селяни, но не и ако има друг чифлик. \nЧифликът ще остане тамн до края на играта. \nЧифликъут не може да бъде премахнат от дракона (от Принцесата и Драконът), нито да се вземе като заложник от кула (от Кулата).\nОценяване при поставяне на чифлик\nТочкуване при свързване на полянка\nОбщо плочки: 12\nДопълнителни плочки с абатства:\n↑ За плочката с кладенеца и трите пътя всички пътища трябва да се завършят преди оценяване.\n↑ За плочката с трите пътя в Абатството и кметът дължината на пътя (за целите на оценяването на Крадецът) е общият брой на плочки с път, а не най-голямото разстояние между два негови края. Този път има три края за завършване, но това често означава че ще е по-голям от обикновено.\n↑ На примерите в това разширение пътят с тунела се брои за "счупен" ако се играе с разширението Тунелът. В този случай плочката се счита зе съдържа две несвързани отвора за тунел.\n↑ Ако все още имате плочката абатство и изтеглите последната плочка, също така я изиграете на обект с майстора-строител, абатството може да се изиграе като втора плочка за двойния ход (преди последния рунд на слагане на плочки с абатство).\n↑ Този парагтраф е добавен в Big Box 2 на HiG’s и RGG и всъщност противоречи на по-ранни ЧЗВ (според които плочките абатство не могат да се изиграят щом и последната теренна плочка бъде изтеглена и изиграна).\n↑ След като абатство се изиграе по този начин може да се постави мийпъл върху него както обикновено. Ако абатството се завърши то се оценява така както би се оценило в стандартен ход. След това започва крайното оценяване. (5/2013)\n↑ Версията на RGG има известна разлика с това че последното изречение в този параграф е преместено тук.\n↑ Когато се постави абатствто, последовател не може да се постави до него (като рицар, например), тъй катоп то заема цялата плочка. Нищо от околността не е град. Така че последовател на тази плочка може да бъде само монах.\n↑ Светилище може да предизвика абатство и обратно, тъй като абатството е също така и манастир.\n↑ Ако завърщите обект с плочка с абатствои имате майстор-строител в него, обектът the не се разширява с абатството (тъй като то е отделен обект), следователно не теглите нова плочка.\n↑ Въпрос: Ако крепост с търговски стоки в него се завърши чрез поставянето на абатство, играчът, който го поставя, получва ли търговските стоки? Отговор: Да, тъй като довършва крепостта.\n↑ Абатството служи и за граница на полянки.\n↑ Рицар в обсадена крепост може да избяга с помощта на абатство, тъй като абатството има всички характеристики на манастир.\n↑ Кметове и фургони също могат да избягат от обсадени крепости чрез манастири и абатста (въпреки че би било забавно кметът да остане като капитан на потъващ кораб).\n↑ Всеки мийпъл, включително и кмет, изигран в крепост се счита за рицар.\n↑ RGG изданието на Голямата кутия 2 гласи “нито рицар, нито мийпъл”. В други версии на правилата пише “нито рицар, нито кмет,” нот това е излишно , тъй като кметът е рицар (като всеки друг мийпъл в крепост). (обновено 1/2015)\n↑ Кметът не може да се изиграе в крепост, в която има фургон. И двете са мийпъли (според дефиницията в правилата), така че крепостта е заета от фургона.\n↑ Кметът може да е летец. Може да се приземи само на не завършена крепост. Ако няма такава на плочката, на която се приземи кмета, той се връща обратно в свитата. (2/2013)\n↑ Кметът може да мине през магически портал. Но може да се изиграе само в незавършена и незаета крепост. (2/2013)\n↑ Кметът и фургонът могат да бъдат изядени от дракона, пленени от кула или прилъстени от принцеса. Също така могат да се изиграят в съответния квартал на Каркасон. Кметът и фургонът могат да ползват магически портал.\n↑ Въпрос: Могат ли кметът, фургонът и чифликът да се изиграят върху кула? Отговор: Не, игрането на тези фигури е лимитирано до обектите, описани в правилата.\n↑ В RGG изданието липсва последното изречение за другите чифлици.\n↑ Въпреки това чифлика може да бъде премахнат чрез Фестивална плочка. (12/2014)\nRetrieved from "https://wikicarpedia.com/index.php?title=Abbey_and_the_Mayor_(1st_edition)/bg&oldid=116045"\nГолямо разширение първо издание


"Записки по българските въстания" – особенности на жанра и повествованието - Документ от документите.ком | Страница 8\nПо една обща историческа закономерност ценностната устойчивост на Записките се проявява - без това да е парадоксално - в неустойчивостта им, в смяната на отношението към тях. На онова време например дори такива внимателни читатели на Записките и ценители на хубавото в българската литература като Вазов и Пенчо Славейков не отварят и дума за разказваческото майсторство на творбата. И те не са изключение, те са правило, толкова по-красноречиво с авторитета на имената си.\nНеизненадващи с най-видимите си разказвачески свойства, Записките не са изненадали тогавашния читател и със сходствата си с художествената литература. В общественото съзнание от последните две десетилетия на миналия век разграничителната линия между "изящна" литература и книжнина изобщо е била не по-малко ясна от съвременното ни делене, а мерилото кое е и кое не е художествена творба, е действувало със същата, а може би и с още по-голяма решителност. И според това мерило никому не би (и в действителност не е!) дошло наум да причислява записките към художествената литература, да ги окачествява като роман или роман-епопея. Това положение се нуждае не само от констатиране, но и от по-дълбоко разбиране, защото в него се отразява една от най-сложните закономерности на художествения процес: близостта на Записките с художествената литература е била "недовидяна" тъкмо в годините, когато тази близост е била значително по-голяма, отколкото по времето, когато се заговорва за художествеността на Записките! Така между Д. Димовия роман "Тютюн" и "най-белетризираните" съвременни спомени отликите са решително по-големи, отколкото между "Под игото" и Записките. По онова време Вазов и читателите му възприемат романа "Под игото" и Записките като принадлежащи на категорично нееднородни повествователни типове, обособени помежду си много по-рязко, отколкото ги виждаме днес.\nОще в десетилетието след безвременната кончина на 3. Стоянов в българската литература започват да се очертават развойни посоки, които в областта на епоса можем да доловим в един много дребен, но и много красноречив пример - в начина, по който късният Страшимиров поправя ранни си творби.\nМежду 80-те и 90-те години разликата между художествена и нехудожествена литература и е била достатъчно ясна (поне толкова, колкото е днес за нас) и според нея романите на Вазов са били именно романи, т.е. художествени произведения, а произведенията на Захари - мемоари, биографии и съответно нехудожествени произведения. Идва обаче ново време, с нови измерения, което започва по новому да чете Записките. Тогава се и оказва, че тази творба не стои толкова далече от своя художествен контекст, колкото е изглеждало в последните две десетилетия на минали век. Големият поврат към внимателно и възторжено отношение към Записките настъпва тъкмо в годините, когато процесът на обособяване между художествени и нехудожествени типове е достигнал най-високата си и субективно най-ясно осъзната точка. Не ще и дума, че в тези години, т.е. десетилетието след Първата световна война, големите национални сътресения от Илинденското до Септемврийското въстание са накарали българина да препречете тази и подобни ней творби с възроден интерес и нов поглед. Промяната обаче надхвърля границите на собствено съдържателния и психологически интерес и в новата обстановка вниманието към "какво разказва" започва да се уравновесява с вниманието към "как разказва". И въпреки че тези две страни, "какво" и "как", са свързани така неделимо както социалното и художественото развитие може да се предположи, че новият прочит на Записките е обусловен от развоя на българския литературен процес от 80-те години на миналия век до 30-те години на този.\nПрез последните десетилетия на миналия век възприемането на творби като Записките е вървяло от художествената литература към нехудожествените типове. В движението към по-ясна обособеност между двата типа и в състоянието на относително по-слабо разграничаване между тях окачествяващата дейност на обществото и критиката съвсем естествено се е стремила колкото може по-точно да очертае границите на художествената литература и колкото може по-категорично да оттласне встрани най-близките и в тоя смисъл "най-опасаните" съседни явления. В светлината на по-сетнешното развитие тогавашната разлика между художествено и нехудожествено се оказва не така голяма , но именно близостта между тях и действуващата вече тенденция към по-строгото им разграничаване разпалва страстта на скрития критически принцип: "Първо да се разграничим!" Това е всеобщ закон в духовното развитие, многократно потвърждаван във всички векове и народи. Тогава, в десетилетието след Първата световна война, когато процесът на разграничаване е достигнал връхната си и най-ясно осъзната точка, когато "романът е роман, а мемоарите - мемоари", посоката на възприемане на Записките се преобръща наопаки - от тях към художествената литература и от отликите към приликите им с нея. И за разлика от първия период сега този въпрос се поставя открито и активно, като част от нова художествена ситуация. В такава посока и така открито може да се постави той само в условия на утвърдено обособяване на художествената литература, когато нуждата от "самозащитно" оттласкване вече не е така остра и когато, напротив, изострила се е нуждата от вторично сближаване между художествено и нехудожествено. Новият прочит на Записките обаче не е или поне не е само носталгично-самоуверено връщане на победителя към стари кръвни връзки и прелестта на един литературен момент, който в близко време няма да се повтори - историческият процес не познава пасивните връщания заради самите връщания. Новият прочит е вероятно част от новия повратен развой в българската литература през 20-те и 30-те години, който най-общо може да се определи като вторично сближаване на художествения и нехудожествените типове, а по-конкретно като сближаване между белетристиката и публицистичните видове (напр. репортажа), между лириката и пропагандистките видове; процес, идейно свързан с голямото "олевяване" на българската литература. На нова основа тази връзка продължава и в наши дни и у себе си ние я чувствуваме много по-определено, отколкото у предходниците си преди петдесет години. Големият читателски и изследователски интерес към Записките нима щеше да бъде така голям, ако не ни вълнуваха въпросите на "литературата на факта", на колажното съчетание, на социологичната и мемоарната литература?...\nЕто съображенията, които стояха зад противоречието на постановката, от която тръгнахме - че първите читатели на Записките са били твърде много и твърде малко подготвени да ги възприемат отвъд най-прекия им мемоарно-осведомителен смисъл и функция.\nАко се съди по Записките, литературният момент на тяхната поява е бил благословено време за създаване на такива творби. Такъв е бил той наистина, но само за творци от равнището на Захари Стоянов. Инак за неговите по-малко даровити събратя по перо той е бил достатъчно сложен и труден, криещ много повече опасности от провали, отколкото, примерно, днешният момент крие за мемоариста. Относително по-голямата близост между художествения и нехудожествените типове е оставяла тогавашните автори на спомени, биографии, автобиографии пред небивали трудности в избора на разказваческа нагласа и стил. Биографията на Левски например, написана от Ст. Заимов - един много типичен и масов случай, - направо се разкъсва между стремежа към: фактологична точност и легендна постановка и твърде лошо пъстрее в неорганичното кръстосване на всякакви стилови регистри - от фолклорния до бюрократичния стил и от поетизмите до грубите разговоризми. Същите трудности, макар и значително преодолени, запъват и едно от най-своеобразните явления на оня своеобразен литературен момент - пространните "очерки и спомени" на същия тоя Заимов, "Миналото". Тук смесването между типове, жанрове и стилове е, за добро и за лошо, така сложно и така занимателно, че творбата по право би заслужавала по-жив интерес от учени и читатели.\nПрез първите десетилетия на нашия век с постъпателното обособяване между художествения и нехудожествените типове мемоарите и биографиите също излизат от относителния си кръстопът и тръгват в една от двете посоки. За гравитиращите към художествената литература много симптоматично се оказват мистификационните биографии на поетите от Острова на блажените, силно лирическите, активно фрагментирани спомени на Яворов "Хайдушки, копнения", а вече по-късно "войнишкият дневник" на Людмил Стоянов ("Холера"). Що се отнася до спомените и биографиите, тръгнали по другия път, те се пишат със значително по-малки рискове, отколкото по времето на Ст. Заимов, но пък и със значително по-малки надежди да израснат в особено литературно явление...\nЗа непринуденото, естественото, "самоукото" разказване в Записките се говори с голямо възхищение, но едва ли с чак толкова голямо право. С тези определения ние не само ги хвалим - ние ги и подценяваме. 3ахари Стоянов не е самоук аутсайдер в тогавашния литературен момент - той е дълбоко в него.А за съчинения като неговите този момент е сложен, изпълнен с множество коварни клопки, в чиито челюсти и досега стоят не една и две тогавашни биографии, спомени, пътеписи. Сам Захари си дава сметка за тях и в честите размисли за хода на своя разказ открито ги посочва и противопоставно ги заобикаля, сам той става тяхна жертва - по-често в биографията на Ботев, по-рядка в Записките. Простотата, непринудеността и на тая творба се гради върху сложен контекст, труден избор на пътя и умело съчетаване на разнородни съставки, които в ръцете на другите биха се разпаднали и наистина неведнъж са се разпадали. При това нещата имат не само тясно историческа страна и не е нужно човек да познава тънкостите на тогавашния момент, за да почувствува творческия подвиг на 3. Стоянов; своите превъзмогнати трудности и извоюван успех творбата носи в себе си за всеки читател от вчера и днес.\nПрез последните петдесет-петдесет и пет години - а в тях едва ли може да се намери значителен български стилист и литературовед, който да не е посветил на Записките поне кратка статия - въпросът "за" и "против" художествеността на Записките получи три основни разрешения: че те са; че не са художествено произведение и, трето, донейде компромисно, решение, че носят само отделни художествени свойства. Тълкуването и оценяването на Записките върху мерилото на художествеността изглежда закономерна и нужна стъпка за съвременното мислене.\nЗа възможностите ми обаче това е задача откровено непосилна, а за разбиранията ми - откровено прибързана, поради което ще си позволя да разгледам някои основни разказвачески свойства на Записките в светлината на основните закономерности на разказването, без да търся на всяка цена и във всеки случай преки съответствия или несъответствия с художествеността. Спецификата и силата на тези свойства, както мисля, може да бъде разкрита на първо време и без намесата на художествени мерила. И едва в края ще се опитам да въведа резултата от направените наблюдения в руслото на въпроса са ли Записките художествена творба и какъв е техният жанр.\nНа равнището на изходния смисъл Записките разказват важни и внушителни неща за българина, за човека и народните маси, за свободата и робството, за величието и падението. На следващото равнище отделни, най-често ключови, единици на разказа се спояват в нови цялости, които действуват със своето неназовавано, но обективно присъствуващо в текста и действуващо в една или друга степен на читателя значение. Ето един малък начален пример. Средищен миг в прелома от роб към борец е представлявала тогавашната въстаническа клетва - миг трепетен и величествен, описва многократно и наложен като ключов в творбата. Много скоро сред героичното опиянение обаче на разказвача и на някои други въстаници се налага да се кълнат още веднъж - но вече не сред верни другари, а сред конекрадците и разбойниците в ловешкия "парцал-кауш", не върху кама, револвер и кръст, а върху прословутата "зелена паница". И не мъжественото "заклех се" завършва втората им клетва, а гърлестият хохот на хапузарите, възхитени от дебелашката си ориентална шега... Грозотията на тази втора клетва и нейния "контекст" е такава, че човек трябва да има духовната; сила и вековната изобретателност на разказвача, за да може донякъде да я преразкаже. Същинската сила на неговия дух и на неговата творба обаче е в обединяването на девет главоломно различни клетви в рамките на един разказ. Клетва пред вяра и народност в навечерието на великата борба, клетва в позора и безсилието на погрома: съчетаването на тези характерни, набиващи се в паметта на всеки читател мотиви става източник на богати надредни значения и внушения, ценни със смелото обхващане на многоликостта на човека, на неговата борба и още по-ценни с присъединяването си към основната; смислово-структурна насоченост на Записките. Никъде в своя ход творбата не свързва открито двата така сходни и така противоположни епизода, но това мълчание е показателно само за начините, по които Записките постигат внушенията си, не и за съмненията съществуват ли тези връзки обективно или не.\nДругата важна особеност на Записките също се корени в отношението между казаното и неказаното - вече в буквалния смисъл на думата, функционална доминанта на Записките е достоверността, а водеща сила в хода на разказването е ходът на действително станалите събития. Или припомняйки си едно от ключовите места в Аристотелевата "Поетика" - съпоставката между история и художествена литература, - можем да допълним, че Записките разказват за неща, действително станали, а не за това, което би могло да се случи "по вероятност или необходимост". Колкото и ясно да е наложена обаче, достоверностната доминанта не предоставя на събитията и само на събитията да определят какво ще бъде разказано. Успоредно с подчинението пред събитийния ход в Записките действува още една разказваческа линия, линията на подбора: буквално от първата до последната дума тази творба носи значението, че разказаното в нея е подбрано и извлечено от много по-широкия кръг на премълчаното, че много още би могло да се разкаже и много още - да се премълчи. С една дума, носи значението на активен, преодоляващ противоречията си целенасочен подбор. Пасивният подход към творбата - за жалост твърде разпространен - би оценил горните примери приблизително така: полагането на клетва от революционните дейци е било факт, безобразната лъжеклетва в ловченския затвор е била факт, разказвачът, верен на истината, ги е разказал и в това няма нищо особено, т.е. няма субективна насоченост, няма производни значения, няма взаимно осмисляне между двата епизода. Такъв подход може да е адекватен за повечето мемоарни произведения - именно за ония, чиито амбиции не отиват по-далеч от добросъвестната осведомителност. Спрямо Записките обаче той е един вид читателско и аналитично престъпление. В тази творба непрекъснато действува скрито, а в много случаи и разкрито от разказвача трептене в подбора кое да се разкаже и кое не; в тази творба се разказват неща, включително и епизодът със зелената паница, които сами носят значението, че биха могли да бъдат премълчани и все пак - за чест на автора! - не са премълчани; в тази творба има голяма сходна и противопоставителна близост между ред ключови места, има много голямо, непознато за "обикновените" мемоари и "разсредоточаване"в целите на разказа. Ето защо в тази творба се кръстосва собствената осведомителна стойност на разказаните реални събития с вторичните им значения и с производното осмисляне от взаимодействието между тях. И тъй като за разлика от З.Стоянов не можем да устоим на изкушението да цитираме "Гетя", ще допълним, че тази осмисленост на разказаното дава право да отнесем към Записките принципа, който е следвал немският класик в автобиографичните си книги: "Важното в отделния факт от нашия живот е не неговата достоверност, а това, че той означава нещо." Разбира се, при цялата му привлекателност тоя цитат не е дотам точен спрямо Записките, защото тяхната сложност и богатство се крие в съчетаването между преките достоверни значения и вторичната осмисленост - съчетаването, а не подчиняването на първите пред вторите.\nДостоверност и подбор в разказването са неща от различен порядък и не се изключват взаимно, защото непълнотата на дадено описание не води до неистинност на това, което е казано в него. По един белег обаче те решително си противоречат и, най-просто казано, това е противоречието между пристрастност и безпристрастност. Никоя мемоарна творба не може да заобиколи въпроса, какво да разкаже и какво да премълчи, доколко откровено да изяви "пристрастията" на разказвача и доколко хладнокръвно да остави фактите "да говорят сами за себе си". В Записките противоречията в тези две двойки (подборност - пълнота, анонимност - оценъчна активност на разказвача) достигат острота, каквато не съм срещал в друга мемоарна творба. И може би това е една от причините, поради която не съм срещал и по-добра мемоарна творба от тях.\nСледващата важна черта в разказваческото своеобразие на Записките е пряко продължение от предходната: непрекъснатите търсения в подбора на разказвания материал са обратимо свързани с търсенията в целевата насоченост на разказа. Най-очебийна, но далеч не единствена тяхна изява са конструктивните колебания кое е първостепенно и кое второстепенно в ценностно-функционалната система на творбата. Сам разказвачът многократно споделя напрегнатата многопосочност в разказването си, с нея дори той въвежда читателя в обширното си произведение: "Преди да започна разказа си, съответствуващ на заглавието на настоящата книга, аз моля читателите си да имат минутното търпение и ми позволят, за да ги запозная с някои предварителни обстоятелства, некасаещи се до главния предмет на книгата" (I, 29) . Размислите му върху посоката на разказа, извиненията му пред читателя, че се е отклонил от "главния предмет", обещанията, че ще бъде кратък, изпъстрят Записките буквално от първото изречение. Открито назованите колебания в посоката, темпото, функцията и жанра на разказването изявяват най-скритата същност и своеобразие на Записките. В тази величествена, проста и загадъчна творба могат да се наброят от петнадесет до двадесет разказвачески типа и изказови постановки. Широтата на погледа, житейската и национална "енциклопедичност" са първите, но не и единствените положителни спътници на това разнообразие. Отделните типове и постановки се наслояват една върху друга - често на основата на приликата, но още по-често на контраста и активното отрицание, което сам разказвачът "разконспирира" в множеството си самонаблюдения от рода на "аз не пиша рапорт", "аз не пиша пътепис", "аз не пиша отчет", "аз не пиша сладникав роман". Какво се поражда в това наслояване? Очевидно голямото разнообразие - така живо, напрегнато и динамично - е не само пряк изразител на страстния борчески патос и смелото съчетаване на противоречията и противоположностите в Записките; то има и собствена стойност, то само по себе си се включва в единството на творбата като активен аналог на кипя: щото жизнено богатство, обхванато от творбата. Друга важна последица от всичко това е, че в своето наслояване и сблъскване едни разказвачески типове и постановки биват потиснати, осмени, отхвърлени и чрез своето пречупване дават сили на другите, утвърдените. И най-сетне този напрегнат динамизъм превръща Записките в "творба в действие", творба, която смело застава пред многообразието на света и богатството на разказваческите възможности и постига себе си като резултат, пък и като, жанр в процеса на търсенето, отхвърлянето и утвърждаването.\nЗаписките на Захари Стоянов се отличават преди всичко със своите мощни картини. Ако е вярно, че художествената мисъл предшествува всяка друга в живота на едно културно общество, трябва да призная, че художественните картини като идея още не са оценени и разбрани.\nВ искуството си Захари Стоянов има една особенност, която липсва за другите. Не се чувствува никакво усилие да създаде онова, което тъй много ми харесва. Красивото иде съвсем естествено, като внезапно изскача из разваления понякога стил и ни стресва със своята красота… Няма друг писател толкова могъщ и даровит, който е твърил тъй свободно, като Захари Стоянов.\nЧовек на народа, той иска да пише за народа, за «братята сиромаси». Затова той винаги вмъква в трагичното и комичния момент, шегува се в най-напрегнатите моменти и така пази едно равновесие, което едновременно плаши и разсмива. Писател, който разчита на собствената си сила и не принадлежи към литературата на времето си, а просто към самия живот. Той не пише, за да обогати литературата или за да ни даде литературни образци. Само силна индивидуалност може да се отдели на страна и да върши своето дело, което е еднакво полезно и на историята, и на литературата, и на художественото творчество и на общата културна революция.\nНай-хубавото произведение на Захари Стоянов са неговите «Записки по българските въстания». В тая знаменита книга оригиналният разказвач показва дълбоко чувство, и творческо въображение, и усет за жизнена правда. В трите тома на «Записките» са събрани толкова разнообразни богатства, че те винаги ще има с какво да ангажират с нашето внимание. Преди всичко тук е отразено личността на автора. Разказания неговият живот преди Освобождението, изложени са неговите идеи, чувства, настроение. Обрисуван е неговия духовен образ – той е един от героите в това обширно повествование, герои, с когото най-често се срещаме. В «Записките» той е изобразил себе си с оная искреност и онова внушение, на които са способни най- непосредствените писатели, истинските таланти. Пред мен е една дейна, подвижна натура, испълнена с жажда за свободен живот и култура. Той притежава дар за остро наблюдение, вижда и чува чсичко. А гдето не види и не чуе – измисля, и измисля тъкмо онова, което съответствува на положението. Склонност, която подтвърждава още един пътбелетристичния му талант. Той доизгражда живота въз основа на своите наблюдения.\nПо жанр «Записките по българските въстания» е книга без образци и без предходник, защото не съществува епопея във формата на «записките». Жанрът на голямата творба има всяка белега на неповторимостта. Това се е случило и с произведението на Захари Стоянов. Нима е било лесно да се реши той тъкмо на тая жанрова структура, той, не особенно искусният в опита на световната литература? Помогна ли са му освен личните богати впечатления още и художественият инстинкт за израз и на субективното. И творбата му сама става жанров образец, недостигнат от поколенията, недосегаем от прехвалената мощ на всепогребващото време. В нея живее духът на автора – със силата и обменностата на ума му, с находчивостта му, с артистичната му широта, с чувствата му на поета със силата му на разказвач, сладкодумен в приказката си, благородно светъл в смеха си, мъдър в проникновенията си, оригинално фантазен при възсъздаване на реалните, земните форми на нещата. Неговият не избиран език ма затрогва до задъхване – едновременно извисен и тържествен, непосредно добродушен и весел.\nСъс записките си Захари Стоянов си създаде нетлен паммятник, който няма да бъде повален нито от партизанска злоба, нито от вълните на новото течение, нито пък съеден от мухъла на вековете.\n1.\tЗахари Стоянов, Из «Записките по българските въстания. С., 1979\n2.\t«Записките по българските въстания» разказ на очевидците 1870-1876 (съкратено издание). Предговор, подбор и приложение Димитър Михайлов. Велико Търново, 1996\n3.\tЗахари стоянов, Знаеш ли ти кои сме? С., 2002\n4.\tОчерци за български писатели, част втора. С., 1973


Бойният портал » Дионтей Уайлдър: Еди Хърн казва всичко друго на публиката, освен истината\nДионтей Уайлдър: Еди Хърн казва всичко друго на публиката, освен истината\n29/03/2018 | Публикувано в: Бокс, Новини | коментара 6\nСветовният шампион на WBC в тежка категория Дионтей Уайлдър не е изненадан от коментарите на промоутъра на шампиона на WBA ( супер ), IBF и IBO Антъни Джошуа, Еди Хърн, относно факта, че той няма присъства е Кардиф на битката на Джошуа с шампиона на WBO Джоузеф Паркър.\nУайлдър също така счита, че феновете на бокса, както голяма част от най- верните привърженеици на Джошуа в Обединеното кралство, няма да повярват на тези неверни изказвания.\n“ Очаквах Еди да направи това, защото той трябва да каже всякакви глупости, за да заблуди хората. Той просто трябва да каже нещо пред обществеността. Той казва всичко друго, освен истината. Всеки знае, че не се страхувам от Антъни Джошуа. Всички в Щатите и половината британци знаят това. Току- що победих най-изкусния и хитър боксьор Луис Ортиз. Знаем кой в тази ситуация се страхува и кой наистина иска да се бие.\nДжошуа дори не споменава името ми. Те не искат да се бият, затова се нуждаят от извинения пред феновете. Много фенове във Великобритания обаче виждат какво наистина се случва. Те не се връзват на глупостите, които Еди Хърн има казва. Решението да не отида в Кардиф беше решение на моя екип, в крайна сметка това е мое решение. Беше взето след като стана известно, че няма да ми бъде позволено да изляза на ринга, „ каза Уайлдър.\nАнтъни Джошуа ще проведе следващият си двубой на „Принсипалити стейдиъм“ в КардиФ, Уелс тази събота, където негов съперник ще бъде Джоузеф Паркър.\nДионтей Уайлдър: Еди Хърн казва всичко друго на публиката, освен истината was last modified: март 29th, 2018 by ludmil\nludmil\tмарт 29, 2018 9:51 am Отговор\nВсички в Англия и половината в България знаят че Уайлдър не отиде в Кардиф заради Дилиън Уайт, Защото Уайт със сигурност щеше да го предизвика брутално на двубой. Какво значи щели да му забранят да се качи на ринга? За първи път чувам, че някой трябва да вземе позволение да се качи на ринга, за да предизвика някого:)) Заучи ми супер нелепо. Но казвахки това мое мнение, че означава, че мисля, че Уайлдър се страгува от Джошуа, Разбнира се, че не. Но е предпочел да избегене да се занимава с маймуна като Уайт. Щото със сигурност щеше да му се наложи да се бие с него.\nДидо\tмарт 29, 2018 11:30 am Отговор\nТоест Уайлдър и щаба му са страхотни тактици и удариха ъперкът на алчния мазник Хърн, проваляйки му хитрият план с Уайт и отнемайки от блясъка на организираните от него срещи. А Уайт наистина е маймуна Уайлдър победи по-добър боксьор в предишната си среща- Ортиз, не му е нужен този, нито който и да било друг освен Джошуа, колко още срещи да провежда и да чака преди това да се случи. Хърн и Джошуа прекаляват, не Уайлдър.\nIavor\tмарт 29, 2018 11:37 am Отговор\nСметките на Хърн са, че Уайт е задължителен претендент, и Бионсето трябва да се бие с него. Така Еди ще изкара пари от този мач, а след това – и от мач с Джошуа. Ако, случайно, Уайт победи Уайлдър, пак ще изкара пари от мач между Джошуа и Уайт (на ниво: мач за титла).\nДидо\tмарт 29, 2018 5:23 pm Отговор\nНе е минал още месец от предишната защита на Уайлдър, доколкото знам имат право на 8 месеца, а на практика доста повече както Кубрат беше задължителен претендент но го въртяха години преди да му дадът среща с Кличко. Той Джошуа не е претендент номер 1 защото държи 3-те световни колана и не участва подредбата, иначе си е номер 1 във всяка асоциация. То по тази логика никога няма да има обединителни двубои, а Уайлдър ще се бие до пенсия все с някакви претенденти. Нз дали съм те разбрал правилно.\nДидо\tмарт 29, 2018 5:29 pm Отговор\nТоест Уайт ще стане нещо реално задължително за Уайлдър най-малко след поне 7 месеца! И до тогава той може да си предизвиква и да се бие с когото си поиска.\nМитко\tмарт 29, 2018 5:48 pm Отговор\nУайт не знам къде ще предизвика Уайлдър. Сигурно от публиката ще крещи и ще вика докато заглуши 80-90 хиляди зрители да го чуят всички и да го покажат във ефир, а и той го предизвика след победата над ония чувал Браун. Край ринга си има винаги охранители, ако можеше така всеки да се качва когато си иска щеше да стане анархия. Едно разпореждане на Хърн и Уайлдър няма да го пуснат, дори и във публиката, а какво да говорим за ринга.


Зодиите, които имат най-голям шанс да забогатеят - Money.bg\nЗодиите, които имат най-голям шанс да забогатеят\nПътят към богатството не е затворен за никой зодиакален знак. Оказва се обаче, че за някои зодии той е по-лек и благоприятен.\nИзследване на CareerBuilder.com, сочи че представителите на четири зодии - телец, лъв, скорпион и рак, е най-вероятно да изкарват високи годишни доходи (от над 100 000 долара).\nПарите се свързват традиционно с втората и осмата зодии, които са Телец и Скорпион, така че не е изненадващо, че двата зодиака попадат в челото на списъка (примери от реалността са Бил Гейтс най-богатият човек в света, който е скорпион и Марк Закърбърг, на осмо място по богатство - телец).\nРодените под знака на Венера телци, са традиционни любители на най-луксозните и изтънчени продукти и услугите, които парите могат да купят. Те изпитват нужда да натрупат богатство, за да могат да се радват на луксозен и охолен живот. Телците са изключителни постоянни в преследването на тази цел - а именно да си подсигурят сигурен и добър живот.\nОтличават се с вродени заложби да управляват средствата си добре и в посока на тяхното увеличение.\nВъпреки, че е на другия край на зодиакалния знак, в сравнение с телеца, скорпионът също обича не по-малко луксът. Скорпионите биха направили всичко за да притежават материални вещи, като бърза кола, луксозен имот и скъпо шампанско.\nБлагодарение на изключителните си данни в управлението на парите, скорпионите често и с лекота достигат предварително зададените си цели.\nТипично лъвовете трябва да бъдат забелязвани и почитани. Те са мотивирани да изкарват пари, за да могат да задоволяват егото си. При тях всичко трябва да е по-голямо и по-скъпо, за да се набива на очи. Това може да включва стремеж към скъпи коли, имоти, яхти или костюми.\nЕстествените им лидерски способности, могат с лекота да ги изпратят в класацията на най-богатите и влиятелни хора.\nНапълно противоположни, за достигане на добро финансово състояние, са мотивите на ракът - а именно намиране на сигурност и комфорт.\nРаците се вкопчват във възможностите да оправят собствената си "къща" и да могат да разполагат с достатъчно средства, за да подсигурят семейството си. Зодията съчетава в себе си трудолюбивост, етичност и амбиция, все качества, които им помагат да попадат сред богатите.\nСпоред изследването на CareerBuilder, водолеят и козирогът са двете зодии в дъното на класацията за високи доходи. Рибите винаги следват идеалите си, което им пречи да израстват в кариерата и при реализиране на бизнес идеите им, а козирозите работят по-скоро за престиж, отколкото за заплата.\n10 неща, които да правите по пътя към богатството\nМилионер: Аз не спестявам пари. Вие също не трябва да го правите\nНай-богатите 15 британци загубиха общо 16 милиарда долара\nНещата, които ви спират по пътя към богатството\nДвете неочаквани държави, в които са се "родили" най-много милионери за последното десетилетие\nИкономически новини / Панорама / Богатство / Зодиите, които имат най-голям шанс да забогатеят


Слави Михов - Добрич - Teenovator\nСлави Михов – Добрич\nУченически пътувания и хотелска анимация.\nНай-добрата ми бизнес идея бе да се опитам да предоставя един затворен цикъл в сферата на туризма, който да видоизмени начина на ученическите пътувания, както и да се предостави една по-различна и много приятна работна среда. Желанието ми да работя в приятелска среда с млади хора и за млади хора, опитът, който съм придобивал с годините , както и академичните ми познания, ме вдъхновиха да се опитам да направя нещо, което до сега никой не се е заемал да прави в България.\nИзпитвам много голямо удовлетворение, когато си поставя цел и я постигна, позитивните резултати в нашата работа ме мотивират, да не спирам да прилагам нови идеи и да постигаме нови , все по-добри резултати. Може да се каже, че при мен важи правилото ИДЕЯ + ПОЛОЖИТЕЛЕН РЕЗУЛТАТ = НОВА ИДЕЯ.\nЗа успешно реализиране на добри бизнес идеи е необходимо добро планиране и устойчивост.\nЩе се радвам ако успея да предам поне част от моята мотивация и енергия на учениците, вярвам, че ако успея, те ще се научат да се борят повече и да не се отказват от своите идеи, защото една идея може да бъде реализирана, само ако човек не се откаже от нея.\nПонякога хората в ученическа възраст се нуждаят от различно мнение, мнение, което да не присъства всеки ден в техния мироглед. Все по-често се случва това мнение да доведе до един по-труден и еднообразен начин на живот. Смятам, че чрез програмата, ние можем да бъдем единственият шанс на някои ученици да бъдат разбрани и да постигнат нещо, което би променило живота им.


Шато де Шантили: посетете имението - Дизайн - 2022\nШантили, крема на замъците\nС емоционално име на деликатна дантела и декориран порцелан, свързан със света на конете, Шантили, княжески град на двадесет минути от Гар дю Норд, е богат на история. Не можем да им кажем всичко. Най-добре е да прекарате един ден или уикенд, за да откриете и да се насладите на спокойствието ...\nПретекст за бягство, Domaine de Chantilly ни отвежда в провинцията. Току-що пристигнали на ръба на замъка, човек предполага, че е преминал векове и човек научава, че е претърпял и обрати на съдбата на различните му собственици.\nОт Големия замък на князете на Конде, разрушен от Малката революция, където Хенри Орлеански, херцог на Омале, подредил апартаментите си. Тези последни, по-интимни, се движат. Изглежда, че открива някои анахронизми - модерни бани, картини висящи от картини - но нашето ръководство ни напомня, че херцогът е живял през деветнадесети век. Вчера най-накрая!\nМузей с висока личност в Château de Chantilly\nВ традицията на патронажа на линията Орлеан, херцогът събира невероятна колекция от книги и ръкописи, картини и скулптури. За да им се възхищаваме, трябва да дойдете в замъка, защото те никога не напускат заграждението.\nПо стените човек е изумен от близостта на толкова много шедьоври, стилове и епохи, от Рафаел до Енгр, от Караче до Пусен. Nicole Garnier, главен уредник на наследството, наблюдава музея Condé, "втората колекция от стари картини след Лувъра" и работи със своите екипи, за да уважава музеографията, поискана от херцога.\nThe Tribune, чието име и форма се отнасят до Uffizi от Флоренция.\nФасетирана разходка до Domaine de Chantilly\nОбратно на открито, в парка на домейна. Ако не е Версай, има някои прилики! Заобиколен от огромна гора, се пресичат големите цветни лехи, създадени от Le Nôtre, една игра в англо-китайската градина, с принудителна почивка в ресторанта на Хамлет за ягоди chantilly и един продължава романтичната разходка в английската градина. Тук отново действа магията на разнообразието от стилове. По отношение на разнообразието, Ив Биенайме, ключова фигура в Шантили, го знае!\nСкуайър, той спаси Великите конюшни, след това, в продължение на десет години, той приветства в своя Potager des Princes проект, посветен на семействата и децата. Докосващо и поетично място, с много аспекти - градина с удоволствие, животински парк, анимационни работилници ... - от неговото въображение, преливащо.\nПерспективата бе открита в градините на Андре Льо Нотр, несъответстващи на замъка, проектиран за Великия Конде, Луи II на Бурбон, през 17-ти век. Партърс и водни игри не са подобни на тези в Версай, но Le Nôtre поставя реализацията на Chantilly на върха на своето изкуство. Вдясно, в долната част, виждаме завой на състезателното поле.\nШантили: където конят е цар\nВ този княжески град конят е цар! Това, което се случва при пристигането, е неговото всеприсъствие. Първо, с Grandes Ecuries, истински дворец от 18-ти век, предназначен да събира вагони, коне, кучета и персонал.\n"Сред тях имаше много момчета, за които също беше построена Англиканската църква и която инициира английска кантилска общност, все още присъстваща днес", обяснява дамата на чайната Английски магазин. Животът на Grandes Ecuries е прекъснат от Живия музей на коня, създаден от Yves Bienaimé. Неговата дъщеря Софи е артистичен директор на конни шоута.\nНа сутринта можем да видим в двора, да тренират ездачите и техните коне. Или да присъстват на тренировките на състезателни коне, на пистата на състезателния контур. Или пък виж мач за поло. Елитната репутация на този спорт не е тук! Паскал Renauldon, ездач и играч, ни накара да променим решението си: "С пристигането на аржентинците за сезона, атмосферата е празнична. В игри, тревните площи са пълни с групи от приятели, дойде на шоуто, придружено от пикник ". Просто и приятелски, поло!\nСъстезанията се провеждат на пистата от 1830 година.\nСреща в малък брой в Поло клуб.\nШантили, град с добър вкус\nДали готвачът Вател е назначил за Гранд Конде, че Кантилианците не са нечувствителни към лакомия? Осъзнаваме, че тук обичаме да прекарваме щастливи моменти на масата около бистрото и красивите бутилки. Или в уютната обстановка, гурме ресторант на Auberge du Jeu de Paume. Ароматите на Шантили са многобройни и щедри. И ако отделихме време да го опитаме, като посетихме Домейн, времето на летния ден?\nЕдна от къщите на Хамлет. Зад очевидната рустикалност вътрешният комфорт позволяваше красиви социални празници.\nЕдна от стаите на Auberge du Jeu de Paume, с изглед към английската градина на Domaine.\nКупол в галерията за картини.\nСпалнята на херцогинята на Омале.\nФоайе във Виолет, в частни апартаменти, украсено с Луи Филип.\nКаменните сводове на Grandes Ecuries.\nВидео: Торта "Вълшебство" (Януари 2022).\nCopyright 2022 \_ Finish - За Довършителни Работи И Подобрения В Дома Си \_ Шантили, крема на замъците


Медиите наричат деца като тях "евро-сирачета".\nПубликувана: 24 Jul 2019 07:43\nОбновена: 24 Jul 2019 07:50\nМайката на Николета е щастлива да види дъщеря си. Следва кратък разговор как върви с математиката, частните уроци и за това дали е яла, или скоро ще си приготви нещо за вечеря.\nНиколета всъщност гледа в екрана на своя смартфон. Тя и майка й са разделени от около 2500 км и си общуват предимно през WhatsApp.\n37-годишната Илеана Танасе се обажда на дъщеря си от Лондон, а 14-годишната Николета седи на леглото си в Скарисоара - малък град в Източна Румъния.\nВ другата стая е по-малкият й брат - Андрей. 11-годишното момче не иска да говори по телефона, тъй като е малко интровертен. Междувременно майка и дъщеря си разменят поздрави и целувки и приключват разговора.\nЕжедневни кратки диалози през WhatsApp, рядко надвишаващи няколко минути - такава е връзката на Илеана с децата й през последните три години. Връзка, поддържана от нестабилно заснети видеа и набързо написани текстови съобщения, изпълнени с емоджита. Това е дигитална симулация на нормален семеен живот.\nИлеана Танасе има диплома за завършено средно образование - най-ниската образователна степен, която може да получи в Румъния. Дълго време тя е чистачка по домовете, но след развода със съпруга си през 2014 г. не успява да намери достатъчно работа и заминава за Лондон за няколко седмици. През 2016 г. се пренася там окончателно.\nОтначало е камериерка в хотел, но сега вече е асистент в кухнята на кафене. Прибира се до дома си веднъж или два пъти годишно. Бащата на децата й прекратява всякакви контакти с тях още след развода, а Николета и Андрей живеят с баба си и дядо си в Скарисоара.\nТе са деца от Централна и Югоизточна Европа, които прекарват години от живота си с бабите и дядовците си или други свои роднини, защото родителите им са в по-богатите страни на Западна Европа. Майките и бащите не могат да си намерят никаква работа в родината си и са принудени на емигрират, а тенденцията разкрива тъмната страна на "историите на успеха", които се разказват след разширяването на Евросъюза на изток.\nСпоред различни официални статистики в Румъния между 95 и 160 хил. деца са с поне един родител в чужбина. Мнозина смятат, че цифрата е още по-висока - някъде около 305 хил. И Румъния не е единствената държава в подобно положение. Такава е ситуацията както в България, така и в по-голямата част от страните на Балканския полуостров и Прибалтика.\nСтатистиките често са и неточни, защото много родители не информират официално държавата, когато оставят децата си на роднини. Поведението им се дължи или на незнание, или на неглижиране, или на страх да не изгубят родителските си права. А в Румъния и България картината е сходна - почти обезлюдени села и все повече пустеещи земи.\nСкарисоара на Николета и Андрей също е наполовина изоставена.\nПо улиците й могат да бъдат видени почти единствено деца, тийнейджъри и пенсионери. Повечето хора в трудоспособна възраст са в чужбина, уточняват местните жители. Николета например помни момента, в който майка й е заминала окончателно за Англия през 2016 г. Илеана обяснила на децата си, че трябва да замине, защото не може да си намери работа в Румъния и не може да им осигури нужното образование.\nБила откровена и им казала, че отпътува за дълъг период от време, но в един момент Андрей и Николета могат да се преместят в Англия. Николета споделя, че й е било тъжно в този ден, но намира утешение в това, че майка й ще осигури по-добър живот на нея и на брат й. И че един ден най-вероятно ще е в състояние да я последва на запад.\nСемейство Танасе живее скромно в малка ферма. Бабата и дядото на децата - Матей и Маргарита Танасе (съответно на 69 и на 64 години) - сами набавят почти цялата си прехраната. Гледат прасета и пилета, отглеждат царевица и имат зеленчукова градина. Матей Танасе е бивш шофьор на камион, който сега продава уловена от него риба с каруцата си. Маргарита е била работничка във фабрика за килими, а в момента е домакиня, която готви, поддържа къщата и се грижи за 98-годишната си майка.\nДъщеря им Илеана изпраща пари от Англия всеки месец.\nМаргарита е категорична - бедни са, но поне живеят достойно. Доволна е, че децата не са капризни и не искат много. Възрастната жена се държи така, сякаш не обръща особено внимание на чувствата и на въпроса как се справят децата с отсъствието на майка си отговаря, че вече са свикнали. В крайна сметка баба им е до тях.\nНиколета е сериозно момиче. Малката й стая от 10 кв. метра е подредена и пълна с плюшени играчки, порцеланови статуи на коне и пъстри хартиени цветя във вази. Най-голямата й мечта е да напусне селото и да се премести в Лондон при майка си, където да завърши гимназия и след това да учи за фармацевт.\nИлеана от своя страна работи от понеделник до четвъртък по 13 часа на ден. В петък и събота работи от осем до десет часа. За труда си получава 1700 евро на месец, което е достатъчно да се издържа и да изпраща пари вкъщи. Парите биха и стигнали и ако вземе децата при себе си, но за целта бившият й съпруг трябва да подпише документи, с които да позволи децата да напуснат Румъния. Не е ясно обаче кога и дали въобще той ще го направи.\nПреди падането на диктатурата в Румъния има общи земеделски кооперативи, които осигуряват работа в провинцията.\nВсеки, който не работи в тях пък, има възможност да отиде в някоя от химическите, текстилните или хартиените фабрики. При сътресенията след падането на режима почти никое от тези предприятия не оцелява. Кооперативите навсякъде са разпуснати и само няколко бивши държавни предприятия продължават работата си с минимално количество персонал.\nВ малките населени места работа почти няма. Намират се свободни позиции в кметствата, пекарните, столовите и баровете и магазините, ако въобще ги има. Според местните жители обаче не безработицата, а миграцията е сред най-големите проблеми и би било по-добре хората да си останат по родните места, дори и само заради децата си.\nА повечето деца действително изживяват тежко отсъствието на родителите си. Те са добре облечени и имат хубави смартфони. Държат се прилично и са дисциплинирани. Но дълбоко в себе си почти всички имат емоционални проблеми. Много от тях непрекъснато прегръщат и търсят близък контакт. Някои например наричат без да искат учителките си "мамо".\nРазбира се, винаги я има и обратната страна на медала.\nМария и Васили Калин също живеят скромно в румънската провинция. Васили е дървосекач, някои от внуците му понякога помагат - в гората или у дима.\nИ двамата със съпругата му имат само дипломи за средно образование и са прекарали живота си в работа в кооперативите. Не получават пенсия - след падането на режима някакъв служител изгубил документите им. Сега преживяват със заеми от близки и с малко пари, които някои от внуците им изпращат от чужбина.\nВ сътресенията на посткомунистическата ера семейство Калин често се мести в търсене на работа и децата не получават добро образование - нещо, за което сега Калин съжаляват. Три от децата са в чужбина, но без постоянна работа, затова Васили настоява внуците му да се изучат добре, да си пишат домашните и да не прекарват твърде много време на телефоните си.\nНакратко - иска те и най-малката му дъщеря да се сдобият с достойни професии. В противен случай, предупреждава той, ще свършат като другите му потомци - някъде зад граница, водещи унизителен и не много достоен живот...


Евакуацията на българите от България ♥ Марко СЕМОВ | webstage.bg\nДа напуснеш „държавата по-скоро на мъртвите, отколкото на живите“, за да успееш в чужбина. На каква цена обаче? За духовните терзания на един млад лекар, напуснал България и тръгнал да утвърждава себе си в Париж пише Марко Семов в своя роман „Цената“. За стремежа към успех, неизпълнения синовен дълг, погубената обич и щастието, което никога не намираме там, накъдето сме се запътили.\nЕвакуацията на българите от България. А не беше ли самият той такъв – по своему евакуиран. Какво търсеше тук, в тази тихо шепнеща и отнасяща го към сърцето на прославения град мотриса, ако не същото. Отиваше да търси нов покрив над главата си. Бягаше. Скрит зад болната си комплексарска амбиция да стане прочут хирург. Достоен за жена си, сякаш в България нямаше прочути хирурзи. Сякаш ония там бяха второ качество... А цената? А онези болни и самотни старци в Кюстендилския балкан? А младата му съпруга? Когато такива мисли се насипеха отгоре му, махваше с ръка. Да скъса примката им, да се освободи. Да се освободи, ала не можеше. Амбициите му бяха едно, резултатите и цената, която плащаше – друго. Ето я цената – един недоумяващ постъпката му, остарял и кажи-речи, деградирал вече лекар, двайсетина нещастници, които държавата беше приютила в това общежитие, останали сами, изхвърлени от мотрисата на живота, напуснати от ума си. Миеше вечер и сутрин чиниите, с които се хранеха, метеше стаите на болните, когато те излизаха на разхода, преглеждаше ги, като се разболеят, ако трябваше да изпере и бельото им – щеше да го направи. Стига по-дълго да остане в стаичката с метлите и кофите. Не беше ли и той от тези свои съотечественици, които търсеха вината все в другите и никога в себе си, в създадените национални рефлекси, в готованщината друг да се намесва и да реди съдбата на народа му...\nТрябваха му сигурност и спокойствие и той искаше да си ги създаде. Искаше да стане „висока топка“ в специалността си, име, пред което хората да се покланят. Нямаше кой да го подкрепи – страната му беше в хаос... В своя мил демократичен ход... Тя беше вече държава по-скоро на мъртвите, отколкото на живите, на много бедни и на много богати хора. Вторите имаха право на всичко, другата група, в която беше той – уви, нямаха вече нищо. В България винаги така бяха разбирали демокрацията – за едни с пищови на задника – всичко, за други останалото от нищото – данъци и страдания, квартални битки и дори убийства, кой да владее кофите за боклук.\nДиплома, какво като я има там? Професорите му сами едва връзваха двата края. Ония, които искаха да оцелеят в родината му, го удариха на подкупи. Тези, които не го правеха, нощем ставаха таксиметрови шофьори и пазачи. Като тях беше прекарал две години и той. Недалеч от София, в една бедна, гаснеща също като държавата болница, в която парите за риванол, за марли и за инжекции свършваха преди главният лекар да е откъснал средния лист на годишния календар. Онези от болните, които имаха пари, даваха за да бъдат лекувани. На лекуващия, на сестрите, на санитарките. На аптекарката. Които нямаха... Тях или не ги приемаха, или ги изписваха скоропостижно.\nНе искаше да се примири е такъв живот. Не искаше Мая и децата му да живеят така. Другата алтернатива беше тази. Навън. Знаеше, че дипломите на българските лекари, на инженерите, на филолозите – никъде в Европа не ги признават. Изключението бе единствено за математиците, кибернетиците, завършилите информатика – модерният свят търсеше тях. В посолствата на западните страни само те не чакаха на опашка и не се нареждаха по три пъти пред една и съща чиновничка. Те не даваха и подкупи на „тъмни“ фирми, които при огромни рушвети изкарват визи за екскурзия, при още по-големи подкупи – за частно пътуване. И то при положение че бяха предоставени покани, уверения, свидетелства за налични суми и още една върволичка с документи и документчета, които, колкото и слабички и прозрачни да бяха листенцата им, яко заковаваха българина там, където Жак Атали още преди години беше предсказал – в задния двор на Европа. Казал, но кой да го чуе. И по-точно да му повярва. Българинът вярваше чак тогава, както казваше покойната му баба, когато опре шило о гъзило.\nИзбрано от: „Цената“, Марко Семов, изд. „Български-бестселър“, 2003 г.