Подходящият костюм за младоженеца | Сватба\nИма все повече предложения, за да бъде младоженецът не само елегантен, но и да носи с удобство и стил своето облекло. И ако до преди няколко години никой не си помисляше, че той може да носи папийонка, днес се отварят толкова много предложения: вратовръзки с тъмно и светло рае придават на костюма неконвенционален и елегантен вид; жилетки с наситени цветове и типични материи, с отблясък и симетричен десен са необходими за по-модерните; ризи със специален десен и без вратовръзка. Тук ще прочетете за последните тенденции за сватбения костюм, както и всички останали подробности за облеклото на младоженеца.\nНяколко съвета за стила на младоженеца\nЗа сватбата най-подходящ е класическият стил на обличане, но ако искате да бъдете различни, можете да съчетаете някои елементи от последните модни тенденции:\nКомбинацията от риза и вратовръзка в един цвят е много елегантна. Синият, както и бежовият цвят са подходящи за дневните сватби. Модните дизайнери препоръчват бежовият, сивият и цвят ванилия за лятото.\nСтилът на ризата зависи от желанието Ви да носите или не вратовръзка. Ако нямаш такава, добре е ризата да бъде с висока яка с копчета догоре. В случай че решите да носите вратовръзка, тя може да бъде в светли тонове и да се съчетава с ризата и сакото.\nЗапомнете, че ако ризата и вратовръзката са в един и същ цвят, ризата трябва да е в много по-светъл нюанс от вратовръзката.\nЧерният и сивият цвят са най-подходящи за елечето. Ако сватбата е дневна и костюмът не е много тъмен, може да потърсите и по-светли цветове. Традиционно е жилетката да бъде от еднакъв плат и цвят както сакото. Тази тенденция се запазва, когато сватбите са достатъчно формални, но е възможно младоженците да правят нововъведения в своето облекло чрез цветни и различни материи.\nДа се купи или да се наеме костюм за сватбата?\nВратовръзката и елечето, тирантите и… защо не един цилиндър!? Днес младоженците имат възможност да избират и правят комбинации от много по-голямо разнообразие от облекла – използват се обикновени вратовръзки в по-наситени цветове или с рисунка – нещо характерно за младоженци, които искат да бъдат различни и модерни. Запомнете, че няма определени правила, които трябва да се следват в деня на твоята сватба.\nПредлагат се елечета в различни цветове и материи. Класическият десен е в сиво и черно или по-модерните металически цветове. Ако желаете да останеш без сако по време на сватбеното тържество ще е добре да се отличавате с цвят и десен от останалите роднини и приятели. Елечето трябва да е комбинирано с раиран панталон с цвета на елечето. Друга важна част от облеклото са тирантите, тъй като официалните костюми нямат колан.\nДнес младоженците носят много по-леки и изтънчени обувки от преди, както се наблюдава по модните подиуми, но за предпочитане са обувките с връзки. Не е приемливо да се ожените с обувки тип пантофи освен, ако сватбата не се провежда на плажа или е неформална.\nАко Ви харесва класическия тип облекло, избери кожени обувки с връзки, които да са подходящи за всякакъв тип костюм без значение на часа на сватбата. В случай, че обичаш класическия стил, но искаш и да си модерен, нека обувките ти бъдат с квадратен или плосък връх, вместо остър или объл. Ако си решил да носиш тежки обувки, добре е панталонът да бъде широк в долната част.\nПроцедурите за мъжка козметика стават по-популярни с всеки изминал ден.


Най-добър препарат за почистване на дебелото черво трябва да вземете за ефективно и безопасно резултат » Най-добър препарат за почистване на дебелото черво трябва да вземете за ефективно и безопасно резултат »\nКато запек и лошо храносмилане прави, да се чувстват притеснени. Сега можете да намерите най-добрия препарат за почистване на дебелото черво, за да го лекува.\nСлед обилно ядене, малко да мислим за това как тялото ни ще се занимава с претоварване на подправки, масло и други съставки? Дебелото черво е много важна част от нашата човешка храносмилателната система, играе изключително важна роля в извличане на двете вода и сол от твърди битови отпадъци, преди да се отделя. Това също помага за поддържане на консистенцията стол.\nВъпреки това, от време на време, поради нездравословни хранителни навици, на дебелото черво става апатичен в своята работа, което води до натрупване на токсини по вътрешните стени. В резултат на това страдате от необясними и внезапни пристъпи на главоболие, повръщане, ниски нива на енергия и дори подуване на корема. Ето защо, ще ви трябва най-добрият препарат за почистване на дебелото черво.\nColonDetoxPlus е естествена добавка, направена от компанията Вита Баланс. Както подсказва името, продуктът се прави, за да се очисти дебелото черво, което, според производителя, може да стане опасен за живота, поради натрупване на токсични отпадъци. Болно на дебелото черво и лошото храносмилане може да доведе до редица здравословни проблеми, включително запек, проблеми с бъбреците, подуване на корема, диария и общо лошо здраве от ниска имунна система.\nЗащо трябва да бъде ColonDetoxPlus?\nХраносмилателната система може да бъде изхвърлен от равновесие, като ядете труден за смилане храни и не получават достатъчно физическа активност. ColonDetoxPlus работи, за да се очисти храносмилателната система и ще ви даде възможност за ново начало. Страдащи от запек и с газ гризу, корема може да бъде ужасно неудобно. До зачервяване на тялото само с правилните съставки, тялото ви има поне някакъв шанс да подскачащи обратно към предишната си здрав самостоятелно.\nТова естествено прочистване на дебелото черво хапчета промиване на токсините и отпадъците от тялото си в резултат на което се забелязва загуба на тегло и на по-динамична физика. Използвайте ColonDetoxPlus да започнете отслабване днес. Токсините не само свързани с храносмилателната система, но те ви повлияе психически. Чрез прочистване на храносмилателната система, ще се засилят и положителни нива на енергия.\nБезопасност и ползи\nАко се ангажират с вземането на режима, както е указано, можете да подобрите естествените процеси в тялото си. Можете също така да се елиминират токсините, които причиняват да се чувствате болен и нездравословен начин и да подобри успеха си в режима си загуба на тегло.\nColonDetoxPlus е направена от 100% естествени съставки и екстракти, които помагат за подобряване на храносмилането, което помага за предотвратяване на инфекции на пикочните пътища, и лекува възпалителни състояния на червата. ColonDetoxPlus е направен от 100% натурални съставки и е достъпна без рецепта. ColonDetoxPlus е направено в САЩ в рамките на FDA регистриран обект, който следва указанията на ДПП, осигуряване на този продукт е произведен последователно във възможно най-стандарта.\nКъде да купя най-доброто почистване на дебелото черво\nЗащото там е единственото място, за да купуват ColonDetoxPlus първоначално и доверие. Можете да получите специални оферти директно при закупуване ColonDetoxPlus на официалния сайт. Сега, кликнете върху линка тук, за да посетите официалния сайт ColonDetoxPlus директно.\nHome » Най-добър препарат за почистване на дебелото черво трябва да вземете за ефективно и безопасно резултат\nКак да губят излишно тегло с Capsiplex\nИма много добавки за отслабване на разположение в пазара, но само един е да ви даде най-добри резултати. Това е Capsiplex да загубят излишните килограми лесно. Capsiplex е популярна добавка за отслабване на пазара, който се счита за най-добрата добавка за изгаряне на мазнини. Доказано е, че за загуба на тегло по-ефективно. Някои клинични проучвания […]


Абонирайте се за архитектурния бюлетин на АББ\nЧрез архитектурния бюлетин ние споделяме най-интересната информация, свързана с продукти, услуги и решения в сферите на архитектурата, строителството, технологиите и „умните градове“. Ако имате коментари или въпроси, можете да се свържете директно с нас на имейл bg-communications@abb.com.\nАББ България ще използва данните, които предоставяте в тази регистрационна форма, за да Ви изпраща новини и полезна информация. Моля, потвърдете, че можем да се свързваме с Вас по следния начин:\nМожете да промените решението си по всяко време, като кликнете на бутона за отписване в края на всеки изпратен от АББ нюзлетър или като ни пишете на bg-communications@abb.com. За повече информация относно нашите Правила за защита на личните данни, посетете офциалния ни уебсайт. С кликването на бутона "Абонирам се" Вие се съгласявате, че АББ България ще обработва данните Ви в съответствие с тези правила.


Царят направил Симеон Ванков генерал, а Ленин го назначил за професор | Спомен\nЦарят направил Симеон Ванков генерал, а Ленин го назначил за професор\n25.01.2022 Иван Бутовски\nСимеон Ванков, избягал от България офицер, е с огромни заслуги за превъоръжаването на руската армия през Първата световна война.\nЗначението на българина за развитието на руския, а по късно и на съветския военнопромишлен комплекс по категоричен начин е защитил историкът Максим Артемиев на сайта Forbes.ru.\nВ утрото на 2 май 1915 г. позициите на Трета руска армия под командването на българина генерал Радко Димитриев при град Горлиц в Галиция са засипани от град от снаряди. След 13-часов обстрел германците под командването на генерал Август фон Макензен започват настъпление. Царските войски не могат да удържат и отстъпват неотдавна завзетите територии.\nГенерал Антон Деникин също пише в спомените си за поражението: “Великата трагедия на руската армия е отстъплението от Галиция. Нямаше нито патрони, нито снаряди... Единайсет дни страшните залпове на немската тежка артилерия буквално сриваха цели редици окопи заедно със защитниците им. Ние почти не отговаряхме - с нищо."\nДруг генерал, Николай Головин, добавя: "Това, което преживя руската армия в летните месеци на 1915 г., не се поддава на описание. На масовия "барабанен" огън от мощната артилерия на противника тя успяваше да отговори само с редки единични изстрели... Имаше периоди, в които ни се разрешаваше да изстреляме не повече от 10 снаряда на оръдие дневно."\nЯвлението получило названието "глад за снаряди" и в началото на войната от него страдали не само руснаците, а и британската и френската армия. Причината е, че никой не очаквал Първата световна война да се проточи толкова дълго. Всъщност тя се оказала конфликт от нов тип и в нея храбростта на войниците отстъпвала на чисто икономически показатели.\nТака на 1 август 1914 г. руската армия имала запас от 7 млн. снаряда при реална потребност от 1,5 млн. на месец. В същото време за цялата 1914 г. руските военни заводи произвели едва 650 000 снаряда. Не е лесно от съвременна гледна точка да си представим трудностите, които изостаналата царска Русия е трябвало да преодолява в онези години. Икономическите усилия на императорските правителства, принудени да водят война срещу Германия, Австро-Унгария, България и Турция, доколкото са потънали в последвалата революция, са малко известна страница от историята, пише руският историк.\nСъздаването на военнопромишлен потенциал в Русия по онова време било трудна задача - още ги нямало милионите роби в ГУЛАГ, както и тоталитарния режим, който можел да оправдае всичко "в интерес на делото". На един българин се пада честта да реши тези сложни проблеми.\nРоденият през 1858 г. в Свищов Симеон Ванков едва ли е предполагал през какви превратности ще премине животът му.\nРодителите му го пратили да учи в Русия. След като завършил Южнославянския пансион в Николаев, той постъпил в Константиновското военно училище в Петербург, от което направо заминал да се бие в Руско-турската война. Останал в освободеното отечество на служба в българската армия. На 28-годишна възраст завършил военна академия и го назначили да командва дунавската флотилия.\nСъздал първия у нас артилерийски арсенал. Взел участие и в Сръбско-българската война, а по-късно оглавил и военна мисия в Русия. Заклет русофил, Ванков заедно с други офицери се замесил в опита за преврат срещу Александър Батенберг. След идването на правителството на Стамболов бил принуден да избята в Русия, която окончателно станала негова втора родина.\nЗа цели 16 години, от 1897 до 1913 г. , Ванков е изпратен в Хабаровск, в Далечния изток. Там енергичният офицер изиграл решаваща роля за модернизирането на младия град. И до днес се признават заслугите му за развитието на Хабаровск. Изпратен да организира артилерийския арсенал, Ванков успял да направи от няколкото ремонтни работилници мощен военен завод, който освен за отбраната произвеждал и гражданска продукция.\nПръв организирал и акционерно дружество, което по негова инициатива електрифицира града, като за целта построява и първата електроцентрала в този отдалечен край на империята. Написал и няколко книги с технически указания как точно да се направи водопроводът и да се изгради електрическата мрежа за осветлението на града. Оглавил местното Географско и Техническо дружество и финансирал експедицията на знаменития пътешественик Владимир Арсениев, който е публикувал спомените от изследванията си в популярните си книги "Из Усурийския край" и "Дерсу Узала".\nПрез 1913 г. прехвърлят Симеон Ванков на служба в европейската част на Русия като началник на Брянския арсенал. Той веднага се заел с ентусиазъм и изготвил предложение за създаване на ново предприятие и за строителството на нов завод, като приложил и сметка от 6,5 млн. рубли за разходите. На този негов план обаче не било съдено да се сбъдне, защото започнала Първата световна война. И именно на българина се паднала нелеката задача да се пребори с "глада за снаряди".\nВанков бързо изготвил няколко копия на френски снаряди и ги представил в Главното артилерийско управление (ГАУ) с приложени секретни планове. В управлението разгледали документите, оценили потенциала им и веднага му възложили да оглави уникален проект, станал известен по-късно като "Организация на упълномощения от ГАУ инж. С.Н. Ванков за производство на снаряди по френски образец".\nОсновното в него било в най-кратки срокове да се организира в Русия производството на 3-дюймови снаряди - основния калибър в полевата артилерия, по френска технология, съществено отличаваща се от руската.\nПри това задачата се усложнявала допълнително и от факта, че тяхното производство трябвало да се внедри в заводи, които по-рано не са произвеждали боеприпаси, като същевременно не се прекратява производството на боеприпаси и от руски образец.\nНа практика трябвало не просто да се въведе нова технология, а от нулата да се изгради цял нов отрасъл от промишлеността.\nВанков енергично се заел с осъществяването на плана. Направил съвещания с ръководствата на различни заводи. Предприятията били от най-различни сектори, които до момента произвеждали игли и грамофони, селскостопански инвентар и домашна посуда На всяко от тях Ванков трябвало да възложи кое какъв детайл да изготви - така било по френската система, която била доказала своята ефективност. Според нея дребните части се давали за изработка на по-малките фабрики, а произведената продукция отивала за сглобяване в крупните. Във всеки завод Ванков си имал свой човек, който приемал производството и се отчитал на инженер, който решавал възникналите оперативни проблеми.\nЧертежите, изпратени от френските съюзници, били получени през януари 1915 г., а през май същата година вече 37 завода изготвяли корпуси за снаряди. В крайна сметка за “организацията на Ванков” работели 442 държавни и частни завода, произвеждащи цялата номенклатура от изделия, необходими за създаването на снарядите. Не липсвали и трудности. Например за изработката на взривателите и детонаторните тръби се изисквала особена точност, но нашенецът преодолял проблемите, като изобретил нови методи на металообработване, и то със старите средства. Ентусиазмът на свищовеца заразил и някои от най-богатите капиталисти в Русия в онези години. Воден от патриотични чувства московският собственик на текстилни фабрики Николай Второв, един от най-видните предприемачи в страната, само за 38 дни построил два чисто нови завода за сглобяване на снаряди, така наречените снаряжителни, под ръководството на свищовлията.\nРазбира се, не всичко вървяло гладко. Трябвало да се преодолеят хиляди проблеми – недостиг на квалифицирана работна ръка, снабдяване със суровини и осигуряване на транспорт. Но българинът намерил решение за всичко и успял дори да пребори и прословутата руска бюрокрация\nв онези години. В края на 1916 г. благодарение на “организацията на Ванков” руската военна промишленост вече произвеждала 783 000 3-дюймови снаряда на месец. И, както свидетелстват руски историци, всичко се дължало на “доверието на собствениците на заводите в генерала и на авторитета на неговите инженери пред ръководствата на предприятията”. Така през юни 1916 г. при офанзивата на генерал Алексей Брусилов, един от най-големите успехи на руснаците през Първата световна война, руската армия вече не знаела какво е да имаш проблем с боеприпасите.\nИнтересно е, че генерал Симеон Ванков запазил позицията си и след Октомврийската революция през 1917 г. За разлика от мнозина други царски офицери, които били разстреляни или изпратени по затвори и каторги, като незаменим експерт нашенецът продължил да отговаря за арсеналите на армията.\nКраят на войната през 1917 г. вече се усещал, но генералът обикалял денонощно оръжейните заводи – снарядите заминавали за фронта без прекъсване. През размирната 1917 година вождът на революцията Владимир Ленин лично се запознал с прочутия артилерист и оръжейник Симеон Ванков Той препоръчал българинът да бъде назначен като военен инженер-технолог към Главното артилерийско управление на Червената армия. Болшевишкото правителство бързо оценило, че специалист като Ванков не е за изпускане – през 1919 година той бил назначен за шеф на отдела по военна промишленост към Висшия съвет за народно стопанство.\nПод негово ръководство минало производството на така наречената “специална продукция” или целият военнопромишлен комплекс на СССР.\nСлед дългогодишната военна служба мундирът на генерала бил буквално позлатен от многобройните му отличия. Симеон Ванков бил кавалер на българските ордени „Свети Александър” и „За заслуга”, на руските ордени „Свети Станислав” (I,II и III степен), „Света Анна” (II и III степен), „Свети Владимир” (II, III и IV степен), на френския орден на Почетния легион, както и на много други награди. Макар че работил повече от 20 години за укрепването и въоръжаването на Червената армия, българинът не получил нито един орден или медал на СССР.\nСкоро след революцията е уволнен от армията и се занимава с научноизследователска работа в областта на цветната металургия. Значителна е и неговата преподавателска дейност. Чете лекции от 1917 г. в Московския университет “Михаил Ломоносов”, а от 1922 г. е професор по технология на металите. Автор е на редица трудове в областта на студената обработка на металите и по история на артилерията.\nСимеон Ванков умира в разгара на Сталиновите репресии - на 21 юни 1937 г., в Москва на 79-годишна възраст. Казват, че се споминал точно преди да го арестуват.


Филтър 3M™ 2128 P2R\nПродуктов код: 2128 P2R\nЗащитават от твърди и течни частици P2R, с допълнителна защита срещу органични и киселинни газове и изпарения, както и срещу озон до 10 пъти граничната стойност, допълнително срещу органични изпарения и киселинни газове под граничните стойности на професионална експозиция.\nПодходящ за цяла лицева маска 3М™ 6000 и полумаска 3М™ 7000.\nНамира приложение в хартиената и пивоварната промишленост, при работа с мастило и багрила. Подходящ за използване от заварчици, работа в запрашена среда, работа със селскостопански препарати.\nЗащитният филтър е много лек и с ниско съпротивление при дишане. Защитните филтри 3М™ 2128 са изключително леки и удобни при работа. 3М™ филтрите имат кръгла форма и се прикрепят към защитната маска чрез стандартната за 3М™ байонетна система.\nЕтикети: Филтър 3M™ 2128 P2R, 2128 P2R, ДИХАТЕЛНА ЗАЩИТА /респиратори/\nРеспираторна полумаска 3M™ 6500 QL


Синдром на професионално изгаряне - В зависимост от 2018\nПрофесионално изгаряне - синдром, който се развива на фона на хроничен стрес и водят до изчерпване на емоционални и енергични и лични ресурси на работа лице. Професионалното изгаряне възниква от вътрешното натрупване на отрицателни емоции без подходящо "разтоварване" или "освобождение" от тях. През 1981 г. Д. Moppoy (А. Morrow) предлага ярък емоционален образ, което отразява, по негово мнение, вътрешното състояние на служител изпитват стрес професионално прегаряне: "Миризмата на изгоряло психологически окабеляване".\nЛекарите-онколози и средният медицински персонал на онкологичните отделения са хора, които са силно възприемчиви към този синдром. Основата за такова заключение е както общите причини, присъщи на появата на "професионално изгаряне" във всички категории работници, така и специфични особености, свързани с естеството на техните дейности.\nПо общи причини включват:\nинтензивна комуникация с различни хора, включително отрицателни нагласи;\nработят в променяща се среда, сблъскват се с непредсказуеми обстоятелства;\nособеностите на живота в мегаполисите, в условията на наложена комуникация и взаимодействие с голям брой непознати на обществени места, липса на време и ресурси за специални действия за подобряване на собственото здраве.\nПо конкретни причини включват:\nпроблеми с професионален характер (кариерно развитие) и условия на труд (недостатъчно равнище на заплати, състояние на работните места, липса на необходимото оборудване или подготовка за качествено и успешно изпълнение на тяхната работа);\nневъзможност да се помогне на пациента в някои случаи;\nпо-висока смъртност, отколкото в повечето други отдели;\nвлиянието на пациентите и техните близки, които се стремят да решават своите психологически проблеми чрез комуникация с лекар;\nтенденцията на последния път е заплахата от обжалване на роднини на пациенти в случай на смъртоносен изход с правни искове, искове и оплаквания.\nПрофесионалното изгаряне по-малко се отнася до хора, които имат опит в успешното преодоляване на професионалния стрес и могат да се променят конструктивно в напрегнати условия. Той също така е по-твърдо против хората, които имат високо самочувствие и самоувереност, способности и способности. Важна отличителна черта на хората, които са резистентни на професионалното изгаряне, е способността им да формират и поддържат положителни, оптимистични нагласи и ценности в себе си, както и в други хора и в живота като цяло.\nСпоред N.V. Самукина, водещ изследовател в Психологическия институт на Руската академия на образованието, симптомите, които съставят синдрома на професионалното изгаряне, могат условно да бъдат разделени на три групи: психофизични, социално-психологически и поведенчески.\nЗа психофизичните симптоми професионалното изгаряне включва:\nусещане за постоянна, непроходима умора, не само вечер, но и сутрин, непосредствено след сън (симптом на хронична умора);\nусещане за емоционално и физическо изтощение;\nнамаляване на чувствителността и реактивността спрямо промените във външната среда (липса на любознателен отговор на фактора новост или реакция на страх към опасна ситуация);\nчесто, безпомощно главоболие; трайни нарушения на стомашно-чревния тракт;\nрезка загуба или рязко увеличаване на теглото;\nпълно или частично безсъние (бързо заспиване и липса на сън рано сутринта, като се започне в 4:00 часа сутринта, или, обратно, невъзможността да заспя през нощта, докато 2:00-3:00 сутринта и "тежка" пробуждане на сутринта, когато трябва да ставам за работа..);\nпостоянно инхибирано, сънливо състояние и желание за сън през целия ден;\nзадух или дихателни нарушения с физически или емоционален стрес;\nзначително намаляване на външната и вътрешната сензорна чувствителност: влошаване на зрението, слух, миризма и докосване, загуба на вътрешни, телесни усещания.\nКъм социално-психологически симптомите на професионално изгаряне включват такива неприятни усещания и реакции като:\nповишена раздразнителност на малки, незначителни събития;\nчесто нервни "неуспехи" (избухвания на немотивиран гняв или отказ за комуникация, "оттегляне в себе си");\nпостоянно преживяване на отрицателни емоции, за което няма причина във външната ситуация (чувство за вина, неприязън, подозрение, срам, скованост);\nчувство на безсъзнание, безпокойство и повишено безпокойство (усещането, че "нещо не е наред");\nусещане за хиперактивност и постоянно чувство на страх, че "няма да работи" или лицето "няма да се справи";\nобщото негативно отношение към живота и професионалните перспективи (като "Каквото и да опитате, то няма да се получи така или иначе").\nКъм поведенческите симптоми професионалното изгаряне включва следните актове и поведение на служителя:\nчувството, че работата става все по-трудна и трудна, и става все по-трудно да се изпълни;\nслужителят променя забележимо работния си график на деня (той идва на работа рано и закъснява късно, или напротив, дойде на работа късно и напуска рано);\nнезависимо от обективната необходимост, служителят непрекъснато работи вкъщи, но не го прави вкъщи;\nглавата отказва да взема решения, формулирайки различни причини за обясняването на себе си и на другите;\nчувство на безполезност, липса на увереност в подобряването, по-нисък ентусиазъм за работа, безразличие към резултатите;\nнеизпълнение на важни приоритетни задачи и "застояване" на малки подробности, които не отговарят на изискванията за обслужване на прекарване на по-голямата част от работното време върху малко реализирано или неразбираемо изпълнение на автоматични и елементарни действия.\nАко забележите тези симптоми в себе си и колегите си, трябва да извършите редица действия, които предпазват вашата психика от вредните ефекти на синдрома. На първо място, трябва да си починете. Помислете само за себе си и го обяснете на вашия мениджър - без такава възможност, няма да можете напълно да изпълнявате работата си.\nОпитайте се да вземете съзнателно положението на "границата": в края на краищата, по това време пресичате невидима граница между личния си живот и професионалния живот. Опитайте се да осъзнаете този момент по пътя към услугата и отново да се върнете към тази мисъл, като се върнете у дома. Кажете си, че работата не е цял живот и там изпълнявате определени задължения и решавате важни задачи, но когато напуснете работата, не трябва да носите със себе си в душата си цялото натоварване на същите проблеми.\nПрез работния ден факторите за подобряване на работния капацитет могат да бъдат:\nснимки на близки, запомнящи се места, красиви пейзажи, които не просто трябва да поставите на работното място, но понякога можете да ги разгледате за няколко секунди, сякаш "напускане" за по-удобна и приятна обстановка;\nвъзможност през работния ден поне 2 пъти да излезе за 5-10 минути на чист въздух;\nмиризмата на цитрусови плодове (може да е от саше или друг аромат, или може би само от мандарина, оранжево или чаша сок, която не сте забравили да наемете);\nрецепция "Бяла книга" Седни, затворете очи и си представете един бял лист, на който нищо не е написано, се опита да запази преди въображението на снимката толкова дълго, колкото можете, за нищо, без да мисли или да си представим други изображения;\nдълбоко дишане, през което за няколко секунди преди ново вдъхновение забавяте следващото движение на мускулите (по-добре е да дишате с "корема").\nСъщо така важно при профилактиката на синдрома на изгаряне има следните методи:\nизползване на "прекъсвания", което е необходимо, за да се осигури психическо и физическо благополучие (почивка от работа);\nопределяне на краткосрочни и дългосрочни цели (това не само предоставя обратна връзка, показваща, че лицето е на правилната посока, но също така увеличава дългосрочната мотивация, постигането на краткосрочни цели е успех, който повишава степента на самообучение);\nовладяване на уменията и уменията на саморегулирането (релаксация, идеомоторни действия, определяне на цели и положително вътрешно говорене допринасят за намаляване на нивото на стрес, водещо до изгаряне);\nпрофесионално развитие и самоусъвършенстване (един от начините да се предпазите от прегаряне е обмен на професионална информация с колегите си, което дава усещане за по-широк свят от този, който съществува в рамките на дадена група, за които има най-различни начини - курсове за обучение, конференции и т.н.) ;\nизбягване на ненужна конкуренция (има ситуации, при които не може да бъде избегнато, но прекомерното желание за победа повишава безпокойството, прави човек агресивен, което допринася за възникването на синдрома на изгаряне);\nемоционална комуникация (когато човек анализира чувствата си и ги споделя с други, вероятността от изгаряне е значително намалена или този процес не е толкова очевиден), с изключение на това, че е важно да имаш приятели от други професионални сфери, за да можеш да отвлечеш вниманието им от работата си;\nподдържане на добра физическа форма (не забравяйте, че съществува тясна връзка между състоянието на тялото и ума: недохранването, злоупотребата с алкохолни напитки, тютюнопушенето засилват симптомите на синдрома на изгаряне).\nТези методи помагат да се премахне моментният стрес, общият психологически произход на Вашето отношение в много отношения е свързан за онкологичния лекар с философското му отношение към живота, разбирането какво човек може - и какво не може да промени.\nРазбира се, всяка ситуация е уникална, а усещането за стрес, умора, неудовлетвореност от себе си и от работата им се основава на уникален набор от проблеми, особени за всеки човек. Поради тази причина ви предлагаме да се свържете с нас гореща линия - 8-800-100-0191, за да могат да обсъдят ситуацията си с квалифициран психолог.\nЦитирано от: Samoukina N.V. (PI RAO) синдром на изгаряне, медицински вестник № 43 - 8 юни 2005 г. "Синдром на емоционалното изгаряне"\n- За синдрома на изгаряне\n- Трите основни причини за професионално изгаряне\n- Знаци за професионално изтощение\n- Рискова група в случай на WSP\n- Предотвратяване на синдрома\n- Как да се лекува синдром на изгаряне\nПрофесионалното изгаряне е синдром, който се развива на фона на хроничния стрес и води до изчерпване на емоционално-енергичните и личните ресурси на работещия.\nПрофесионалното изгаряне възниква от вътрешното натрупване на отрицателни емоции без съответното "освобождаване" или "освобождение" от тях. През 1981 г. Д. Moppoy предлагат ярък емоционален образ, което отразява, по негово мнение, вътрешното състояние на служител изпитват стрес професионално прегаряне ". Миризмата на изгоряло психологически окабеляване"\n1) интензивна комуникация с различни хора, включително отрицателни нагласи;\n2) работа в променящи се условия, сблъсък с непредсказуеми обстоятелства;\n3) характеристиките на живота в мегаполисите, в условията на наложена комуникация и взаимодействие с голям брой непознати на обществени места,\n4) липса на време и ресурси за специални действия за подобряване на собственото здраве.\nКонкретните причини са:\n1) проблеми от професионален характер (кариерно развитие) и условия на труд (недостатъчно равнище на заплатите, състояние на работните места, липса на необходимото оборудване или подготовка за качествено и успешно изпълнение на тяхната работа);\n2) невъзможността да се окаже помощ на пациента в някои случаи;\n3) по-висока смъртност, отколкото в повечето други отдели;\n4) въздействието на пациентите и техните близки, които се стремят да решат своите психологически проблеми чрез комуникация с лекар;\n5) заплаха от обжалване на роднини на пациенти в случай на смърт с правни искове, искове, оплаквания.\nПървата причина: възраст.\nСиндромът на професионалното изгаряне може да се появи на всяка възраст, но най-често се среща при хора на възраст от 27 до 40 години. Това е периодът, в който човек има преоценка на ценностите, промяна в житейските приоритети и забележителности.\nОбикновено на тази възраст хората имат време за решаване на всички по-големи проблеми, които изискват значителни финансови разходи (покупка на апартаменти, коли и вили, които имат деца, и така нататък. Н.) Идва време, когато професионални интереси излизат от пътя и желание да се ангажират с над -Това по-интересно за душата.\nЧовек започва да оценява собственото си време, иска да има по-щастлив, пълен и интересен живот, а не само да печели пари. Оценявайки сегашната си работа, той започва да разбира, че му дава само доходи, но не дава нито удовлетворение, нито възможност за професионален растеж.\nВтората причина е неблагоприятната икономическа ситуация в страната.\nИкономическата криза, преживяна от нашата страна, оказва неблагоприятно влияние върху работната атмосфера на руските предприятия. Много компании започнаха да намаляват разходите си и да намаляват персонала, а функциите на съкратените работници да се разпределят сред останалите специалисти като допълнителна тежест.\nТова решение за управление води до вътрешно недоволство, несъгласие или дори протест. В резултат на това човек не харесва ситуацията и започва да мисли дали работи там, дали е ангажиран в бизнеса си и дали е време той да промени нещо в живота си.\nТретата причина: бездействие, когато се появят първите тревожни симптоми.\nНай-напред, в началния етап на професионалното изгаряне, хората често не виждат признаци на предстоящ проблем при тревожни симптоми. Те продължават да работят, което престава да бъде интересно и не правят нищо, за да поправят ситуацията. Основните причини за това бездействие са, както следва:\n1) Страх от оставане без приходи: ситуацията в страната е тежка, изведнъж няма да е възможно да се намери по-подходяща работа?\n2) Човек не знае какво наистина иска от живота, какво му харесва и какво му дава удоволствие.\n3) Страх от промяна: по-голямата част от хората не харесват промените в живота и много се страхуват от всякакви промени, включително и на работното място.\nТакова бездействие се обяснява с инстинкта за самосъхранение: хората се страхуват от загуба на стабилност. В резултат на това те остават в рутината и по този начин ги осакатят живота си. Навременното диагностициране на проблема и активната жизнена позиция ще спомогнат за безопасното справяне с професионалното изгаряне и значително ще подобрят качеството на живот.\nПовечето изследователи, които изучават този проблем, се считат за признаци на професионално изгаряне:\n1) Усещане за безразличие, емоционално изтощение.\nВ същото време тежестта на преживяванията по отношение на тези събития, които преди бяха възприемани приятно, радостно, се намалява. Това важи не само за опита, свързан с професионалните дейности, но и за почивката, хобита, приятелството със съседите. Дори храната, която сте харесали по-рано, се възприема като груба, вкусна;\n2) Деперсонализация (в някои източници - дехуманизация).\nТова се отнася до известна степен, цинично отношение към колеги, хора, с които да работят и да общуват, да се професионалната си дейност като цяло, което води до конфликти с колеги и околната среда.\nДеперсонализацията по правило се развива постепенно. Първо, човек започва да изпитва отрицателни емоции на посочените лица, а след това гняв, който може да доведе до афективни експлозии.\nЗа работниците това може да се прояви в увеличаването на броя на конфликтите в екипа, с мениджърите, като се пренебрегват бизнес партньорите, клиентите и клиентите. Отношението към тях се формира не като индивиди, с които се прави общ важен въпрос, а като средство за постигане на конкретна цел по всякакъв начин;\n3) Усещане за собствена некомпетентност, недостатъчни професионални умения, несигурност в положителните резултати от професионалната дейност. Има намаляване на професионалните постижения.\nС всички тези функции там е състояние, което е известно съвременни руски психолог оценки Леонид Kitaev-Smyk да бъде свързан със загубата на живота ценности, безразличие, и затова най-социално и икономически опасни за обществото. Едно лице може да спаси външно апломб и почтеност, но за да бъде "празен" външен вид и липсата на интерес към външния свят.\nНа първо място, служителите са по-склонни да изгорят професионално, защото са принудени да общуват много и интензивно с различни хора, познати и непознати.\nНа първо място, те са мениджъри, мениджъри по продажбите, медицински и социални работници, консултанти, учители, полицаи и др.\nИ особено бързо "изгори" служители, които имат интроветен характер, чиито индивидуални психологически характеристики не съответстват на професионалните изисквания на комуникативните професии.\nТе нямат излишък от жизненоважна енергия, се характеризират със скромност и срамежливост, са склонни да изолират и да се концентрират върху темата за професионалната дейност. Те могат да натрупват емоционален дискомфорт, без да "отпадат" отрицателните преживявания във външната среда.\nНа второ място, синдром на професионално прегаряне са по-склонни към хора, които имат постоянен личностни конфликти във връзка с работата. Най-често, както в Русия, така и в чужбина е - една жена, подложени на вътрешен конфликт между работата и семейството си, както и на "натиск" във връзка с необходимостта от постоянно докаже своите професионални възможности в лицето на жестока конкуренция с мъже.\nТрето, професионалното изгаряне е по-вероятно да засегне работници, чиято професионална дейност се извършва в условия на остра нестабилност и хроничен страх от загуба на работа. В Русия тази група се отнася главно до хора над 45-годишна възраст, за които вероятността за намиране на нова работа в случай на лоши условия на труд на стари работни места е рязко намалена поради възрастта. Освен това в тази група има служители, които заемат длъжността външни консултанти на пазара на труда, които са принудени да търсят работа независимо.\nЧетвърто, на фона на постоянен стрес изпепеляване се проявява при тези обстоятелства, когато човек влезе в една нова и непозната среда, в която трябва да демонстрира висока ефективност. Например, след като лоялните учебни среди в областта на висшето образование в пълно работно време млад специалист започва извършване на работа, свързана с висока отговорност и остро се чувства некомпетентност му. В този случай симптомите на професионално изгаряне могат да се появят след шест месеца работа.\nПето, синдромът на изгаряне е по-засегнат от жителите на големи мегаполиси, които живеят в условия на наложена комуникация и взаимодействие с голям брой непознати на обществени места.\nНека да разгледаме основните съвети, които ще помогнат да не изгорим:\n1) Отнасяйте се с любов и се опитвайте да почувствате съчувствие за себе си;\n2) Изберете случай, който ви харесва, и избягвайте класове, които не предизвикват много ентусиазъм. Това ще ви помогне да намерите щастието по професионален начин;\n3) Не търсете работа или щастие. Не забравяйте, че това е дейност, която е добра по дефиниция;\n4) Престанете да живеете за други хора и да се съсредоточите върху живота си;\n5) отделете време не само за работа, но и за личните си интереси и нужди;\n6) Разсъждавайте трезво събитията от последния ден. Можете да приемете като правило сумирането;\n7) Преди да помогнете на някого, помислете внимателно дали човек наистина се нуждае от това или не. Ако не знаете как да откажете, прочетете - Как да се научите да казвате "НЕ!"\n1) Запознайте се преди всичко със себе си. Помислете не само върху вашите цели в живота и бъдещето, но и върху това, което правите в момента, и какво ще доведе до това.\n2) Опитайте се да анализирате работата си отвън. Погледнете ситуацията от различен ъгъл. Мислете по-глобално, говорете за това, което правите и защо.\n3) Грижата в съседната област може да бъде отличен начин за излизане от ситуацията, когато смятате, че сте се преживели на старото работно място. Този принцип се нарича хоризонтална кариера.\n4) Използвайте постоянните си отговорности, за да постигнете глобални цели, които са важни за вас.\n5) Да останеш на работното си място, да се опиташ да овладееш преди това за теб проблем. Не концентрирайте всички усилия върху това, което вече знаете добре. По този начин можете да предизвикате интерес към професията си, което я прави отличен инструмент за самостоятелно развитие.\nНяма нито един панацея за синдрома на професионалното изгаряне. Независимо от факта, че този проблем е повече от решен, това решение трябва да бъде разгледано целенасочено. Всеки човек трябва да спре от време на време, за да осъзнае какво прави в момента, къде отива и за какво се стреми. С поглед към вашите дейности отвън, има възможност да видите много нови възможности. Намерете работа по ваше желание и ще имате втори вятър.\nХората, които са обект на професионално изгаряне, в съвременното общество все повече се намират. Хората получават работа не чрез обаждане, а от отчаяние. И няма нищо изненадващо във факта, че работата ги причинява само скука и отвращение, не.\nИ дори онези, които харесваха работата му рано или късно, се уморяват от него. Хората се страхуват да променят нещо, предпочитайки стабилност, но без промяна на живота не са хубави. Такъв парадокс.\nАко забележите симптоми на такава болест в тялото си, след това смело да приложите съветите от тази статия, докато не стане твърде късно. Всичко в ръцете си, запомнете това.\nОрганизационните недостатъци на работното място постоянно ме правят нервна, притеснена, напрегната\nДнес съм удовлетворен от професията си не по-малко от началото на кариерата си\nГреших при избора на професия или профил на дейностите (аз не вземам моето място)\nТова, което ме безпокои, е, че започнах да работя по-лошо (по-малко продуктивно, по-добро, по-бавно)\nТоплината на взаимодействие с партньорите зависи много от моето настроение - добро или лошо\nОт мен като професионалист, благополучие на партньорите\nКогато се връщам от работа, за известно време (два или три часа) искам да бъда сам, така че никой да не общува с мен\nКогато се чувствам уморен или подчертан, се опитвам да разреша проблемите на партньора си възможно най-скоро (срутване на взаимодействието)\nСтрува ми се, че емоционално не мога да дам на партньорите какви са професионалният дълг\nРаботата ми смалява емоциите\nАз съм откровено уморен от човешките проблеми, с които трябва да се справям на работа\nПонякога заспивам (сън) зле поради трудови преживявания\nВзаимодействието с партньорите изисква много усилия от мен\nРаботата с хората става все по-малко доволна\nБих променил работата си, ако имах възможност\nЧесто ме разстройва, че не мога да осигуря професионална подкрепа, услуга, помощ\nВинаги успявам да предотвратя влиянието на лошото настроение върху бизнес контактите\nАз съм разстроен, ако нещо не работи в отношенията с бизнес партньор\nАз съм толкова уморен на работа, че вкъщи се опитвам да общувам колкото е възможно по-малко\nПоради липса на време, умора или стрес, често отделям по-малко внимание на партньора, отколкото трябва\nПонякога най-често срещаните ситуации на комуникация на работното място предизвикват раздразнение\nСпокойно приемам оправданите искания на партньорите\nКомуникацията с партньорите ме подтикна да избягвам хората\nКогато си спомням някои колеги на работа или партньори, моите духове се влошават\nКонфликтите или разногласията с колегите отнемат много сили и емоции\nСмятам, че е все по-трудно да се установят или поддържат контакти с бизнес партньори\nПоложението ми на работа ми се струва много трудно, сложно\nЧесто имам нетърпеливи очаквания, свързани с работата: нещо трябва да се случи, без значение колко грешка е, дали мога да го направя така, че няма да бъда нарязан и т.н.\nАко партньорът е неприятен за мен, се опитвам да огранича времето за комуникация с него или да му отдам по-малко внимание\nКогато общувам на работното място, се придържам към принципа "не правиш добро на хората, няма да получиш зло"\nС удоволствие казвам на семейството си за работата ми\nИма дни, когато емоционалното ми състояние зле влияе върху резултатите от работата (правя по-малко, намалявам качеството, конфликтите се случват)\nПонякога чувствам, че трябва да бъда по-отзивчив към партньора си, но не мога\nМного се притеснявам за работата си\nПартньорите за работа отделят повече внимание и загриженост, отколкото получавате от тях\nПри мисълта за работа, обикновено се чувствам неудобно: започвам да удрям в сърцето, налягането се покачва, има главоболие\nИмам добри (доста задоволителни) отношения с непосредствения лидер\nЧесто се радвам, когато видя, че работата ми е от полза за хората\nПоследният път (или винаги) съм преследван от неуспехи в работата\nНякои от страните (фактите) на моята работа причиняват дълбоко разочарование, навлизат в отчаяние\nИма дни, когато контактите с партньорите са по-лоши от обикновено\nВземам предвид особеностите на бизнес партньорите по-лоши от обикновено\nУмората от работа води до това, че се опитвам да намаля комуникацията с приятели и познати\nОбикновено се интересувам от личността на партньора не само във връзка с работата\nОбикновено идвам да работя отпочинали, с нова сила, с добро настроение\nПонякога се оказва, че работя с партньори без душа\nНа работното място има толкова неприятни хора, които неволно им пожелават лоши\nСлед като общувам с неприятни партньори, физическото или психическото ми здраве се влошава\nНа работното място изпитвам постоянно физическо или психологическо претоварване\nУспехът в работата ме вдъхновява\nРаботното положение, в което се намирах, ми се струва безнадеждно (почти безнадеждно)\nЗагубих мир да работя\nПрез изминалата година имаше оплакване (срещу мен имаше оплаквания) от партньора (ите)\nУспявам да спася нервите, поради факта, че голяма част от това, което се случва с партньорите, не се сърдя\nЧесто нося отрицателни емоции от работа\nЧесто работя чрез сила\nПреди това бях по-отзивчива и внимателна към партньорите, отколкото сега\nПри работа с хора спазвам принципа: не губете нервите си, не се грижете за здравето си\nПонякога отивам да работя с тежко усещане: как всичко се отегчава, няма кой да види или чуе\nСлед натоварен ден не се чувствам добре\nКонтингентът на партньорите, с които работя, е много труден\nПонякога ми се струва, че резултатите от моята работа не струват усилията, които прекарвам\nАко бях щастлив с работата, щях да бъда по-щастлив\nАз съм в отчаяние поради сериозни проблеми на работното място\nПонякога действам с партньорите си по начина, по който не бих искал да бъда лекуван с мен\nАз осъждам партньорите, които разчитат на специално удовлетворение, внимание\nНай-често след една делова работа нямам сили да правя домакински работи\nОбикновено побързам да мине време: работният ден скоро ще свърши\nСъстоянието, исканията, нуждите на партньорите обикновено ме вълнуват искрено\nРаботейки с хора, обикновено обичам да поставя екран, който предпазва от страданията и отрицателните емоции на други хора\nРаботата с хора (партньори) ме разочарова много\nЗа да си възвърна силата, често приемам лекарства\nКато правило, моят работен ден минава спокойно и лесно\nМоите изисквания за извършената работа са по-високи от това, което постигам поради обстоятелствата\nКариерата ми беше успешна\nАз съм много нервен за всичко, свързано с работата\nНе бих искал да виждам и чувам някои от моите редовни партньори.\nАз одобрявам колегите, които напълно се посвещават на хората (партньорите), забравяйки собствените си интереси\nМоята умора на работа обикновено има слаб ефект (не засяга) при комуникацията със семейството и приятелите\nАко случаят е предоставен, давам на партньора по-малко внимание, но така че той не го забелязва\nЧесто се притеснявам, когато се занимавам с хора на работа\nНа всичко (почти всичко), което се случва на работното място, загубих интерес, оживено чувство\nРаботата с хора силно ме повлияе като професионалист - разгневи, направи нервни, затъпени емоции\nРаботата с хора очевидно подкопава здравето ми\nИзживяване на психо-травматични обстоятелства:\n+1, 2, 3, 3, 3, 4,\n-2 (3), +14 (2), +26 (2), -38 (10), -50 (5), +62 (5), +74\n"Скриване в клетка":\n+3 (10), +15 (5), +27 (2), +39 (2), +51 (5), +63 (1), -75\nТревожност и депресия:\n+4 (2), +16 (3), +28 (5), +40 (5), +52 (10), +64 (2), +76\nНеадекватен емоционален селективен отговор:\n+5 (5), -17 (3), +29 (10), +41 (2), +53 (2), +65 (3), +77\n+6 (10), -18 (3), +30 (3), +42 (5), +54 (2), +66 (2), -78\nРазширяване на сферата на спестяване на емоции:\n+7 (2), 19 (10), -31 (20), +43 (5), +55 (3), +67 (3), 79 (5)\nНамаляване на професионалните задължения:\n+Член 8, параграф 5, член 20, параграф 5, член 32, параграф 2, член 44, параграф 2, член 56, параграф 3, член 68,\n+Член 9, параграф 3, член 21, параграф 2, член 33, параграф 5, член 45, параграф 5, член 57, параграф 3, член 69,\n+10 (2), +22 (3), -34 (2), +46 (3), +58 (5), +70 (5), +82\nЛично отчуждение (деперсонализация):\nПсихосоматични и психо-вегетативни разстройства:\n+12 (3), +24 (2), +36 (5), +48 (3), +60 (2), +72 (10), +84\nСпоред класа се правят следните изчисления:\n1. Сумата от точките се определя отделно за всеки от 12-те симптома на изгаряне, като се вземе предвид коефициентът, посочен в скоби. Например, първият симптом (опит травматични обстоятелства) положителен отговор на въпрос № 13 се изчислява на 3 точки, и отрицателен отговор на въпрос № 73 възлиза на 5 точки и т.н. Броят точки се обобщава и се определя количественият индекс на тежестта на симптома.\n2. Сумата на симптомите за всяка от трите фази на образуване на изгаряне се изчислява.\n3. Има крайна индикация за синдрома на емоционалното изгаряне - сумата от всичките 12 симптома.\nТехниката дава подробна картина на синдрома на професионалното изгаряне. На първо място, необходимо е да се обърне внимание на индивидуалните симптоми. Индикаторът за тежестта на всеки симптом варира от 0 до 30 точки:\n9 или по-малко точки Неудобен симптом;\n10-15 точки - сгъваем симптом;\n16-19 точки - установен симптом;\n20 или повече точки - симптомите с такива показатели са свързани с доминиращата фаза или целия синдром на емоционалното изгаряне.\nСледващата стъпка в интерпретацията на резултатите от проучването - интерпретация на показатели за стрес фази на развитие - "напрежение", "Ресистенсия" или "изтощение". Във всеки от тях резултатът е възможен от 0 до 120 точки. Въпреки това, сравняване на резултатите, получени за фазите не, както е измерено в тези явления са доста различни: отговор на външните и вътрешните фактори, методи за психологическа защита, състоянието на нервната система. В количествено отношение валидно преценява само за това как се формира всяка фаза, която фаза се образува по-голяма или по-малка степен:\n36 или по-малко точки - фазата не се формира;\n37-60 точки - фаза в етапа на образуване;\n61 или повече точки - образуваната фаза.\nСиндромът на професионалното изгаряне не може да се нарече болест в буквалния смисъл на думата. Това не е болест, а промяна в личните и психологически характеристики на човек под влияние на професионален стрес. Промяната се проявява под влияние на необходимостта от постоянна комуникация с хората и свързана с това съобщение за изразходването на емоционална енергия. Синдромът влияе върху развитието на емоционална студенина, безразличие и последваща дехуманизация.\nВ медицината терминът "синдром на професионалното изпепеляване" (еквивалент термин - синдром на прегаряне), дойде през 1974, благодарение на изследванията на американския психиатър Freudenberg. Неговата концепция за "прегаряне" се превежда като "прегаряне", и това е пряко свързано с професионалната среда.\nСиндромът се формира при хора, които по силата на своята професия непрекъснато са принуждавани да се свързват с други хора, да слушат своите искания, оплаквания, искания. Ето защо наборът от професии, подлежащи на развитие на емоционално изгаряне, е определен сравнително ясно:\nпсихолози и психотерапевти,\nработниците в сектора на услугите,\nслужители на правоохранителните органи.\nЗаключението е просто: колкото повече човек е принуден да комуникира, толкова повече е принуден да реагира на емоционалното настроение на своите събеседници. Такъв отговор, като редовно събитие, може да причини психологическа травма. Стъпката и блокирането на емоциите става естествена защита от трайни травматични събития. Последствията се проявяват в общото състояние на импотентност, безразличие към другите, осъзнаване на тяхната професионална непоследователност и лична безполезност. Последният етап е усещане за безцелно съществуване.\nИзследването на синдрома на емоционалното изгаряне след "Фрайденберг" се извършва от американските психолози Кристина Маслак и Сюзън Джаксън. На територията на бившия Съветски съюз В.В.В. е ангажиран с теорията и разработването на практически методи за откриване, лечение и профилактика на синдрома в различно време. Бойко и Е.Р. Илин.\nФактори, влияещи върху образуването на синдрома\nНе само тези професии могат да бъдат засегнати от емоционално изгаряне, но сред тях процентът носители на синдрома е много по-висок. Емоционалното напрежение е повлияно от редица други фактори. Обикновено те са разделени на три групи:\nфактор на ролята;\nЛичният фактор - един показател за способността на индивида да се остър емоционални реакции и опит, и като следствие, до образуването на откъсване от емоции, на студа. Изследователите отбелязват, че портрета на един човек се състои от следните характеристики:\nЕмоционална откритост, мекота, в същото време - уязвимост.\nСпособност за остра съпричастност.\nСлабо възбудимост, т.е. склонност да реагира с насилие на идеите на други хора, да ги пренебрегва от фанатизма. Недостатъчна самостоятелност и независимост на индивида.\nСилен опит за техните професионални неуспехи и проблеми на работното място.\nРолевият фактор е факторът, който се формира от разпределението на ролите и отговорностите на работното място.\nУчените са открили, че тези, които носят пряка отговорност за своите действия и дела, са по-изложени на емоционално изгаряне. Тази отговорност гравитира върху човека и не дава спокойствие.\nФакторът на роля също така включва недостатъчна съгласуваност на служебните задължения и функции. Състезателната система също така не допринася за емоционалната стабилност.\nОрганизационен фактор - се отнася до системата на организация на труда в екипа.\nАко даден отбор нездравословна ситуация, а администрацията се регулира не само отношенията между колеги, но и налага собствените си принципи, които се свързват безплатно поведение на работното място, емоционално прегаряне на служителите няма да отнеме много време.\nТова включва и голяма заетост, която е несъизмерима с размера на плащането. Служителят губи мотивация за уместността на работата си.\nПрофесионалното изгаряне се улеснява от редовната работа с "трудното" население: скандални родители, неконтролируеми деца, сериозно болни пациенти, криминални елементи и т.н.\nСМЕ в средата на здравните работници\nЕмоционалното изгаряне на медицинските работници е естествено явление. Образуването на синдрома в тази професионална среда е само въпрос на време. Защо? Работата в медицината осигурява тясна комуникация с контингента, което изисква повишено внимание и загриженост. Това важи особено за определени категории пациенти: пациенти с рак, носители на СПИН, хора с увреждания, изгорени пациенти и травматични центрове, душевноболни хора. Професиите на здравните работници, където нивото на изгаряне е доста високо:\nпсихиатри и психотерапевти;\nслужители на "тежки" офиси.\nНеобходимостта от поставяне на позицията на всеки пациент води до факта, че след една и половина години трудов стаж, сестрата или началният лекар изпитват първите симптоми на изгаряне. След 3 години признаци на изгаряне са очевидни. Сред тях най-честите прояви на синдрома са:\nПретоварване поради нередовен работен ден и стресова ситуация.\nПоява на съпътстващи заболявания: главоболие, психози, нарушения на съня, нарушения на сърдечната дейност и храносмилателния тракт.\nБезразлично отношение към пациентите, което постепенно се превръща в откровено негативно и цинично.\nРазочарование в професията си и неудовлетвореност от собствените си професионални постижения. Чувство безсмислена дейност.\nАгресивност, гняв, раздразнение за себе си и за другите.\nУчените са установили, че жените са най-уязвими за изгаряне сред здравните работници. Емоционалната им отвореност става уязвимо място. Мъжете се държат по-отдалечено, затова сред тях процентът носители на синдрома е около половината от тези на жените. Сестрите са най-благоприятният контингент за развитието на емоционалното изгаряне. Това е свързано със спецификата на тяхната работа и професионална заетост, както и с личните качества. Установено е, че три вида лични сестри попадат в категорията на риска:\nПеданти. Те се характеризират с изключителна точност, съвестност и стремеж към абсолютен ред.\nДемонстрантите. Медицинските сестри с инсталирането на постоянен престой в центъра на събитията, преди всичко, да бъдат постоянно на виждане.\nЧувствителна. Жените с отворени емоции, съпричастни, като всичко се случва близо до сърцето. Такава чувствителност скоро ще доведе до самоунищожение.\nЗа носителите на синдрома се характеризира прехвърлянето на всички негативни аспекти на професионалната им дейност в личния им живот. Статистиката показва, че тази тенденция води до самотност или развод. Особено страдат са семействата, където и съпругът, и съпругата работят в медицината.\nПедагогическа дейност и емоционално изгаряне\nСиндромът на емоционалното изгаряне в учителите е толкова разпространен, колкото и сред медицинските работници. Положението, в което се развива, е малко по-различно, въпреки че се ражда от същата необходимост от постоянно напрежение в професионалната дейност.\nУчителят отново - по силата на професията си - трябва да си постави определени задачи и цели:\nтой е модел, достоен за имитация;\nучителят, учителят трябва да издигне умствено и морално здраво поколение;\nподдържат своя "идеален образ" сред студентите и колегите си.\nПрекомерно високите изисквания, висока степен на отговорност на работното място и отклонението на очакваното и реалността често водят до емоционално изгаряне на учителите. Това очевидно е улеснено от неадекватното ниво на материално възнаграждение, не винаги ясни и разумни насоки, понякога далеч от приятелските отношения между колегите и администрацията.\nПри изучаване на нивото на чувствителност към синдрома сред педагогическите работници бе установено, че липсата на емоционално изгаряне е характерна само за младите учители с малко трудов стаж. По-нататъшната работа в тази професия е почти винаги свързана с образуването на синдрома. Тя се проявява на различни етапи, които често се свързват с личните характеристики на дадено лице и с лоша репутация в личния живот и с възрастта.\n1 етап. Напрежението на психологическата защита на личността. Изразено в леко разочарование от работата, липса на напрегнатост на емоциите, потискане на емоционалната реакция.\n2 етапа. Съпротива, устойчивост на психологическа защита. Студентите и околната среда започват да откровено раздразняват, умората от постоянно повтарящи се рутинни събития. Желанието се формира, за да емоционално да се отдръпне от това, което се случва, да достигне до настойчива нужда от мълчание и самота. Стресът на работниците често продължава да се тревожи у дома: той иска никой да не го докосва, оставен сам.\n3 етапа. Изчерпване. Силите и психологическите ресурси за съчувствие и съпричастност вече не съществуват. Екологията, в която няма никакви емоции, освен отрицателни, не предизвиква. Всичко това е придружено от цял набор от заболявания на сърдечно-съдовата и храносмилателната система.\nЕмоционалното изгаряне на учителите става истинска заплаха за цялата образователна система. Естествено, с течение на времето е разработена система за откриване, превенция и обучение за борба със синдрома.\nМетодът за борба със синдрома на емоционалното изгаряне\nПроучването на синдрома на професионалното изгаряне има за цел не само да идентифицира определен тип неизправност в човешката емоционална система, но и да намери решение на този проблем. На първия етап - тестване, което ще ви покаже дали страдате от синдром или не. Ако отговорът е положителен, тестването ще разкрие в кой етап емоционалното изгаряне на човека е. Първата стъпка в преодоляването на синдрома е неговото признание.\nОсвен това можете да се опитате да го направите сами или да се свържете с психолог, който ще ви помогне. Ако се избере първият вариант и със синдрома се решава да се бори сам, основното нещо, което трябва да се вземе предвид, е мярка във всичко.\nСпазване на равновесието между преживяванията на хората и другите. Не се отказвайте от симпатия, но винаги трябва да сте наясно, че това е извън вашето вътрешно пространство. Наблюдаването на разстоянието е гаранция за вашето психическо здраве.\nНе забравяйте за физическото здраве. Да правите спорт или да упражнявате сутрин не само ще ви държат физически годни, но и ще ви отвлекат от "самозапалването". По този начин доброто настроение ще осигури много полезно обслужване за преодоляване на вашите проблеми.\nСтремейки се към най-добрия оптимизъм, увереността в себе си и вашите способности също трябва да се развива чрез обучение и спорт.\nРационализъм. Действат, ръководени в действията си, не от емоции, а от логика. Опитайте се да анализирате последствията от действията си и да ги коригирате по този начин.\nЕмоционалното изгаряне не е изгаряне на умствените способности. Човек е не само емоции и чувства, той е мощен ум. Без да забравяте и дори да си напомняте за това, можете да балансирате себе си, да спасите здравето си и да се насладите на живота.\nДоброто превенция на емоционалното изгаряне е почивка, възможност да се отпуснете и да отделите време за уроци, които харесвате: ходене, четене, музика. Регулирането на личното време и пространство е важна стъпка по пътя към емоционалното здраве.\nПрофесионално изгаряне: диагноза и фактори\nТрудно е да си представиш живота си без стрес. Реалностите на настоящето са наличието на ежедневни стресови ситуации, някои от които човекът устоява на достойнство, докато други оставят сериозен отпечатък и са способни да се почувстват дълго време. Все по-често хората свързват стресови ситуации на работа и професионално изгаряне на служители.\nРаботата без прекъсвания и почивни дни в емоционално неблагоприятни условия води до натрупване на умора и изтощение на жизнените сили на човек, което заплашва със сериозни заболявания от психологически и физиологичен характер.\nКакво означава терминът "професионално изгаряне"?\nПрез 1974 г. първият път, в който този мандат беше изразен от американския психиатър Херберт Фрайдинбергер. Тази концепция е въведена в раздела за психологията и първоначално е била използвана за описване на психологическото състояние на служителите, които са имали близък контакт с клиентите, в резултат на което са претърпели емоционално претоварване.\nТерминът "синдром на професионално изгаряне" идва от английското изгаряне и предполага пълна психологическа и емоционална изтощение, съчетана с чувство на непотърсеност и собствена безполезност.\nВ тази област на сериозно и работи наистина направи значителен принос към американската психолог К. Maslach, който е прекарал известно сериозна работа и свързана с понятието хора, работещи в областта на helperskoy (помощ - "помощ"). Това са лекари и учители, адвокати и социални работници, психотерапевти и свещеници.\nЕ. Мопой очерта през 1981 г. ясен имидж, който определя емоционалното състояние на служител, който изпитва професионално изгаряне на човек: "Миризмата на изгаряне на емоционални и психологически кабели".\nСъвременните психолози звучат тревожно, класифицирайки този синдром като едно от най-опасните професионални заболявания, на които са изложени тези, които поради своята дейност са принудени да комуникират тясно с хората. Резултатът от отрицателното въздействие върху тялото може да бъде необратима промяна на личността със сериозни психически разстройства.\nКои области на дейност са най-податливи на болестта?\nЕмоционалното и професионално изгаряне сега е доста обширно, обхваща цялата област на професионалната дейност, характеризирана като "човек-човек". Най-изложени на риск са социалните работници и преподавателите, мениджърите на рекламни и художествени проекти, лекари, политици и журналисти, бизнесмени и дори самите психолози.\nПрекалената комуникация с хората допринася за опустошението на служителя. По-трудно е за онези, които възприемат естеството на своята професия като специална дестинация, мисията да се намеси, да поправи ситуацията и задължително да спаси хората в беда. Такъв "спасителен комплекс" може сериозно да навреди на асистента, който е заплашен от професионално изгаряне. Професионалната дейност на отделен служител е трудно да се оцени веднага, трябва да видите проблема отстрани, да започнете корективни мерки и да помогнете на човек.\nНеобходимо е да се обърне внимание на работохолиците, които са готови да се отдадат на работата без почивка, да се откажат от свободните си дни и да напуснат, като се стремят да работят поне 24 часа на ден. Такива хора не се намират в други сфери на живота, затварят смисъла на своето съществуване само в професията, като по този начин изключват реализация в семейството, обществото, губят възможността да подобрят и консолидират самоуважението по друг начин.\nИма факти, когато успешен учител, напълно осъзнаващ се на работа, пропуска собствените си деца. Човек поради емоционална зависимост и прекомерен ентусиазъм на работа внезапно осъзнава безполезността си в други сфери на дейност, в същото време той се разпада психологически, чувства умора и морално и физическо изтощение. Лицето, което се забива в такъв капан, рядко излиза от ситуацията сама, защото може да го доведе до фатален край.\nКой се изгаря на работа?\nСиндромът на професионалното изгаряне застрашава определени категории хора, изложени на риск на работното място:\n• работохолици, които не виждат живот в другите си прояви, с изключение на реализацията на себе си на работното място.\n• Граждани на големи градове, които не могат да откажат да бъдат принудени да общуват с голям брой непознати или напълно непознати хора на обществени места (транспорт, обслужване, работа в голяма компания).\n• Служителите са интроверти, които според техните индивидуални психологически характеристики не са в състояние да отговарят на професионалните изисквания, което означава, близък контакт с много и различни хора. Заради тяхната естествена срамежливост, скромност и закриване те не могат да се справят с емоционален дискомфорт натрупан емоционален стрес, просто не се налага умения, за да се отървете от негативните емоции.\n• На хора, които са променили длъжности, които са в пробация и които очакват атестация в професионалната сфера. Служители, които са в напълно нова среда или в необичайна ситуация, която задължава да показва нови качества и висока ефективност.\n• Професионално прегаряне на работниците и служителите, изправени пред хората, живеещи в двойна усещане, причинено от конфликта със себе си, когато е необходимо да се разкъсва между семейството и работата, и изпитват всички разходи за сериозна конкуренция в професионално направление.\n• Работници на възраст над 45 години, за които е трудно да намерят нова работа у нас поради възрастови ограничения. Поради страха от загуба на работа в нестабилната ситуация и кризата в страната, тези служители са в постоянен стрес.\n• Хора, достигнали определени височини. Постигането на целта води до чувство на празнота, объркване, безсмисленост на случващото се. Има усещане за липса на перспективи, смисъла на живота, съмнения за лична и професионална непоследователност, понижаване на самоуважението.\nТова са основните фактори за професионалното изгаряне, в резултат на което моралните и физическите ресурси се свеждат до критичен минимум. Психологически дискомфорт се усеща веднага, но в крайна сметка води до факта, че любимото нещо, което заема всичките ми мисли и през цялото време, че той е живял, стана безразличен, а след това досадно, и в крайна сметка предизвиква отвращение. Липса на новост води до факта, че в четвъртата година на дейност става чувство на неудовлетвореност и опустошение, което води до несъответствие между изискванията от страна на другите, и на себе си.\nЗа да се разбере ясно проблема, е необходимо да се разберат причините, които са допринесли за развитието на изгарянето на работното място, тогава ще бъде по-лесно да се очертаят начини за излизане от сегашната ситуация.\nСпециалистите са избрали групи, които застрашават професионалното изгаряне преди всичко:\n1) хора, които са допуснали грешка при избора на професия или са принудени да се занимават с нетърпелив бизнес по различни причини (защото работата им е като наказателна служба);\n2) служители, преживели сериозен вътрешен конфликт, свързан с несъответствие между равновесието на домашните задължения и изискванията на професионалната сфера;\n3) лица, които са принудени твърдо да твърдят, че са в състояние да се справят в сферата на дейност в конкурентна конфронтация в трудовия колектив.\nРаботната среда в постоянен стрес се отразява отрицателно на служителите, като в същото време се намалява производителността на труда, което води до загуби за предприятието. Изчерпването на жизнените сили може да доведе до психосоматични разстройства. Отрицателно влияние върху състоянието на служителя:\n• Нерегулиран работен ден, натоварен график, работа без прекъсване и почивни дни;\n• насилствената необходимост от непрекъснато взаимодействие емоционално с различни хора;\n• психологическо напрежение в колективния труд, неблагоприятна емоционална и психологическа атмосфера;\n• редовни стресови ситуации на работното място при липса на места за емоционално разтоварване, където се провеждат стрес-облекчаване и предотвратяване на професионалното изгаряне с участието на психолог.\nКаква е проявата на психоемоционално изтощение?\nСиндромът за изгаряне на работното място е сложен процес с редица специфични характеристики. Всяко лице, поради индивидуалните черти на характера, различно показва проявлението на заболяването. Понякога това се дължи на липса на умствена гъвкавост и се свързва и с (нивото на заплатите) на социалната и биографични характеристики (способността да издържат на трудностите на живота, удовлетвореност от личния живот), както и важната роля, която играе психологическа зрялост на индивида.\nЧовекът под тежестта на труда, който е паднал върху него, с който не може да се справи, но не може да се откаже от него, започва да избледнява и расте. Този процес е постепенен и се отразява в загубата на мотивация, спада в качеството на труда, негативните промени на интелектуалното равнище и сериозните здравни проблеми.\nКаква е опасността от прекомерна усърдие на работното място?\nДиагностиката на професионалното изгаряне най-често разкрива следните прояви:\n• Неразумна раздразнителност и възмущение, мрачно усещане и отчаяние;\n• Раздразнителност, депресивни прояви;\n• Отрицателните мисли и емоции са активно преувеличени, които не са оставени сами нито ден, нито нощ;\n• пристъпи на мигрена, чести нарушения на стомашно-чревния тракт;\n• кошмари, неспокоен сън или безсъние;\n• пълна загуба на сила и усещане за умора от липса на умора, което се усеща след дълъг сън;\n• емоционален недостиг;\n• видима промяна в теглото (загуба на тегло или прекомерна пълнота);\n• безразлично отношение към промените във външната среда (няма правилни реакции към новостите, опасна ситуация);\n• усещане за обща слабост, отразена в биохимичното ниво на тялото;\n• професионалното изгаряне причинява сънливост, потиснато състояние;\n• емоционалният и физическият стрес причинява нарушение на функцията на дишането;\n• неразумни изблици на гняв;\n• повишено безпокойство.\nВсичко това не може да бъде пренебрегнато, защото заплашва необратими последици.\nТози проблем е проучена обстойно от професионалисти (Zofnass и Lindner, Kemp и Suter), които са активно обсъждани в рамките на своята World Congress 12, като посочи редица психосоматични заболявания, характерни за този психологически феномен.\nЕдин от експертите (VV Бойко) беше очертана концепция за това заболяване като защитен механизъм за психологическа защита генерира, когато травматичен фактор по време на експозиция при хора блокиран емоционални реакции.\nПрофесионалното изгаряне на социалните работници е обусловено от продължителни стресови ситуации, които са причинени от междуличностната комуникация при неблагоприятни обстоятелства, както и от невъзможността да се абстрахират във времето от проблемите на непознати, като се преминават през тях.\n• Изчерпване в емоционалната сфера, което причинява опустошаване на жизненоважни ресурси. Служителят не е в състояние напълно да изпълнява професионалните си задължения поради липсата на правилен емоционален отговор на работната ситуация. Много често има емоционални смущения.\n• Развитие на цинично и бездушно отношение към другите. Лице, което обезличава колегите и клиентите, отношенията с тях са от формален характер. Увеличава вътрешното дразнене, което е трудно да се задържи и с течение на времето се излива в неразумни конфликтни ситуации.\n• Професионалните качества на служителя са значително намалени, инциденти на некомпетентно отношение към задълженията им стават по-чести. Съществува комплекс от вина за неуспехи, съмнения за професионалната им годност - всичко това води до ниско самочувствие в професионалния и личния живот. И тогава се формира пълно безразличие към това, което се случва на работното място.\nСпоред експертите е необходимо да се предотврати професионалното изгаряне във всеки колектив, ако ръководството се интересува от ефективното функциониране на предприятието.\nСимптоматичен синдром в организациите\nМного често, цели организации се изгарят в грешките на ръководния екип. По-голямата част от служителите изпитват емоционално изтощение, служителите са деперсонализирани, колективът е песимистичен и липсва инициатива.\nПричините за това състояние на нещата са:\n• некоординирани управленски действия, които водят до несъгласие в тактически и стратегически планове;\n• овластяване на служители, които не се ползват с уважение и авторитет в екипа;\n• Няма ясна система за стимулиране и мотивация на персонала или е неефективна;\n• Функционалните задължения на служителите не са формулирани, често нито служителят, нито управителят разбира какво е отговорността на отделен човек.\n• Работата не се оценява обективно.\nНеефективната работа на един служител може да засегне отрицателно целия екип. Така че професионалното изгаряне на учител в крайна сметка ще засегне децата, тогава ще дойдат проблеми с родителите, а след това целият трудов колектив ще започне да треска.\nСпециален индикатор за професионалното изгаряне на организацията може да бъде следното:\n1. Висок оборот на персонала.\n2. Младите работници създават непоносими условия на труд, но са принудени да напуснат без работа за една година.\n3. Често прекъсване на дим, пиене на чай с намалена мотивация за работа.\n4. Повишен конфликт на персонала, причинен от тежка атмосфера в екипа.\n5. Професионална несъстоятелност на персонала, изразена в зависимост от ръководния екип. Повишено недоволство от действията на мениджърите, както и безпомощност на служителите, които зависят дори от малки неща от мнението на мениджъра.\nСъвети за лидера\n• Служителят трябва да почувства нуждата си на работното място.\n• Премахване на пълния контрол върху главата, което възпрепятства професионалния растеж, проявата на инициативност и независимостта на работното място.\n• Премахване на конкуренцията между служителите, предизвикване на разминаване в екипа и несъответствие на действията. Без такъв дискомфорт работата ще бъде по-ефективна.\n• Ясно формулирайте длъжностните характеристики и дефинирайте условията на отговорностите.\n• Обективно оценявайте приноса на всеки служител за общата кауза.\n• Започнете стая за облекчаване на стреса (със спортно оборудване или музика за отдих).\n• Политиката на "разделяне и завладяване" трябва да бъде заменена с "обединяване и управление".\nВ екип с благоприятен климат производителността на труда винаги е по-висока, отколкото в злобен и напрегнат.\nСиндромът на професионалното емоционално изгаряне: как да се избегне?\nЗнаейки причините за проблема, е необходимо да се положат усилия за предотвратяването му.\n• Трябва да се вслушвате в себе си и да анализирате състоянието и поведението си.\n• Необходимо е да се отнасяте с любов към собствения си човек, да се поглезите с малки удоволствия, да се грижите за външната привлекателност.\n• Внимавайте за разумно редуване на производствените дейности и дейностите на открито.\n• Професията трябва да съответства на способностите, възможностите, характеристиките на характера и темперамента. Само любимата работа може да донесе задоволство, желание да достигнеш височини и да вярваш в себе си.\n• Не правете работа смисъла на живота и се ограбвайте за себе си, което прави невъзможно да се реализирате в други сфери на живота.\n• Необходимо е да се борите с мрачни мисли, ако е възможно, да получите по-положителни емоции. Така че, професионалното изгаряне на учителя е малко вероятно да угоди на учениците, от които той се разпада, неспособен да организира класа. Трябва да бъде с класа или с приятели да направят екскурзия, да се отпуснат към къмпинга, да направят изложбата накратко, да променят ситуацията известно време и да придобият нови положителни впечатления.\n• Важно е да не упреквате себе си, като се позовавате на по-успешни хора, а да живеете живота си, да го направите вълнуващо, да не забравяте за собствените си хобита и срещи със скъпи хора.\n• Отървете се от желанието да помогнете на всички в тяхната вреда. Наистина трябва да оцените ресурсите си.\n• Не се страхувайте да потърсите помощ от психолог. Понякога нещата, които се изговарят на глас, помагат да се намери изход, а разумните съвети никога няма да бъдат излишни.\nКак да се измъкнем от емоционалния ступор? Препоръки на специалисти\nЧовешкото тяло може да се саморегулира, което ще ви позволи да излезете от трудна ситуация с правилното позициониране на себе си. При пренебрегвани ситуации е необходима специализирана помощ, но в началния етап, както показват проучвания на професионалното изгаряне, човек може да си помогне. За това имате нужда от:\n• не вземайте негативните ситуации на сърце, опитайте се да ги отстраните от тях и погледнете външната ситуация;\n• усмивка и смях сърдечно (когато е уместно) и с хумор възприемат най-трудните ситуации;\n• да бъде в състояние да намери положителни аспекти във всеки проблем; • Не позволявайте на мнението си да ви навлязат мрачни мисли, помнете щастливи моменти на живот;\n• физическото упражнение, което организира не само тялото, но и събужда съзнанието, ви дава възможност да се гордеете със себе си, че можете да преодолявате мързела сутрин;\n• Разхождайки се на открито, позволявайки ви да се насладите напълно на дълбоко дишане и съзерцаване на природата във всяко време;\n• комуникация с космоса, Бог, върховен ум, съдба;\n• четене на книги;\n• въздушни и слънчеви бани;\n• способността да комплиментирате други хора не за нищо, а само за забавление.\nСпособността да оценявате това, което имате, ще ви помогне да преодолеете временните трудности и приоритетите.\nФеноменът на дисоциацията и нейните форми и проявления могат да бъдат намерени тук:дефиниция. DRE е екстремен случай на разединителна патология (на дисоциативния континуум), който включва всички основни характеристики на други големи дисоциативни нарушения.


прегледа на печата | Начало | DW | 20.08.2004\nпрегледа на печата\nКато основна тема в германския печат тази сутрин се очертава реформата в здравеопазването. Ето първо какво пише вестник Кьолнер Рундшау:\n”Тя въздейства, реформата в здравеопазването. Кой би си помислил такова нещо преди половин година при цялото оплакване от въвеждането на такса при посещение в лекарски кабинет и допълнителните плащания. Още сега промените носят стотици милиони излъшъци в банковите сметки на здравните застраховки. Вярно е, че с реформата страната малко се сбогува с манталитета на пълните гаранции. Преди който отиваше на лекар за да има душеприказчик днес вероятно си го спестява. Това се вижда от равносметката. Не бива да си правим илюзии, дори и сега вноските да спаднат с няколко десетки от процента, съвсем скоро застраховките отново ще се намерят натясно. Напредъкът на медицината повишава разходите, делът на трудещото се население спада и едно застаряващо общество ще търси все по-често все по-скъпо обслужване. Това задължително води до повишаване на разходите.”\nТака сумира ситуацията Кьолнер Рундшау, а издаваният в Ашафенбург вестник Манхаймер Ехо пише за здравеопазването:\n”Въпреки растящите излишъци германското здравеопазване както преди не е само неефективно, но и много податливо на конюнктурата и на ситуацията на пазара на работната ръка и не е достатъчно добре подготвено за бурите в демографията на населението. Независимо дали общи застраховки или пък такива на глава от населението в съпоставка с това, което се задава към политиците в здравеопазването през идните години реформата на застраховките за безработни Харц ще изглежда само като лека настинка през зимата.”\nСтоличният ТАЦ за разлика пише съвсем трезво следното:\n”След всичко, което се очаква от застрахованите е нещо разбиращо се от само себе си, че застраховките ще снижат вноските от излишъците си. Само че ритуалът на оповестените снижавания на вноските играе друга роля за правителството – скоро започва дърпаницата за най-добро решение как да се преодолее допълнителната застраховка за зъбните протези. Към това се добавя и въпроса кък да се приведе в изпълнение наложеното от конституционния съд допълнително облагане на бездетните в реформата на застраховката за гледане на болен, без да се предизвика бунт сред населението. За двете маневри министъра госпожа Ула Шмид се нуждае от сътрудничеството на здравните застраховки, както и на опозиционните ХДС/ХСС. При това доста помага едно малко и банално театралничене, когато идното тримесечие застраховките отново обявят снижаване на вноските."\nКоментаторът на Франкфуртер Рундшау започва съвсем положително с думите:\n”Най-после нещо положително. Снижават се вноските за здравни осигуровки, по-бавно от очакваното но все пак. Правителството може да впише това в положителния си баланс, в крайна сметка понесе много удари заради реформата в здравеопазването. Само че обратната страна на медала не е изчезнала, защото голямата коалиция миналата година почти не е постигнала истински спестявания. Тя се отнесе твърде щедро към картела на предложителите, в който влизат фармакологичните концерни, лекарите и болниците. Наистина разходите на застраховките спадат, но почти всяко евро се плаща от пациентите. Хората отиват по-рядко на лекар или в аптеката, избягват посещенията при физиотерапевта. Работещите се оставят да бъдат писани болни само когато повече иначе изобщо не върви. В много случай съкращенията са за сметка на здравето. Истината е една- тежестите са разпределени едностранчиво.”\nНакрая на прегледа на печата ви предлагаме коментара на Щутгартер Нахрихтен за досегашното германско представяне на Олимпиадата:\n”Спортното наследство на ГДР е изразходвано окончателно. Досега германците можеха да печелят още от предишните системи за насърчаване, но междувременно последното поколение спортисти от тази школа се оттегли. Естествено тогава не всичко беше добре, но няколко пункта си заслужава да се премислят. Със съзтезанията по лека атлетика олимпийските игри сега навлизат в разгара си. Казват, че спортът е начин хората да се изразяват чрез постиженията на тялото. Така погледнато за германските спортисти остава да направят доста."


"Робството по африкански" процъфтява в света - e-vestnik.bg\n„Робството по африкански“ процъфтява в света\nРобството – едно от позорните явления в живота на днешното човечество, все още не е изчезнало. На 20 декември например Интерпол освободи в Габон 140 деца роби, принуждавани от престъпници да се трудят като общи работници по пазарите или използвани за носачи. Бие на очи, че някои са най-много на шест години. Както се разбра, престъпниците отвличали или купували децата от родителите им в съседни бедни държави, после ги откарвали в столицата на Габон Либървил. Освободените вече са настанени в детски домове.\nЗащо са събирали робите тъкмо в Габон? Ще поясним, че страната е сред най-стабилните и преуспяващи на континента – има богати находища от газ, петрол, манганова и уранова руда. По доход на глава от населението (13 900 долара през 2009 г.) тя отстъпва само на Екваториална Гвинея и Сейшелските острови. Според неофициални източници, робството процъфтява и в държавите, които наскоро го отмениха. Мавритания примерно го стори през 1980 г. Фактически обаче там много неща са си както преди. Формално освободени, робите обаче нямаше къде да идат и в крайна сметка останаха на същото положение при своите предишни господари.\nИли пък да погледнем Нигер. Робството там бе отменено официално през 1995 г. Организацията за борба с това явление „Тимидриа“ обаче съобщи, че през 2003 г. в страната е имало 870 хиляди души в робско положение. По нейни данни, основни посредници в търговията с роби са вождовете на туарегските племенни групировки. Правителството наистина отрича в Нигер да има робство, но според „Тимидриа“ там и до днес живеят поне 43 хиляди души в робско положение. Голяма част от тях са т. нар. садако – жени, използвани като сексуални робини. „Тимидриа“ е разположила в цял Нигер широка мрежа от офиси; избягалите роби получават там помощ и подслон. По данни на ООН и на правозащитни структури, тежко е също положението в Судан, Сомалия и Ангола.\nВ коментар за „Правда“ експертът африканист Сергей Карамаев заяви, че днес официално няма робство в нито една държава, но това се спазва само на хартия. Робството процъфтява най-вече там, където продължават конфликти от рода на войната в Конго или в Сиера Леоне. И на практика враждуващите страни не се свенят да използват робски труд. През родезийската война например дори прочутите партизани от СУАПО активно експлоатираха роби.\nИма обаче различни категории роби. Да вземем комбатантите, тоест участниците в бойните действия. Те не само носят оръжие, но дори се сражават на страната на онези, които някога са ги отвлекли. Характерен пример е „Божия армия на съпротивата“, която действа по-специално в Уганда. Друга категория е „обслужващият персонал“ – робите, които готвят, перат, извършват сексуални услуги и т. н. Трети се използват като работници. Срещат се най-често в отдалечени местности, държат ги в специално оградени зони, в мини и кариери – включително собственост на западни бизнесмени, където добиват различни суровини.\nДоста са обаче и робите в други държави от Третия свят. Всички видове робство виреят свободно из Южна и Югоизточна Азия (в Пакистан, Индия, Шри Ланка, Непал, Мианма – бел. на изданието), в Близкия изток. Има го и в Латинска Америка. Всъщност какво да се чудим на Африка, щом и в собствената ни страна тук и там все изплуват разкрития за използван робски труд? И дори да оставим Русия настрана, сигурно е, че робство има на всички населени континенти. Само в Антарктида няма, изтъкна Карамаев.\nПоложението е твърде сериозно – сочи го и това, че на 2 декември официално се отбелязва Международен ден за отмяна на робството. Както признава открито генералният секретар на ООН Бан Ки-мун, човечеството все още не може да се отърси от това позорно явление. Според него, глобализацията само е изострила нещата. Жертви на робовладелците стават предимно „бедните и социално отхвърлените групи от населението като малцинствата и мигрантите“.\nВ борбата с робството участват редица неправителствени организации: Асоциацията за общностно развитие (Бангладеш), Единният фронт за освобождение (Индия) и Антислейвъри интернешънъл (САЩ). Роби има дори в Европа – от 400 хиляди до един милион. Става дума главно за сексуални робини, примамени в мрежите на престъпни групировки. Много са и заробените жени работнички в САЩ, Израел, Турция и Хонконг. Малолетните момичета често се купуват от роботърговци или от техните родители, по-големите се подмамват чрез агенции за модели и манекенки, чрез служби за наемане на работа или пък ги отвличат насила.\nКакто личи, напредък в положението липсва и до днес. По данни на международни правозащитни организации, в момента на планетата има близо 30 милиона роби. Сред основните причини робството да процъфтява е спадът в стойността на робите при нарастване на доходите от тях. Според оценки на ООН, само от препродажба на роби се печелят седем милиарда долара годишно. А една робиня проститутка всеки месец носи на господарите си средно седем хиляди долара.\nЕтикети: права, престъпност


Публикувано от: Михаил Костов - юли 12, 2018\nНещата започнаха яко да се смърандясват от към оранжериите.\nКоито и да бяха тези отбили атаката ни в тази зона имаха плам.\n„Губим позиции, трябва да се изтеглим!”\nНамират се и такива, който смятат, че от замъка не трябва да се отстъпва нито късче без бой.\nНачин на мислене, вероятно.\nДа се загубят толкова животи при положение, че не сме толкова много е разхищение на кръвта.\nВърнат ли се с новина на поражение, това може да им коства живота или дори по-лошо.\nПри Ридъл никога не се знае как ще реагира, той отдавна не слуша разума.\nНас... мен, вече ме е страх за семейството ми повече отколкото за бъдещето.\nДори да победим в този безсмислен щурм на училището това ще е пирова победа.\nДа можеше някой да се престраши и да забие магия в гърба на този откачалник.\nНе че съм против чистотата на кръвта, но ми се струва, че това въобще не е негова цел.\nЕ, ето че нещата са влошиха още повече.\nПо всяка вероятност ще трябва отново да пледирам, че съм бил под империус.\nНачина е винаги да си на страната на победителя, тук няма място за идеали.\nПо това, което виждам явно голяма част от поддръжниците му са стигнали до същия извод.\nКойто и да попиташ сега би се изплюл върху прахта на бълдъзата ми Беатрикс.\nОчакваме славни дни под мъдрото управление на Потър и приближените му.\nМерлин да ни е на помощ!\nUnknown 12 юли 2018 г., 13:48 ч.\n"Когото* и да попиташ"\nИначе добра идея, получило се е.\nБорис Озадачения 13 юли 2018 г., 17:40 ч.\nСеднах да чета без особени очаквания.\nТрябва да призная, че бях по-скоро впечатлен.\nАвторът е изпълнил условието, но и е разказал интересна история.\nВълнуващо е, че имаме друга гледна точка.\nАз се убедих, че да търсиш подходящите думи и все пак да напишеш смислен текст, е трудно.\nВилорп 16 юли 2018 г., 14:21 ч.\nДа, „Когото” е добра редакция. Има и още едно две места където историята леко се накъсва, но пак бива.\nВиж на края очаквах да има нещо от рода на: Сега само очаквам да назначат грейнджър за министар и направо ще емигрирам в колониите!, но и „мерлин да ни е на помощ” се ядва =))))))\nАнонимен 18 юли 2018 г., 16:45 ч.\nАнонимен 18 юли 2018 г., 16:47 ч.\nИзвинявай, ама точно ти да изразяваш мнение за правопис... нагло е.


Над 80% от колите "втора ръка" у нас са катастрофирали - NOVA\n21 април 2018 08:32\nСтряскаща статистика - над 80% от колите в автоборсите са катастрофирали. След козметичен ремонт масово се продавали автомобили с повредени двигатели, превъртян километраж и липсващи въздушни възглавници. Официална статистика за катастрофите, причинени от неизправни автомобили, няма. Според Института за пътна безопасност обаче всяка четвърта катастрофа се дължи на това.\nЗастрашен ли е животът на шофьорите на коли втора ръка?\nТрябва ли държавата да предприеме мерки срещу продавачите на стари коли?\nКак да разберем какви автомобли купуваме, в какво техническо състояние са и можем ли да разчитаме на тях - разберете във видеото.


Спорт | Катастрофата на Фернандо Алонсо била причинена от токов удар - Dnevnik.bg\n10:40, 04 мар 15 , 3957\nАлонсо се отърва от катастрофата само с мозъчно състресение\nНова версия за катастрофата на Фернандо Алонсо по време на предсезонните тестове в Барселона се появи в медиите. Заради нея испанецът ще пропусне първия старт от Формула 1.\nСпоред нея ток е ударил испанския пилот на "Макларън", заради което той е загубил контрол над болида си и се е ударил в предпазната стена на пистата в Каталуня.\nВ защита на тезата се изказаха няколко бивши състезатели в автомобилното състезание. Освен това двукратният световен шампион е признал пред свои близки приятели, че е усетил "огромен шок в гръбначния си стълб", преди да загуби контрол над болида си.\n"Алонсо е бил ударен от 600 волта, което може да доведе до сериозни последици. Това причинява трудности във фокусирането и временен блокаж на вените", коментира бившият пилот Фабрицио Барбаца.\n"Препоръките, които лекарите отправиха към Алонсо, не ме изненадват. Аз съм убеден, че той е изпитал някакъв физически проблем преди сблъсъка. Карал съм във Формула 1 и знам за какво говоря. Самият удар беше по-скоро плъзгане по стената и не може да обясни пораженията по Алонсо. Наистина вярвам, че той се е почувствал зле зад волана. Това, че е имало силен вятър, е просто удобно обстоятелство, което да се ползва като оправдание", заяви друг бивш състезател - белгиецът Рене Арно.\nParis Hilton 10:56, 04 мар 15 / Любопитно\nДо коментар [#2] от "Момчил89": Явно не си в час с Формула 1... От няколко години, тези коли са с хибридни сис...\nРейтинг: 2117 10:48, 04 мар 15 Неутрално\nВолта.Но по важното каква е била големината на тока(ампеража)явно не достатъчно голяма щом е оцелял човека.\nРейтинг: 616 10:50, 04 мар 15 Любопитно\nИ от кога са толкова наелектризирани тези болиди? Защо за такива инциденти не съм чул друг път? Електростатичен заряд ли се е натрупал по корпуса, а и нали са изолирани пилотите?\nРейтинг: 3354 10:53, 04 мар 15 Неутрално\nАлонсо е бил ударен от 600 вата\nПак грешки в превода!\nРейтинг: 298 10:56, 04 мар 15 Любопитно\nДо коментар [#2] от "Момчил89": Явно не си в час с Формула 1... От няколко години, тези коли са с хибридни системи за задвижване и "складират" енергията при спиране, т.н. КЕРС система, където се натрупва и освобождава огромна електрическа енергия..., даваща възможност за допълнителни 50-60 к.с. Токовите удари не са рядкост и се случиха на механиците, на някои от отборите, но токов удар по време на чофиране ми идва много...\nРейтинг: 616 10:56, 04 мар 15 Весело\nЗа някои хора все тая . Не може всички да са електро-инженери като мен я . А иначе\nне само тока е важен, а поетата енергия от тялото, която зависи и от напрежението. А хора са оцелявали и от няколко ампера ток в тялото след попадение на мълнии особено. Но там факторите са доста.\nРейтинг: 8 10:57, 04 мар 15 Неутрално\nВата, волта..ил за да е по правилно 600вола\nРейтинг: 2491 10:59, 04 мар 15 Неутрално\nВерсията вече беше отречена официално от отбора.\nОстаналото са си просто приказки.\nРейтинг: 3276 11:13, 04 мар 15 Неутрално\n[quote#7:"arcanum"]Версията вече беше отречена официално от отбора. [/quote]\nТо и за Сена отричаха и отричат ...\nА ако се вгледаш детайлно в съобщението точно от отбора, официалното и последното - там се говори конкретно за неврологични и кардиологични проблеми ... че нямало.\nНо за да се избегнели рисковете ... бля, бля, бля ...\nНеврологични И кардиологични ... и толкова лежане в болница на суперталет като пилотите от Ф1, три дена за няма нищо като удар, и продължителни изследвания и конкретно посочени спрягания са най-вероятно токов удар. Или натравяне, ама при тия скорости и след като всичко е зад гърба на пилота с тяхната аеродинамика и водене на потоците по колата няма как да му влезе под каската, ако е изпарение от батерии ... Остава токов удар като най-вероятен.\nА последиците от токов удар са доста коварни, та му разтеглят възстановяването и натоварванията в тренировките за физика. Затова и ще пропусне, мисля ...\nРейтинг: 782 11:27, 04 мар 15 Неутрално\nНе бе, нали са хибриди вече.\nИмат високо волтова батерия и генератор, който я зарежда.\nНа нормалните (уличните) хибриди батерията е около 200 волта.\nТази не я знам колко е, но няма да е по-малко, по-вероятно наистина да е 600 волта!\nРейтинг: 512 11:34, 04 мар 15 Неутрално\nЯвно кокпита на съвременните болиди вече може да се оприличи като най-високотехнологичния електрически стол...\nРейтинг: 782 11:40, 04 мар 15 Неутрално\nМдааа... даже има и управление със софтуер от Майкрософт..\nИстински "стол на ужасите"..\nРейтинг: 402 13:25, 05 мар 15 Неутрално\nОт миналата година болидите са с 1.6 турбо двигатели и ERS система, която събира енергия при спиране и от турбото. Също така елекрическата тяга е около 150 к.с. за 30-тина секунди. Та не знам и ти кога за последно си следил формулата.\nМакларън не дават публично цялата информация около инцидента - дали е заради ПР или наистина е имало проблем с колата няма как да знаем. BBC са направили подробен анализ на GPS данните от болида на Алонсо - http://www.bbc.com/sport/0/formula1/31732315\nИзводите на кратко:\n- Алонсо е натискал спирачката и болида намаля значително - това изключва да е бил в безсъзнание;\n- странно е, че веднага е натиснал спирачката, тъй като обикновено в такава ситуация (вятър и евентуално леко излизане от пистата) пилотите опитват и успяват да овладеят болида. За това няма обяснение;\n- получил е сътресение на мозъка, което е също странно при такъв лек удар за стандартите във Ф1. Заради сътресението трябва да избягва всякаква възможност за повторен удар в главата в рамките на месец - та заради това няма да кара в Австралия.\nАко отсъства и в Малайзия със сигурност ще означава, че се е случило нещо с него преди да загуби контрол на болида. Макларън като цяло си направиха лоша услуга, че скриха информация и значително смекчиха сериозността на инцидента.\nРейтинг: 298 14:07, 05 мар 15 Любопитно\nДо коментар [#12] от "The HunteR": Да, вярно, убягнаха ми промените от миналата година, но те са повече в по-малките турбо двигатели и че има ел. мотор закачен за турбото... Тоест, "тоците" не влязоха в автомобилите миналата година. И тъй като ми държиш назидателен тон, ще ти кажа, че не говорим за 150 к.с. както пишеш, а за 150 кв, което е около 201 к.с. за разлика от предишната година, когато бяха около 60кв или 80 к.с. Очакваме 16-ти март