Бинокъл Bresser Hunter 10x50 - LV24481 LV24481 - на топ цена - Ardes.bg\n> Бинокъл Bresser Hunter 10x50\nБинокъл Bresser Hunter 10x50 - LV24481\nПроизводител: Bresser; Код на продукта: LV24481\nПубликуваните цени и наличностите по магазини се обновяват няколко пъти на ден. Възможно е да има разлика между цените в магазините и сайта. Възможно е несъответствие с цените в магазините. Всички посочени цени са за покупки онлайн. Въпреки усилията ни да предоставим пълна и точна информация за Bresser Hunter 10x50, е възможно да сме допуснали грешка. Изображенията на продукта са примерни и може да имат разлики с действителния продукт. Ако забележите такава, моля ПИШЕТЕ НИ на адрес officear@ardes.bg.


Чарли Шийн – президент на САЩ? Да, той го може! | Сензация - здраве и красота\nЧарли Шийн като президент… И защо не? Именно това обяви в Интернет режисьорът на Machete Kills и Десперадо, Робърт Родригез, а именно, че ще се опита да ангажира актьора за ролята на Президент на САЩ.\nНаистина това звучи като шега, но режисьорът не дава знак да е такава и е лаконичен „Очаквайте повече информация“, поства в Туйтър. Споделя само, че филма е римейк на екшън от 70-те години. Историята е съвсем проста – Президентът на първата сила в света трябва да попречи на търговец на оръжие и ексцентричен милиардер да изтрие Северна Америка от картата. Злодеят е доста\nнахъсан, останалото е ясно, завършва с хепи енд. Иначе, филмът ще разказва същите неща, както в първата версия, за които са я гледали. За останалите, това е знак на почит към златната ера на Холивудското кино от 70-тте. До Чарли Шийн ще видим и латино красавиците на Холивуд, а именно Джесика Алба и чаровната биткаджийка Мишел Родригез.\nбиткаджийка, Джесика Алба, Мишел Родригез, новина, новини, последни новини, президент, Робърт Родригез, сащ, сензация, скандал, Туйтър, Фейсбук, чарли шийн, чаровната, Чичо Чарли\nЧарли Шийн – президент на САЩ? Да, той го може! добавена от Пею Благов на 01.07.2012


Стоян Тончев: Следват Пеевски и Цацаров, да се говтят Борисов и Гешев | Авантаж\nЗа шествието в памет на Васил Левски, предвождано от президента на България Румен Радев…\nЗа мен това е една много хубава инициатива, която трябва да се превърне в традиция на 19 февруари под патронажа на българския президент, който по конституция е обединител на нацията. В шествието се включиха хора от различни градове и села, възрастови и социални групи, етноси, религии и вероизповедания, граждани с различни политически окраски, симпатии и принадлежност – близо 10 хиляди души. Всички те бяха обединени от делото и личността на Апостола на Свободата и последваха държавния глава Румен Радев, с когото извървяха пътя на Голгота на българския месия – Васил Левски. Това беше едно изцяло гражданско шествие, с което се доказа, че българите са способни да надскочат идейните си различия в партиен план и его – в личен, когато пред тях стои идеална, свята и чиста цел – добруването на България и нейния народ.\nОтносно изказванията на лица от ГЕРБ и партийната декларация срещу президента, както и за възгласите по време на шествието и пред паметника на Апостола\nДекларацията на ГЕРБ е смехотворна. От парламентарната трибуна се изказа депутатът на ГЕРБ Тома Биков. Този политически ренегат, който преди да влезе в редиците на партията на Бойко Борисов беше написал, че ще сложи Борисов и Цветанов на съдебната скамейка, където им е мястото. Тоест – ще ги направи подсъдими за техните деяния. Това лице и подобни нему ли ще бъдат моралния стожер на българите?! Или пък председателят на парламента от ГЕРБ Цвета Караянчева, която говори за „отпреде“ и „отзаде“, бърка столиците на държавите по света и все още не може да обясни присъствието си на пиянски банкет, последван от катастрофа с кола на НСО, в която ескортираната е самата тя.\nРумен Радев към Стоян Тончев: „Ти пишеш много хубаво, чета те! Продължавай да пишеш все така хубаво!“\nНа шествието се пяха възрожденски песни, четоха се есета на 11-годишни ученици за Левски, развяваха се български знамена и високо бе държан ликът на Апостола на Свободата. Хората скандираха „оставка“ и „мафия“ по адрес на ГЕРБ и техния злополучен кмет и зам.-председател на партията Йорданка Фандъкова, както и „Румен Радев“ – в подкрепа на президента, но такава беше тяхната воля.\nНамирах се точно зад гардовете на НСО на шествието и с очите си видях как президентът неколкократно помоли да не се скандира, като даваше знаци с ръце по време на прехода – от Президенството до паметника на Левски, както и гардовете на НСО – да се спре с възгласите, но може ли да бъде спрян един народ, който отвътре ври и кипи за истина, за справедливост и за свобода?!\nНа шествието водено от президента присъства и писателят Антон Дончев, който даде интервю за Liberta.bg. Там бяха Мая Манолова, представители на „Ние, гражданите“ и други политически десни,леви и центристки формации, но с мнозинство се открояваха свободомислещите български граждани, които обичат Левски и България.\nНека не пропускаме и факта – как бе избрана отново за кмет на София Йорданка Фандъкова. Според изнесената информация от Мая Манолова (също кандидат за кмет на София на последните Местни избори’ 19), Йорданка Фандъкова е спечелила в надпреварата с подправяне на протоколи. Нейната реч на паметника на Левски бе съпровождана от „Уууу!“, „Мафия!“ и „Оставка!“.\nАнтон Дончев дава интервю за сайта Liberta.bg – Либерта.\nЗа разследванията в САЩ, които засягат български политически лица и олигарси\nСписъкът на Държавния департамент на САЩ с корумпирани и корумпуращи български лица е наистина много дълъг. Но по моя преценка, стъпвайки и на информацията, с която разполагам, допускам, че идва редът на Делян Пеевски и Сотир Цацаров, както и на някои по-дребни „риби“. Не е изключено именно Делян Пеевски да поиска от американското правосъдие да бъде конституиран като „защитен свидетел“. Според американското законодателство „защитеният свидетел“ се позлва с привилегии като смяна на самоличността, охрана и пр.\nТрябва да се отбележи, че към вчерашна дата от град Благоевгард, главният прокурор на България даде заявка във връзка с приватизацията на български предприятия, ще бъде проведено и разследване за „Булгартабак„, което е свъзрано с депутата на ДПС и бизнесмен Делян Пеевски.\nПрогнозирам, че до няколко седмици Борисов ще подаде оставка като премиер. Ако това не се случи, то той ще го стори най-късно месец и половина преди редовните парламентарни избори, което ще бъде най-голямата му грешка и ще доведе до разпад на ГЕРБ.\nБългарските граждани не искат повече ГЕРБ в управлението на държавата и го показват всеки ден с протести. Кабинетът „Борисов 3“ е към своя край и няма нужда да продължава да агонизира и геноцидира българския народ. Време е за свеж въздух и силен полъх на промяна, която нито Гешев, нито Борисов, които са „скачени съдове“, могат да ни дадат.\nНека отбележим, че към момента тече разследване на испанските служби за международно пране на пари, в което главен „герой“ е министър-председателят на България и председател на управляващата партия ГЕРБ – Бойко Борисов.\nTags: Бойко Борисов, ГЕРБ, Делян Пеевски, разследване, Румен Радев, САЩ, Стоян Тончев


Кръстословица за хора с високо самочувствие | Zen Place\n1. Названието на четвъртия гръден прешлен на динозавъра Тиринозаурус Рекс. (археолог.)\n2. Обръщението “Мама ти,стара” на древноарменски. (шег.)\n15. Известен наш статист участвувал при заснемането на около дузина телевизионни филми през 60те години.(включително и ролята на човек слизащ от файтон на гара в трети епизод от “На всеки километър”).\n16. Улица в град Брамптън, Онтарио,Канада (пресечка на Терез Роуд).\n26. Названието на ляв приток на река Лофа, в северна Нигерия. (написано отзад-напред).\n37. Брат-близнак на известното куче - космонавт Стрелка.\n40. Италиански композитор от 17 век, майстор на кратки мадригали и спагети по наполитански.\n3.Музикален инструмент, използуван също и като казан за готвене от някои пигмейски племена.\n7.Неправилен персийски глагол.(трето лице, ед.ч.)\n29.Британски майор, присъствувал при подписването на Нанкинския договор между Велика Британия и Китай след приключването на прословутата Опиумна война (1839-42).\n32.Известен крадец от Неврокопско в годините преди 9ти, успял след идването на власт на комунистите да се сдобие с титла “Активен борец срещу фашизма и капитализма”.\n38.Прякор на барабаниста на групата “От кол и въже”, репетираща в читалището на село Мало Кучино - “Петър Берон” в периода между 1969-1972 година.


Навигация / Мултимедия / Таблет с Android и Голям Екран за Toyota Land Cruiser Prado 150 - DD-8738\nHID.bg » Double Din / DVD / GPS / Навигация » Toyota Multimedia / Навигация / GPS / DVD / TV / Android » Навигация / Мултимедия / Таблет с Android и Голям Екран за Toyota Land Cruiser Prado 150 - DD-8738\nЦена + DVB-T MPEG4: 1200.00 лв.\nАко се колебаете дали продукта е подходящ и съвместим с автомобила Ви ни потърсете! √ TOYOTA Land Cruiser Prado 150 (2010-2013)\nНавигация / Мултимедия с Android 8.0 или 7.1 за Toyota Corolla - DD-5781\nНавигация / Мултимедия с Android 6.0 и 4G/LTE за Toyota Perodua Alza DD-K7139\nНавигационна - Мултимедийна Система за Автомобил с Android 6.0 и вграден 4G/LTE - Всичко в Едно. Богата функционалност и много забавления в колата. DVD, GPS, Bluetooth, iPod/iPhone, USB, SD Card, Камера за Заден Ход, Допълнителни Монитори за задните места и други.


Apartments Florence Beautiful Terrace Serragli - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nApartments Florence Beautiful Terrace Serraglivia dei serragli 30, Исторически център, Флоренция, Италия, 50124 - Покажи на картатаПриятен6,6Въз основа на8отзивиApartments Florence Beautiful Terrace SerragliВижте повече снимкиВижте повече снимкиВижте всички22снимки\nРазположен на централно място в Исторически център, Apartments Florence Beautiful Terrace Serragli е идеално начало за Вашaта екскурзия из Флоренция. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят. Съоръженията и услугите предлагани в Apartments Florence Beautiful Terrace Serragli гарантират Вашия приятен престой. Гостите на хотела могат да ползват съоръжения като семейна стая. Всички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Каквито и да са поводите за Вашето пътуване,Apartments Florence Beautiful Terrace Serragli е най-доброто място за престой, което можете да изберете в Флоренция.\nМоля, уведомете предварително Apartments Florence Beautiful Terrace Serragli за очаквания час на пристигането ви.


Холандия официално ...\nХоландия официално призна за религия майтапчийското вероизповедание Църквата на Летящото спагетено чудовище, в която паството ходи с гевгир за макарони на главата, пише в."Метро". »\nЮтюб влогърът Кемре Кандар е решил, че е добра идея да скочи във вана, пълна със лютив сос. В един от най-лудите експерименти с вани Кандар е изсипал 1250 бутилки от лютив сос с почти изтекъл срок на годност във ваната си, като реално я напълнил.След като изсипал няколко шепи люти чушки отгоре, в случай, че не е достатъчно люто, Кандар не губил повече време и скочил във ваната като се потопил целия, включително главата, под лютивия сос.\nИзлишно е да се обяснява, че експериментът не минал изцяло според очакванията на Кандар.\nСлед като очите му, ушите му, устата и всяка пора в тялото му горели от лютото Кандар прекратил операцията и се измил под душа.\nВидеото е ударило близо 4 милиона гледания.


Полицията проспа масов бой по време на социална изолация, завършил със сцепена глава (ВИДЕО) - Zov News - Новините от Северозападна България\nГрупа роми от години побъркват жителите на ул. „Мито Бояджиев“ 3. Вчера обаче са предложили черешката на тортата, като са спретнали масов бой на улицата.\nЦиганското млатене е започнало сутринта, сочи видео качено в групата „Враца – кажи на кмет и община”.\nСъседите, на наелите няколко тавански помещения роми, се оплакват, че от 5 години насам това се случва ежеседмично.\n„Насилие, тормоз, чупене на личните ни автомобили и къщи по улицата и заплахи за убийсто.“\nПод наем регистриран е само един от ромите, а релано там живеят над 10 души. За всичко това са сезирани многократно Община-Враца, МВР Враца, Прокуратура, но без резултат. Отговорът е, че щом няма пострадал, не могат да направят нищо.\nВече е факт и пострадалияг. Човек с комоцио и сцепена глава, на системи в болницата.\nДали изобщо някой ще вземе мерки ромските набези да спрат или полицията отново ще прецени, че това не е нейна работа… особено по време на епидемия и при първи регистриран случай на заразен с коронавирус в града.\nТагове: звънредно положение, побой, роми, самоизолация\nЦърквата отбелязва Акатистова събота – Чудотворна икона „Златна ябълка“\nТестват депутати безплатно, а медиците от Видин не\nСлед побой: 67-годишен врачанин е в болница\nПребиха младеж в козлодуйско село\nТози див Северозапад! Счупени ребра и клане с нож след скандал в Бяла Слатина


Група „Answer 51” открива сезона в столичната галерия „Стубел” - Публикации - ArtSofia\nГрупа „Answer 51” открива сезона в столичната галерия „Стубел”\nКато че ли жегите попреминават и галериите в София започват да проявяват признаци на отърсване от лятната летаргия.\nИ първата нова изложба, която се открива преди началото на септември е на младата група „Answer 51” в столичната галерия „Стубел” /ул. "Коста Лулчев" 2 В/ на 28 август /понеделник/ в 19 часа.\nГрупа „Answer 51” заяви своето присъствие през летните месеци на миналата година с изложба в столичната галерия „Юзина”. Тогава младите живописци Константин Костов, Яна Стойчева, Марта Райхел, Трепка Петкова, Дина Стоева, Мая Стойкова, Тина Хамзе, Мирослав Миронов се представиха като група с изложбата „Никога не мислим за бъдещето. То идва достатъчно бързо.“ Какво обаче накара осем млади творци да се обединят и работят заедно? Тогава в свой коментар за „въпреки.com” Валентин Славеев написа: „Процесите във визуалното изкуство от началото на века, в който живеем, наблюдава множество изразни средства, еднолични идеи и субективни интерпретации на това ново. Група „Answer 51“ има по-различен вид поява. Сформирането им не преследва прагматично устроения ни свят. Няма и наличие на изпъкване на едни качества пред други за сметка на печалба, показност или надмощие. В света, над които е надвиснал черен облак в момента, осем души на изкуството желаят нещо просто, което може би пропускаме всекидневно. Те искат само да имат възможността да правят това, което обичат – да рисуват. Но зад това за един творец винаги стои отразяването на света, на неговия личен и на този, които приютява всички ни. Материалността на делника ни невинаги позволява тези важни нагони за човека на изкуството. А всички проблеми свързани с това да можеш да изразяваш себе си, тяхното преодоляване и съществуване въпреки тях събира група „Answer 51“. Самите те твърдят, че минавайки хронологично отзад напред през случилото им се ще разберем, че още преди да открият изложбата си и преди да имат готовите си платна, техните събирания са увенчани разбира се от цел, но тя е „нека да продължим да създаваме изкуство“.Сега те се представят с нова изложба - EU / *Erotica Universalis. Към групата се е присъединила и още една художничка – Северина Даниелова. А ето какво пише за тази изложба Олимпия Даниел: "Еротика универсалис" е новата и втора тема на групата „Answer 51”. След бъдещето, което идва достатъчно бързо, еротиката е следващият достоен "противник", който си заслужава да бъде проучен. И те го правят - всеки за себе си, безстрашно, както изследователят, който не се бои да навлезе в непознатото, въоръжен с наблюдателност, разбира се, със знания, но и с интуиция, без страх от зараза, с чувство за изпълняване на дълг към човечеството. В края на краищата, без еротика няма човечество... Търсенето на рецепта за еротика универсалис е като търсене на рецепта за щастие универсалис - съществува хипотетично, но е непостижимо; всеки е длъжен да изработи своето щастие, а като художник - да навлезе в тази територия, която ще му дава гориво и ресурси дълги години. Да намира своя modus vivendi, да направи собствената си рецептура - кому лечебна и сладка, кому горчива и отровна. И като артист, да умее да се заиграва с демоните си, да ги опита и да ги опитоми или да се остави да го овладеят. И всичко това, в името на изкуството...и на публиката. Безспорно това, което се е получило, са нови, силни, запомнящи се картини. Поезия. И ако някой се сети, че хвърлят ръкавица на Курбе (L'Origine du monde), 1866, Musée d'Orsay, Paris, ще им признае, че го правят талантливо и ще усети, че се подчиняват единствено на режима на свободата.“ И тук една малко скоба – това са ученици на проф. Андрей Даниел, художник, който не само е прекрасен творец, но и мъдър наставник толериращ индивидуалността на младите художници.\nРазбира се, предстои и второто за тази година издание на „София диша”, организиран от фондация „София Диша“ и Столична община. На фокус ще бъдат млади български артисти на 26-и и 27-и август на площад „Св. Александър Невски“. „Тази година отново акцентираме върху творческите индустрии на града, като сме избрали да покажем проектите на младите творци от различни области на културата - музика, визуални изкуства, фотография, приложни изкуства, кино, спорт, образование, педагогика, социални каузи, храна ...“, казва Стоян Зиков – творчески директор на фондация „София Диша“. За втора поредна година програмата е разделена на тематични зони - Творческа, Детска, Спортна, Релакс, Базарна и новата зона България.\nА от 4 до 8 септември предстои „Кино в Парка” с футболна предпремиера, италианска трагикомедия и любов по време на война и новата черно-бяла творба на Кончаловски. Прожекциите на открито ще бъдат в парка на Военната академия „Г. С. Раковски” всяка вечер между 4 и 8 септември с начало 20,30 часа. Организатор е София филм фест, а филмите са „Лудетини” /реж. Паоло Вирдзи/, „Сладки сънища” /реж. Марко Белокио/, „Рай” /реж. Андрей Кончаловски/, „Белгийският крал” и „Пеле: Раждането на една легенда”. Така че има какво да се види в столицата. А след началото на септември събитията, които се изнесоха в Созопол, ще се върнат в София. Така че, всичко предстои…\n1. Плакат на изложбата на група „Answer 51” за изложбата в галерия „Стубел”\n2. Група „Answer 51” при откриването на първата си изложба в галерия „Юзина” – снимка Стефан Джамбазов\n3. Кадър от филма „Пеле: Раждането на една легенда” – архив на София филм фест\n4 и 5. „София диша” през годините – снимка Стефан Джамбазов\nФестивал за градска култура „София Диша” 2017- първо издание Фестивалът за градска култура „София Диша” е мултижанров фестивал от...\nИсторията и смиряването на претенцията Интервю на Теодора Станкова с Камен Воденичаров Едно от най-популярните лица от...


Край на „At the Mountains of Madness” | Операция Кино\nот Дринов на 2011-03-08\nПрекалено сме съкрушени, за да преговорим историята на „At the Mountains of Madness” дотук – ако ви е интересно можете да се информирате от новините ни до момента – затова само с две думи ще отбележим какво се случи последните два дни.\nПърво се появи информация, че Том Круз най-накрая се е съгласил на участие във филма и снимките би трябвало да започнат през юни, но само няколко часа по-късно се появи опровержение, лично от екипа на Круз, които заявиха, че няма такова нещо. В този момент нещата не изглеждаха много зле и все още имахме надежда всичко да завърши добре.\nТогава се появи информация, че заради забавянето на проекта Дел Торо ще снима „Pacific Rim” – голям филм за чудовища и масови разрушения (дълго време се спекулираше, че сценарият на филма всъщност е за подготвяната от Гарет Едуардс нова „Годзила”, но това категорично беше отречено) – след което той отново ще се насочи към „At the Mountains of Madness”. Тук вече нещата започнаха да придобиват черни оттенъци, но все пак остана надеждата, че Дел Торо ще се завърне към проекта.\nТази надежда беше попарена от Criterion Cast, които изпратили имейл лично до Гийермо дел Торо, в който питат дали „At the Mountains of Madness” е получил зелена светлина, на което режисьорът отговаря с “The opposite – Dead.” Смятаме, че няма нужда от превод.\nСтрува ни се, че Гийермо дел Торо се превръща във втори Тери Гилиъм – единственото, което остава е някой от филмите му да се провали насред снимки. Тук ще ви изпреварим и ще пожелаем сами на себе си да си затваряме тъпата уста, защото ако го урочасаме повече отколкото вече е, няма да си простим.\nСамо за последно, искаме да попитаме как е възможно проект с такъв потенциал като „At the Mountains of Madness”, зад който стоят имена като Джеймс Камерън и Гийермо дел Торо, да не може да получи зелена светлина, а в същото време да ни заливат грандиозни помии с не по-малък бюджет, които се дело на тотални и доказани некадърници?\nНе си правете труда да отговаряте, въпросът беше риторичен.\nAt the Mountain of MadnessГийермо дел Тороекранизация\n2011-03-09 at 00:46\nТочно следобед гледам по сайтовете, че Круз се е съгласил да играе главната роля и викам чакай Дринов да напише нещо, да си се изкефя на български, ама ей на! Честно ти казвам, това ми беше най-чакания филм…\nЕдна голяма черна точка в актива на дел Торо.\n2011-03-09 at 02:02\nЧерна точка за Юнивърсал, не за Дел Торо! Да го духат, тъпаци. Един свестен филм нямат напоследък.\n2011-03-09 at 03:54\nСъс сигурност най-депресиращата филмова новина тази година. Някой да взриви "Юнивърсъл", плс.\n2011-03-09 at 06:17\nМного тъпо / тъжно! Подушвах нещо голямо!\n2011-03-09 at 17:06\nДори "Джурасик парк 4" не би могъл да изкупи греховете им!!!\n2011-03-09 at 21:52\nБаси… кой знае, може някой ден пак да се възроди идеята… Някой ден…\n2011-03-10 at 03:16\n2011-05-10 at 17:42\nНе бъдете унили,шото дел Торо,ще предложи на някое друго студио да му спонсорира филма.Сигурно 20th century,защото Камерън е в добри отношение с тях.\nВеднага се сетих за два израза. "От твоята уста в Божиите уши"! Но също така и "Блажени са вярващите!"\n2011-05-11 at 15:22


В съдържателен план си струва да се уточни, че от общо над 3,5 млн граждани на ЕС, живеещи във Великобритания, българите са под 80 000. И двете цифри са от официалната статистика. tj. реално не представляват заплаха за британската икономика и социална система. ta, което реално по-скоро може да се очаква, е издигане още по-високо на административно-процедурната бариера, която съществува и до момента и която затруднява изключително много оформянето на легално присъствие на европейски граждани в страната. Всяко подобно действие от страна на Обединеното кралство обаче, нарушаващо или ограничаващо една от четирите основни свободи в ЕС – на движение на хора, докато страната все още е член на съюза, ще предизвика сериозна реакция както от Брюксел, така и от повечето страни-членки, предимно от Източна Европа.\nПо отношение на ЕС това е част от предварителното прострелване на оръжията преди истинското начало на преговорите. Лондон очертава първия рубеж, от който възнемерява да стартира преговорите – премахване на правата на свободното движение на хора плюс подписване на търговско споразумение, запазващо достъпа до общия пазар на ЕС. С други думи – запазване на останалите три свободи на движение на стоки, капитали и услуги,. Лондон иска да съхрани предимствата от членството в ЕС и да се освободи от ангажиментите. Британската дипломатическа активност през последните месеци – посещенията на Мей в САЩ, Turčija, Poljska, говорят за стремеж да се осигури политически гръб за периода по време и след Брекзит. Търсят се съюзници и в европейските страни-членки по конкретните въпроси, което да смекчи и да разводни общата европейска преговорна позиция. А тази позиция може да бъде само една и тя вече беше ясно артикулирана – ЕС не може да си позволи едностранни отстъпки спрямо Великобритания, ако не иска да отвори кутията на Пандора и да задейства ефекта на доминото. Лондон от своя страна не може да си позволи да реализира на практика ограничаване на движението на хора, тъй като това би означавало едностранно нарушение на Лисабонския договор, докато страната все още е член на ЕС. А при подобно нарушение има механизми, които позволяват на ЕК да налага санкции на страната-нарушител.


Автор(и): Весела Шишкова, Главен редактор\nДата: 28.05.2018 14439\nПо повод това лично свое вълнуващо житейско събитие известният мениджър в родния аграрен бизнес се съгласи да даде специално интервю за читателите на списание “Растителна защита”, в което той говори за някои характеристики от своя поведенчески и професионален профил, за своето отношение и принципни позиции по ключови теми в пазарната среда. Интервю на Весела Шишкова.\nДоц. Титянов, интересната Ви професионална кариера до сега включва 5 забележителни акцента – най-младият мениджър, на 27 годишна възраст поемате ръководството на представителството в София на американската агрохимическа компания Дау АгроСайънсис, по-късно през 2000 г. представлявате мултинационалния гигант и в страните от Близкия изток. Вие сте първият мениджър от бранша, защитил докторска дисертация, днес сте и щатен преподавател във Факултета по растителна защита и агроекология на Аграрния университет в Пловдив, единственият мениджър до сега, управлявал дъщерните дружества на две световни компании – Дау АгроСайънсис и Суммит Агро в България. Тези Ваши лични постижения ми дават основание да попитам – изкачихте ли своя Еверест?\nВ подножието съм на своя Еверест. Не бия отбой. Имам енергия, хъс и желание да продължа нагоре към върха. Това е знак, индикация за конкуренцията, че ще съм трън в очите й още дълги години. Поведенческата психология, която изповядвам, гласи, че най-голямото предизвикателство за мен е да бъда търпелив и да не се отказвам. Да не забравям, че правя това, което обичам. И не е добре да се отпускам. Всеки ден ми хрумва по една нова идея, но думата мечта ми звучи несигурно, затова наричам цел. Всяко нещо, което ти се случва в живота е за добро, ако ти живееш с това съзнание, нищо не може да те разклати. Чувството е много специално.\nКакви са тенденциите, визията и перспективата на днешния пазар на агрохимикали, торове и семена у нас?\nНалице са всички индикации, че пазарът се развива, трендът и растежът са с устойчиви параметри. Независимо от трудностите, породени в повечето случаи от чисто нашенски провокации, спекулации и ирационални действия.\nКакво имам предвид? Обработваемите площи се увеличават, което означава повече пестициди, семена и торове. Технологиите за производство се усъвършенствуват, расте и интензитетът на растителната защита, храненето и генетиката. В същото време предизвикателството е голямо – в силно динамична, променлива и несигурна климатична и фитосанитарна среда производството трябва да се увеличава, да е рентабилно и печелившо.\nПодкрепяте ли бизнес тезата, че истината се ражда в конкуренцията?\nРазбира се, подкрепям безрезервно тази констатация. И полагам максимални усилия Суммит Агро, фирмата, която сега ръководя, да бъде лоялен, честен и открит конкурент на всички водещи компании на българския пазар. Смея да твърдя, че през последните шест години се справяме отлично.\nМного се говори, а вече се и прави за новите технологии за комуникативност – дигитализация и цифровизация на земеделието. Тази широкоформатна трансформация няма ли да обезличи и маргинализира компетенциите, експертността и професионалните умения?\nТази мащабна трансформация ще се случи. Това е бъдещето! Но в никакъв случай не означава, че ще бъдат зачеркнати и обезценени компетенциите и професионалните умения на земеделците и специалистите, но ще накара всички тези хора да се пренастроят на други обороти. Всяко нещо с времето си... Търсенето на технически подготвени специалисти никога няма да спре, но от тях ще се изисква все повече да мислят извън установените рамки, за да превръщат проблемите във възможности за устойчив растеж.\nОтношението Ви към контрабандата на препарати за растителна защита. Какъв е начинът държавата да реши този сериозен проблем, да ликвидира този корупционен рецидив, причина за колосални загуби и за търговци, и за земеделски производители?\nДефиницията на проблема е: нелегален внос на продукти за растителна защита от страни извън ЕС. Последствията от “черната” търговия са много сериозни и далеч не са само финансови. Застрашават и човешкото здраве, и чистотата на природната среда, поради простата причина, че съставът и активните им бази са с неизвестен произход. Що се отнася до икономическите загуби, те са многопосочни. От една страна – губят легитимните търговци, а от друга – производителите рискуват да компроментират както реколтата си, така и пазара на своята продукция, нарушават се чувствителни европейски норми. Загубите за националния бюджет от гледна точка несъбирането на директни и косвени данъци, са огромни. Според нашите корпоративни изчисления 20 % от бизнеса с препарати за растителна защита в България е извън закона. Нелегалният паралелен пазар на пестициди съществува, необезпокояван, под носа на всички официални държавни органи!\nСпоред мен, най-лесният начин да се пресече в съществена степен тази вредоносна, задкулисна дейност е отговорните институции да организират и осъществят няколко демонстративни проверки на фермери, които използват нелегално внесени пестицидни продукти, като унищожат продукцията им и спрат субсидирането на производството им. Освен това средствата за масово осведомяване са длъжни обективно и безпристрастно да информират обществото за целта на тези показни акции. За да се случи всичко това обаче са необходими политическа воля и решителни действия!\nИма ли у нас ефективен инструментариум за защита интересите на производителите и търговците на пестициди, торове и семена?\nВ момента у нас не съществува ефикасен законов механизъм, както и браншови организации, които да защитават интереса на участниците в бизнеса. Достатъчно доказателство за тази моя позиция по токсичната тема е, например, фактът, че много търговски фирми имат да събират огромни задължения, но те са оставени на капризите на съдбата, далеч от всякакви правови, синдикални и всякакви други защити.\nФирмата Суммит Агро, на която сега сте мениджър, се стреми към лидерство на пазара. Как ще обясните този факт – като спекулация на конкуренцията или стратегически концептуален модел, професионален капацитет за утвърждаване или нещо съвсем друго...\nНе крием нагласите и амбициите си, заредени сме с енергия да докажем, че сме незаобиколим фактор на българския пазар за пестициди, торове и семена. Нашият концептуален проект за устойчив растеж на бизнеса е добре дефиниран, с визия за настоящето и бъдещето. Търговският ни портфейл е голям и перфектно балансиран. Нещо повече. В ход са регистрации на още много продукти, което ни дава увереност, че ще реализираме нова порция пазарни пробиви, ще спечелим нови позиции и ще разширим присъствието си. Освен това насочваме сили и енергия в няколко други иновативни земеделски бизнеси с твърдото намерение в скоро време да ги позиционираме на пазара.\nПо всеки повод и навсякъде демонстрирате нисък праг на търпимост към проявите на нелоялност и липсата на необходимост на всяка цена да се харесвате на една или друга конюктурна персона. Тези реакции какво са: емоция, реактивност, заряд или необходима форма, отговорност?\nПроявите ми на нетърпимост към нелоялната конкуренция и ударите под кръста е моята лична реакция към всеки опит за непазарно поведение. А що се отнася до това, че с прямотата си и нагласата си да говоря без заобикалки и усуквания, моето обяснение е, че повечето хора винаги се стремят да се харесват на другите вместо да се харесват на себе си. Точно тогава се раждат неприятностите. Защото човек не знае как да постъпи, за да се хареса на другите. Разкъсваш се на четири, гърчиш се, сучеш се, правиш какви ли не фокуси, лазиш раболепно и в края на краищата се издънваш...\nКаква е схемата, цената на успеха на последния Ваш бизнес проект. Суммит Агро от една малка фирма, изпитваща трудности в началото на това десетилетие, се превърна в успешна и просперираща структура с пълен набор продукти за справяне с предизвикателствата на пазара?\nПричината да забуксува “двигателят” на Суммит Агро на българския пазар през 2010-2011 г. бе, че от търговския корпоративен портфейл отпаднаха ключови продукти заради обстоятелството, че много от тях не бяха включени в Анекс 1, както изискваха европейските регламенти. Бизнесът със семена също изпадна в кризисна ситуация, тъй като фирмата не успя да сключи договори с някои от своите дотогавашни приоритетни доставчици.\nПървата работа, която направих, след като станах част от Суммит Агро, беше бързото структуриране на ново пестицидно портфолио във всички сегменти с участие на много авторитетни производители, внедрихме иновативни технологии за торене със съответните оригинални и висококачествени продукти, както и скромен набор от семена. Този ход се оказа решаващ, за да се върнем на пазара, да формираме интерес и да привлечем ангажирани и лоялни поддръжници, клиентска аудитория от авторитетни земеделски производители.\nДругият силно позитивен пазарен ход бе селектирането на новия екип. Днес, с ръка на сърцето открито и високо заявявам: разполагам със страхотен екип, способен да сбъдва нещата, комбинация от нагласи, качества, дух и високи професионални компетенции. Важна е атмосферата и планирания хоризонт. Ако служителите са поставени в условия на силен контрол и силно йерархизирани структури, в които грешките се наказват строго, те губят мотивация и престават да се чувстват емоционално ангажирани към задачите си.\nМениджърът е зависим от много външни обстоятелства и фактори, върху които често не може да се влияе. Служителите на Суммит Агро, слава Богу, добре знаят това и възприемат, че между тях и реалността не стои една всевластна фигура, а също човек, който заедно с тях се бори с предизвикателствата, без да бяга от отговорностите си, но и не винаги способен да реши всички въпроси тук и сега. Лично аз съм напълно удоволетворен от изборите си и се гордея с екипа си.\nГоворим за реална корпоративна политика, за визия, за бъдеще. Днес нашата фирма е с четири пъти по-висок оборот в сравнение с постигнатото до 2012 година. Този индекс на успешност променя перспективата, осигурява бърза писта, генерира нов идеен заряд.\nКакво е отношението Ви към институцията дистрибутор? Извън всякакво съмнение е, че през последните години тя девалвира в голяма степен не без участието на една или друга свръх мощна мултинационална компания.\nЗа Суммит Агро институцията дистрибутор или по-точно партньор е от ключово значение, за нас тя работи много добре. Ние споделяме бизнес философията, че местният ни партньор познава по-добре навиците на потребителите и е в тесни отношения с доставчиците.\nНакратко: партньорите на Суммит Агро са част от компанията, нашата политика е насочена към стриктно изпълнение на “желязно” правило – дистрибуторите са ни нужни, продължаваме да им помагаме да оцелеят и да печелят с продуктите на Суммит Агро.\nГ-н Титянов, благодаря Ви, че уважихте поканата на списание “Растителна защита” да дадете това интервю за нашите читатели. Честит юбилей! Желаем Ви да сте здрав, успешен и обичан!\nВизитка: Роден е на 28 май 1968 г. в Хасково, възпитаник на Руската езикова гимназия в града. През 1993 г. се дипломира като магистър в Аграрния университет в Пловдив, специалност Растителна защита. Разработва докторска дисертация в същия университет и получава научното звание доктор на селскостопанските науки през 2006 година.\nКариерното си развитие започва като агроном в Регионалната служба по растителна защита в Хасково, след това в продължение на година и половина е търговски представител за Южна България на гръцката агрохимическа фирма Ефтимиадис.\nПрез април 1996 г. е назначен за Мениджър за България в представителството на американската мултинационална компания Дау АгроСайънсис в София. През 2000 г. компанията го промотира и позиционира като търговски директор за България и страните от Близкия изток, със седалище в Атина, Гърция.\nПрез 2006-2010 г. развива собствен бизнес като представител в България на Дау АгроСайънсис и белгийската Агрифар. През октомври 2010 г. е назначен за щатен доцент в Агрономическия факултет на Лесотехническия университет в София. От май 2012 г. е изпълнителен директор на Суммит Агро. През март 2018 г. получава назначение и като щатен доцент във Факултета по растителна защита и агроекология на Аграрния университет в Пловдив.


Патрик Стенсън — Лайтс, или одисеята на Ч. Х. Лайтолър (20) — Моята библиотека\nЛайтс, или одисеята на Ч. Х. Лайтолър (20)\nНа „Титаник“ не му оставаше още дълго да живее и Лайтолър го знаеше. Повече не бе необходимо да проверява аварийното стълбище, за да разбере докъде е стигнала водата. Можеше вече да се ориентира по увеличаващия се наклон напред, който говореше, че бакът отдавна бе отишъл под водата. Не трябваше да губят нито секунда, ако искаха да избегнат непростимия позор да потънат с несвалени от висилките спасителни лодки.\nКато се има предвид, че не бе провеждано учебно спускане на спасителните лодки и че никой от ограничения брой моряци на кораба не беше запознат с новия тип висилка, цялата операция беше проведена забележително ефикасно без никакви значителни затруднения или тягостни несполуки. Навремени се бавеха със спускането, но в повечето случаи причината за това бе липсата на жени и деца, склонни да се качат в лодките. Благодарение най-вече на усилията от страна на полковник Грейси и неговия приятел Клинч Смит в крайна сметка бяха събрани 36 жени и деца, които заеха места в лодка № 4. Когато в 1,55 ч. Лайтолър даде заповед лодката да потегли, нареждайки на кормчията Пъркис да стои колкото е възможно по-близо до парахода, спускането й до водата продължи само три метра и половина. При нормални обстоятелства разстоянието щеше да бъде близо двайсет метра. Това беше последната от основните спасителни лодки на „Титаник“. Всичките четиринайсет големи лодки плюс двете по-малки бяха отплавали. Много мъже продължаваха да стоят на лодъчната палуба, без да предприемат никакъв насилствен опит да се качат в някоя от лодките. Дори ако бяха в църква, помисли си Лайтолър, пак не биха били толкова тихи. На левия борд сега бяха останали само още две сгъваеми лодки тип „Енгелхард“ с брезентови бордове, едната беше вързана на лодъчната палуба зад мостика, а другата се намираше над офицерските помещения. По-достъпната лодка на палубата бързо бе изправена и закачена на висилките, където бе стояла лодка № 2. Опасявайки се, че може да последва паническо настъпление към нея, Лайтолър организира около нея кордон от моряци, през който се пропускаха само жени и деца. „Жени и деца! Още жени и деца!“ — извика той, застанал в обичайната си поза с единия крак в лодката, а другия на палубата.\nБяха се качили около петнайсет жени, когато отекна вик: „Няма повече жени!“. Лодката побираше 47 души. Мъжете почнаха да се качват в нея и Лайтолър не ги опря. Повече жени нямаше и те имаха право на своето място. После някой извика: „Има още жени!“ Без подканяне мъжете почнаха да излизат от лодката и да правят път на новопристигналите жени, сред които бяха две от петте дами „без закрила“, на които полковник Грейси беше предложил своето покровителство още в началото на плаването. Лайтолър настаняваше жените в лодката, когато се появи старши помощникът Уайлд и му рече: „Поеми командуването на тази лодка, Лайтолър!“ „В никакъв случай!“ — последва незабавният отговор и той се върна обратно на палубата. Постъпката му не беше продиктувана от някакво чувство за мъченичество, а бе просто плод на импулс. Въпреки всичко вече бе започнал да изпитва страх, но бе твърдо решил да го овладее. Взе да насочва мисълта си към хранителницата на своите духовни убеждения. Не трябва да се страхува. Трябва да се държи за Истината. „Животът е действителен, смъртта е илюзия.“\n„Спускай!“ — извика той, като сам се хвана за една от висилките. Докато брезентовата лодка слизаше по въжетата, Лайтолър видя как двама мъже скочиха в нея от по-долната палуба A, която бе започнала да се наводнява. „На добър час“ — промърмори Лайтолър. Доколкото му беше известно, освен майор Почън, това бяха единствените пътници от мъжки пол, които се качиха на спасителна лодка от левия борд на „Титаник“ тази нощ.\nКапитан Смит беше отишъл да освободи Филипс и Брайд от техния пост на радиотелеграфа. „Изпълнихте дълга си докрай, момчета. Повече нищо не можете да направите. Напуснете каютата. Оттук нататък всеки да се погрижи за себе си.“ Сякаш изпаднал в транс, Филипс продължаваше да работи, превит над морзовия ключ. Отдавна беше забравил, че бе стигнал предела на силите си още преди всичко това да се случи. Капитанът отново се опита да го убеди: „Оправяйте се сами. Освобождавам ви.“ После след кратка пауза тихо доба „В такива моменти е така.“\nДесетки кораби, отдалечени на различни разстояния от „Титаник“ в Северния Атлантик, бяха отговорили на сипналите бедствие и под пълна пара се движеха към местопроизшествието. Най-близко бе параходът „Карпатия“, собственост на компанията „Кунард“, който се намираше на около 60 мили, когато неговият радист улови сигналите на „Титаник“. До четири часа този кораб щеше да достигне съобщеното от Филипс местоположение на потъващия лайнер.\nМеждувременно корабът, който би могъл да извърши най-полезната спасителна операция и ясно се виждаше на хоризонта по време на цялата трагедия, оставаше абсолютно безучастен към драмата, която се разиграваше на няколко мили от него. Лайтолър беше извън себе си от гняв спрямо този пасивен зрител, който просто не би могъл поне да не види изпратените в небето светлинни сигнали и все пак по някаква причина ги беше пренебрегнал — но в края на краищата подобно развитие на нещата не му бе напълно непознато…\nВодата вече започна да клокочи по лодъчната палуба и хората захвърляха зад борда шезлонги, варели и всичко друго, каквото бе в състояние да плава и да даде опора на човешкия живот в морето, подготвяйки се за момента, когато щяха да съберат смелост да скочат от потъващия кораб. А до този момент оставаха броени минути. Палубните лампи продължаваха да горят, ала сега светеха със злокобно червеникаво сияние.\nНа Лайтолър му оставаше да спусне само още една спасителна лодка от левия борд, втората от двете сгъваеми брезентови енгелхардки, която бе скътана с дъното нагоре върху покрива на офицерските помещения. Прииждащата вода забълбука около краката му, когато той скочи на покрива, свали платнищата и с даденото му от полковник Грейси джобно ножче трескаво се зае да разреже обвръзките. Вече нямаше смисъл да окачват лодката на висилките, понеже водата беше стигнала до тях. Трябваше само да я отблъснат от борда. Лайтолър извика неколцина моряци да му помогнат в спускането на лодката до бързо наводняващата се палуба. „Титаник“ вървеше напред, сякаш действително беше отново в движение. Корабът наистина се движеше, но по последния участък от своето първо плаване, който щеше да го отведе на две мили под водата, до дъното на Атлантика.\n„Всичко е готово, сър!“ — това беше отново Хеминг, човекът, когото Лайтолър смяташе, че е изпратил с една от предишните лодки. „Защо си се върнал?“ — попита Лайтолър, докато двамата бързаха да спуснат лодката на вода. „О, има време, сър!“ — бодро отговори той. Лайтолър никога нямаше да забрави Хеминг. Не беше лесно да свалят енгелхардката на палубата при увеличаващия се наклон на кораба, защото буквално трябваше да я тикат по нагорнище, ала с много усилия някак успяха да я стоварят на палубата, където цопна с дъното си нагоре. Навярно малцина пътници съумяха да се покатерят върху нея, преди да отплава. На левия борд работата на Лайтолър приключи. Всичките му лодки бяха потеглили. Двамата с Хеминг притичаха по покрива на офицерските помещения до десния борд да проверят дали не могат с нещо да помогнат. Мърдок и Муди пълнеха последната сгъваема лодка на своя борд и се подготвяха да я отпратят от кораба.\nЗа Лайтолър повече работа нямаше. Всички спасителни лодки бяха заминали и капитан Смит, човекът, който веднъж бе казал, че не може да си представи авария, която да причини потъването на кораб, сега обикаляше надводните части на „Титаник“ и даваше последната си заповед: „Всеки за себе си!“ Оркестърът на Хартли продължаваше да свири, вече не рагтайм, а нещо не толкова жизнено както преди. Някои разпознаха томлението на „Есен“, а други решиха, че са чули химна „По-близо до тебе, господи“.\nТъкмо тогава „Титаник“ рязко се гмурна напред и водата във вид на огромна вълна заля мостика, където се намираше Лайтолър. Той се обърна и погледна назад, където с ужас видя как множеството хора с писък и вой, а сред тях и немалко жени, се затичаха по непрестанно увеличаващия се наклон към кърмата, за да избегнат настъпващия потоп. Мнозина не успяха да избягат и се удавиха още там. Наблюдавайки сърцераздирателната сцена, Лайтолър изпитваше пълна безпомощност да направи каквото и да е за тези многобройни човешки същества, които пъкаха отвсякъде, за да се скупчат заедно, повечето коленичили в молитва, докато палубите под тях продължаваха да се издигат все по-високо и по-високо.\nЛайтолър си даде сметка, че е безсмислено да стане част от тях, отчаяно вкопчен в нещо, което беше несъмнено вече бита карта. По този начин само се отлагаше неизбежният завършек. Ако е речено, всичко би могло да свърши и по-бързо. Обърна се към морето и скочи. Тъй като усилната работа през изминалите два-три часа го беше загряла значително, чувството от съприкосновението с ледената вода беше убийствено. Като че ли хиляди ками се забиха в тялото му. Последвалият от това шок го зашемети, за миг той напълно загуби самообладание и инстинктивно се отправи към марса, който обикновено се намира на десетки метри над морето, а сега бе почти наравно с него. Като се окопити, осъзна колко е глупаво да се стреми към каквото и да е, свързано с кораба. Обърна се и заплува обратно. Независимо от спасителната риза на гърба му откри, че трудно се държи над водата. Почуди се защо в после разбра, че големият револвер „Уебли“, който още беше в джоба му, го тегли надолу. Бързо се освободи от него и продължи да плува колкото може по-бързо, като си каза: „да видим сега какво съм научил от християнската наука.“ После забеляза, че го възпира някаква сила, която го тегли обратно към „Титаник“. В следващия момент се озова засмукан към решетката на голям отдушник, който се намираше в основата на първия комин и се спускаше чак до котелното отделение. Буйният воден поток, който се изливаше в шахтата, го държеше абсолютно прикован към решетката. Опита се с всички сили да се освободи, но полза нямаше. Рано или късно крехката скара положително щеше да поддаде и той щеше да полети трийсет метра надолу към сигурна смърт в недрата на поразения лайнер. Но дори и решетката да издържи, шансовете му за спасение изглеждаха нищожни. „Титаник“ бързо потъваше и щеше да го завлече със себе си в морските дълбини. Колкото и да се мъчеше, не можеше да се отърве. Усети, че потъва все по-надълбоко — 2 метра, 3 метра, 5 метра, вече не съзнаваше нищо друго, освен че се дави, но се стремеше да не изпитва страх, съсредоточавайки съзнанието си върху вярата, че ако не оцелее в този свят, в другия ще го бъде. Прибоят на Гранд Басам беше играчка в сравнение с това, но ако тогава в паметта му беше изплувало самоувереното обещание, че никога няма да се удави, сега се сети за думите на 91-ни псалм: „Той ще възложи на своите ангели да те закрилят…“ Внезапно почувства как гореща въздушна струя мощно го блъсна в гърба; долу бе станала някаква експлозия, причинена вероятно от съприкосновението на тоновете ледена вода с все още топлите парни котли. Силата й го изхвърли нагоре и той се озова обратно на повърхността, жадно поглъщащ живителен въздух сред множеството хора, подмятани от коварните водовъртежи около потъващия кораб. После водата отново го засмука надолу и го прикова към решетката на друг отдушник. Изобщо не помнеше как бе успял да се освободи този път, защото вече бе почнал да губи съзнание. Когато отново се върна на повърхността, се намери край една преобърната спасителна лодка. Докато се съвземаше, му хрумна, че това е енгелхардката, която двамата с Хеминг бяха хвърлили в морето от покрива на офицерските каюти. Впоследствие тя беше отнесена от другата страна на кораба, към десния борд, където сега се намираше Лайтолър. Попадна на някакво вързано за нея въже и отчаяно се вкопчи за него, без да прави опит да се покатери върху лодката, заобиколен през цялото време от стотици хора, които се бореха за живота си във водовъртежите, викайки за помощ. Оставил се на волята на леденото море, той наблюдаваше как предният край на „Титаник“ взе да потъва все по-бързо, а кърмата му почти изцяло излезе от водата. После сред апокалипсиса се разнесе остър режещ звук, който предният комин се откъсна от основата си и плавно започна да пада в посока на Лайтолър. По една случайност гигантската тръба с цялото си тегло от 60 тона, през която можеха да минат два локомотива един до друг, се стовари в морето сред дъжд от искри буквално на няколко метра от него и предизвиканата от падането вълна го отдалечи заедно с лодката от „Титаник“. Други корабокрушенци нямаха това щастие. Сред десетките хора, смачкани от комина, беше и Дж. Дж Астор, чието обгорено и обезобразено тяло по-късно бе идентифицирано по големия диамантен пръстен на платинена основа и пачката от 4000 долара в джоба.\nПлуващи наоколо мъже започнаха да се катерят по обърнатата лодка и Лайтолър последва техния пример тъкмо навреме, за да види края на „Титаник“. Всички бяха направо хипнотизирани от гледката: изправеният нагоре масивен черен силует на фона на звездното небе, осветен от мъждукащите корабни светлини, които продължаваха да светят от люковете и останалите все още над повърхността палуби, където стотици мъже и жени се бяха скупчили безпомощно, обхванати от паника. Вторият комин тъкмо изчезна под водата, когато цялото осветление внезапно угасна, проблесна отново за секунда-две и сетне угасна завинаги, след което потъващият параход заприлича на гигантски черен пръст, сочещ към небесата. Хората на кърмата започнаха да политат към водата, поединично, на двойки и на малки групички, някои скачаха, други просто падаха. После над отчаяните писъци се разнесе гръмовен тътен, който според Лайтолър беше предизвикан от парните машини и котли, които се бяха откъснали от фундаментите си и бяха разбили преградните стени. Краят наближаваше. Кърмата се издигаше все по-високо и под звездната светлина ясно се очертаха винтовете и рулят, увиснали безтегловно във въздуха и продължаващи да се изкачват нагоре, докато накрая корпусът застана абсолютно перпендикулярно на морето. В това невероятно вертикално положение „Титаник“ се задържа около половин минута, след което безшумно, отначало бавно, а сетне все по-бързо корабът, който „самият бог не би могъл да потопи“, величествено изчезна под гладките тъмни води на Атлантическия океан. След като кърмата потъна, на мястото, където корабът изчезна, се образува слаб водовъртеж, а над разплисканата вода увисна прозрачен сив облак от изпарения. „Потъна!“ — възкликна увеличаващата се група мъже, които наред с Лайтолър бяха потърсили убежище на преобърнатата спасителна лодка.\nТогава над водата в ясната нощ се разнесоха по-отчетливо от всякога кошмарните звуци на отчаяната, безнадеждна борба за живот, която се развихряше наоколо. По случайност един от мъжете, успели да се доберат до преобърната енгелхардка, беше полковник Грейси, който бе помагал на Лайтолър спускането на спасителните лодки. Ужасяващият патос на цялата трагедия го беше довел до пълно умопомрачение. „Агонизиращите звуци на настъпващата смърт, издавани от хиляди гърла, стенанията и воят на страдащите клетници, писъците на ужас и сърцераздирателните вопли на давещите се — това са неща, които никой от нас няма да забрави до сетния си дъх: «Помощ! Помощ! Насам! Насам!» и «О, боже мой!» бяха виковете на хората, които непрекъснато стигаха до нас над тъмните води в продължение на цял час.“\nЛайтолър твърдо беше решил да запуши ушите си за тези викове. Нямаше с какво да помогне. Беше направил всичко каквото бяха поискали от него, и сетне беше рискувал до краен предел заедно с останалите — дотолкова, че за малко не бе повлечен от потъващия кораб, приемайки, че това е краят на живота му. Но по някаква приумица на съдбата се беше оказал отново в света на живите. За пореден път се беше изплъзнал от ноктите на смъртта. Дали това бе просто късмет, или нещо друго? Реши да се държи за Истината, и то по-твърдо от всякога, защото смъртта още съвсем не беше победена тази нощ.\nЛайтолър седеше смълчан при носа на преобърнатата лодка, която междувременно го беше завъртяла с гръб към кошмарната сцена на крушението. Хората, които се бяха покачили на лодката зад него, в голяма степен му бяха попречили да добие пълна представа за последните мъчителни епизоди непосредствено след потъването на „Титаник“. Върху хлъзгавата дървена повърхност на крехката плаваща платформа вече се бяха събрали повече от 30 души и лодката потъваше все по-дълбоко, щом някой нов корабокрушенец се сместваше при другите. Беше страшно претоварена и в крайна сметка един-двама души, които се опитаха да се изкатерят на кърмата, трябваше да бъдат разубедени. „Дръж се за това, което имаш, момче! Още един човек, и ще потънем всичките!“ — извикваше някой от групата. Лайтолър мълчеше. Нямаше възможност да види какво става, а и не искаше да чуе, защото също като полковник Грейси зад него се страхуваше, че няма да намери сили да откаже на някой умоляващ за помощ нещастник във водата. Освен да скочи и отплува в нощта, което и бездруго щеше да наруши равновесието на лодката, Лайтолър можеше само да стои неподвижно там, където бе, и да благодари за подареното му ново продължение на живота.\nНакрая някакъв моряк от задния край на лодката се обади: „Не смятате ли, че трябва да се помолим?“ Последва единодушно въодушевено съгласие и всички корабокрушенци върху преобърнатата лодка подеха молитвата, която знаеха най-добре. Откакто Лайтолър бе чул за пръв път „Отче наш“ в детството си, никога не бе попадал сред множество, което да влага такова чувство и убеденост в молитвата като неговите спътници този момент. Всеки един около него съзнаваше пределно ясно, че ако им е съдено да преживеят тази нощ, ще имат нужда й цялата възможна подкрепа, която биха могли да получат независимо откъде. От другите спасителни лодки нямаше никаква следа. Те просто бяха изчезнали в тъмнината. Вече беше настъпила пълна тишина; виковете на давещите се бяха заглъхнали. Корабокрушенците бяха останали сам-сами върху една преобърната спасителна лодка, носеща се над студените неизмерими дълбини на Атлантика.\nОсвен Лайтолър и полковник Грейси тук бяха двама пътници от първа класа, двамата радисти Филипс и Брайд, а останалите бяха членове на екипажа, предимно огняри. Тъй като всеки се беше свил в мрака, мина известно време, преди корабокрушенците да се разпознаят. Скоро стана ясно, че има голяма група от „черната бригада“, което се разбра по грубоватия език. След като познаха Лайтолър по гласа му, надеждите на останалите тозчас се увеличиха. Особено се насърчи полковник Грейси. Бе забелязал авторитетното поведение на Лайтолър при спускането на спасителните лодки и съзнаваше, че ако изобщо имат изгледи за спасение, този офицер е способен да ги изведе в безопасност. „Ще се подчиняваме на заповедите на офицера!“, извика един от по-куражлиите членове на екипажа, чийто глас звучеше подчертано бодро. В този момент обаче Лайтолър не можеше да даде никакви полезни заповеди на никого. Някои започнаха от време на време да викат: „Лодка! Насам! Лодка! Насам!“, но действията им имаха за цел повече да поддържат висок дух у корабокрушенците, отколкото да привлекат нечие внимание.\nНакрая Лайтолър нареди всички да млъкнат, за да пестят енергията си. Когато разбра, че радистите са тук, той ги попита кои кораби идват на помощ. От всички съдове най-големи надежди се възлагаха на „Карпатия“, която според изчисленията на Лайтолър трябваше да бъде при тях на разсъмване. Именно в този момент научи за предупредителната телеграма от „Месаба“, която не беше стигнала до неговото знание по време на последната му вахта. А сега беше прекалено късно…\nЛайтолър съсредоточи съзнанието си върху борбата с мъчителния студ, който той и останалите пътници, сместени по хлъзгавите дъски на преобърната лодка, вече едва издържаха. Ледената вода се плискаше под краката им. Може би нямаше да бъде чак толкова лошо, ако можеха да се движат малко повечко, за да поддържат по-активно кръвообращението си, ала беше пределно ясно, че и най-малкото непредпазливо движение би могло да катурне по-голямата част от тях в морето. Макар че сериозното претоварване на лодката беше голям недостатък, от друга страна, това имаше и своето малко преимущество — притиснатите едно в друго тела все пак се топлеха взаимно, което без съмнение намаляваше опасността от измръзване.\nАла независимо от всичко имаше и такива, които не успяха да оцелеят.\nТрима души умряха през нощта; единият от тях беше старши радистът Филипс. По природа с крехка физика, а и прекомерно уморен още преди „Титаник“ да потъне, той не можа да понесе студа и корабокрушенческите терзания, загуби съзнание и се свлече зад борда. Нямаше как да му се помогне. Всеки, паднал в морето, беше загубен безвъзвратно, тъй като за останалите, които едва се крепяха върху неустойчивия сал, беше невъзможно да предприемат опит да го изтеглят. Някой предложи на Лайтолър глътка от някакво шише, което миришеше на мента. Отказа. Самата мисъл да пие или яде каквото и да било тъкмо в този момент му се стори противна. Решил бе да разчита само на собствените си сили. Държеше се твърдо за Истината. За него това беше ключът към спасението, ако изобщо му бе съдено да се избави.\nЧувствуваше как ледената вода бавно пълзи нагоре по краката му. Подводните въздушни джобове в брезента, който при нормални обстоятелства оформяше бордовете на спасителната лодка, явно бяха почнали да се наводняват и енгелхардката взе да потъва още повече. Шансовете да остане на вода до утрото бяха незначителни. Навремени надеждите на корабокрушенците се увеличаваха от появата на зелени светлини, примигващи на определени интервали в далечината. Трудно беше да се каже дали принадлежаха на параход, или на спасителна лодка, но бяха твърде далеч, за да стигне дотам звуков сигнал, и като че ли изобщо не се приближаваха, при което надеждите преминаваха в още по-дълбоко отчаяние.\nИзминаха два, три, четири часа и ето че на хоризонта се появиха първите признаци на новия ден, а заедно с настъпването на светлината се разкри друга, възхитителна гледка: среден по големина пътнически лайнер с един комин приближаваше към тях. Сигурно беше „Карпатия“. Параходът криволичеше между айсбергите, които с идването на зората почнаха да се очертават по повърхността на океана — пръснати наоколо острови от лед, някои с гигантски размери, извисени като катедрали с височина до шейсет метра. Ето тези ледени планини бяха изпратили „Титаник“ на дъното.\n„Карпатия“ беше безнадеждно далеч, когато забелязаха, че спира и прибира корабокрушенците от най-близката спасителна лодка. После продължи, а междувременно други спасителни лодки вече гребяха към парахода. „Карпатия“ все още бе отдалечена на 3–4 мили от Лайтолър и неговите спътници. Щеше ли да ги забележи? Неизвестността беше влудяваща. Но мъжете върху преобърнатата енгелхардка трябваше да справят с по-належащ проблем. Беше излязъл вятър и морето взе да се вълнува, при което техният полупотопен сал почна жестоко да се люлее. Ако не искаха да бъдат обърнати в океана и издавени на място, корабокрушенците незабавно трябваше да предприемат някакви задружни действия.\nЛайтолър тутакси заповяда всички, които могат, да се изправят на крака и да застанат в две редици с лице към кила. При всяко поредно надигане на лодката той даваше команда „Наклони се надясно“ или „Наклони се наляво“, както и „Стой прав“ — в зависимост от това, какво движение беше най-подходящо, за да се запази равновесието на лодката. Подобна работа би била изнурителна, при каквито и да е обстоятелства, ала за хора с изцедени сили това беше повече, отколкото можеха да издържат омекналите им крака. Въпреки всичко Лайтолър беше безпощаден: „Наклони се наляво“, „Наклони се надясно“…\nМеждувременно „Карпатия“ продължаваше да обикаля наоколо, без да се приближи ни на йота, докато енгелхардката потъваше все повече. После Лайтолър забеляза група спасителни лодки на около четвърт миля от тях. Бяха твърде далеч, за да чуят виковете им, но той се сети за офицерската си свирка. Извади я от джоба, приближи я до измръзналите си устни и нададе продължително, остро изсвирване. За неизказано облекчение на всички корабокрушенци върху преобърнатата лодка сигналът бе чут. „Елате и ни приберете!“, изкрещя Лайтолър. „Слушам, сър!“, дойде радващият отговор в потвърждение на това, че символът на офицерския ранг е разпознат. Две от лодките се отделиха от останалите и загребаха към тях, ала напредваха мъчително бавно. Щяха ли да стигнат навреме? Когато лодките постепенно приближиха, причината за охлювната им скорост стана очевидна: гребците бяха предимно жени.\nНакрая дойдоха до тях. Едната от лодките беше претъпкана. Всички трябваше да се качат в другата. Организирайки прехвърлянето, Лайтолър нареди на мъжете да не се бутат и всеки търпеливо да изчака реда си. Последен прескочи той, вдигнал на ръце безжизненото тяло на един член от екипажа. Спасителната лодка беше № 12 и Лайтолър скоро разбра, че няма да му е никак лесно да я задържи продължително време на вода. Бързо преброи хората в нея и установи, че в лодката с капацитет 65 души се намират 75. Корпусът беше потънал до ръба и той, след като разпредели мъже по греблата, хвана румпела и насочи вълнореза срещу надигащите се вълни, които заплашваха да наводнят лодката всеки момент. Опита се да преразпредели товара, като прехвърли повече хора на кърмата, за да повдигне носа, ала резултатът беше незначителен.\nЛодката беше неимоверно претоварена и на практика беше невъзможно да се движи чрез гребане. „Карпатия“ продължи да кръжи наоколо, прибирайки корабокрушенци от пръснатите в морето спасителни лодки, но засега пренебрегваше лодката на Лайтолър. Сигурно скоро щеше да ги види и да дойде при тях. Положението им беше критично. Междувременно една любезна дама настоя Лайтолър да облече пелерината й, тъй като беше станал вир-вода на румпела и съвсем се беше вкочанил от студ (облеклото му все още се състоеше от пуловер и панталони върху пижамата). След като състрадателната жена преметна пелерината върху плещите му и надяна монашеската качулка на главата му, той се почувствува неловко в странното си одеяние. Но това нямаше никакво значение. В момента този сърдечен жест беше добре дошъл. Полковник Грейси се опита да съживи човека, когото Лайтолър беше пренесъл на борда, ала се оказа твърде късно. Беше починал. Първоначално Лайтолър смяташе, че това е Филипс, но се оказа друг член на екипажа.\nНакрая „Карпатия“ се насочи към тях. Само нещастната им черупка да можеше да издържи, додето параходът стигне до нея. Лодката не беше в състояние да остане на вода още дълго. Вълнението се бе засилило още повече, когато Лайтолър се отправи към вълнореза на „Карпатия“. Няколко вълни, една от друга по-големи, се стовариха върху лодката, която криво-ляво успя да ги преодолее и в следващия момент се озова сред гладките води в образувания от корпуса на парахода завет. Бордовите врати бяха отворени и от тях провесиха въжени стълби, както и боцмански столове за онези, които не бяха в състояние да се изкачат. Лайтолър не се церемонеше много-много, докато независимо от възрастта, теглото и неистовите писъци на жените ги настаняваше във висящите столчета, за да ги изтеглят на борда. След като всички напуснаха спасителната лодка и благополучно бяха качени на парахода, включително трупът на покойника, Лайтолър заизтегля премръзналото си пребито тяло нагоре по въжената стълба и с благодарност се прехвърли на борда. Спасителна лодка № 12 беше последната, а Лайтолър беше последният корабокрушенец от „Титаник“, стъпил на борда на „Карпатия“. „Здрасти, Лайтс, какво правиш тук, човече?“ — това беше Дийн, първи офицер на „Карпатия“ и негов стар приятел. Часът беше 8,30, малко повече от 6 часа след потъването на „Титаник“. „Само какво изумително местоположение ни дадохте!“ — подхвърли капитан Артър Рострън на Боксхол, който от своя страна си спомни за звездните наблюдения на Лайтолър. Стотици спасени корабокрушенци трябваше да им бъдат благодарни, ала, уви, в крайна сметка това съвсем не беше достатъчно. Докато „Карпатия“ се отдалечаваше от 41°46’ N и 50°14’ W, Лайтолър научи ужасяващата статистика на катастрофата. Малко повече от 700 души бяха спасени от „Карпатия“, което означаваше, че са загинали около 1500 души. Освен всички издавени пътници, механиците до един, общо 36 човека, включително шефът им, бяха потънали с „Титаник“, изпълнявайки дълга си до край, както и целият оркестър, който храбро беше продължил да свири до последната секунда. Що се отнася до командния състав, капитан Смит, старши помощникът Уайлд и първият офицер Мърдок също бяха загинали, тъй че Лайтолър беше единственият оцелял старши офицер на „Титаник“.\nПреобърнатата спасителна лодка на „Титаник“, в която се е спасил Лайтолър


Капки за очи Taufon: ползи и вреди за тялото - Полза и вреда\nНепрекъснатото развитие на съвременните технологии и подобряването на условията на труд значително увеличиха тежестта върху човешките очи. Офисът работи на компютър, преглежда интернет в свободното си време, гледа телевизия в режим на звука, чете електронни книги - всичко това допринася за преждевременно намаляване на зрителните способности. Свързаните с възрастта промени в тялото също водят до отрицателни последствия за органа на зрението. Тауфън капки за очи са предназначени за тези, които се грижат за здравето си, опитвайки се да запазят зрението си в добро състояние.\nПолезни свойства на капки за очи на Тауфон\nОтрицателни аспекти на прилагането на\nСтановища за Tauphone\nОфталмологичният агент се произвежда от местна фармацевтична компания. Той е безцветна течност и обикновено се произвежда в пластмаса (за безопасна употреба) или стъклени флакони.\nВъпреки факта, че срокът на годност на лекарството, в зависимост от материала, използван за производството на бутилката, е съответно три или четири години, при отваряне на бутилката, съдържанието трябва да се използва в рамките на един месец. Аптечната верига се предлага без рецепта.\nЛекарството за предпочитане се използва за следните офталмологични заболявания и заболявания:\nДистрофична трансформация на черупкатаочи.\nНаранявания на органите на зрението с лека и средна тежест.\nПостоперативният период е за по-бързо заздравяване на очните тъкани, засегнати от операции.\nХерпезна инфекция, засягаща очните области.\nВътрешно очно налягане под високо налягане.\nМногофункционална терапия на катаракти, възникнала в процеса на нараняване, с развитие на диабет, от излагане на йонизиращо лъчение и поради възрастови причини.\nПатологични промени в лещата.\nВъзпалителни процеси в роговицата и лигавицата на очите.\nПрекомерно напрежение в очите и признаци на умора, свързани с особеностите на професията или начина на живот.\nОсновните терапевтични свойства на препарата са таурин. Подобрява процедурите за ретинален обмен, ускорява възстановяването на тъканите, забавя и спира дистрофичните процеси. В резултат на използването на Tauphone се постига следният стабилен терапевтичен ефект:\nЛекарството е концентрирано в ретината и създавазащита от вредните въздействияна външната среда, намалявайки отрицателните ефекти от техните ефекти. Слънчевите лъчи, топлината, прах, дим и дори вятър могат да създадат редица проблемни ситуации за очите.\nПомага за възстановяването на окото TCи. Този ефект е най-силно изразен при открито глаукома или травматично увреждане.\nЗадава правилното съвпадение.консумация на кислород от клетки . Роговицата и лещата на окото са съставени от живи клетки, които за да изпълняват функциите си, трябва редовно да се снабдяват с кислород.\nНормализира енергийния метаболизъм в нервните клетки , което допринася за подобряване на паметта, концентрацията, появата на здравословен сън и повишаване на настроението.\nПодобрява предаването на импулси по нервните влакна . Основната задача на нервния импулс е да предаде необходимата информация и сигнали на мускулите, тъканите и жлезите.\nЛекарствотостабилизира вътреочното налягане . Течността, която се съдържа в очната ябълка, не трябва да натиска силно върху стените на окото. В противен случай, това може да провокира развитието на такова сериозно заболяване като глаукома, което, без подходящо лечение, води до пълна загуба на зрението.\nСред всички положителни свойства на лекарството водещата полза от капки за очи е да се спре дегенерацията, която е дегенеративна, както и при лечението на сенилни и травматични катаракти. Taufon е издържал изпитанието на времето и е признат за един от най-популярните офталмологични лекарства.\nИма малко прояви на негативно действие на Тауфон, главно те имат изразен алергичен характер. Тези нежелани реакции включват:\nКожен обрив около очите . Тук кожата е няколко пъти по-тънка, отколкото в други части на тялото. Ситуацията води до често дразнене на тънкитекожата с появата на алергични реакции.\nЗагуба на зрителната острота . Намаляването след приемане на лекарството е временно и обикновено преминава 10 до 15 минути след процеса на вливане.\nУсещане за наличие на чуждо тяло под клепача . Понякога капки Tauphone предизвикват дразнене на нервните влакна на роговицата. Такива усещания също са краткотрайни.\nВъзпаление на лигавицата на органа на зрението . Въпреки факта, че Taufon като част от комплексното лечение е лечение на конюнктивит, възпалителните процеси могат да се появят като нежелани реакции.\nТревожни сърбящи очи , които при надраскване на окото причиняват зачервяване на протеин.\nОбразуване на подуване на горния клепач . И двата последни фактора могат да се дължат на реакцията на организма към индивидуална непоносимост към лекарството.\nРискът от нежелани реакции е малък. Въпреки това, първите няколко дни, употребата на лекарството за предпочитане се извършва под наблюдението на лекуващия лекар. В случай на проявление на нежелани симптоми, терапията трябва да се преустанови и да се предпише друго лекарство.\nСтановища относно Tauphone\nПо-голямата част от пациентите, използващи лекарството Taufon, забелязват неговия добър терапевтичен и профилактичен резултат в много нарушения на зрителната система. Беше отбелязано също, че лекарството се ползва предимно в началния стадий на заболяването на органите на зрението. Сред положителните мнения се споменава нормалнолекарствената толерантност и относително ниската му цена.\nМного лекари препоръчват и Taufon, но предпазливост срещу неразрешен избор на режим на дозиране и продължителност на лечението, които не са съгласувани с експертите. Като цяло, многобройните положителни отзиви потвърждават показанията за употреба, посочени в инструкциите.


NORESHARSKI = ПРОДАЖНИ СОРОСОИДИ! | FREI NЕWS\nNORESHARSKI = ПРОДАЖНИ СОРОСОИДИ!\nBy FREI NЕWS 27.07.2013\n„Анти-правителствена“ информационна служба- noresharski.com е с регистрация във САЩ.\nАко тази информация е вярна, тогава възниква резонния въпрос КЪДЕ ЗЯПАТ ВЛАСТИТЕ?\nА също така и въпроса ЗАМЕСЕНО ЛИ Е ПРАВИТЕЛСТВОТО НА САЩ В ОПИТА ЗА ПРЕВРАТ В БЪЛГАРИЯ?\nКато гледам кои диригенти се борят за „демокрация“ и „свобода“ направо ми се повръща от погнуса.\nЕто кратък списък на людете, та да им се нарадваме:\nВиктор Димчев не малко пъти е заявявал неофициално в прав текст, че това е екипа на „БЪЛГАРИЯ МОЖЕ“ и е бъдещия политически проект на Саша Безуханова, която знаем е приближена до кръга „Прокопиев“.\n„Зелените“ също имат не малко участие в помощта за поддръжката на този протестен-сайт, както и „Реформаторския блок“ на съюз от партии, които не успяха да се представят парламентарно.\nСъщите тези хора, играят роли на журналисти в интернет изданията, Blog.bg , ДНЕВНИК и КАПИТАЛ.\nБиляна Пилц- (журналист в-к „Капитал“),\nБебо Халваджиян („Зелените“, оператор в НОВА ТВ, син на Маги Халваджиян) малък разговор между него и мен, който можете да прочетет ТУК. В разговора по едно време се включва и Мариана Христова с изказване, което потвърждава моята теза, че протестите се организират от соросоидите и че ПП „Зелените“ са на хранилката на тези антибългари.\nИвайло Стоименов (кандидат за народен представител от ПП“ЗЕЛЕНИТЕ“ 23 МИР-София, Водач на листа в гр.Разград),\nВасил Велев ( Бизнесмен, журналист?),\nВиктор Лъчезаров Димчев (Задържан за измами с визи, също и измамил известен режисьор със скормната сума от 281.000 хил. ЕВРО (http://www.blitz.bg/article/9505), ТУК повече инфо за Виктор Димчев, разследване на FREI NEWS\nВладислав Панев (ЧЛЕН НА ИС НА ПП „ЗЕЛЕНИТЕ“),\nИван Димитров (задържан за провокация, прескачане загражденията на НС ( http://vimeo.com/39254028 ), * Жустин Томс (Собственик на „АЗ Медия“ ЕООД ),\nКрасимир Гаджоков (Живее в Канада, Торонто- ПП“ЗЕЛЕНИТЕ“),\nЛилия Попганчева (ПП „ЗЕЛЕНИТЕ“),\nНиколай Ангелов (Кандидат за народен представил от ПП“ЗЕЛЕНИТЕ“ София),\nТея Трошанова (Реформаторски Блок),\nЯна Петкова(Бизнесдама-Производител на Вина).\nТова са хората подпомагащи и неправителствената инфромационна служба noresharski.com .\nИзточник: СИЛНА БЪЛГАРИЯ\n3 thoughts on “NORESHARSKI = ПРОДАЖНИ СОРОСОИДИ!”\n08.08.2013 в 10:38\t Отговор\nТази страница (wordpress.com) също е базирана в САЩ. Това нищо не означава. Като се дразните на някакви публикации, пишете аргументи против тях, като мен. Също препоръчвам да се опитате да разсъждавате, и да го направите от гледните точки на различните хора.\n20.09.2013 в 21:26\t Отговор\nДоста добре и точно написано !\n„Тази страница (wordpress.com) също е базирана в САЩ. Това нищо не означава. Като се дразните на някакви публикации, пишете аргументи против тях, като мен. Също препоръчвам да се опитате да разсъждавате, и да го направите от гледните точки на различните хора.“\n11.10.2013 в 13:17\t Отговор\nдоста странна страница(граничи с шизофренията).боже, какви елементи се навъдиха в защита на орешарската шайка! не мога да повярвам, че има такива мозъчета! само като погледан тук някакви“соросоиди“ и други идиотии, вие направо сте имитатори на станишев(или имате еднакви диагнози?)


Старецът Яков и св. Литургия - из биографичната книга за блаженопочиналия [Статии ЦВ]\nСтарецът Яков и св. Литургия - из биографичната книга за блаженопочиналия\nВиж първо: Старецът Яков Цаликис\nСега през нощите о. Яков не се борел срещу демоните, вече живеел заедно със светиите и с Бога. Не че изкушенията напълно се прекратили, но имал такава гореща любов и преданост към светиите и Бога, че тя го изпълвала целия. Не останало в ума и сърцето му празнина, нито дори ъгълче, където да може да се вмъкне изкушение. Тази му любов го сгрявала и поглъщала толкова много, че забравял телесната болест и страшната преумора. Целият се превръщал в дух. Говорел със светиите, усещал присъствието на ангели, щастие владеело цялото му същество. Блаженството на небесното царство било частично тук, в килията на избрания съсъд, тоест, в сърцето и ума на о. Яков.\nВеднъж, когато един монах дълго настоявал да му разкаже за тези свои преживявания, за които той твърде рядко споделял, и то несвързано и загатнато, о. Яков му казал със смирен възторг:\n- Тази вечер, чедо мое, се намирах и служих заедно със светии и ангели! На жертвеници, които са неописуеми.\nИ лицето му засияло. Монахът простодушно попитал как става това. А старецът отвърнал:\n- Отче, не питай, това са духовни въпроси.\nМонахът обаче настоял и старецът отстъпил с едно условие.\n- Отче, да не казваш нищо. А когато умра, ще речеш: Един старец ми каза, че служел през нощите, че живеел съвместно и бил в съслужение с Пресветата Троица всекидневно.\nТакова постоянно чувство за Божието присъствие имаше старецът.\n- Видя ли, отче, какво щастие имаме ние монасите и особено клириците?\nОттук човек може да разбере защо не се страхуваше от смъртта. Напротив, очакваше я всеки ден, всеки час и всеки миг. Някои се учудваха, като го чуваха често да си пее опелото, докато вършеше различни работи. Подвизавал се и с нещо друго, за да привикне със смъртта: лягал на земята, скръствал ръце на гърдите си и започвал да си пее опелото.\nРазтърсващи били и преживяванията му в храма по време на светата Литургия. Неизказани и прекрасни неща виждал. Докато извършвал проскомидията, често му се откривало духовното състояние на починалите, които поменавал. През полуоткрехнатата врата на олтара го видели пред проскомидията да стои във въздуха, без да стъпва на пода.\n- Яковче мое, на всички даде даровете им, а на мен днес не ми даде!\n- Тук съм... Когато ме поменаваш, минава един слънчев лъч и за малко мога да виждам.\nВсичко ставало по прост и ясен начин. През време на херувимската песен, служещият старец често не бил сам в олтара. Ангели, славословещи Бога, облагодатявали атмосферата, влизали в съслужение със служащия и той виждал младежкия им образ... Излизал на Великия вход и една присъстваща монахиня го видяла да се движи във въздуха, да влиза в олтара без да стъпва по пода. Удивила се и се прекръстила онемяла, за първи път виждала чудо. Когато свършила св. Литургия и монахинята отишла да вземе благословията му, за да си тръгне, той й казал простодушно:\n- Днес литургията беше различна.\n- Ех, отче дяконе, да можехте да видите какво става през време на херувимската песен, когато свещеникът чете молитвата, бихте избягали всички... Невидимо се спускат и изкачват ангели, и много пъти усещам крилата им да докосват раменете ми!\nПрез време на св. Литургия, на херувимската песен и на предложението на св. Дарове лицето му засиявало и излъчвало чистота, блаженство и величие. Този нищ йеромонах, който от 1960 г. и след това, при постоянния товар на болестите служел с величествени, но не театрални движения. Имал царствена церемониалност и всеки чувствал, че тази величественост произлиза от безграничната почит, която имал към тайнството на св. Евхаристия. Тази почит се засилвала още-повече от присъствието на ангели, архангели и светии в олтара. Казвал, че на св. престол виждал много пъти как ангели и архангели, държат Тялото Господне.\nВсичко това станало причина за сиянието на лицето на о. Яков. Когато служел в селцата и там, където отивал със светата глава на преподобни Давид, християните се впечатлявали. Нещо им предавал, вдъхновявал ги дори и да не говорел. Онова тихо и изпълнено с чиста любов лице, светлото му чело, очите, които прегръщали човека и милващата внушителност на гласа му... постоянно учудвали хората. Трябвало някой да е от камък или да е напълно безчувствен, за да не усети, че този монах е различен. И това различие можело да бъде само нещо божествено, тъй като носел мир и излъчвал любов около себе си.\nСтарец Яков служеше с абсолютна преданост на Бога. Служеше Му с патос в най-висшата форма на служение, като свещеник. Нищо по-висше, нищо по-свято, нищо по-сладко, но и нищо по-страшно от св. Литургия не съществуваше за него. Вдигал се с температура, със сърдечна аритмия, с голям задух в гърдите, със страшен флебит... и служел св. Литургия. Особено през последните си години, когато имал постоянен проблем със сърцето - а от 1986 г. и сърдечен стимулатор - приготвял се много рано в килията си и чакал да дойде на себе си, за да слезе в храма. И молел преподобния Давид не да го излекува, а да му помогне да застане на краката си и да служи. Да, само да служи... а след това нека дойде каквото Бог иска... но да успее и този път да служи! Толкова старецът обичал св. Литургия. Поради болестите му, а и тъй като изповядвал до 3 часа през нощта, се случвало да си помисли: Днес няма да успея, няма да издържа, а добрите хора са дошли от толкова далече, за да се черкуват.\n- Якове, няма ли да служиш, ние дойдохме от толкова далече?\nСлед малко започвал и с напредването на службата вече се чувствал по-добре. Често още в самото начало на св. Литургия го напускало чувството, че е болен. Накрая, както казваше и той самият, мислел, че лети, толкова лек ставал. Носел винаги една евтина свещеническа одежда. Никога нямал и не дал пари за по-хубава. Само през последните си години имаше красиви одежди - подаръци от духовните му чада - но и от тях носеше само една, когато идваха много хора и на празници.\nОтец Яков обичал монашеската добродетел на смирението и послушанието до такава степен, че той самият със свещена хвалба казвал:\n- Никога не пренебрегнах заповед на Никодим, нито помисъл ми мина да не го послушам!\nСъщото можел да каже и за добродетелта на нестежанието, но тя била толкова лесна и малка в очите му, че изобщо не говорел за нея. Проповядвал и вършел по-висшата от нея - милостинята. Крайно беден живял и склопил очите си. И въпреки че в последните години имал много средства, никога нищо не задържал за себе си. От 1960 г. и след това манастирът имал по-големи финансови възможности, а и о. Яков получил заплата на ефимерий, но от нея не му оставала нито драхма. Оттогава започнала пословичната му милостиня. Стотици в началото и хиляди след това получили благодеяния, големи и редовно изпращани суми. Разбира се, когато давал нещо от манастирските средства, винаги питал игумена Никодим. Когато през 1975 г. сам станал игумен, му дарявали достатъчно пари и той раздал милиони на бедните и най-вече на болните. Хората ги носели или му ги изпращали, а той ги раздавал, където било нужно.\nВиж още: Старецът Яков Цаликис


Simi International - The Executive Guest House FE-170 - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nFE-170, Sector 3, Salt Lake, Near Karunamoyee & Jaidip Tennis Academy, Kolkata, Солено езеро, Колката, Индия, 700106 - Покажи на картата\nВ близост Солено езеро Солено езеро Солено езеро Солено езеро\nИдеален за развлечения и отдих, Simi International - The Executive Guest House FE- се намира в Солено езеро, който е един от районите на Колката. Хотелът се намира на 8 km от центъра на града и осигурява достъп до важните места на града. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nSimi International - The Executive Guest House FE- също така предлага много съоръжения за обогатяване на Вашия престой в Колката. Хотелът осигурява 24-часов рум-сервиз, безплатен WiFi достъп във всички стаи, 24-часова рецепция, Wi-Fi връзка в общите части, рум-сървиз, за да гарантира комфорта на своите гости.\nНасладете се на висококачествените удобства по време на престоя си тук. В някои стаи са на разположение телевизор с плосък екран, безжичен интернет достъп (безплатен), климатик, събуждане, бюро, които ще помогнат на гостите да релаксират след дългия ден. Възможностите за отдих, които хотелът предлага са детска площадка, които също предоставят бягство от ежедневието и предразполагат за пълна почивка. Simi International - The Executive Guest House FE- е добър избор за всички посетители на Колката, защото предлага спокойствие и безпроблемен престой.


Чартъри за Анталия, Шаржа и Тунис ще летят от София по празниците - На път - Дневник\n14:21, 20 дек 13 , 4345\nБългарите, предпочели да изкарат празниците в чужбина, ще пътуват най-вече до Анталия, Шаржа и Тунис, сочат данните за чартърните полети на летище "София", планирани за предстоящите коледни и новогодишни празници, съобщи БТА.\nЕдинични полети са предвидени до Бодрум, остров Родос, Дубровник и Малта, а за първи път - и до Палермо и Катания.\nВ България за празниците ще дойдат туристи главно от Великобритания - Лондон, Манчестър, Бристол, Бирмингам, и Русия, Украйна и Полша - Москва, Киев, Донецк, Одеса и Краков.\nНа 31 декември и 1 януари софийското летище се готви да обслужи над 100 излитащи и кацащи самолета и близо 12 500 пристигащи и заминаващи пътници. Общо по празниците се очакват по 650 самолета и по 75 хил. пътници седмично.\nНа "Терминал 2" пътниците вече имат достъп до три безплатни станции за зареждане на мобилни устройства.\nEU defender 14:43, 20 дек 13 / Неутрално\nЗа Масква и Пхенян няма ли да има? Да пратим другарите на гурбет?


Полезни храни за закуска и за добро храносмилане - Code Fashion\nПолезни храни за закуска и за добро храносмилане\nПоддържането на здрава храносмилателна система е част от това да сме здрави, енергични, да не качваме излишни килограми. Закуската е ключова за храносмилането, затова е важно с какви храни започваме деня си. Овесени ядки, кокосово масло добавено към кафето или закуската, кисело мляко със свежи плодове, са само част от здравословния избор.\nВижте още няколко полезни храни за закуска, подобряващи здравето на храносмилателната система.\nПапаята е чудесен екзотичен плод, който може да направите част от вашата здравословна закуска. Тя съдържа храносмилателния ензим наречен папаин, който може да помогне за подобряване на храносмилателната функция през целия ден.\nЯбълките са богати на витамини А, С, фолиева киселина и също така съдържат редица минерали, като калций, магнезий, калий. Високото съдържание на фибри в плодовете намалява риска от запек и поддържа здрава храносмилателната система. Добавете ябълки към вашата овесена каша, смути, палачинки.\nПолучаването на достатъчно здравословни мазнини на закуска е ключът към това да се заситите и да намалите приема на калории през останалата част от деня. Авокадото съдържа онези важни мазнини, които не само подобряват храносмилането, но и спомагат за изгарянето на излишните калории. Не пропускайте да го направите част от вашата закуска. С него се получават много вкусни сандвичи, палачинки и смутита.\nТе също могат да бъдат част от вашето първо хранене за деня, особено ако предпочитате да закусвате със сандвич, препечени филийки. Краставиците съдържат ензим, наречен ерепсин, който подпомага правилното храносмилане. Освен това съдържат и много вода, фибри, които ще ви осигурят ситост и ще ви помогнат да елиминирате излишните задържани течности.\nБананите също имат редица ползи за здравето на храносмилателната система, поради високото им съдържание на фибри, което подобрява перисталтиката. Един банан е пълноценно допълнение към вашата закуска от овесени ядки, палачинки, смутита.\nМед и пресен лимонов сок\nМедът и лимонът консумирани в комбинация или добавени към чаша с вода, също могат да дадат на храносмилателната ви система един добър старт на деня, като ще засилят и имунитета ви. Приемането им на празен стомах може да спомогне и за за засилването на метаболизма.\nНова мода – омбре вежди!\nЦветни вежди – горещият тренд на лятото\nCode Beauty с 50% отстъпка на някои процедури на...\nРуперт Шмид от Biologique Recherche откри Експертен център...\nХит тенденция – мраморни устни!\nСиртуин диетата, с която Адел отслабва\nКод червено с Le Rouge collection by Chanel\nКак храната влияе на настроението ни\nКак да направим перфектния маникюр у дома


Las Salinas Resort / Motel - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nВиж всички 3 места за настаняване в Anfah.\nAnfeh El Koura, Anfah, Anfah, Ливан, 0 - Покажи на картата\n"Overall, second visit. Really enjoy this hotel."\nПовече за Las Salinas Resort / Motel\nLas Salinas Resort / Motel е перфектен избор за пътуващи, които желаят да почувстват духа на Anfah. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nСъоръженията и услугите предлагани в Las Salinas Resort / Motel гарантират Вашия приятен престой. Този хотел предлага множество удобства, за да задоволи и най-изискания вкус.\nДизайнът на хотела е съобразен с най-високите изисквания за удобство и комфорт, осигурявани от съоръжения достъпни в някои стаи като климатик, минибар, балкон/тераса, телефон, телевизор. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Насладете се на несравнимото качество на услугите и престижното местоположение на Las Salinas Resort / Motel.


Има ли лобизъм при защитните маски срещу COVID-19?:: Investor.bg\nгледано: 2527 Още видео\nОбикновените медицински и текстилни маски вече са забранени в част от страните в Европа, като зад това решение стои лобизъм. Около тази теория се обединиха в ефира на Bloomberg TV Bilgaria проф. Павлина Долашка от Института по органична химия към БАН и Лъчезар Бакърджиев, управител на „ВМЗ Пеппер модна индустрия”.\n„Това е лобизъм. Както знаете, Европейският съюз се напълни с евтини китайски маски, които бяха некачествени, и сега голяма част от тях стоят в складове. Разполагам с информация, че във Франкфурт има над 200 млн. такива некачествени маски, закупени от Китай“, заяви Бакърджиев.\n„Ако тези маски се използват както трябва, т.е. по 4 маски минимум дневно, които да се сменят през два часа, те имат някаква степен на защита. Но финансово това е затруднение за някои хора“, коментира проф. Долашка.\nСпоред управителя на „ВМЗ Пеппер модна индустрия“ пък няма европейски стандарт, който да регламентира защитата от вируси. „Тези маски, които са т.нар. FFP1 FFP2 и FFP3, те са противопрахови и защитават. Но са водно непропускливи и задържат влагата между маската и лицето и по този начин дават възможност за развитието на бактерии, ако не се сменят редовно“, допълни Бакърджиев.\nОще по темата: Bloomberg TV Bloomberg TV Bulgaria В развитие коронавирус защитни маски\nЗначи 10 месеца бяха ок, и изведнъж не?\nИ за какъв ч*п ходихме, надянали по една такава като куче намордник?...\nи какво пише в статията дето си постнал ... ?! чете ли я или си драснал нещо да участваш в играта ... :)))\nПредната простотия. Ето една статия от преди 17 години когато имаше пандемия с много по-смъртоносен вирус. Максите не бяха задължителни. Даже напротив


Съдийската колегия на ВСС отличи Светла Петкова – член на Колегията, с личен почетен знак „първа степен – златен“\n2 октомври 2017 година\nСъдийската колегия на Висшия съдебен съвет награди Светла Димитрова Петкова – член на Колегията, с отличие личен почетен знак „първа степен – златен“ за проявен висок професионализъм, образцово изпълнение на служебните задължения и високи нравствени качества.\nПредложение за това е направено от Георги Колев – председател на Върховния административен съд, и петима членове на Съдийската колегия на ВСС. Те се мотивират, че с цялостната си дейност като юрист, прокурор, съдия и член на ВСС, тя е допринесла със своя професионализъм за издигане на авторитета на съдебната власт. Посочва се дългогодишната ѝ професионална кариера – 40 години юридически стаж, като прокурор в Главната прокуратура на Република България, като съдия във Върховния съд на Република Българи, като съдия във Върховния административен съд и председател на отделение там. Била е преподавател по административно право в СУ „Св. Климент Охридски“ и лектор в НИП и в института за обучение на адвокат „Кръстю Цончев“. Носител е на златна значка на Върховен административен съд. Номинирана е с диплома и почетен знак на Съюза на юристите в България за професионални постижения и активна съюзна дейност. Член е на Висшия съдебен съвет с мандат 2012 – 2017 г.\nГ-жа Петкова благодари за отличието, като изрази задоволство, че е работила в този състав на Висшия съдебен съвет, предвид свършеното от него. „Цялостното впечатлени е, че сме един работещ Съвет, свършихме много неща и ще предадем мандата с добре приключени задачи“, каза тя.


Учени разкриват кога се е появила светлината във Вселената - Informiran.net\nУчени разкриват кога се е появила светлината във Вселената\nУчени от лондонския Юнивърсити колидж и университета на Кембридж са провели изследвания върху ранната история на Вселената. Специалистите са установили, че 250-350 милиона години след Големия взрив е настъпила „космическа зора“, когато са засияли първите звезди, пише изданието на Кралското астрономическо общество, предава БТА.\n„Теоретиците предполагат, че Вселената е била тъмно място през първите няколкостотин милиона години преди формирането на първите звезди и галактики. Определянето на момента, когато в нея за първи път се е появила звездна светлина, е една от ключовите задачи на астрономията“, казва Никълъс Лапапорт от университета на Кембридж.\nПървите галактики са били достатъчно ярки, за да може да ги „види“ космическият телескоп „Джеймс Уеб“, които предстои да бъде изстрелян в близко бъдеще.