Считане на предоставяне на семена към тютюнопроизводители за безвъзмездна сделка\nВие сте тук: Отраслово счетоводство Тютюнопроизводители Считане на предоставяне на семена към тютюнопроизводители за безвъзмездна сделка\n на 07 Юли 2020\nСчетоводител съм на фирма, занимаваща се с изкупуването на суров тютюн от тютюнопроизводители от цялата страна. С всички, от които се купува тютюн, са сключени договори, в които са определени параметрите, при които ще се засади и отгледа тютюна, изисквания към качеството му, опаковане и др. Тъй като тютюнът следва да е от сертифицирани семена, за да може да даде нужното качество и количество, на тютюнопроизводителите се дават срещу протокол сертифицирани семена, съответстващи на договорираното количество тютюн и площите за засаждане. Има ли основание даването на семена да се счита за безвъзмездна сделка и да се иска връщане на ползвания данъчен кредит при закупуването на семената от фирмата? Трябва ли непременно да има продажба на тези семена от фирмата на тютюнопроизводителите? За мен лично тази сделка може да се разглежда като вид ишлеме, при което фирмата дава семената, стопаните ги отглеждат и фирмата плаща труда им, съизмерен по килограми и качество на тютюна.


Откакто районирането падна, караме пациентите в болница в рамките на “златния час” | TchaikaPharma\nОткакто районирането падна, караме пациентите в болница в рамките на “златния час”\nВече по-рядко викат линейка за глупости. Лекарите в Спешна помощ да започват с 1500 лв. заплата, предлага д-р Георги Гелев\n– Д-р Гелев, какво заварихте в ЦСМП-София, има ли промяна с това, което оставихте?\n– Съществена разлика не намерих. Ако говорите за това, че ще дойдат хора на граждански договори от други болници, това не се е случило. Такива кандидати няма и това е напълно обяснимо, защото на един тесен специалист, изваден от болница, ще трябва да му подбираме адресите да са изцяло в неговата специалност. Или той след първото си дежурство ще напусне веднага, защото хирург с дълъг стаж и опит няма как да преглежда бебе с настинка. За да има успеваемост такова начинание, това трябва да бъдат кадри, които работят в Спешна помощ. За да има такива желаещи обаче, първо трябва да се увеличи възнаграждението им. Това е стар проблем, който от години се влачи – изоставането на доходите на спешните лекари от доходите на колегите им в болниците или в извънболничното здравеопазване. Втората идея – за 7-часов работен ден, не е лоша, но е невъзможна. Кодексът на труда (КТ) казва, че който е на намален работен ден, максималната продължителност на работната му смяна може да бъде увеличена само с един час. Тоест, ако си на 7 часа, може да работиш 8. Това за нашия център означава, че за 24 часа трябва да имаме три смени. Когато съм правил разчети дали може да се случи, се оказва, че без още кадри – минимум 45 до 65 екипа, на смяна, вместо 20 екипа, ще има 7 или 8.\n– Има ли увеличение на персонала в ЦСМП-София?\n– За съжаление, от няколко години колкото хора постъпват, почти толкова и напускат. Текучеството е много голямо. Най-ниско е при шофьорите, докато при лекарите е перманентно. Идват колеги, както и новозавършили медици, които работят няколко месеца, след което искат една препоръка – обикновено на английски, и заминават да работят във Франция, Англия или Германия, където възнаграждението е много различно от тук. Имаше дори колега, който януари напусна на 59 г. и отиде в Англия\nда стане старши ординатор, приеха го веднага. Дори по-възрастни колеги от мен решават в даден момент да променят живота си, да започнат отново, но с други условия и заплащане. В този ред на мисли, нищо не се е променило, всичко си е по старому.\n– По колко екипа има на смяна сега?\n– Предвид това, че свърши отпускарският сезон, вече имаме средно по 20 екипа на смяна. Но, разбира се, не са достатъчно, трябва да бъдат поне 45. Разбрахме се, че няма откъде да дойдат толкова хора, ако не се промени нещо съществено, така че тази работа да стане привлекателна.\n– Какво означава нещо съществено, колко трябва да е средната заплата?\n– Средната заплата при нас в момента е около 700 лв., а за лекарите със специалност е около 900 лв. Но с добавките нощен труд може да мине 1000 лв., а с няколко дежурства – 1200-1300 лв. След облагането с данъци остават чисто около 1000 лева. Смятам, че когато си на 50 г., те са крайно недостатъчни за лекар.\n– Колко трябва да бъде?\n– Според мен стартовата заплата трябва да бъде около 1500 лв. Иначе казано, почти двойно.\n– Служебният министър премахна районирането за София, има ли резултат?\n– Районирането отдавна падна за всички болести, с изключение на инвазивните кардиологични случаи. Катетаризационните лаборатории си бяха определили дежурства за различни периоди от месеца. Когато се създаде този график обаче, имаше 3 лаборатории, после станаха 6, 9, сега са 11. Директорите така организираха работата си, че вече 24 ч разполагат с екип и от само себе си дойде отпадането на районирането. Това е положително. Иначе, ако „Св. Анна“ в „Младост“ е дежурна, а има болен с инфаркт в „Люлин“ или „Обеля“, трябваше да минем 18 км в час пик. Което независимо от лампите, сирените, даването на път забавя транспортирането. Отпадането на районирането и нареждането да се кара болният в най-близкото заведение, където може да се окаже спешна помощ, е с добър ефект – винаги сме в рамките на златния час.\n– Има ли анализ с колко са се подобрили резултатите?\n– Не, но няма болница, която да е на повече от 10 минути, за който и да е подаден адрес. Тези с кардиологични отделения са равномерно разположени на територията на столицата.\n– Има ли оплаквания, че не се карат пациентите обективно до най-близката болница след отпадане на районирането?\n– На мен не ми е известно, но със сигурност има спад в пациентите на всяка болница, защото лабораториите са много. При един и същ контингент болни, няма как! Разбирам, че всеки иска такива пациенти, но броят на болните не се променя.\n– Защо периодично има оплаквания, че линейката е обикаляла цяла вечер, докато приемат някъде болния?\n– Това се случва с клошари, които са неосигурени. Тези болни са с много страдания, тяхното лечение е трудно и изцяло за сметка на болницата. Както обичат да казват директорите: „Той взима заплатата на лекаря“. За съжаление, това не е променено в годините. Сега още нямаме такива случаи, защото е топло, но когато настъпи зимата, започват.\n– Каква е съдбата им, къде ги оставяте накрая?\n– Има една болница в „Ботунец“, която общината е пригодила за такива случаи. Лошото е, че тези хора на третия или втория час напускат болницата сами и се връщат, където са били – под моста, в мазето, до входа, на тавана и продължават постарому.\n– Болниците връщат ли хора с осигуровки?\n– Не, единственият проблем е при неосигурените.\n– Има ли винаги кой да поеме децата?\n– Да, това са няколко звена – детската хирургия и ортопедия в „Пирогов“, педиатрията в „Александровска болница“, детската кардиология в НКБ, има и други места.\n– Занимавате ли се още с несвойствена дейност, като карането на трупове?\n– Да, непрекъснато. За да ги поеме някой друг, трябва да има нормативни промени, така че това да е приоритет на звената по съдебна медицина. Не върви спешна помощ да се занимава с трупове. Друго несвойствено действие е карането на планова кръв по болниците. Много от тях нямат такъв транспорт и се обръщат към нас за помощ. Обикновено ни дават заявките в следобедните часове. Това също не е редно да го правим.\n– Колко екипа ви „ядат“ тези дейности?\n-Имаме един екип за труповете на всяка смяна което означава 12 човека плюс, две коли. За кръвта имаме ангажирани само 6-ма шофьори. Тоест, общо 18 души се занимават с тези дейности.\n– Пациентите злоупотребяват ли още със спешна помощ?\n– Като че ли намаляха обажданията за глупости. Примерно – за висока температура или болка, която може да мине с хапче или консултация с джипито. Разбира се, ако има грипна обстановка, рязко се повишават адресите с такива оплаквания.\n– За ебола още не са ли ви викали?\n– Не, още не са.\n– Често ли има проблеми с насилието над екипите?\n– Все още има враждебно отношение към екипите ни, обикновено това се случва в малцинствените квартали и то нощно време, когато голяма част от жителите са в нетрезво състояние. Слава Богу, през тази година нямаме набит човек, но в други райони на страната има. Явно това явление няма да бъде прекратено напълно никога, но и тук случаите намаляват.\n– От полицията срещате ли съдействие?\n– Да, добре си колаборираме с тях. Обикновено нашият екип казва „и полиция“, обаждаме се на 112 и веднага пращат патрул.\n– Колко минути отнема все пак пристигането на линейката от повикването на човека?\n– Това не е правилно мерене, защото правим селекция на сигналите и с приоритет пращаме линейки на тези, които припознаваме като най-спешни. Така някой може да се отложи във времето. Ако говорим обаче след издиктуван адрес, за колко време отива линейката до мястото, почти винаги сме в нормата – до 20-ата минута. Имаме и свръхпостижения, но това е чрезвичайно.\n– Защо тогава има адреси, на които кола отива на 60-ата минута?\n– Явно не е имало свободни екипи, няма как да извадиш линейка, ако изпълнява адрес, и да я изпратиш. Докато броят на екипите е малък, няма друг начин.\n– Сега идва ново правителство, парламент, какво трябва да направят, за да усетят хората, че спешна помощ наистина е такава?\n– Ако говорим за 2015 г., трябва да се преразгледа бюджетът за спешна помощ и да се увеличи два пъти. Трябва да се повишат доходите на всички работещи в системата, без значение дали са лекари, сестри, фелдшери, шофьори, тогава няма да има текучество, а съревнование за постъпване на работа. Трябва и 30% от автопарка да бъде обновен. Хубаво е, че имаме нагласата за купуване на апаратура за телемедицина. Така, дори в някой случай да има фелдшерски екип, компетентен лекар ще може да се включи при нужда от дистанция. В съседна Румъния почти всички линейки са с такива апарати, така е и в Северна Гърция. Тук Министерство на здравеопазването (МЗ) започва с оборудването на по една линейка за всеки център. Средствата вече са отпуснати.\n– Има ли възможност за реорганизации, така че да се подобри работата, без помощ от държавата?\n– Без помощ от МЗ няма как да стане. Вече няколко пъти съм предлагал да се освободим от несвойствените дейности, да се промени нормативната уредба, така че да не се бият отделните наредби. Трябва да има корекции и в стандарта по спешна медицина, защото има изисквания за оборудване, което например няма да използва фелдшер никога. Защо да вкарваме пари за нещо, което ще седи. И, разбира се, трябва да се даде възможност в спешна помощ хората да специализират каквото пожелаят, а не само спешна медицина.


Liquid Force Kiteboarding - Спортен магазин Sunny eXtreme\nLiquid Force - оборудване и аксесоари за кайтсърф и уейкборд\nАвтомати за кайт Liquid Force Vantage\nВисок клас автомати за кайт Liquid Force Vantage със закрити пръсти. Бързо обуване и събуване, антишокова подметка, ергономична форма, прецизна настройка на захващането на стъпалото.\nВисок клас автомати за уейкборд и кайт Liquid Force Team със закрити пръсти. Бързо обуване и събуване, антишокова подметка, ергономична форма, прецизна настройка на захващането на стъпалото.\nАвтомати за уейкборд или кайт Liquid Force...\nВисок клас автомати за уейкборд или кайт Liquid Force Cradle с открити пръсти. Бързо обуване и събуване, антишокова подметка, ергономична форма, прецизна настройка на захващането на стъпалото.\nAвтомати за уейкборд или кайт Liquid Force Ultra с открити пръсти. Бързо обуване и събуване, антишокова подметка, ергономична форма, прецизна настройка на захващането на стъпалото, олекотена конструкция.\nБар за кайт Liquid Force CPR\nКайт бар CPR Liquid Force, 4 линии. Протектори за линиите, система против развиване при прибиране, система против усукване, бързо освобождаване на линиите. Размери: 45см\nРегулируем бар 49-55см,изключително лек, интуитивен, максимално опростен и лесен за употреба. Протектори за линиите, система против развиване при прибиране, система против усукване, бързо освобождаване на линиите. Изчистен дизайн. Създаден по най-високите стандарти за сигурност,безопасност и качество.Осигурява отлична връзка между райдър и кайт....\nБар регулируем за кайт Liquid Force...\nКайт Liquid Force Envy 12.0 2016г.\nКайт Liquid Force Envy 5.0 Олекотена конструкция с по-малки на диаметър челен ръб и struts. Така е постигнато увеличаване на долната граница на ветровият диапазон и по-висока скорост при маневри. Подсилен на всички критични места, Envy е подходящ и за екстремно силен вятър.\nКайт Liquid Force Envy 6.0 2016г.


Малинов: Ще се борим за повече суверенитет на България - Политическа партия Русофили за възраждане на Отечеството\nБез чужди бази в България и ядрено оръжие на Балканите В медиите\nМалинов: Ще се борим за повече суверенитет на България\n„Aз cъм прoтив рaзпoлaгaнeтo нa чужди вoйcки нa тeритoриятa нa cтрaнaтa ни… Щe ce бoрим зa пoвeчe cувeрeнитeт и нeзaвиcимocт нa Бългaрия. Щe прeдлoжим рeфeрeндум зa излизaнe oт вoeннaтa cтруктурa нa НAТO, нo ocтaвaнe в пoлитичecкитe, зaщoтo нe cмe прoтив aтлaнтизмa кaтo възмoжeн вeктoр нa диaлoг. Eврoкoнтинeнтaлизъмът щe cпacи Eврoпa и Бългaрия oт oпacнocтитe. Изгрaждaнeтo нa eврoпeйcкa cиcтeмa зa бeзoпacнocт и cигурнocт щe бъдe нaш приoритeт в рaмкитe нa вcички пocтигнaти мeждунaрoдни дoгoвoрки“.\nТoвa кaзa в прeдaвaнeтo „Хoризoнт зa вac“ пo БНР Никoлaй Мaлинoв, прeдceдaтeл нa пaртия „Възрaждaнe нa Отeчecтвoтo“.\n„Тoвa e cтaрa пaртия, cтъпилa върху вoeннo-пaтриoтичнитe cрeди. Oтчитaйки нaшитe възмoжнocти в „Руcoфили“, миcля, чe тaзи cимбиoзa e дoбрa ocнoвa в oргaнизaциoнeн плaн зa cтaбилнo приcъcтвиe“.\nМaлинoв пoяcни, чe пaртиятa имa рeшeниe зa caмocтoятeлнo учacтиe нa избoритe, нo рaзглeждaт и възмoжнocттa зa кoaлициoннo учacтиe, нo кoгaтo ce види нa избoритe кoй c кaкви глacoвe рaзпoлaгa.\n„В мoмeнтa ce кoнcтруирa кoнcултaтивeн cъвeт, рaбoти ce пo привличaнe нa вoдaчи нa лиcтитe, изгрaждaнe нa мeждунaрoдни дoгoвoри зa кoнтaкти. Дo крaя нa гoдинaтa cмятaм дa пocoчa имeнaтa нa вoдaчитe нa лиcтитe“.1 каза още Малинов.\n„Хoризoнт зa вac“, пo БНР\n„Аз съм против чужди войски в България“\nНикoлaй Мaлинoв: Наричам руcoфoбиятa cъврeмeнeн фaшизъм


Hera.bg - Безсрамно за срамните болести - II\nХИВ/СПИН - разрушава имунната система и тялото става неспособно да се пребори с множеството инфекции и заболявания. Вирусът не се предава чрез целувка, ръкуване, от седалка на тоалетна или общи прибори за хранене. Няма да се заразите дори да правите секс с болен, ако използвате презерватив и кожата ви е здрава и цяла, без ранички и възпаления. Вирусът се предава чрез семенна или вагинална течност, както и по кръвен път.\nСъществуват още хламидийни и вирусни инфекции, които се диагностицират чрез микробиологични или друг вид изследвания. Хората се срамуват да споделят, ако са приносители на тези болести. За техните симптоми не се говори свободно и леко, както за кашлица, зачервено гърло или пък назални секрети. А това поведение може дори да е гибелно.\nОт какво произтича срамът?\nосъзнаване на факта, че безразборният секс и случайните връзки не са били най-правилното поведение;\nстрах, че болният ще бъде осъден от лекаря за свободния си сексуален живот;\nстрах, че близки, приятели и колеги могат да разберат за състоянието му, заради което да го избягват и обидят;\nЗащо е важно фактите да се приемат нормално?\nСвръхреакциите могат да попречат на обективната преценка на ситуацията и вземането на решение как да се реагира в създалата се ситуация. Първо отидете на лекар, след това търсете виновника за заразяването. Факт е, че не всички болести се предават само и единствено при полов акт, така че не бързайте с обвиненията. Но каквато и да е причината, срамът само може да попречи на лечението. При гениталния херпес е особено важно човек да не се стресира и да не изпада в депресии, защото тези състояния могат да активират инфекцията отново. На срама, че всички ще разберат, ако влезете в болница, за да се лекувате, противостои силата на Хипократовата клетва. Не само тя, но и кодексът на болничното заведение забранява на лекаря да разгласява информация за пациента. Все пак затова се нарича лекарска тайна. За съжаление понякога заради личната съвест, или по-скоро липсата на такава, лекарите си позволяват известни волности, заради които се появяват и страховете на пациентите. За лекаря вие сте поредният пациент от многото, които е виждал в практиката си.\nПрофесионалистът ще ви даде най-добрия съвет как да постъпите, без да ви засяга на лична основа. Заразяването със срамна болест не е личен избор, става случайно и най-често бива открито случайно. В този смисъл да се напиеш, да се държиш заради това арогантно на обществено място, да повърнеш пред шефа и да заспиш на тротоара пред дома си е много по-срамно, защото сам си избрал да вдигаш чаша след чаша.\nНай-сигурният начин за предпазване от срамни болести е избягването на безразборните сексуални контакти. Непрактикуването на орален секс ще ви спаси от заразяване със сифилис, гонорея, хламидии, херпес и СПИН, защото те се пренасят и ако имате раничка в устата. Презервативът е най-добрият щит срещу срамните болести. Наричали са го още „божествена кожа”, може би заради начина, по който се намесва в сътворението на човека като изначално божие дело. Но дори и този щит не е непробиваем. По статистика 15 от всеки 100 презерватива се късат, а освен това пазят само от инфекциите, ситуирани в областта на половите органи. Някои срамни болести се предават и по кръвен път. Това не включа само кръвопреливането. Всяко нарушение в целостта на кожата е като отворена врата за паразитите -операции, инжектиране, татуиране, бръснене, маникюр. Рискови са също сядането върху тоалетна чиния в обществена тоалетна, пиене от заразена чаша, ползване на сауна или басейн, чужди кърпи и бельо.\nМакар да са срамни болести, никоя от тях няма да умре от срам и по този начин да се отървете от нея. При забелязани симптоми, не се разтакавайте и не се изчервявайте – потърсете лекар.\nПродължава: Безсрамно за срамните болести\nВиж още статии за: Здравето · Здраво тяло · Нашите страхове · Интимната хигиена ·\nПрекрасно си ходи със сутрешното съботно кафе, нали?\nЧудесно поднесена информация, Роси


Швейцария - магия или реалност: Декември 2011\nШвейцарски уикенди (част 2 - в планината)\nВъв втората част за швейцарските уикенди обединяващото е планината. Ще стане дума за едно от моите най-предпочитани забавления. Първите три места за които ще разкажа предлагат вълнуващо спускане с колички подобно на бобслей. Четвъртото място е дългият 374м. висящ мост, преминаването на който определено повдигаше адреналина, петото...е, като стигнете до него ще разберете за какво става дума ;) А за финал ще се разходим по снежните склонове на красивите Алпи.\nСамо на 35 км. от там където живеем в полегатите склонове на планината се намира спортния и развлекателен център Атцменик. Както и повечето подобни места и той предлага забавления за цялото семейство през всички сезони. Ние обаче не сме по ски спорта и затова сме ходили няколко пъти, но винаги през топлите месеци. Освен атракции районът е подходящ и е отправна точка за кратки и по-дълги походи.\nНашата програма на Атцменик обикновено е протичала винаги по един и същ начин. Със седалковия лифт се изкачваме до една височина от където тръгват пътеки в различни посоки. Тази по която ние сме се спускали не е много дълга и отнема около час. Особено в началото на пътеката гледката която се открива към зелените хълмове и Цюрихското езеро в далечината е впечатляваща.\nСпускайки се надолу се минава покрай няколко ферми и понеже кравите са с равни права като хората сме имали интересни срещи с тях.\nНа открито място като тераса се намира едно малко ресторантче а от там надолу през гори и поляни се стига обратно до паркингите. Тук приключва полезната за здравето част и започва истинското забавление.\nОсвен типично детските пързалки, люлки, лодки, животински кът и други подобни тук се намира и първия в Швейцария тогобан, или иначе казано бобслей в улеи, но не от сняг.\nНа този етап почти няма място в Швейцария без подобна атракция, но когато е бил направен првия тогобан в Атцменик преди повече от 30 години е привлякъл много туристи.\nВъзможните опции за билети са много. Ние винаги сме си купували за няколко спускания. С лифта се изкачваме, но не до върха а до средата а от там със специални за целта колички се спускаме по дългия 700м. улей обратно до долу. Емоцията поне за мен е страхотна и винаги съм ходила с удоволствие.\nПонякога сме се отбивали и на други атракции преди да си тръгнем, но количките винаги са били приоритет.\nЗа Керенцерберг мога да разкажа много неща. Района е част от курортния регион Хайдиланд, само на около 65км. от Цюрих разположен до езерото Валензе, в една невероятна красива местност в планината.\nВ общи линии атракциите в Керенцерберг са доста екстремни. Като се започне от стръмните пътеки и рампи за любителите на маунтайн-байк спусканията, премине се през спусканията с тротинетки и тогобан и се стигне до спускането през зимата с шейни.\nОпциите са различни според желанията на посетителите. С лифт човек може да се изкачи до най-горната станция където има детска площадка, ресторант и от където тръгва дългия 1300м. тогобан. За разлика от този на Атцменик този тогобан е доста по-стръмен и екстремен на места и почти два пъти по-дълъг. За тези които не желаят да се спускат с количките има маршрути за преходи.\nКраят на тогобана е при средната станция на лифта от където също има избор между няколко варианта – да се спуснеш обратно с лифта, да се спуснеш пеша през красивите пътеки или да се спуснеш с тротинетка.\nИ тук започва моята трагикомична история.\nМакар, че това е една от любимите ми дестинации в нашия район, тя се превърна в моето лобно място. Били сме няколко пъти, но ще разкажа за два от тях, които бяха най-емоционални, но и най-болезнени в истинския смисъл на думата;)\nБеше в началото на месец юни. Един прекрасен слънчев ден. Само две седмици по-рано бяхме идвали тук, но тогава се изкачихме с лифта до най-горната станция спуснахме се както обикновено с количките до средната станция и от там пеша се разходихме обратно до паркинга.\nТози път обаче тръгнахме с ясната цел, че вместо да слизаме пеша от средната станция, ще си вземем под наем тротинетки и ще се спуснем с тях. Аз през цялото време имах усещането, да не кажа направо убеждението, че спускането няма да мине гладко. Изпитвах страх и не го прикривах.\nИзкачихме се наслаждавайки се на хубавото време. На места лифта преминаваше точно над пътя и имахме възможност да видим под нас как хората се спускат с тротинетки. Така погледнато отстрани изглеждаше лесно и просто, но аз си имах едно на ум.\nИ така спуснахме се с количките до средната станция и дойде ред да продължим с тротинетките. Тук е мястото да отбележа, че тротинетките не бяха това което обикновено човек си представя. Тези бяха големи като колело. Имаха спирачки и дори място където да седне човек ако иска. И единственото което ги различаваше от велосипед беше, че нямаха педали.\nБях седнала встрани да изпуша една цигара и да си вдъхна малко кураж преди да се кача на тротинетката. Накрая си казах...”айде да тръгвам пък каквото стане”. И съвсем скоро стана това което очаквах.\nПървите 20-тина метра бяха застлани с камъчета и след малко завойче спускайки се по една стръмнина се излизаше на нормална асфалтова алея. Именно тези 20 метра и тези ужасни камъчета се оказаха фатални. Въпреки, че едва се движех подпирайки се с крака тротинетката се подхлъзна и аз паднах. Бях само по тениска с къс ръкав и цялата ми дясна ръка до лакътя беше зверски ожулена. Станах, поизтупах се и треперейки от първоначалния шок бутайки тротинетката продължих надолу. Само на метри след завойчето видях асфалтовата алея и Вал, който ме чакаше. Още като ме видя разбра, че нещо е станало. И как иначе аз изглеждах отчайващо. Дънките изцапани а ръката ми цялата прашна беше започнала да кърви. Опитахме се да измием малко раните, наплисках си лицето и след като събрах всичката ми останала смелост продължихме с тротинетките надолу. Сега като се замисля се чудя с какъв акъл съм го направила. Бях изминала едва 20 метра и бях паднала а предстояха 4км спускане.\nНакратко останалата част мина без инциденти, но не липсваха комични ситуации. Установих, че проблема при мен е с тръгването и веднъж тръгнала не трябваше да спирам. Страхът и несигурността ме караха да държа спирачките нон стоп натиснати. Как издържаха тези спирачки и аз не знам. По пътя ме подминаваха всички. Някои бяха с кучета на гърба си, други с бебета...аз все едно, че бях спряла. Както се казва изпреварвах само дърветата ;)\nАлеята имаше много завои и което е по-лошо, че не беше обезопасена и ако не вземеш завоя политаш по стръмната урва.\nВ един момент на едно открито място гледам в далечината от завоя се задава трактор. Панирах се и макар, че тракторът едва пъплеше нагоре и имах достатъчно време да стигна до едно уширено място с пейка аз спрях и се заковах на място. Изникна обаче друг проблем, че там където бях спряла нямаше как да се размина с трактора.\nКакто и да е, накрая всичко мина благополучно. С единия крак в урвата и придържайки тротинетката изчаках тракторът да мине и едва, едва продължих надолу. В това време обаче Вал се притеснил какво става и тръгнал нагоре да ме търси. Точно като излизам от завоя го виждам и му викам да се качва и да продължава, защото аз не мога да спра...тоест ако спра едва ще тръгна.\nСега като си спомня цялата одисея ми става смешно, но тогава какво ми е било само аз си знам. А раните от падането бяха толкова дълбоки и големи, че дори слънцето и морето във Варна не помогнаха да се оправят дълго време и в края на краищата си останаха белези.\nИ въпреки последните спомени от Керенцерберг няколко месеца по-късно, но този път през зимата решихме да отидем да се спускаме с шейни. Пистата за шейни тръгваше от най-горната станция на лифта и беше дълга почти 8км. В интернет пишеше, че има шейни с кормило, но когато отидохме се оказа, че няма. Направо се ужасих при мисълта, че трябва да се качим на обикновени шейни които сами ще управляваме.\nВ началото до средната станция пистата беше безопасна между горите и нямаше много лед. Но след средната станция на лифта продължихме по същия път по който имах лоши спомени от тротинетката. Пистата стана много заледена и на всичко отгоре необезопасена.\nИмаше много екстремни ситуации. На едно място завивам и гледам Грета аха да падне в урвата надолу. Едва спряла, но не може да мръдне ни на една ни на друга страна. Хвърлих шейната огледах се да не идва някой отгоре и хукнах да и помагам. Тя се хлъзга, шейната се хлъзга...ужас. Измъкнах я на пътя и се връщам при моята шейна а тя се пързаля надолу и не мога да я стигна. С триста зора продължихме надолу но положението ставаше все по-страшно и заледено. Аз в общи линии повечето време прекарах в падане отколкото в спускане. Накрая ми писна, слязох от шейната и бавно, бавно продължих пеша.\nНа финала на пистата имаше един стръмен наклон за тези които искат да се спуснат по него. Грета ме чакаше там готова за спускане а Вал и Виктор чакаха от доста време и вече се бяха спуснали. Аз обаче поразмислих за секунди и казах на Грета да си спестим спускането. До този момент се бяхме опазили след всички екстремни ситуации и не ми се искаше да рискуваме накрая ;)\nКогато се прибрахме и се огледах установих, че цялата съм в синини от безбройните падания, но поне нямаше други травми и белези както по-рано ;)\nСкоро след завръщането ми от лятната ваканция в България и след кратко проучване в интернет набелязах следващата цел и при първия удобен случай се отправихме към курортната местност Флумсерберг, която също е част от по-големия регион за почивка, спорт и забавление – Хайдиланд.\nОсновната причина да избера това място беше открития само месец по-рано нов роделбан Floomzer (така и не разбрах кога е роделбан и кога тогобан). Дължината му беше цели 2км. и обещаваше интересно преживяване. А като се има предвид и красотата на района с езерото Валензе и внушителните планински зъбери нямах съмнение, че ще прекараме добре.\nМакар, че пристигнахме сравнително навреме паркингите бяха вече почти пълни. Навсякъде имаше разпилени шалета, хотели и заведения.\nНа една голяма поляна се провеждаха традиционни швейцарски борби. С две думи хората се забавляваха. Времето беше много хубаво и затова решихме вместо с лифта да се изкачим до роделбана пеша. Постепенно хотелите и глъчката от хора останаха зад нас в ниското а ние се изкачихме нависоко от където гледката беше още по-впечатляваща.\nЗа разлика от всички роделбани и тогобани на които сме били този беше напълно автоматизиран и със страхотни колички. Личеше си, че е чисто нов. Самото спускане също беше страхотно.\nПреди да си тръгнем седнахме да пием по кафе на терасата на един от многото ресторанти.\nИ тогава забелязах, че в билетите ни е имало включено изкачване с лифта, което е останало неизползвано. Оказа се, че Вал не е обърнал внимание когато ги е купувал и вместо да купи само за роделбана е купил и за лифта. Оставаше малко повече от месец до края на летния сезон а това означаваше, че може да се върнем друг уикенд и да ги използваме ;)\nИ разбира се след няколко седмици се върнахме отново на това прекрасно място за да използваме билетите и последните хубави есенни дни.\nДве години по-късно решихме, че отново ще отидем да се спускаме. Поводът беше гостуването на дъщеря ми и приятеля й. Бяхме отишли за уикенда в апартамента във Валенс, а от там до Флумсерберг е съвсем близо. Денят беше хубав и някъде към обед вече бяхме там.\nВ събота, особено до обед има по-малко туристи. Едва следобед и в неделя става по-натоварено, тогава хората са приключили с пазаруването и домашните задължения и вече могат да се отдадат на забавления и почивка сред природата. Това беше добре дошло не само заради комфорта, че няма да чакаме на опашка за лифта и количките, но и поради една друга причина, която ще стане ясно по-късно ;)\nИ така, купихме си билети и се качихме на лифта. Въпреки, че имаше малко облаци, панорамата беше страхотна. И докато Вал се държеше здраво за металната дръжка на седалковия лифт, аз се въртях във всички посоки да снимам :)\nНе си спомням дали преди това ме е впечатлило, но предвид горещите спорове и буквално битки в БГ за всеки лифт в планината, сега обърнах внимание, че тук на моменти два от многото лифтове в курортното селище се движеха успоредно един над друг.\nИ друг път съм давала примери, но и сега ще спомена, че само в този не голям курортен район има 14 различни лифта и над 65км. писти. Освен тях има множество маршрути за разходка, за шейни, за ски-бягане и какво ли още не. Не липсват достатъчно хотели, шалета и хижи. И въпреки това природата е съхранена, а туризмът изхранва много хора. Но да карам по същество ;)\nСтигайки до станцията от където тръгва роделбана спряхме за минута да се насладим на зашеметяващия изглед и бяхме готови за спускането. Или поне така си мислех ;)\nПърва щях да бъда аз, зад мен Грета, Митко и накрая Вал. Идеята беше, че аз се спускам по-бързо, а Вал по-бавно. Спускането беше страхотно. И друг път съм казвала, че обожавам този вид забавление. Краят на трасето завършва в един дълъг тунел. Слязох от количката и първо си помислих да изляза навън за да направя снимки на пристигащите след мен Грета, Митко и Вал. След това обаче си дадох сметка, че тунелът е много дълъг и нямам никакъв шанс да успея да изляза и да стигна до края му за да ги снимам. Останах вътре, включих фотоапарата и зачаках. Мина необичайно много време и започнах да се притеснявам защо Грета не идва :-S През ума ми започнаха да минават какви ли не мисли. Че количката е излязла от трасето, че няма телефон в себе си да се обади. После обаче веднага разсъдих, че Вал има телефон и като стигне до мястото на предполагаемото произшествие ще се обади. Изобщо какво ли не ми мина през ума, включително и това, че ако бях излязла от тунела щях да имам достатъчно време да ги причакам при идването :)\nНе знам колко време е минало. Когато човек се притеснява времето минава бавно, но тук не беше само илюзия, те наистина се забавиха много. Най-накрая се видя движение в края на дългия тунел и постепенно се появиха първо Грета, след нея Митко, Вал а след тях и цяла колона нещастници попаднали в задръстването причинено от Грета ;)\nОказа се, че тя се страхувала и карала много бавно. Първо я настигнал Митко. Извикал и да кара по-бързо, тя се изнервила, теглила му една майна и той замълчал. Следващият бил Вал. Той също викал да карат по-бързо, за да не ги блъсне някой, който идва след тях, но и това не променило ситуацията. И накрая пристигна една цяла колона колички :)\nМинаваше обяд, слънцето препичаше и преди да си тръгнем решихме да седнем в заведението на един хотел със слънчева тераса. Хапнахме, пихме кафе и се наслаждавахме на всичко което ни заобикаля.\nSattel-Hochstuckli и висящия мост "Raiffeisen Skywalk"\nБеше изминала една студена и дъждовна седмица в Швейцария от края на слънчевата и гореща ваканция в БГ. Вече бяхме изпаднали почти в депресия от рязката смяна на климата и потискащото време, затова първата слънчева неделя трябваше да се оползотвори на всяка цена ;)\nБяха ми нужни няколко минути за да проуча къде да отидем. За предпочитане беше да е някъде наблизо, защото всичко се решаваше в последния момент. Стори ми се интересна опцията да се разходим до Sattel и ако успея да убедя Вал да минем по най-дългия висящ мост в Европа. Зададохме адреса на JPS-а и малко преди обед потеглихме.\nПреди да тръгнем Вал между другото ме беше попитал къде отиваме и аз също така между другото му казах..."на едно място в планината" ;) Вече когато бяхме на път в колата аз, ей така споменах, че там където отиваме има дълъг висящ мост. Вал се опули и на шега подхвърли, че това е трябвало да го кажа в последния момент, когато сме вече до него :)\nSattel се намираше само на 30км. от нас и след по-малко от 40 мин. по криволичещи пътища покрай зелени хълмове и кокетни селца стигнахме до целта. Паркингът разбира се беше препълнен. Хубавата неделя беше изкарала всичко живо навън. За пореден път си помислих как при все, че в Швейцария има не стотици, а буквално хиляди места за туризъм, всички те са пълни при всеки хубав ден :)\nУспяхме някак си да паркираме и се отправихме към лифта.\nВъпреки пълния паркинг, учудващо нямаше опашка на касата. Лифтът "Stuckli Rondo", според сайта беше първият въртящ се такъв в света ;) Кабинките бяха боядисани в зелено олицетворяващо пролетта, жълто - лятото, червено - есента и синьо - зимата. Изкачването до станцията Mostelberg продължи 8 мин. и през цялото време кръглата кабинка се въртеше бавно, което даваше възможност да се открие красива панорама във всички посоки.\nТалисманите на Sattel имаха същата форма, като кабинките на лифта и дори имаха свои имена.\nНа 1200 м. височина на станцията Мостелберг цареше оживление. Имаше детски кът с всевъзможни атракции - въжета за джъмпинг, надуваеми замъци и други подобни. Повечето надуваеми атракции бяха във формата на талисманите. А техни фигури можеха да се видят на различни места из цялата околност.\nСпряхме на една пейка да разгледаме картата и да си направим план. Решихме, че ще минем по моста, а от там ще хванем маршрута означен в жълто, ще направим малка обиколка и ще се върнем обратно.\nНепосредствено до станцията се намираше и тогобана, който този път щяхме да пропуснем, защото до него точно започваше дългия 374 м. висящ мост "Raiffeisen Skywalk".\nОткрит през 2010 г. мостът претендира за най-дългия висящ пешеходен мост в Европа. На места височината му достигаше 58м. Широчината му варираше от 90 см. до 1.80м. Тепърва ни предстоеше да преминем по него, но само при вида му и неговата дължина вълнението започна да нараства :-/\nЗа Вал това беше повече от предизвикателство предвид неговия страх от височини. А за мен предизвикателството се оказа двойно. От една страна се притеснявах за Вал, а от друга и аз самата се поизплаших малко, тъй като още със стъпването на моста се усети неговото люлеене.\nПървите около 50 метра беше доста широко, но в един момент мостът рязко се стесни и започна същинската част.\nЛюлеенето се увеличи и стана наистина страшно :-S Вал направи няколко крачки и спря. Каза, че не е сигурен, че може да продължи. Притесних се още повече. Вече бях готова да се връщаме, когато той отсече, че продължаваме. Няма да си кривя душата. Беше си наистина страшно и мнооого дълго. Имаше хора, които спираха да си правят снимки, но ние не бяхме сред тях ;)\nНай-накрая стъпихме на твърда земя :) Обърнах се назад за да направя снимки и видях с изумление, че зад нас идват колоездачи бутайки колелета си по този адски люлеещ се мост. Бях като втрещена :-O Как успяваха да балансират без да се държат за перилата и да бутат колелетата си. Оказа се, че Вал изобщо не ги е видял. Първите няколко минути след края на приключението, както той каза, не е знаел кой е и къде се намира :)\nПоехме по пътеката оглеждайки се за хубаво местенце, където да седнем и да хапнем сандвичи. Намерихме си пейка с чудесен изглед към моста. Слънчицето грееше хубаво и докато обядваме се шегувахме. Вал обясни, че се е движил като перде по релса. Държал се е с двете ръце за перилата и плавно се е плъзгал. Имахме по два сандвича, но след като изяде първия, каза, че оставя втория за по-късно и се пошегува, че ако объркаме пътя ще обикаля два часа ако трябва, но няма да мине втори път по този мост и затова предпочита да запази втория сандвич ;)\nПохапнали и поуспокоени си направихме снимки с изглед към моста и продължихме.\nНаистина объркахме пътя и вместо да продължим по жълтия маршрут ние хванахме друг, който скъси малко обиколката. Минахме покрай симпатичното ресторантче Engelstock и малко по-късно бяхме отново при станцията на лифта.\nРазходката ни беше към финала си. Спуснахме се обратно с лифта до паркинга и поехме към къщи. Странно и хубаво е, че само за няколко часа успяхме да си създадем толкова емоции, да се разходим из природата и да подишаме планински въздух :)\nСпоред прогнозата за първия уикенд на октомври се очакваше слънчево и топло време и това трябваше да се използва задължително. Подреждайки всички брошури, които съм събрала от различни места където сме ходили съвсем случайно попаднах на една която обещаваше интересно преживяване с планински картинги по трасе от 4 км. Споменът за злополучното спускане с тротонетката веднага изплува пред мен, но тези картинги, поне на снимката изглеждаха доста по-безопасни. И понеже обичам различните емоции и знам, че Вал също би предпочел да съчетае разходката из природата с нещо такова, не се поколебах нито за миг да му го предложа. Прецених обаче, че за да избегнем наплива от хора е по-добре да отидем в събота. Речено-сторено.\nНа по-малко от стотина километра, малко след град Гларус, навлизайки навътре в планината стигнахме до уреченото място в селцето Елм. Разположено в слънчева долина обградена от стръмни върхове, някои от които с много причудливи форми, то предлагаше различни туристически атракции.\nОще с излизането от колата и вървейки към станцията на лифта видях стръмния път по който се спускат количките. Не стига това ами пътя не беше асфалтов а песъчлив и с камъчета. До този момент не бях особено притеснена, но сега вече малко се обезпокоих.\nКакто и да е, купихме си билети и се качихме на лифта. Гледките наоколо бяха красиви и типично швейцарски. Зелени тучни поляни, дървени къщички отрупани с цветя, крави пасящи по стръмните ливади и величествени върхове.\nНа горната станция на лифта кипеше живот. Ресторантът с огромна тераса беше огрят от слънцето и понеже беше време за обед имаше много посетители. Терасовидно бяха разположени различни забавления за деца. Имаше дори импровизирана златна мина където течеше поток и с метални легенчета децата пресяваха пясък в търсене на скъпоценния метал.\nРазходихме се наоколо, но на мен все ми беше в ума как ще се справя с количките. Опасенията ми се засилваха още повече като гледах началото на трасето, което освен неравно и с безброй камъчета беше и много тясно.\nСеднахме да хапнем по един сандвич и да се полюбуваме още малко на красивата природа и гледката наоколо и ето, че дойде часът на истината. Сложихме по една каска на главата възседнахме по един картинг и потеглихме.\nОще на първите метри и след първия завой видях Вал да се изгубва някъде далеч пред мен. Бавно и полека преодолях първите 50-100 метра които бяха тесни колкото козя пътека и излязох на по-широкия път за да продължа надолу. За мое нещастие обаче се оказа, че пътя остава все така пълен с камъчета които караха картинга да се занася като шейна всеки път когато натисна спирачката. Спусках се бавно и почти само на спирачки. Стараех се да се движа плътно в единия край на пътя за да не преча в случай, че дойде някой зад мен. Както и на Керенценберг през повечето време пътя се виеше по самия склон. Изпитвах ужас, че мога да се поднеса и да падна в стръмната урва. Нямах идея до къде е стигнал Вал и точно когато си мислех, че се спускам бавно и той може да се е притеснил телефонът ми звънна. Вал ми обясни, че ме чака в края на някакъв асфалтов участък. Окуражена от мисълта за асфалтовия участък продължих и малко по-късно стигнах до него. За съжаление той се оказа прекалено кратък и пътя отново продължаваше с тези ужасни малки камъчета.\nНякъде в далечината се виждам и аз;)\nПреди да тръгнем се пошегувахме за моето спускане. По пътя ме бяха изпреварили 4 души, не за друго а защото просто нямаше повече. Вал ме бъзикна, че с тази скорост нищо чудно да тръгна обратно по наклона.\nПродължихме спускането. На известно разстояние Вал отново беше спрял да ме чака, за да се увери, че всичко е ОК. Каза ми на майтап, че съм опасна за движението, но аз не бях съгласна с това, защото се съобразявах и карах винаги плътно в единия край на пътя. Най-смешната част се оказа на финала. Той беше много стръмен и открит отвсякъде. Видях долу в далечината Вал и понеже се движех достатъчно бавно дори му помахах. Той буквално потънал в земята от срам. Разказа ми, че хората наоколо ме гледали странно. Спускането ми изглеждало като на забавен кадър. Шегувахме се и се посмяхме и което е най-важно си тръгнахме живи, здрави и без никакви инциденти ;)\nНяколко години по-късно решихме да заведем Грета и Митко, тъй като бях сигурна, че на тях там ще им хареса. Избрахме хубав делничен ден. Както се очакваше през седмицата нямаше никакви хора и се чувствахме направо като ВИП персони. Времето беше слънчево, топло и мнго ясно. Зелените ливади контрастираха на стръмните планински върхове, а къщичките бяха отрупани с цветя.\nБях решила, че няма да си причиня втори път тази емоция, затова моят билет беше за лифта в двете посоки, а останалите – Грета, Вал и Митко щяха да се спуснат с количките. Изкачихме се до върха. Цареше пълно спокойствие, а гледката наоколо беше невероятна. Поразходихме се наоколо и накрая се върнахме при лифта.\nСъдейки по себе си и моето злополучно преживяване бях много притеснена как Грета ще се справи със спускането. Дадох хиляда съвета къде да кара, как да кара и какво ли още не. В общи линии и взех акъла и я наплаших без да искам ;)\nПритеснявах се и за Митко да не кара прекалено безразсъдно. Единствената ми надежда беше да следва или да изчаква Грета и това да го забави малко ;)\nПърва тръгна Грета, след нея Митко, а Вал беше последен. Той истински се забавляваше като ме гледаше как давам нареждания и колко съм притеснена. Карах го да изчака преди да тръгне, а той се бъзикаше, че ако Грета се спуска със скоростта с която се спусна на Флумсерберг ще трябва да я чака докато навърши 20 години :)\nИзпратих ги и веднага се качих на лифта обратно надолу.\nСлязла отново в ниското реших да си купя едно кафе и като ги видя, че идват да ги снимам с камерата. Да де, но не прецених достатъчно времето и в момента в който излизах с кафето от барчето те пристигнаха. Един след друг Митко, Грета и Вал.\nНастроението беше видимо приповдигнато и всички бяха доволни от спускането. Един през друг разказваха кое как било. Седнахме да пием кафе, а Вал предложи да се спуснат още веднъж – първият път бил само за проучване ;) Грета и Митко приеха идеята без да се колебаят и скоро тайфата се запъти към лифта. Уточнихме се като тръгват отгоре да ми кликнат по телефона да ги очаквам с камерата ;)\nИзчаквайки ги долу направих малко снимки на красивите околности.\nСкоро се появи пушилка в далечината и един след друг Митко и Грета се показаха от завоя. Този път успях да ги снимам. Въоръжена с камера и фотоапарат снимах едновременно и снимки и клипчета :)\nОчаквах Вал, но той се позабави. Започнах да се притеснявам, но слава богу всичко продължи не повече от минута, две. Оказа се, че някакъв трактор му се изпречил на пътя и го забавил :)\nПрекарахме страхотно и всички бяха в приповдигнато настроение.\nБеше един хубав, слънчев, почивен ден след Коледа. И понеже нямаме ски наклонности, но обичаме да се спускаме с шейни се отправихме към планината. След миналогодишното не особено благополучно спускане по 7 километровата ужасно заледена писта на Керенцерберг решихме да опитаме друга писта, също в района на езерото Валензе, но наполовина по-кратка и с надеждата да не бъде толкова заледена.\nИ така около обяд, когато слънцето беше напекло достатъчно, поехме към курорта Флумсерберг и по-конкретно към пистата за шейни Prodalp-Tannenheim. Ентусиазирани от хубавото време и очакването да яхнем шейните паркирахме колата на големия и препълнен паркинг и се отправихме към касата да си купим билети за лифта и да си наемем шейни. Навсякъде беше пълно с народ. Кой със ски, кой със сноуборд, шейни. Всеки въоръжен с някакво приспособление. И изведнъж сякаш ни заляха със студена вода. Оказа се, че няма никакъв шанс да си намерим шейни. Всички били дадени вече. На Грета меко казано и се доплака. Толкова силно се разочарова. Въпреки това решихме, че така и така бяхме дошли до тук ще си купим билет за лифта и ще се качим до Продалп поне да се разходим.\nДокато се изкачвахме на много места пистата за шейни се движеше или под нас или пресичаше трасето на лифта и ние наблюдавахме с искрено съжаление и не малка доза завист тези които се спускаха. Пистата поне от лифта изглеждаше доста по-добре защитена от тази на Керенцерберг, което ни караше да съжаляваме още повече за лошия си късмет.\nЩом стигнахме до върха навалицата стана още по-голяма. Всички шезлонги бяха заети от хора решили да се попекат на силното слънце или просто да си починат между спусканията по пистите. Масите във и пред ресторанта бяха също пълни. Навсякъде бяха разпиляни ски, шейни, сноборди. По едно време дори се пошегувахме да си вземем по една шейна от някой заблеял се турист.\nПоогледахме се и видяхме път за разходка. И щом тръгнахме да се разхождаме забравихме и за шейни и за всичко. Беше толкова красиво и бяло навсякъде. Снегът встрани от утъпкания и обработен път беше много дълбок. Замеряхме се със снежни топки. Грета не спря да се търкаля в дълбоките преспи, да прави ангелски криле или да рисува други фигури в девствения сняг. Беше наистина страхотно, а панорамата наоколо зашеметяваща.\nПоразходихме се около час. Поизморихме се от играта в снега и се отправихме обратно към станцията на лифта. За всеки случай направихме още един опит да намерим шейни, но никой не беше освободил нищо и се качихме на лифта обратно надолу.\nПреди да си тръгнем си купихме по един кроасан, който ни се видя много вкусен, може би защото бяхме изморени от разходката и огладнели от чистия въздух. А след това се качихме на топло в колата и потеглихме за вкъщи спускайки се по живописния път с още по-живописните селца покрай него.\nИ въпреки неуспешния опит да се спуснем с шейни, денят беше много хубав, както и снимките които ще ни напомнят за него.\nElm (започва след 3:30 мин.)\nПодробна информация за регион Хайдиланд\nДруги пътеписи за район Хайдиланд ще намерите тук и тук


Следенето на сроковете и събитията по изпълнителните дела е особено важен процес свързан с изпълнителното производство.\nОбобщена информация за събития и задачи по изпълнителните дела се съдържа в раздел "Работна дъска" на глобалното меню.\nРазделението на действията на събития и задачи е направено с цел по-лесното следене на предстоящите действия и по-лесната им визуализация в системата.\nВъзможностите за добавяне на информация относно събития и задачи са две:\n1. Добавяне на информация директно на работната дъска от бутоните добави на съответния подраздел/панел на формата в раздел "Работна дъска";\nПри този начин на добавяне на събития и задачи, трябва да се въведе ръчно номера на делото, за който се отнася въвежданата информация.\n2. Добавяне на информация в самото изпълнително дело в съответните панели на формите "Задачи по делото"/"Събития по делото" отново от бутоните "Добави"\nИ в двата случая добавената информация ще се отрази и на двете места в системата (раздел "Работна дъска", панели на раздел "Основна информация"--> ""Задачи по делото"/"Събития по делото""), тъй като те са взаимосвързани;\nЗа разлика от добавянето на задачи по ИД, съществуват още два начина за добавяне на събития по изпълнителните дела.\nПървата възможност е директно от раздела "Имущество,описи и продажби", когато информацията е свързана с описи и публични продани. Тя се отразява автоматично в събитията по конкретно изпълнително дело и в подраздела "Списък събития" на раздел "Работна дъска" на системата, както и в календара на работната дъска на системата.\nВтората възможност е добавянето на събите е директно върху календара на работната дъска, като се кликне с мишката върху конкретна дата от календара, на която ще се състои въвежданото събитие по делото.\nРазличните типове събития са оцветени в различни цветове с цел по - доброто визуализиране на работната дъска.


50 Идеи с какво да се носят мокасини, мокасини, обувки за лодки - Мода - 2020\nСтилните обувки станаха модерни не толкова отдавна, но историята му датира от времето на северноамериканските индианци\nМокасини, мокасини, топседери - всички тези видове обувки съчетават специално удобство. Те са лесни за носене, чудесни са пеша и са подходящи за дълги разходки. Стилните обувки станаха модерни не толкова отдавна, но историята му датира от времето на северноамериканските индианци. Може да се счита, че мокасините са изобретение от древни времена, заедно с сандали и сандали.\nМокасините са обувки с тънки подметки без катарами и връзки.\nМокасините се отличават с твърда подметка, както и с постоянна пета.\nОтличителната черта на най-добрите е връзките.\nКакви обувки мокасини?\nМокасините са обувки с тънки подметки без катарами и връзки. Изработен е от велур, текстил, кожен заместител или от естествена кожа. Обувките се създават по специална технология. Материалът се поставя върху блока отдолу и се закрепва с шев в горната част. Най-често обувките се правят с плоска подметка, но има модели с малък ток. В някои модели няма протектора, а вместо това са използвани плочи, подложки или гумени шипове. Горната част на обувката често е украсена с мъниста, бродерия и други орнаменти.\nНай-често обувките се правят с плоска подметка, но има модели с малък ток\nВ някои модели няма протектора, а вместо това са използвани плочи, подложки или гумени шипове\nГорната част на обувката често е украсена с мъниста, бродерия и други орнаменти.\nСъвет! Мокасините са женски, мъжки и популярна е и унисекс версията. В допълнение, тези обувки са за офис, спортна версия, случайни или дори бизнес.\nИсторията на появата на мокасини\nМокасините от древността се считат за традиционни обувки на индианците от Северна Америка. В една от пещерите на Армения са открити мокасини, които са на възраст около 5 500 години. Тази обувка е направена от парче кожа от крава.\nИндийските обувки бяха тихи и удобни, което беше важно за лова. Тя е направена от кожата на бизони, лосове или елени.\nМокасините от древността се считат за традиционни обувки на индианците от Северна Америка.\nИндийските обувки бяха тихи и удобни, което беше важно за лова. Тя е направена от кожата на бизони, лосове или елени\nПрез 19-ти век, индийците правят сурови кожи. В същото време този материал се използва за подметката, а за горната част се използва велур.\nПрез 19-ти век, индийците правят сурови кожи. В същото време този материал се използва за подметката, а за горната част се използва велур. В същото време за производство на обувки са използвани капронови конци, а не животински сухожилия. Bison fur е използван като затоплящ материал.\nИнтересно! Първоначално обувките бяха направени от сурова кожа, която се шиеше с помощта на вени. Отворите за нишките бяха направени с помощта на шили, а нишките бяха опънати с игли. Известно е, че индианците са шили мокасини с ресни, тъй като се е смятало, че този елемент измисля физическите и духовните следи на своя носител.\nСтил и разновидности на мокасини\nИма различни стилове на мокасини, но основно те могат да бъдат разделени на сортове с мека и твърда подметка.\nПреди това твърдата версия на подметката беше направена от бизонска кожа, различна по твърдост. Такива обувки служат като надеждна защита срещу остри камъни, бодливи растения и трева. Най-често мокасините бяха направени от две парчета кожа, а носът им беше повдигнат, за да не докосват земята.\nПреди това твърдата версия на подметката беше направена от бизонска кожа, различна по твърдост. Такива обувки служат като надеждна защита срещу остри камъни, бодливи растения и трева.\nДнешните мокасини имат двойни подметки за по-голяма издръжливост и здравина. Подметката е изработена от гума, кожа и гума\nОбувки с меки подметки бяха направени от едно парче кожа. В този случай подметката се събира в гънките около краката. Някои модели имат допълнителни части, наречени маншети.\nДнешните мокасини имат двойни подметки за по-голяма издръжливост и здравина. Подметката е изработена от гума, кожа и гума.\nИнтересно! Всяко племе има свои особености на мокасиновата украса. За тази цел бяха използвани мъниста и бродерия.\nКакво да носите мокасини?\nКакви дрехи да носят мокасини и как да ги носят ще бъдат подтикнати от препоръките на стилистите:\nСтрогите мокасини с дискретни цветове са подходящи за бизнес костюм. Класическите офис обувки с пискюли са подходящи и за офис костюм.\nСтрогите мокасини в дискретни цветове, подходящи за бизнес костюм.\nСпортните модели се носят с къси панталони, с якета, с шорти и бричове\nЯрки мокасини с богати тонове на кадифе, велур и велур изглеждат страхотно с ежедневни дрехи\nСпортните модели се носят с къси панталони, с якета, с шорти и бричове.\nЯрки мокасини с богати тонове на кадифе, велур и велур изглеждат страхотно с ежедневни дрехи. Мъжете ги обличат с ризи и дънки, а жените с рокли и поли.\nТрадиционните обувки с копчета на ходилото са подходящи за свободен стил. Блузи, тесни дънки, пелерини или дори тениски се комбинират с такива обувки.\nНе трябва да носите такива обувки с якета или палта.\nНе е обичайно да се носят чорапи с мокасини или да се избират такива черни обувки.\nИнтересно! Един собственик на италианската компания измисли една от популярните опции за мокасини за лесно шофиране. Тяхната подметка е покрита с шипове. Често се използват като летни обувки.\nИзвестни марки за мокасини\nОсновните производители на този тип обувки са в Австралия, Америка и Европа. Основната разлика между американските модели е удобството и практичността. Сред известните производители си струва да се отбележи: Bass, Sebago, Minnetonka и Hush Puppies.\nЕвропейските продукти се отличават с разнообразие от модели и специален стил. В Италия известните марки - Prada, Armani, Trussardi, Tods. Френски марки - Weston, Lacoste, Hermes.\nКак да изберем мокасини?\nМокасини, които нямат дантели се считат за друг популярен вид обувки. Те се отличават с твърда подметка, както и с постоянна пета. Горната част на продукта е украсена с различни декоративни елементи. Първоначално такива обувки носеха моряци. Но от 50-те години на миналия век, обувките стават по-елегантни и се използват в комбинация с бизнес костюми.\nМокасини, които нямат дантели се считат за друг популярен вид обувки.\nГорната част на продукта е украсена с различни декоративни елементи.\nПървоначално такива обувки носеха моряци. Но от 50-те години на миналия век, обувките стават по-елегантни и се използват в комбинация с бизнес костюми.\nСмята се, че подобна версия на обувката е дошла с фермери от Норвегия. Те се нуждаеха от обувки за дълги походи, които бихте могли да носите бързо. В същото време традиционните мокасини нямат ципове. Тяхната украса е дълъг език. Често въобще не шият. Мокасините имат по-дебела подметка от другите опции за обувки.\nТакива модели имат меки очертания, силна пета и пета, която се различава по височина до 3-5 см и квадратна форма. За украса се използват изящни катарами и ресни.\nМокасините изглеждат неутрално с рокли, къси панталони и нагънати поли. Те могат да се носят с джинси и изрязани панталони.\nМодерните модели са изработени от светла велур или лачена кожа. Това е универсална обувка, която допълва всеки случаен вид.\nСмята се, че подобна версия на обувката е дошла с фермери от Норвегия. Те се нуждаеха от обувки за дълги походи, които можете да носите бързо.\nТрадиционните мокасини нямат скоби. Тяхната украса е дълъг език.\nЧесто въобще не шият. Мокасините имат по-дебела подметка от другите опции за обувки.\nСъвет! Благодарение на простия стил и преднамерената ъгловост, тези обувки могат да подчертаят тънкостта на глезена.\nЛодките се появиха не толкова отдавна. Първоначално това бяха обувките на яхтсмените. Тези модели имат определени характеристики:\nВ подметката има специален предпазител, който предпазва от подхлъзване по гладките повърхности. Традиционният вариант е подметка от гума и стъпала с хоризонтални вълнообразни линии.\nЛодките се появиха не толкова отдавна. Първоначално това бяха обувките на яхтсмените.\nВ подметката има специален предпазител, който предпазва от подхлъзване по гладките повърхности\nТрадиционната версия е гумена подметка и протектора с хоризонтални вълнообразни линии.\nГумена подметка, направена в бяло.\nЗа допълнителна фиксация се използват връзки, които се изтеглят към горните елементи на гърбовете.\nПо протежението на пръстите са опънати бели шевове.\nИзработена от мека и еластична кожа.\nОт 30-те години на миналия век подобни обувки започнаха да се използват и за служителите на Военноморския флот на Америка. От 60-те години на миналия век се стартира масово производство на най-добрите. През 70-80 г. такива обувки се превръщат в индикатор за богатство и лукс. Но през 90-те години производството на такива обувки е по-евтино. Лодките започнаха да се позиционират като обувки за ежедневна употреба.\nГумена подметка, направена в бяло\nКонците се опъват по протежение на пръстите.\nТакива удобни обувки са перфектно съчетани с джинси и строги панталони, а също така изглежда добре с различни варианти на летните дрехи. Подходящи къси панталони или панталони. На горния етаж се носи риза, блейзър, пуловер или тениска.\nМокасини, мокасини и лодки: ключови разлики\nКак да се разграничат всички тези обувки? Мокасините са обувки с тънки подметки, които нямат пети. Основната характеристика е външният шев. В някои модели има декоративно свързване. За разлика от този тип обувки, мокасините имат по-твърда подметка и пета.\nМокасините са обувки с тънки подметки, които нямат пети. Основната характеристика е външният шев.\nВ някои модели има декоративно свързване\nЛодкарите от мокасини се отличават с наличието на истинска шнур. Те имат по-мощна подметка с бяло оребрени\nЛодкарите от мокасини се отличават с наличието на истинска шнур. Те имат по-мощна подметка с бяло оребрени.\nМокасините и топ-мечовете имат някои прилики. Първоначално те бяха създадени като мъжки вариант на обувки. В допълнение, те са изработени от меки материали, които пасват здраво на краката. И двата вида обувки трябва да се носят на боси крака, независимо дали това е модел на мъж или жена.\nИнтересно! Мокасинът е направен от каучук, кожа или гума. Смята се, че в оригинални продукти основата и подметката не са разделени. В края на краищата, много индийски племена изобщо не са използвали единственото, защото меката кожа се смятала за идеален материал за лов в дивите гори. Но тези индианци, които живеели в планините, за по-добра стабилност, прикрепили отделна подметка от кожата на бизоните.\nРазликата между най-добрите и мокасините\nКато цяло, тези модели са много, но има и отличителни моменти. Преди това това е първоначалната цел на обувката. Създадени са лодки за удобно управление на яхтата. И мокасините са били необходими за ежедневна употреба.\nВ същото време мокасинът трябва да осигурява удобно движение, за което е направено меко и практически без облекчение. Цветът на подметката и основната част на обувката съвпадат. Единственото безшевно парче се движи от пръстите до петата. Когато това се случи, свързването с външния шев към U-образния елемент.\nВ мокасини, подметката с безшевно парче се движи от пръстите на краката до петата. Когато това се случи, свързването с външния шев към U-образния елемент\nЛодките трябваше да осигурят стабилна позиция на яхтата и в същото време да не оставят следи. Затова тяхната подметка е твърда, с релеф и бял цвят.\nНо модерните модели, предназначени за ежедневно носене, са направени с по-мека долна част.\nЛодките трябваше да осигурят стабилна позиция на яхтата и в същото време да не оставят следи. Затова тяхната подметка е твърда, с релеф и бял цвят. Но модерните модели, предназначени за ежедневно носене, са направени с по-мека долна част.\nИ разбира се, и двата варианта могат да се различат от връзките. На върха на връзките на обувките здраво фиксират крака. Дантела преминава през петата, а след това през отворите в предната част и е завързана. Това е важно, защото с такъв твърд подметка обувките просто няма да могат да стоят на краката си.\nМокасините са по-меки и затова се държат добре и без допълнителни техники. Връзките върху тях се използват повече като декоративен елемент. В този случай женските модели често са украсени с кристали или висулки.\nВръзките на обувките здраво закрепят крака\nДантела преминава през петата, а след това през отворите в предната част и е завързана\nМокасините са по-меки и затова се държат добре и без допълнителни техники. Връзките върху тях се използват повече като декоративен елемент\nЖенските модели често са украсени с кристали или висулки.\nКаква е разликата между мокасините и мокасините?\nМокасините са оборудвани с малка широка пета и дебела подметка. Често горната им част е украсена с ресни, кръстосани стълби и връзки. В същото време мокасините нямат токчета. Изработени са по специална технология. Отличителна черта е шевът, който се движи навън. Често мокасините са украсени с дантели, а също и украсени с нитове, вериги или метални фитинги.\nМокасините са оборудвани с малка широка пета и дебела подметка.\nЧесто горната им част е украсена с ресни, кръстосани стълби и връзки.\nМокасините се характеризират с по-строг дизайн, те могат да бъдат чудесно допълнение за бизнес стил.\nПодходящи са и за ежедневна употреба.\nМокасините се характеризират с по-строг дизайн, те могат да бъдат чудесно допълнение за бизнес стил. Подходящи са и за ежедневна употреба. Тези продукти са изработени в черно и бяло, кафяво или сиво.\nМокасините могат да се използват с ежедневно облекло. Те се използват за ежедневно износване и могат да се комбинират с много различни дрехи. Изисквани модели в спортния дизайн. Такива обувки могат да имат ярки и дори блестящи цветове.\nТези продукти са изработени в черно и бяло, кафяво или сиво.\nАко мокасините и топседерите се считат за по-спортни обувки, тогава мокасините перфектно допълват класическите тоалети.\nТези обувки са подходящи за бизнес срещи, проучвания, дати\nОригиналните цветове разреждат тежестта на линиите.\nМокасините също се вписват перфектно в случаен стил.\nМожете да ги комбинирате с дънки, тениски и жилетки\nНезависимо от избора, всички варианти на такива обувки са различно удобство и комфорт\nТе са адаптирани за продължително ходене по краката и в същото време не причиняват умора.\nКачественият продукт може да продължи много години и ще създаде комфортна среда за ежедневна употреба.\nНезависимо от избора, всички варианти на такива обувки са различно удобство и комфорт. Те са адаптирани за продължително ходене по краката и в същото време не причиняват умора. Някои модели са подбрани според дизайна и стила на облеклото. Качественият продукт може да продължи много години и ще създаде комфортна среда за ежедневна употреба.\nГледайте видеоклипа: Идеи за нестандартни подаръци на деца от 0-12 месеца + Giveaway (Януари 2020).\nCopyright 2020 \_ Женско списание \_ 50 Идеи с какво да се носят мокасини, мокасини, обувки за лодки - Стилен външен вид


Шефът на КЕВР обеща поевтиняване на енергията наесен - Бизнес - DarikNews.bg\n10 април 2017 10:03\nПрез есента ще бъде направено всичко възможно енергийните цени да бъдат намалени, обяви пред БНТ председателят на Комисията за енергийно и водно регулиране (КЕВР) Иван Иванов. През миналата седмица комисията разреши повишаване на цената на тока с до 1%, а на парното отопление - с до 26%. Само дни по-рано с близо 30% поскъпна и газът.\nТази сутрин Иванов обясни, че тогава цената не се е увеличила, защото "Булгаргаз" е имал недовзет приход и нормативната уредба позволява в такава ситуация цените да не се променят. Освен това в най-студените месеци населението било защитено от повишение на цената.\n"Ние защитихме интереса на тези, на които трябваше. Това беше достойно решение", заяви Иванов.\nНа въпрос за това докога потребителите ще плащат огромни загуби на вода, той обясни, че се надява водните дружества добросъвестно да използват средствата си за инвестиции за подмяна и ремонти на водопроводната мрежа. Но предупреди, че това е дълъг и скъп процес.\nГраждани протестираха пред КЕВР срещу поскъпването на топлинната енергия\nПланът за София бил при загуби по трасето на 49% от водата в момента, през 2025 г. процентът да спадне на "само" 33.\nИван Иванов Комисия за енергийно и водно регулиране КЕВР\nДва протеста "за" и "против" АЕЦ Белене сe проведоха пред сградата на Министерския съвет ...


Осем неща, които трябва да знаете за новородените - бебе - 2021\nОсновен - бебе - Осем неща, които трябва да знаете за новородените\nТой е тук! За радост от пристигането, накрая, бебето се присъединява към чувство на любопитство: ако това е първото бебе в семейството ви от години, то вероятно ще бъде "привличането" на всички, ще халюцинира с такова малко съвършенство във всеки ъгъл на тялото ви. Истината е, че Бебетата имат няколко особености, които е добре да знаете, и тук ви казваме.\nВсички знаем това кожата на бебетата е по-деликатна тази на възрастните и че бебетата са особено чувствителни към студ и топлина, поради което трябва да се грижим за тях и да ги защитаваме добре. Ще ви кажем някои други неща, които трябва да знаете за новородените.\nОсновна информация за новородените\n1.- Първите часове на бебето. Когато бебето е „новородено“, тялото му може да бъде любопитно: главата му има „странна“ форма, дължаща се на раждане и преминаваща през канала на майката. В допълнение, тя ще бъде покрита с един вид "пух", който не е точно косата. Често срещано е, че не могат да отворят добре очите си и че всъщност те са "лепкави". Тихо, за кратко време ще бъде "нормално" бебе.\n2.- Не очаквайте усмивки. Когато имаме дете, искаме тя да бъде щастлива, но не бързайте: не очаквайте вашето бебе да се усмихва до около шест седмици. Разбира се, продължавай да му даваш колкото се може повече гушки, защото той също ги харесва, въпреки че все още не го изразява.\n3.- Пъпна връв. Можете да се изкъпете с гъбата за бебето, за да падне пъпната връв. Разбира се, добре е да го държите на сухо, защото пада по-бързо, така че да изсъхне добре след душ. Ако видите, че кървите малко по време на падане, тихо, това е като нормална рана и нищо не се случва, ако количеството кръв не е важно.\n4.- Храна. Много повтарящ се въпрос при майките е знанието ако бебето пие достатъчно мляко Както е обяснено от Северноамериканското списание „Родители“, бебето има свои собствени механизми, за да разбере дали яде достатъчно: теглото, което е уловено в дните, например, е един от основните показатели. Ако вземе много, той яде твърде много; ако вземе малко, той се нуждае от повече храна.\n5. Суха кожа. Представете си, че сте девет месеца под водата и изведнъж излизате във въздуха. Нормално е кожата да изсъхне и това се случва с бебето. Също често в кожата на бебето са малки случаи на изтръпване или обрив от пелени и дори акне при бебета. За това най-хубавото е бебешки лосион, който е хипоалергичен и без аромати.\n6.- Съвети за излизане. Просто следвайте здравия разум: избягвайте да давате на новороденото слънце и места с твърде много хора (като търговски център, който се продава, за да дадете пример). По същия начин се препоръчва да помолите и други докоснете бебето на краката вместо в ръцете и лицето, защото по този начин се избягват инфекциите. Разбира се, за да докоснете бебето, винаги е необходимо да си измиете ръцете предварително.\nДецата плачат, Ние не сме открили Америка с това твърдение, но трябва да помним: децата плачат и това е начинът им на общуване с техните нужди (глад, пикане в пелените или дискомфорт, например). Така че, ако видите, че бебето ви плаче, не се претоварвайте и се опитвайте да разберете какво искате да кажете.\n8. Бебетата спят. Друго просто, но важно изявление: бебетата се нуждаят от много сън и това по принцип не е тревожно, особено защото не спят често: те се събуждат на всеки два или три часа, за да се хранят. Важното е от самото начало да се опитваме да привикнем бебето да спи "дълго и упорито" през нощта и през деня да взема малки "дрямка".\nВидео: Етапите на развитие на детето (епизод 5)\nВ образованието на нашите деца е важно да се посвети съществена част на реда, знаейки, че тя започва с отговорността да видим след няколко години ...


10 най-добри червени червила - Онлайн списание за стил, мода, етикет, начин на живот и за избора на най-добрите продукти и услуги.\n10 най-добри червени червила\nЧервеното червило е задължително за всеки сезон. Правилният нюанс на червеното може да преобрази всяка жена, да добави подправка към външния вид и да озарява сивото настроение. Между другото, червеното подхожда на почти всички. Но има само две противопоказания за избора на червено червило: много тънки или асиметрични устни.\nТопли червени нюанси с оранжев подтон ще отговарят на собствениците на кожа с топъл цветен тип и златисто руса коса.\nКласическото червено с хармонична комбинация от топли и студени нотки е идеално за момичета със студен тон на кожата и светли очи – зелено, сиво, синьо. Това червено ще изглежда особено изгодно на светла кожа.\nЧервеното с въвеждането на червено-бордо, студени тонове ще се хареса на момичета с тъмни очи, коса и тъмна кожа.\nРейтинг на най-добрите червени червила\nШанел Руж Коко\nДжорджо Армани Руж д’Армани\nКико Милано Азиатско течно червило с тъч матово\nРейтинг на най-добрите червени червила 1 Кокол от руж Шанел 1499 рубли\n2 YSL Vernis A Levres Vinyl Rouge Pur Couture 1,818 рубли\n3 Dior Rouge Liquid 2 906 рубли\n4 GUERLAIN KISSKISS MATTE 1 699 рубли\n5 Джорджо Армани Руж д'Армани 2,216 RUB\n6 Clarins joli rouge 1762 рубли\n7 Kiko Milano Азиатско матово течно червило 720 РУБЛИ\n8 Shiseido Rouge Rouge 990 рубли\n9 Maybelline New York Color Sensational 290 рубли\n10 Pupa Made to Last Lip Duo 641 RUB\nЕмблематичното червило CHANEL с нова и подобрена формула отваря списъка ни с най-добрите червени червила. Овлажняващо, удобно приложение, класически червени нюанси в една бутилка – всичко е за ROUGE COCO. Вдъхновението за създаването на тази поредица е вдъхновено от самата мадмоазел Коко или по-точно нейните най-добри приятели, на които червилата в цветната линия са кръстени. Името на любимия на Артур Капел на Коко, топлият червено-оранжев нюанс Arthur 440 е идеалният избор за червено в тази колекция.\nНовата формула Hydraboost de Chanel е обогатена с три восъка на растителна основа – мимоза, слънчоглед и жожоба. Те подхранват кожата на устните, овлажняват дълго време и осигуряват плъзгащо удобно нанасяне, сливайки се с кожата почти в едно цяло. Новият полимерен филм и микрочастиците увеличават запазването на цвета и блясъка. Кремообразната текстура оставя устните да се чувстват пълни и пухкави за влажен, лъскав и блестящ завършек. Но висока степен на влага намалява трайността – на всеки 2-3 часа тонът ще трябва да се подновява.\nБогати червени нюанси;\nНе се търкаля, не се запушва в порите;\nДълговечност 1,5-2 часа;\nНа втората позиция в класацията поставихме богато червено червило с винилно покритие от YSL. Кремообразната текстура и лаковият блясък на винила – новият продукт съчетава свойствата на блясък за устни, оттенък и червило.\nФормулата съчетава два специални компонента, които са сходни по състав с продуктите за грижа. Създадени на принципа на керамидите, те са нежни и добре се абсорбират, осигурявайки комфортно усещане. Специална смес от пигменти придава на устните динамичен, жив и интензивен червен цвят. Благодарение на безтегловната си текстура, лакът практически се топи върху кожата и придава блестящ блясък, който трае много часове. За да се получи най-сочен ефект, е необходимо да нанесете червило на няколко слоя. Вечерният грим е най-добре да се използва с контурен молив. Нашата селекция от сенки е 411 Rhythm Red Poppy.\nТопи приятна консистенция;\nЯрко и сочно червено.\nЧервен цвят леко плешив, когато се нанася в един слой;\nЯде в кожата;\nВлива се в пукнатини и гънки;\nТечно червено червило от обновената серия Rouge Dior Liquid заема третата позиция в нашия рейтинг. Dior реши да зарадва феновете си и пусна поредица от легендарни червила Rouge Dior в течен формат. В същото време серия от блясъци има различен завършек – матов, сатенен и метален. Червените нюанси са представени в артистично матово и сатенено покритие с лек блясък. Любителите на балансирано червено в матова текстура може да предпочетат Rouge Liquid (999 Matte).\nОбновената линия се основава на микс от минерални восъци, силиконови масла и прахове, които осигуряват отлично плъзгане и издръжливост. Благодарение на кремообразната текстура устните остават хидратирани и не изсъхват. Производителят обещава трайност за 12 часа, но яркостта на цветовете все пак ще трябва да се актуализира през деня.\nСилно пигментирани червени нюанси;\nДоста добра издръжливост;\nЗа да актуализирате цвета, трябва да премахнете предишното покритие;\nМие се само с мицеларна вода;\nМоже да изсъхне устните.\nЧервено матово червило от новата линия KissKiss Matte е в четвъртата стъпка от нашата класация. Обем, съчетан с богат цвят и мека текстура на балсама – така представиха своето творение специалистите на марката GUERLAIN. Червилото придава яркочервен оттенък с кадифено покритие. Легендарната бутилка, създадена от известния парижки бижутер Hervé Van der Straten за предишната колекция KissKiss, е трансформирана в златисто, матово покритие.\nЕкстрактът от пипер активира обема, докато скъпоценните масла и хиалуроновата киселина овлажняват. В колекцията има 9 нюанса. Препоръчваме да обърнете внимание на класическия огненочервен под M331 Chilli Red с морковено червен подтон. Преди да нанесете червило, препоръчително е да нанесете подхранващ балсам върху устните.\nДълговечност 4-5 часа.\nУстните не увеличават обема си;\nСуха текстура на червилото.\nПетата стъпка от класацията е универсалното червено червило от Giorgio Armani, което подхожда абсолютно на всички. Rouge d'Armani съчетава всички предимства на балсам, гланц и червило. Това е нова ера в технологията за цветопредаване, която надхвърля дълготрайните класически червила. Червеното от Giorgio Armani е нежно и естествено за тези, които предпочитат естествен, прост грим с ефект на сочни здрави устни.\nТехнологията Color-Fil съчетава свойства, които винаги са се считали за несъвместими – висока издръжливост и меко, удобно покритие. Червеният цвят се фиксира сигурно в продължение на 8 часа, осигурявайки достатъчно хидратация, без да се разнася или разтрива. Меката текстура позволява равномерно нанасяне на червилото, а трайността не изисква постоянна корекция.\nУдобно приложение и износване;\nЛегендарното червило Clarins с кремообразна текстура и грижовна формула е класирано на шесто място. Дълготрайно сатенено покритие, сочно червено, меко нанасяне осигуряват дългосрочен комфорт, защото производителят обещава устойчивост в продължение на 6 часа. Но това смело твърдение, без преувеличение, е завишено.\nЧервилото е перфектно нанесено, не се разнася и не излиза извън контурите. Съставът съдържа органичен екстракт от саликорния и масло от манго, които дълго време подхранват и овлажняват, като правят кожата мека, гладка и визуално по-обемна. В палитрата от 25 нюанса за всеки вкус има и червени, сред които заслужава да се отбележи оранжево-червеният 741 червен оранжев, 742 joli rouge, с подчертан червен подтенък и 743 черешово червено с аромат на вино. Червилото се продава в скъп метален калъф.\nНаситени червени нюанси;\nЛъскаво мокро покритие;\nТечното яркочервено червило в стила на ориенталска гейша от 5-та лимитирана капсулна колекция Kiko Milano попада на седмо място в класацията Expertology. Червилото създава бързо стягащо покритие с гваш, което става кадифено матово за минута. Сред линията има само един червен цвят – Плюшено червено.\nЧервилото е почти перфектно – нанася се лесно и лесно с помощта на удобен апликатор, приятно и удобно за носене, не дава неприятни усещания дори след много часове престой на устните. Класическото ярко червено лежи доста равномерно, не разстила или изсушава устните. Поради високата си устойчивост, той спокойно толерира разговори и закуски. Но за премахване на грим ще трябва да положите някои усилия: червилото не може да се изтрие с обикновена мицеларна вода, необходима е поне маслена основа.\nВисоко качество на ниска цена;\nЯрък съблазнителен червен нюанс;\nНе създава сухота и дискомфорт при износване;\nОбновеното червило Shiseido с ярки дълготрайни нюанси на червено е класирано на осмо място в класацията. Основната характеристика на Rouge Rouge е специална технология на наситено червено, чиито пигменти са адаптирани към кожата. Това ви позволява да изберете перфектното си червено, за да съответства на цвета на кожата ви. Луксозните тъмночервени нюанси в 16 тона ще улеснят намирането на вашето перфектно червено червило: от нежно червено с розово до богато и луксозно вино.\nКомплексът хиалуронова киселина Shiseido S с хидро-витализация De Ex отговаря за подхранването и хидратацията, допълнителен обем се дава от обемни масла, които привличат влага от околното пространство. Червилото има благороден блясък и приляга перфектно, запазвайки оригиналния си цвят и подхранващо. Резултатът е равномерно покритие за 4 часа. Но трябва да се разбере, че червилото не е нюанс, така че може да остави следи и петна.\nКолекция от ярки цветове;\nНе изсушава устните;\nСтилен черен калъф с магнитно затваряне;\nТвърде меко и топящо се;\nДеветата позиция в нашия рейтинг беше заета от богато червено червило от Maybelline в палитрата Color Sensational. Червилото съдържа богати цветни пигменти, леката плъзгаща се текстура осигурява удобно нанасяне, а грижливите съставки овлажняват и омекотяват.\nФормулата с три естествени масла, витамин Е и меден нектар се грижи за кожата, омекотява, изглажда и подхранва. Когато се нанася, червилото не излиза извън контура, не размазва и не изсушава кожата. Серията Color Sensational разполага с линия с матово и сатенено покритие. Вярваме, че наситеното червено на номер 547 е идеалният избор за смелите.\nЯрко червен пигмент;\nЛесно и удобно приложение;\nТрайност за 2-3 часа;\nНе се яде в кожата и не изсушава устните.\nМоже да подчертае лющенето.\nТечното червило с винилно покритие и дълготрайно покритие затваря рейтинга ни. Made to Last Lip Duo е двуфазен продукт, който ще направи устните ви перфектни само в 2 стъпки. Първият слой осигурява матово дълготрайно покритие с едва забележими перлени частици, вторият слой – прозрачен, на базата на восъци и силикони, фиксира грима и придава ултра лъскав блясък.\nВисококачествените полимери осигуряват дълготрайно задържане. Кремообразната текстура осигурява лесно нанасяне, гелообразуващите вещества образуват еднороден тънък слой меко докосване, който обаче здраво прилепва към устните и се отмива само с двуфазно измиване. Пластмасовите летливи и филмообразуващи вещества осигуряват устойчивост и улесняват по-бързото изсушаване. Лакът осигурява защита, гарантира комфортно износване, подобрява цветния пигмент и задава виниловото покритие. Интересен избор според нас е Fire Red 005.\nИнтензивен червен цвят пигмент;\nМожете да дадете матово и лъскаво покритие.\nЧервилото не е за всеки ден;\nМного е трудно да се премахне от устните;\nГланцът намалява трайността.


САЩ ограничават пътуванията от Южна Африка заради новия вариант на COVID - По света и у нас - БНТ Новини\nСАЩ ограничават пътуванията от Южна Африка заради новия вариант на COVID\nМълчалив протест и бдение в Сливен след смъртта на 19-годишен младеж, загинал при гонка\n"Дефиле на младото вино" - в Пловдив дегустират вина от 42 изби\nОще европейски държави регистрираха случаи на новия вариант на COVID\nНощен локдаун в Нидерландия от днес\nРеферендум в Швейцария заради закон за COVID-19\nБанско се подготвя за зимния сезон\nСАЩ ще ограничат пътуванията от Южна Африка и седем други африкански страни, като мярка срещу разпространението на вируса.\nОт понеделник, само граждани на Съединените щати ще могат да пътуват от тези райони. Към тях спадат страни като Ботсвана, Лесото, Зимбабве и Намибия. Така Вашингтон се присъединява към подобни мерки, предприети от Европейския съюз, Великобритания и Канада.\nНидерландия съобщи за 61 заразени с корона вирус при два полета с около 600 пътници от Южна Африка. В момента се изследват пробите им, за да се изясни колко са носители на южноафриканския вариант Омикрон.\nСъмнения за новия вариант на COVID в Нидерландия\nОт външното ни министерство препоръчаха да се избягват пътуванията до южноафриканския регион.\nМВнР: Избягвайте пътувания до Южна Африка\nСветовната здравна организация нарече новия вариант на COVID-19 - Омикрон, и го обяви за будещ безпокойство. Омикрон е силно мутирал. Компаниите, производителки на ваксини, "Байонтех" и "Модерна", очакват скоро да разполагат с данни дали препаратите им пазят от новия ковид вариант.\n#САЩ #нов вариант на COVID-19 #ЮЖНА АФРИКА\nКирил Петков: Показахме, че за пръв път има реална воля за борбата с корупцията в България\nКрай на ковид мерките във Великобритания, Швеция ги затяга\nИван Гешев: Разследването „Барселонагейт“ не е приключило, чакаме отговор от властите в Испания\nТелевизия в Скопие: Президентът Пендаровски ще се срещне с "ОМО-Илинден"-Пирин\nПремиерът и главният прокурор се явяват пред групата за мониторинг на демокрацията в ЕП\nРичард Алибегов: В скоро време ваксинирани ще излязат на протест за...\nЕксперти от Ухан алармираха за нов опасен вирус\nНиколай Денков: Сега е най-подходящо да си отпочинат учителите и...\nПремиерът и главният прокурор се явяват пред групата за мониторинг...\nСребро за България на европейското първенство по ски-ориентиране\n9916 са новите случаи на коронавирус\nДончо Барбалов: 30% трайно е намалял пътникопотокът в София\nПестелив Байерн си върна върха след успех над Арминия (Билефелд)\nКарлсен и Непомняшчи с второ реми в битката за Световната титла


България с две места надолу в новата ранглиста на ФИФА - Flashnews\nсряда, 8 април, 05:27\nБългария с две места надолу в новата ранглиста на ФИФА\nНационалният отбор на България записва спад с две места в обновената ранглиста на ФИФА и от днес заема 62-ро място в класацията. Българските националния записаха две загуби в изминалия месец – от Англия в квалификация за Евро 2020 и от Ирландия в контролна среща. В резултат на това „лъвовете“ губят 11 точки от актива си и вече имат 1377 точки, което им отрежда 62-ра позиция.\nНа върха на ранглистата остава тимът на Белгия с 1752 точки, докато световните шампиони от Франция изместват Бразилия от второто място. Топ 10 в света се допълва от Англия, Португалия, Уругвай, Испания, Хърватия, Колумбия, Аржентина. Най-голям скок в обновената ранглиста отбелязва отборът на Гренада, който се изкачва с 13 места до 160-та позиция.


Артроза лечение за народна\nАртроза нарича деформиране артроза на тазобедрената става. Тя съществува и друго име - остеоартроза на тазобедрената става. Основната клинична проява на заболяването е много силна болка, и ако се съхраняват както на движението и в покой. Движението в ставата са силно ограничени, трудно.\nПостепенно засегнатия крайник се съкращава, което води до по-изразен куцота. Причини за възникване на артроза са много разнообразни: от лоша циркулация в ставата, за да се увеличи физическата активност за определен ставата. Неговата роля в развитието на болестта може да играе метаболитния баланс на хормони в организма, или генетично предразположение.\nВ ранните стадии на болестта на ставите е напълно възможно да се направи, без хирургическа намеса и ограничен само консервативна терапия. От лекарства, използвани за лечение на артроза противовъзпалителни средства, хормонални и хондропротектори допълнение, често използвани методи за физиотерапия. Но за да се подобри ефекта от терапията, някои лекарства, не е достатъчно, а след това дойде на помощ на традиционните лекарства.\nВсички популярни рецепти, използвани за други болести и артроза на тазобедрената става, разделени на две групи: външни влияят директно на засегнатия район, и вътрешно.\nВъншни средства за артроза\nШлайфане на мед. За да се подготви тази маз трябва да се вземат в равни части мед, йод, глицерин и алкохол. Всички четири съставки, необходими за цялостно разбърква се и се оставя за около три часа. За да използвате, трябва да се овлажнява смес от вълна или бинт и избършете кожата през ставната течност движения от долу нагоре. Неговото действие се основава на притока на кръв предписание подобряване на заболелите стави, в резултат на което намалява всяка болка.\nКомпресиране зеле. В зелеви листа трябва да нанесете тънък слой от мед и прилагат мед към съвместното страната, засегната от болестта. На върха на тази компресира добре обвивка филм и вълнена кърпа, за да се подобри ефекта на затопляне. Компресиране отпуск за съвместна нощ. На сутринта старата опаковка се отстранява, а процедурата за това отново, оставяйки зеле листа през вечерта. Препоръчително е редовно да се промени опаковки за един месец.\nМехлем, направен от коприва. Смесете нарязани коприва с не съвсем зрели плодове от хвойна и добавете сместа към разтопената мазнина. Разбърква да се получи еднородна консистенция и се използва в засегнатата става три пъти на ден. Продължителността на употреба е неограничена.\nМехлем, направен от мента. За да създадете това миро смесва мента, евкалипт и сок от алое. Мазилка смес от по съвместен три пъти на ден, за да се получи положителен резултат.\nТерапевтична вана с артишок. Ситно нарязан корени артишок добавени към водната баня гореща пишеха, има хвърлят борови иглички, един килограм морска сол и ги залейте една супена лъжица терпентин масло. След къпане, трябва кожата в засегнатата става пут окото с йод и го намажете с мед. Смята се, че скоростта на терапевтични вани е 13-15 сесии.\nКомпресиране жлъчката .. Mix поравно жлъчката, мед, алкохол, амоняк и йод. Налагане на смес на ставата и пази една нощ. Между компреси внимателно измийте засегнатия участък. Курсът на лечение е четиринадесет дни.\nНародни средства за перорално приложение при артроза\n1. Смесете пулпата на три лимони, двеста грама от целина и чесън сто грама. Напред всичко през месомелачка. След това сложете сместа на дъното на бурканите и се изсипва всички три литра вряла вода. Банката трябва да покрие и се оставя да престои една нощ. Препоръчително е да го увийте с нещо, например с одеяло или килим. Вземете това лекарство трябва да е 60гр на празен стомах тридесет минути преди хранене в продължение на три месеца и половина.\n2. половин лимон в чаша отвара много гореща вода, вряла вода по-добре. След като водата се охлади леко, добавете мед. Пийте половин чаша в продължение на един месец.\n3. тинктура от люляк. Този инструмент се получава по следния начин: 50-70 грама клонове на люляк настояват в 500 грама алкохол, можете да вземете редовен водка. Процесът на инфузия продължава десет дни. Приемете нужда 25 капки преди хранене.\n4. тинктура Comarum. 50-70 грама sabelnyka настояват за 500 грама водка в продължение на един месец. Вземат се 25 капки преди хранене.\nАртроза е сериозно заболяване, което може да доведе до правата на хората с увреждания, така че най-добре е да използвате каквито и да било средства, консултирайте се с компетентен специалист.