15 těhotenských trápení – Maminka.cz\nVěra Novotná MachytkováČasopis Maminka 7. 9. 2009\nKdyž na těhotenském testu objevíte dvě čárky, vypukne obvykle veliká radost. Po vlně euforie ale přicházejí často obavy: jak to bude probíhat? Abyste byla připravená na to, že kromě příjemných věcí přijdou i některé nemilé, přinášíme souhrn nejčastějších těhotenských problémů.\nTěhotenská klasika. Žaludek jako na vodě nebo i zvracení, zejména po ránu a při zaznamenání některých, dříve i nezávadných, pachů.\nVětšinou přejdou zhruba po prvních třech měsících. Nelze odhadnout, v jaké míře budou pronásledovat zrovna vás; některé maminky doslova trpí, jiným jen občas zahoupe v břiše.\nNázor odborníka:Důležitou roli určitě hraje hladina těhotenského hormonu hCG v těle matky, možný podíl má fyziologické zpomalení trávení v průběhu gravidity a psychický stav. Je proto vhodné jíst častěji menší porce a udržovat se v dobré psychické kondici.\nMOHLO BY SE VÁM HODIT: Domácí práce, které v těhotenství raději přenechejte příteli!\nZejména v prvním a posledním trimestru můžete pozorovat zvýšenou únavu, malátnost, spavost. Je rozhodně dobré svému tělu naslouchat a upravit denní režim tak, abyste si dostatečně odpočinula.\nNázor odborníka: Hormonální změny v těhotenství, pokles krevního tlaku, zvýšená spotřeba krevního cukru a vyvíjející se plod, to jsou hlavní důvody, proč se žena cítí zejména na začátku těhotenství unavená. Únava však může být i příznakem, že něco není v pořádku – objevuje se při chudokrevnosti, snížené funkci štítné žlázy nebo při těhotenské cukrovce. Pokud máte podezření na některé z těchto onemocnění, je návštěva lékaře naprosto namístě.\n3 Přibývání na váze:\nTo je další z těhotenských evergreenů. Sklon k přibírání je individuální, přírůstek se obvykle pohybuje v rozmezí 10–14 kg. Rozhodně by ale neměl být motivovaný přejídáním, pověra o „jídle za dva“ už je dávno překonaná.\nNázor odborníka: Váhový přírůstek v průběhu těhotenství se do určité míry odvíjí od výchozí váhy na počátku gravidity. Nadměrný váhový přírůstek může být i jednou ze známek těhotenské cukrovky nebo preeklampsie (kdy má těhotná rozsáhlé otoky, postihující nejen končetiny, ale i zbytek těla včetně obličeje). Naopak malý váhový přírůstek může být známkou nedostatečného růstu plodu.\nSouvisejí právě se změnami váhy a změnami postavy. V místech, kde je kůže nejvíce namáhaná, dochází k jejímu popraskání a vytvoření pajizévek. Předcházet se jim částečně dá důkladným mazáním ohrožených partií, zejména bříška a stehen, neparfémovanými krémy.\nNázor odborníka: Pajizévky (strie) mohou vzniknout kdykoli v průběhu těhotenství a bohužel dodnes neexistuje jejich spolehlivá prevence. Na jejich vzniku se podílí mechanické rozpínání kůže a hormonální změny v těhotenství bez ohledu na typ kůže. Ačkoli po těhotenství vyblednou a lehce se vyhladí, již nikdy úplně nevymizí, ani po léčbě laserem.\nAby obtíží zejména ke konci těhotenství nebylo málo, můžete se setkat také s otoky nohou, případně i rukou či obličeje.\nNázor odborníka: Otoky v těhotenství jsou způsobené relativním nedostatkem bílkovin v těle matky (většina bílkovin vstřebaná z potravy putuje k miminku, kterému zajišťují adekvátní růst). Do určité míry je tedy jejich prevencí zvýšení příjmu stravy bohaté na bílkoviny v průběhu těhotenství. Pokud otékají jen ruce, kotníky a lýtka, zvláště k večeru nebo v teplých měsících, jde obvykle o normální nález. Pokud otoky vznikají náhle a masivně, jsou generalizované (postihují trup a obličej), jsou výrazně asymetrické (zvláště na dolních končetinách) nebo je doprovázejí další příznaky (bolesti hlavy, nevolnost, zvracení, rozmazané vidění, bolesti v oteklém lýtku při chůzi), pak je potřeba řešit situaci s lékařem.\n6 Omezení sexuálního života:\nTohle bývá obávané téma zejména pro muže. Pokud se cítíte dobře a není k tomu nějaký zdravotní důvod, nemusíte se zpočátku v sexuálním životě nijak omezovat. V pokročilých fázích těhotenství je nutné přizpůsobit intimní život vašim aktuálním možnostem, většímu bříšku a podobně.\nNázor odborníka: Pohlavnímu styku v těhotenství by se určitě měly vyhnout všechny těhotné s nízko položenou placentou a ty, kterým hrozí potrat, resp. předčasný porod. U normálně probíhající gravidity se pak častěji stává, že žena po pohlavním styku slabě zakrvácí nebo zašpiní (většinou z drobného mechanického poranění na povrchu čípku).\n7 Omezení sportovních a společenských aktivit:\nDnes už se nemusejí ženy doma skrývat a stydět se za „jiný“ stav, jako tomu bylo ještě před několika desítkami let. Samozřejmě požádejte kamarády, že se budete scházet v nekuřáckých částech restaurace, případně choďte dřív spát, společnosti se ale vyhýbat nemusíte. Se sportem je to složitější. Vrcholový sport samozřejmě s těhotenstvím nejde dohromady, stejně tak kontaktní sporty. Některé aktivity jsou naopak velmi vhodné pro zachování kondice a zpevnění svalstva, třeba chůze, plavání či jóga pro těhotné. Platí vždy všeho s mírou, jakmile by se vám udělalo nevolno nebo se budete cítit unavená, sport vynechejte.\nNázor odborníka:Těhotná žena by se měla vyhnout kontaktním sportům (míčové hry), ve vyšších týdnech těhotenství i sportům, kde dochází k prudkým pohybům (např. golf) nebo kde hrozí ztráta rovnováhy a pád.\nČasto se vyskytují zejména v noci v pokročilejší fázi gravidity a zasahují hlavně nohy, objevit se mohou i křeče v břiše. Pomáhá magnezium, o jejich výskytu informujte v rámci pravidelných kontrol svého lékaře.\nNázor odborníka: S křečemi se potýká řada těhotných. Jejich příčinou obvykle bývá mírná minerálová nerovnováha (nedostatek hořčíku a vápníku) či únava svalů (typické večerní křeče v lýtkách). Pozor, křeče ale mohou být v těhotenství i známkou závažnějších onemocnění (epilepsie nebo v graviditě typicky preeklampsie).\n9 Křečové žíly:\nObjevují se zejména u těch z vás, které máte ke křečovým žilám obecně sklony, mohou ale postihnout i těhotné bez této rodinné anamnézy.\nNázor odborníka: Kromě dolních končetin se mohou v těhotenství křečové žíly objevit i v oblasti zevního genitálu. Zjednodušeně řečeno je to proto, že dochází ke zpomalení průtoku krve hlubokými žílami, zvyšuje se její proudění povrchovými žílami a ty se rozšiřují v „typické“ křečové žíly.\n10 Časté močení, únik moči:\nZejména při druhém a dalších těhotenstvích, i ke konci první gravidity, můžete mít problém s častým nucením na toaletu. Jak miminko roste, jsou více namáhány svaly pánevního dna, proto může při prudkém podnětu dojít i k úniku moči. Při dalších těhotenstvích jsou navíc svaly již méně pevné, takže tyto potíže můžou maminku provázet téměř celé těhotenství.\nNázor odborníka: V těhotenství se přirozeně zvyšuje tvorba moči v ledvinách (je to jedna z cest, kterými se z těla odstraňují odpadní látky – v těhotenství za dva a více). Únikům moči se do určité míry dá předejít cviky, které svaly pánevního dna posilují (tzv. pánevní gymnastika).\n11 Pigmentové skvrny:\nŘíká se, že holčičky berou maminkám krásu a že zejména při jejich očekávání se objevují na kůži tmavší flíčky. Jejich výskyt provází ale i těhotenství „s chlapečky“. Nejsou sice zrovna vaší ozdobou, ale po těhotenství většinou během několika měsíců samy zmizí.\nNázor odborníka: Pigmentové skvrny vznikají v souvislosti s hormonálními změnami doprovázejícími těhotenství. Nejčastěji se objevují od pupíku směrem k zevnímu genitálu, typicky je postižena také kůže čela a tváří. Mohou přetrvávat v mírnější formě i po dobu kojení, pak ale obvykle spontánně vymizí. V průběhu těhotenství se mohou zhoršit působením slunečního záření, proto je nutné nezapomínat v této době dvojnásobně na ošetření kůže krémy s UV filtry.\nI přes používání deodorantů se pravděpodobně budete v těhotenství více a intenzivněji potit, což i vzhledem ke zvýšené citlivosti na pachy nebývá vůbec příjemné. Je nutné tekutiny znovu doplňovat a dopřávat si vlažnou sprchu, klidně i několikrát denně.\nNázor odborníka: V těhotenství dochází, především zvýšeným prokrvením kůže a růstem plodu v děloze, k nadprodukci tepla. Ochlazování pocením je proto úplně normální.\n13 Omezení při spánku:\nZejména koncem těhotenství často nemůžete najít polohu, ve které by bylo možné odpočívat či spát. Nejčastěji vyhovuje ležení na boku, případně s pomocí polštářků, kterými si vypodložíte tělo. Naopak se nedoporučuje ležení na zádech, většině maminek ani nevyhovuje.\nNázor odborníka: Ležení na zádech ve vyšších stupních těhotenství může způsobit útlak dolní duté žíly těhotnou dělohou, což vede k poklesu krevního tlaku (může se projevit jako nevolnost a pocit na omdlení) a následně ke sníženému krevnímu zásobení placenty, resp. plodu. Proto se doporučuje ve druhé polovině těhotenství ležet na boku (lépe levém).\n14 Bolesti kyčlí:\nKe konci těhotenství vás někdy bolesti kyčlí probudí i v noci. Tělo se připravuje na blížící se porod a kyčle se uvolňují, aby miminko mohlo porodními cestami snáze projít.\nNázor odborníka: Hormonální změny vedou v závěru těhotenství k „uvolňování“ pánevních vazů. Jako prevenci bolestí lze doporučit šetrné protahování a posilování svalů (nejen dolních končetin) a pravidelný pohyb od počátku těhotenství. Pomoct může i zvýšený příjem vápníku.\n15 Vlčí hlad, těhotenské chutě:\nNěkterou ženu přepadávají od začátku těhotenství, jiná tak dokonce graviditu identifikuje. Dostává chuť na nezvyklé kombinace jídel, případně má neustále pocit hladu a potřebu „jíst za dva“.\nNázor odborníka: Strava v těhotenství by měla být pestrá, bohatá na bílkoviny, naopak je vhodné vyhnout se tučným a kořeněným jídlům. Sladkosti v těhotenství rovněž jen v rozumné míře.\nCo vás v těhotenství nejvíc trápilo a jak jste se s tím vypořádala?\nJana Adamcová, Daniel (3,5) a Jasmine Anna (6 měsíců)\nMoje druhé těhotenství bylo nepříjemnější než první, po nevolnostech přišly potíže s dýcháním. Měla jsem oteklé nosní dutiny, takže jsem mohla dýchat jen po použití kapek do nosu.\nLucie Koňaříková, Lilly (1,5)\nAsi to, že jsem nemohla spát na břiše, jak jsem celoživotně zvyklá. Ze začátku jsem tak spala, ale potom už to nešlo. Naštěstí jsem dostala od kamarádky kojicí polštář, který jsem si dala mezi nohy a tím jsem břichu odlehčila.\nSilná bolest zad, otoky končetin a nespavost. Veronika Žilková mi doporučila fyzioterapeuta Michala, byla jsem u něho snad obden. Ale otoky (bolest při pohybu) a nemožnost spánku jsem musela prostě přetrpět.\nTémata: Časopis Maminka, Rozmazané vidění, Jasmine, Laďka, Laďka Něrgešová, Veronika Žilková, Domácí porod, Silná bolest, Zevní genitál


Kronika 2016 | Dobřejovický čtyřlístek\nKronika s fotografiemi Kronika 2016\nMikulášská besídka se konala v neděli 4. 12. 2016 ve Spolkovém domě v Dobřejovicích a přivítala na 3 desítky dětských účastníků. Bylo to poprvé, kdy jsme chtěli těm nejmenším v doprovodu jejich nejbližších a beze strachu představit Mikuláše, čerta a anděla. Zaregistrovalo se 17 účastníků, ale těch neohlášených nakonec přišlo ještě 15, ale i tak to Mikuláš zvládl a všechny obdaroval. Sešly se mimořádně hodné děti, které si nejdříve vyrobily či vybarvily postavičky čertů, andělů a Mikulášů, a pak se podívaly na pohádky. U Mikuláše pak zpytovaly svědomí a čertíkovi slíbili, že napraví své chybičky. Letos byl v pekle vybrán ten nejmilejší čertík Tomáš, a tak nebylo v celém sále vidět žádnou slzičku či zděšení. Andílek-Kája mimořádné krásy dbala na to, aby každé dítko odešlo s odpovídající odměnou. Mikuláš pobavil děti i rodiče a nevynechal ani skupinovou fotografii se zájemci.\nJak se slavil Štědrý den – živý obraz s tímto názvem představil Spolek Dobřejovický Čtyřlístek v neděli 27. 11. 2016 na obecní akci, rozsvěcení vánočního stromku v Dobřejovicích. Přítomné zanesli herci a vypravěči do staročeské jizby, kde měli možnost s rodinou strávit Štědrý den. Celý výjev trval 15 minut a během této doby bylo možné se dozvědět původ mnohých tradic a zvyků, které ještě dnes přetrvávají. Panímáma (Andrejka H.) se starala o jídlo a pořádek, pantáta (Michal M.) zase o stromeček, babička (Lenka K.) hlídala netrpělivé děti, dcerka (Sabinka M.) pomáhala se zvyky, synek (Adrian K.) se zase staral o dárky, ponocný (Ondřej K.) vyřešil lichý počet sedících u stolu a koledníci (Kristian K. a Karolína P.) neodešli s prázdnou.\nLampionový průvod – navázal dne 4. listopadu na Uspávání skřítků a zahrady v Mateřské škole Korálek. V 17,00 hod. již lampiony zářily a svítily i náramky, které dostal každý dětský účastník. Náramků se před školkou rozdalo 98 kusů. Mnozí se však k průvodu přidávali později a během cesty, a tak vlastně není známo, kolik dětských a dospělých účastníků bylo. Každopádně veškeré občerstvení přišlo k duhu a téměř nic nezbylo. Počasí se vydařilo a průvod nepotkalo cestou nic nepříjemného, pokud nepočítáme čarodějnici, která zrovna připravovala kouzelný lektvar. Dva kostlivci byli také v dobré náladě a lákali kolemjdoucí, aby si s nimi zahráli v kostky. Jen mrtvá nevěsta byla smutná a hledala svého milého. Všem ale zvedlo náladu soutěží (hod kostkami a kostmi) a vystoupení mažoretky Karolínky.\nHrajeme volejbal – začali jsme hrát hned první říjnové úterý po otevření Spolkového domu na venkovním hřišti. Počasí a především absence světla v pozdním odpoledni nám umožnilo pouze 4 úterní setkání v průběhu října. Hry ze zúčastnila především mládež z Dobřejovic, která využila příležitosti naučit se tuto oblíbenou míčovou hru. Teď už se jen těšíme na jarní teplo a světlo roku 2017.\nDrakiáda v sobotu 8. října 2016 byla obklopena deštěm. Pršelo před akcí i po ní, přesto to mnohé neodradilo, aby předvedli připravené dračí miláčky. Ani letos nechyběly mimořádné výškové výkony za značné podpory tatínků. A děti předvedly vynikající vytrvalost a snahu, za kterou obdržely nejen sladkou odměnu. Vítězové, které vybrala porota, odcházeli s dračími dorty a věcnými cenami. Do vzduchu vzlétlo 30 draků a všichni jejich průvodci tentokrát velmi ocenili teplý ovocný čaj a malé občerstvení. Zpestřením byly i rakety, které prorazily svou rychlostí mračné nebe a následně pomalu padaly na padácích do mokré trávy.\nOtevření Spolkového domu proběhlo ve středu 28. září 2016 za účasti zástupců obce a spolků, které v Dobřejovicích působí. Ve vnitřních prostorách nového Spolkového domu Čtyřlístek pro nejmenší připravil soutěže, které byly součástí některých dřívějších akcí. Uvnitř domu proto vyrostla trpasličí komůrka, louka s vysypanými perlami a makovými zrníčky a dokonce i perníková chaloupka. Na verandě si děti mohly malovat, ale také vyrobit indiánskou čelenku a schovat se do indiánského teepee. Nechyběla lovecká disciplína s uspáváním divoké zvěře. Slavnostní pásku přestřihli zástupci Duhy, Čtyřlístku, Moderních Dobřejovic, starosta a místostarosta obce, a pak už na všechny zájemce čekal nekonečný a výtečný bufet a ukázka toho co obec a spolky doposud vykonaly a v budoucnu plánují konat.\nDětský bazárek ZIMA v sobotu 17. září 2016 v dopoledních hodinách (9 – 12 hod.) poskytl bazárek všem zájemcům možnost vybavit se na zimu. Nabídka byla pestrá včetně široké škály velikostí oblečení. Zájemci měli příležitost pořídit i sportovní vybavení na zimu. Tentokrát šlo ryze o ženskou záležitost. Ženy prodávaly a ženy také nakupovaly . Příští bazárek snad již ve Spolkovém domě …\nZ pohádky do pohádky 2016 se rozloučilo s letními prázdninami první zářijovou sobotu 3. 9. 2016. Již podruhé se v pohádkový svět proměnilo okolí Nového rybníka v Dobřejovicích. Cestu po deseti známých pohádkách bez úhony zvládlo 128 dětí s doprovodem. V cíli čekala nejen odměna, ale i zábava tvůrčí, pohybová a hlavně občerstvení. Počasí se smilovalo a ohlášené tropické teplo se proměnilo na příjemný letní den. A jaké pohádky za námi letos přišly? Zlatovlásce a Jiříkovi pomohly děti najít a navléci perly z náhrdelníku. Dlouhý, Široký a Bystrozraký s dětmi mílovými kroky došli k jezeru, na jehož dně ležel prsten. Kocourovi v botách došly děti pro černokněžníka zakletého do myši a Popelce pomohly s přebíráním. Velkou odvahu pak děti prokázaly u perníkové chaloupky, kde musely ježibabě opravit střechu. Královna koloběžka zapůjčila svoji koloběžku na nelehkou cestu a tři zakleté ospalé princezny potřebovaly střevíčky na další noc plnou tance. Maková panenka s motýlem Emanuelem potřebovali makovými semínky uspat sluníčko a Sněhurka zase ustlat sedm postýlek. OBSAZENÍ\nDětský den v Dobřejovicích 2016 se konal v sobotu 28. května pod organizačním vedením obecního úřadu v čele s kulturní komisí. Ke spolupráci byly vyzvány všechny spolky a každý z nich opravdu přispěl něčím ojedinělým a zajímavým. Náš spolek se zapojil do realizace stanovišť s tématem Olympijské hry. Zvolili jsme období antického Řecka a v tomto duchu se nejen oblékli, ale i připravili soutěže. Nechyběl hod oštěpem, veslování, skok, překážkový běh a hod koulí. V albumu s fotografiemi jsou záběry z příprav a ze stavby antického “chrámu” a stanovišť pro děti. V průběhu akce děti sportovaly v rámci soutěžení, ale později se vracely a zkoušely si sportoviště opakovaně a opakovaně. Přípravě jsme se tentokrát věnovali od samého rána a skončili jsme v podvečer. Počasí sice hrozilo černými mraky, ale pár kapek po skončení akce nikoho nedokázalo rozladit.\nDen zdatnosti v Dobřejovicích se konal pod taktovkou Čtyřlístku úplně poprvé dne 14. května 2016. Počasí vyšlo, to byla polovina úspěchu Na trase dlouhé 1800 metrů bylo 7 stanovišť. Luštily se hádanky v morseově abecedě, válely se pneumatiky, hasičskou stříkačkou se shazovaly cíle, házelo se granátem na cíl, foukačkou se uspávala zvěř, ošetřovali se kamarádi a překonávaly se překážky se střelbou. Pro dobrodruhy byla trasa prodloužena o dalších 300 metrů s překážkou, kde bylo pomocí lan nutné překonat místní potok. Na trasu se vybíhalo ve dvoučlenných nebo tříčlenných skupinkách, kterých vyběhlo celkem 34 (37 dospělých a 39 dětí). Někteří neodolali a šli dokonce dvakrát. V závěru se hodnotil čas a počet získaných bodů. Na kratší trase zvítězila hlídka pod názvem Saláti a na delší trase hlídka s názvem 2. triumvirát. Konkrétní výsledky naleznete ZDE. Nechybělo ocenění všech soutěžících (medaile, diplom, sladkost pro děti a pivo nebo ovocné pitíčko). Těšíme se zase příští rok na podobném dobrodružství.\nVelikonoční dílnička s výstavou se konala tentokrát v neděli dne 20. března 2016 od 13,00 do 17,00 hod. Členové Spolku Dobřejovický Čtyřlístek přivítali děti i dospělé Velikonoční výstavou a především vybavenou dílničkou. Velkou pozornost, stejně jako v minulém roce, přitáhlo pletení pomlázek, které vyžadovalo značnou míru soustředění a trpělivosti, což si vyzkoušela celá řada zájemců. Nechybělo zdobení perníčků, jejichž sladký osud většinou děti zpečetily hned na místě. Strávit společné odpoledne sem přišlo 70 lidí (z toho 40 dětí). Každý měl možnost vyrobit si zdobené vajíčko (malovat, polepit, udělat si zvířátko, zápich atd.) a velikonoční věneček plný jarních květin, skořápek a zvířátek. Věnečky všech velikostí se pak objevily na brankách a zádveřích dobřejovických domů. Výstava připomněla symboly i historii Velikonoc. Nechyběly ani velikonoční říkanky pro inspiraci.\nBurza dětského oblečení a bot pro jaro a léto. V sobotu 20. 2. jsme pro vás pořádali burzu dětského oblečení a bot na jaro a léto. Byla to naše první akce tohoto druhu, a tak jsme byli sami zvědaví, jaký bude zájem. První prodejce se přihlásil už večer po zveřejnění akce, a pak se postupně přidávali další. V pátek odpoledne před burzou jsme oblečení k prodeji vybírali a místnost na obecním úřadu se pomalu začínala měnit v poměrně slušně zásobenou prodejnu. Nabízené zboží zabralo 13 stojanů s ramínky, 7 stolů a 17 židlí. Největší výběr byl ve velikostech 80-110 a pro nejmenší mimika (0-68). Zájem o koupi byl také po větších velikostech, ale tam jsme moc výběr neměli. Nakupovaly výhradně maminky nebo babičky a první přišly hned po zahájení prodeje. Během prvních dvou hodin se prodalo nejvíce věcí a ty nejhezčí kousky. Po prodeji se věci poskládaly a prodejna se zrušila. Každý prodejce nějaké kousky prodal. Věříme, že zakoupené věci udělaly radost jejich novým majitelům.\nSetkání na rodičovské se Čtyřlístkem konané 11. února 2016 proběhlo v zasedací místnosti Obecního úřadu Dobřejovice. V době od 10,00 do 12,30 hod. se místo, kde se pořádají slavnostní setkání, pracovní schůzky a zasedání zastupitelstva, během hodiny proměnilo v hernu plnou hraček. Odpoutat se od domácích prací sem přišlo šest dospělých a sedm dětí se bez větších zábran vrhlo do hraní. Děti si vyzkoušely svoji schopnost komunikace, možnost prosadit se v kolektivu a zapojily se do rošťáren s těmi staršími. Rodiče pak mohli porovnat úroveň dovedností dětí a navzájem si vyměnit rady jak na to či ono. V nabídce k občerstvení byla nejen káva a čaj, ale i džus pro děti, jablko-piškotový dort, čokoládové pohlazení nebo křupavé listové tyčinky. Čas všem rychle utekl a byla to až únava menších dětí, která donutila rodiče rozejít se do svých domovů. Toto setkání rodičů s dětmi bylo již třetí v pořadí.


Jak přestat kouřit? Odvážně vyhazujeme poslední krabičku, pak ale přijde spouštěč | Adiquit\nJak přestat kouřit? Odvážně vyhazujeme poslední krabičku, pak ale přijde spouštěč\nProhledat všechny kapsy, všechny šuplíky a skříňky a vyhodit i ty nejtajnější zásoby je krok jedna. Jak ale doopravdy omezit kouření či dokonce přestat kouřit úplně a zbavit se touhy po cigaretě ve vaší hlavě? Závislost na nikotinu není mýtus a u 97 % kuřáků jen silná vůle nestačí.\nHluboko zakořeněné rituály\nDát si cigaretu ke kávě ráno na balkoně, po cestě na autobus nebo večer u sklenky s přáteli. Až dodělám tenhle kus práce, až půjdu na oběd, až mi skončí pracovní doba. Abych se mohl soustředit, aby mi slehlo, abych se mohl vyprázdnit. Poznáváte v některém z uvedených rituálů i ten svůj?\nChci přestat kouřit, ale žvýkačka mi nestačí\nKdyž začneme dělat některou z obvyklých činností, naše tělo zatouží po malé dávce štěstí v podobě cigarety. Fyzická závislost se v některých případech zvládnout dá. Při opravdu silné fyzické závislosti je ale dobré být připraven a mít po ruce přípravek proti kouření v podobě žvýkaček, sprejů nebo pastilek s obsahem nikotinu. Na malou chvíli uspokojíme tělesnou potřebu po nikotinu a v rámci dne tento proces několikrát opakujeme. Jenže hlava se, na rozdíl od těla, takhle snadno obejít nedá, protože silná mentální vazba na návyky a rituály je možná důvod, proč to s těmi žvýkačkami možná zatím nevyšlo a vaše předchozí pokusy skoncovat s kouřením selhaly.\nJak podpořit změnu v hlavě\nKouření představuje silnou závislost a je v pořádku, když se vám nedaří s tímto zlozvykem přestat ze dne na den, když touhu po cigaretě neodbourá jedna návštěva lékárny a je normální, když to nepůjde svépomocí a při odvykání kouření vyhledáte odbornou pomoc, protože ve skutečnosti dokáží sami od sebe přestat jen 3 lidé ze 100. Existuje však jedna věc, kterou můžete udělat hned teď a až 6násobně zvýšit svou šanci na úspěch. Představte si, že na to nejste sami a je tu pro vás virtuální terapeut připraven vám pomoci s abstinenčními příznaky i rituály, které máte s cigaretou spojené.\nPřipravte se na spouštěče\nJe jisté, že vaše rituály a návyky se budou opakovat a že touha po cigaretě se bude v konkrétních situacích vracet. S mobilní aplikací Adiquit se na tyto spouštěče dobře připravíte a v krizových momentech vás dokáže podržet. Adam, jakožto váš virtuální adiktolog, se stane vaším parťákem a motivátorem, který vám bude připomínat, proč jste chtěli s kouřením skončit.\n“Není těžké přestat kouřit, ale vydržet to.”\n– Adam Kulhánek, adiktolog a autor aplikace AdiQuit


SeaBook: KNIHODOJMY: SKORO SMĚŠNÁ STORY\nKNIHODOJMY: SKORO SMĚŠNÁ STORY\nžánr: YA/ román\norig. název: It's Kind of a Funny Story\nrok vydání orig.: 2006\nJmenuji se Craig Gilner.\nJe mi patnáct let a zamotal jsem se do něčeho, z čeho není úniku- deprese.\nAle vezmeme to hned od začátku: odmalička jsem byl kluk, který rád kreslil. Avšak ne žádné sluníčka, mráčky, domečky, kytičky, apod., ale mapy. Mapami jsem žil a nakreslil jich několik tisíc. Celkově moje dětství bylo úžasné. Milující rodiče a následně i mladší sestra mi do života vkládali každodenní radost a pocit štěstí.\nPak ale přišel cíl, kterého jsem chtěl za každou cenu dosáhnout.\nŠkola, do které chodí jen ty nejchytřejší děcka z celého státu. Nejprestižnější škola, na kterou jsem podal přihlášku. Musel jsem se několik hodin denně připravovat na přijímačky. Zavrhl jsem díky tomu svou rodinu, mapy a jediné co mi "zbylo" byl můj kamarád Aaron, který se samou náhodou hlásil na stejnou školu. Aaron se ale vůbec neučil ba naopak, celodenně se poflakoval, hulil trávu a na učebnici se ani nepodíval (ne, že bych až na poslední bod nic z toho nedělal...).\nDůležité ale je, že jsem se na školu dostal. Myslel jsem si, že teď nastává moje nejlepší období života. Najdu si holku, budu pilně studovat, budu mít nejlepší výsledky na škole,.... a nakonec do dopadlo tak, že jsem dostal depresi.\nNa knihu Skoro směšná story jsem se opravdu těšila.\nV poslední době moje psychika není úplně nejlepší, a tak jsem chtěla zjistit, jaké je mít doopravdy depresi a mít pocit bezmocnosti. A tato kniha mi jednoznačně odpovědi dala.\nKniha je psaná opravdu skvělým stylem, který netuším, jak mám popsat. Lehký text, který je vyprávěn puberťákem a tak to i vypadá? Asi takhle. Nechápejte mě ale špatně, nemyslím tím, že je text plný nespisovné češtiny, sprostý a skoro až nečitelný. To v žádném případě.\nJe to styl, který stejné věkové kategorii sedne jako na míru a vyšší věkové kategorii připomene jejich dřívější mluvu a přitom všechny dokonale okouzlí.\nTo, že je kniha vyprávěna z první osoby- Craigem, dodává příběhu větší šťávu a přísun emocí. Craig má totiž prostor na to, aby svoje pocity popsal sám a do detailu. To jsem na příběhu milovala. Jeho Kotvy, Chapadla, apod. Do teď mám pocit, jakoby jméno Ned Vizzini vůbec nic na obálce neznamenalo, protože příběh pro mě vyprávěl Craig Gilner. Je to zvláštní a ještě nikdy se mi to nestalo... Každopádně by se dalo říci, že Craig je samotný pan autor, jelikož pan autor (Ned Vizziny) taktéž strávil 5 dní v psychiatrické léčebně a právě to ho inspirovalo k napsání tohoto autobiografickému románu.\nAvšak moje období, které zaručuje, že se do sebelepší knihy nedostanu a neužiju si ji tak, jak bych jindy ano opět nezklamalo a z knihy jsem si bohužel ten nabízený úžasný čtenářský zážitek neodnesla.\nAbych řekla pravdu, pořád ještě nevím, jaký názor na knihu pořádně mám. Nemohu říci, že mě zklamala, to v žádném případě, ale nemohu ani říci, že by mě překvapila. Byla to fajn kniha s dokonalými myšlenkami a v hlavě mi bude ležet ještě hodně dlouho, ale jak už jsem řekla, není to chyba knihy, ale mě 😢\nProto Vám, kteří Skoro směšnou story ještě nečetli, rozhodně doporučuji to napravit..\nKnihu si zaručeně vychutnáte a každá postava Vám nějakým způsobem přiroste k srdci. Ať je to zmatený Craig, divoká Nia či random pacient v psychiatrické léčebně. Každá postava je totiž stejně jako příběh na první pohled obyčejná, ale po chvilce zjistíte, že má smysl. A to je to, co jsem na knize a postavách milovala.\nI když jste tápali, tak jste věděli, že příběh má svůj smysl...💔\nP.S: Samozřejmě mám v plánu i film, který byl podle této knihy natočen (v češtině Něco jako komedie), tak snad mě filmové zpracování nezklame 😊\nTímto chci moc poděkovat nakladatelství Větrné Mlýny za poskytnutí recenzního výtisku :)\nCo vy a tato kniha?\nZnáte, četli jste nebo se teprve chystáte?\nMějte se krásně 💜\nKateřina Miklíková 15. listopadu 2016 19:39\nPěkná recenze. Knihu stále zvažuji, ale s mým nekonečným seznamem věcí k přečtení ví Bůh, jestli na ni skutečně dojde :)\nSea Book 20. listopadu 2016 10:10\nAdelle R. 15. listopadu 2016 20:44\nVypadá to strašně zajímavě a já se fakt ráda babrám v psychice hrdinů, takže si to možná ještě připíšu na seznam k Vánocům :D\nFiadh 15. listopadu 2016 20:50\nJsem zvědavá, co řekneš na film, pokud se k němu budeš vyjadřovat. Viděla jsem ho s krátkým odstupem po přečtení knihy a musím říct, že se mi líbil možná i víc než kniha. Herecké obsazení i scénář se vážně povedlo :)\nSea Book 20. listopadu 2016 10:11\nUrčitě o něm bude zmínka ve Filmovém večeru, který opět už dlouho nebyl, ale asi bude chvilku trvat, než se k němu dostanu :D Na filmy mě totiž moc neužije :D\nKate 16. listopadu 2016 20:41\nJá jsem hrozně na knihu zvědavá a pak i na film, tak snad se k nim brzy dostanu :)\nJá doufám, že se brzy dostanu k filmu :)


Dovolená ostrov Pag - Chorvatsko | Avander\nInspirace Dovolená Chorvatsko severní Dalmácie Ostrov Pag\nOstrov Pag - dovolená v Chorvatsku\nDovolená na Pagu patří k časté volbě sportovně zaměřených turistů, nebo naopak těch, kteří dávají přednost klidu a pohodě na nepřeplněných plážích krásného ostrovního prostředí. Pag je dlouhý 60 km a patří k ostrovům s nejmenší hustotou obyvatelstva.\nNejvětším střediskem ostrova je letovisko Pag, dalšími jsou Povljana, Novalja, Lun, Šimuni. Čisté moře, krásné písčité a oblázkové pláže najdete na mnoha místech ostrova. Proslulé je například pobřeží Pažského zálivu, s počtem 27 převážně oblázkových pláží.\nLetovisko Povljana nabízí ideální podmínky pro rodiny s dětmi, kde je oblíbenou písečnou pláží například Perilo, oblázková pláž Mali Dubrovník a Dubrovník, ale také blízké písčité zátoky kde najdete i mušle.\nBlízko centra Pagu je k dispozici vybavená městská pláž s veškerým plážovým komfortem, v letovisku Stará Novalja je krásná písečná pláž Pljanka. Ubytování na Pagu najdete v letoviscích, nebo přímo v blízkosti pláží. Příjemné apartmány a letní vily v Pagu i Povljaně nabízí ideální základnu pro vaši ostrovní dovolenou v Chorvatsku. Ostrov Pag je s pevninou spojen Pažským mostem dlouhým 340 m, nebo trajektovým spojením, s přístavem v Žigljenu.\nChorvatský ostrov Pag nabízí pestré možnosti sportovního vyžití, jak v podobě vodních sportů, tak aktivit na pevnině. Najdete zde skvělé podmínky pro windsurfing, vodní lyžování, projížďky na skútrech, nebo potápění. Podmořská krajina s množstvím živočichů a ryb, prohlubní a jeskyní, nebo oblast Casky se zbytky potopeného města Cissa láká mnoho potápěčů.\nNa ostrově působí i několik potápěčských klubů. Příznivce cyklistiky potěší desítky tras vedoucích ostrovní přírodou. Tenisové kurty a fotbalové hřiště najdete ve městě Pagu ve sportovním středisku Olympic centar , další sportovní možnosti jsou Povljaně a Novalji. Dlouhé písečné a oblázkové pláže můžete využít i pro jogging.\nPamátky, kulturní akce, výlety\nOstrov Pag byl osídlen již za dob antiky. K významným památkám města Pag patří kostel sv. Marie z 12. století, farní kostel Nanebevzetí Panny Marie z 16. století na centrálním náměstí, Knížecí palác s velkolepým portálem, nebo městská věž Skrivat, která byla součástí opevnění. Řadu cenných církevních obrazů a předmětů uchovává kostel sv. Markéty, nebo Klášter benediktínek.\nK zajímavostem ostrova patří stará výrobní tradice získávání soli, kterou si můžete prohlédnout ve stálé expozici města Pag. Rozsáhlé saliny zajišťovaly ostrovu Pag už od starověku blahobyt a i dnes představuje výroba soli na ostrově 2/3 celkové chorvatské produkce soli.\nKe specialitám ostrova patří výborné bílé víno žutica, jež produkují místní vinohrady, nebo vyhlášený ovčí pažský sýr Gligora. Pažská krajka, která se na ostrově vyrábí již od 16. století, byla zahrnuta jako chráněná památka do seznamu UNESCO.\nK pravidelným kulturním akcím ostrova patří Novaljské kulturní léto v červnu, letní festival Pašské léto, pořádaný koncem července, nebo jednodenní karneval koncem července pořádaný ve městě Pagu. Možnosti nočního života nabízí letoviska Pag a Novalja, centrum zábavy mladých je slavná pláž Zrće, kde se v klubech Papaya, Aquaris, nebo Calypso můžete bavit 24 hodin denně od června až do září.\nLáká Vás ostrov Pag? Podívejte se na ubytování ostrov Pag s možností online rezervace nebo se podívejte na celou nabídku ubytování v Chorvatsku.\n- všechny - ostrov Pag


Rakovina prsu - Modrý koník\nRakovina prsu je zhoubné nádorové onemocnění, které postihuje v 99 % ženy. Rakovina prsu patří mezi nejčastěji se vyskytující rakovinotvorná onemocnění.\nVideo: Rakovina prsu\nRizikové faktory onemocnění rakovinou prsu\nvěk ženy - nejvíce se vyskytuje u žen po 60. roku věku, před obdobím přechodu se objevuje výjimečně a u mladých dívek do 25 let je toto onemocnění velmi vzácné.\nalkohol - nadměrné pití alkoholu zvyšuje pravděpodobnost vzniku rakoviny prsu,\ndědičnost - rakovina prsu se vyskytuje v rodině (u matky, sestry nebo vzdálených příbuzných),\njiž jednou diagnostikovaná rakovina - pokud se u ženy objevil nádor v jednom prsu, je vyšší pravděpodobnost, že se vyskytne i v tom druhém,\nzměny v prsní tkáni ,\nmenstruace2 a klimakterium - vyšší riziko onemocnění rakovinou prsu je u žen, které začaly menstruovat před 12. rokem a menstruace byla ukončena po 55. roku věku. Zvýšené riziko je také u žen, které v období klimakteria užívají hormony s obsahem estrogenu a progestinu.\nozáření prsu - zvýšené riziko je u žen, kterým byl ozařován hrudník včetně prsou.\nhustota (denzita) prsní tkáně - zjištění při mamografickém vyšetření, že má žena zvýšenou absorpci rentgenového záření,\nnadváha nebo obezita po přechodu,\nsetkávání se s chemickými látkami\nbulka v prsu2 - zjištěná při samovyšetření prsu,\nzvětšené mízní uzliny v nadklíčku,\nvýtok z prsní bradavky,\nvtažení kůže bradavky prsu,\nzvětšené mízní uzliny v podpaždí,\nDiagnóza bývá stanovena na základě výsledku mamografického vyšetření doplněného ultrazvukovým vyšetřením. Poté se provede histologické vyšetření (probíhá vyšetřením vzorku tkáně - tzv. biopsie), které určí správný postup léčby. Histologickým vyšetřením se zjistí, zda jde o lobulární (méně škodlivý) nebo o duktální (bývá větších rozměrů) karcinom.\nNa stanovení vhodné léčby má také vliv přítomnost metastáze v uzlinách pacientky. Ke zjištění se provádí ultrazvukové vyšetření (tzv. sono) jater, rentgen hrudníku a vyšetření kostí na oddělení nukleární medicíny.\nPacientce se provádí také biochemické vyšetření, které prokazují výskyt nádorových markerů nebo receptorů.\nVolba léčby závisí na věku pacientky a jejím hormonálním stavu a kondici. Důležitá je také přítomnost nebo nepřítomnost receptorů a metastází.\nPacientce je odebrána část nebo celý prs včetně lymfatických uzlin v podpaží, aby se předešlo rozšíření nádoru. Během operace je možnost udělat také scintigrafické vyšetření - jde o vyšetření první uzliny, která by mohla být rakovinou postižená a pokud se v nich nádor nepotvrdí, není nutné je odstraňovat.\nPo operaci, při které jsou odebrány také lymfatické uzliny, je pacientka podrobena chemoterapii. Pokud nejsou uzliny pacientky zasaženy, ale jsou-li jiná rizika, např. je nádor velký, je chemoterapie také doporučena. U žen vyššího věku se naopak chemoterapie nedoporučuje, aby nedošlo k velké zátěži organismu.\nU středně pokročilých nádorů se doporučuje nejdříve pomocí chemoterapie nádor zmenšit. Tímto se zvyšuje pravděpodobnost dobře zvládnuté operace. Pokud se nádor nezmenší, doporučuje se nejdříve nádor ozářit a poté zkusit znovu chemoterapii. Operativní zákrok bez předchozího ozařování by neměl žádný význam. Po operaci je pacientka opět podrobena chemoterapii nebo hormonální léčbě.\nZhoubný (metastázující) nádor nejde zcela vyléčit, lze jej pouze zmenšit. Pacientka je podrobena chemoterapii nebo hormonální léčbě tamoxifenem. Pacientka podstupuje ozařování při metastázích kostí nebo mozku, chemoterapie je doporučena pacientkám při metastázích jater a při rychlém šíření nádoru.\nBývá cíleně zaměřená na určitou molekulární strukturu nádoru a tím zabraňuje vzniku vedlejších účinků. Biologická léčba je vhodná u nádorů s větším množstvím metastází a které mají větší pravděpodobnost k množení buněk.\nVětší pravděpodobnost vyléčení je u pacientek, které mají nádor prsu s malým počtem zasažených uzlin a u těch, které mají pozitivní estrogenové receptory a léčí se hormonální terapií. Důležité jsou také výsledky histologického vyšetření.\nKaždý nádor prsu je jiný a u každé pacientky se jeho stav a vývoj může lišit. Nejde tedy jednoznačně říci, kdo se zcela vyléčí a u koho se rakovina po letech opět objeví. Úspěch v léčbě rakoviny prsu je oproti jiným nádorovým onemocněním velmi vysoký.\nVíce o rakovině prsu na modrykonik.cz\nDiskuze: Bulka v prsu, může se jednat o rakovinu?\nDiskuze: Zažila některá z vás také rakovinu prsu?\nDiskuze: Při rakovině prsu prso bolí nebo ne?\nHodnocení a zkušenosti s rakovinou prsu\nMáš zkušenost s rakovinou prsu?


Assassin's Creed: Odyssey – Komentáře – Databáze-her.cz\n25.12.2020 08:29 (poslední úprava 25.12.2020 16:50)\nDo Assassin's Creed: Odyssey (dále jen „Odyssey“) jsem se pustil cca 2 roky po dohrání předchozího dílu – Origins. Ten byl přitom teprve druhou hrou série, po úplně prvním dílu, který jsem vůbec hrál, a k jehož vyzkoušení mě přesvědčilo především přidání RPG prvků do hry. Jelikož mně přitom Origins učaroval především svou atmosférou, těšil jsem se, že podobně intenzitní zážitek mi přinese i díl z řeckého prostředí. Ačkoliv však nedokážu přesně říct, čím to bylo, nestalo se tak. Z nějakého důvodu na mě mapa světa, respektive jednotlivá města a vesnice nepůsobila tak kouzelně jako v Origins. Jinými slovy mě nedokázala do hry vtáhnout natolik jako právě předchozí díl série. Jelikož jsem současně hráč, co se snaží každou hru vytěžit co nejvíc (zde jsem v základní hře strávil cca 105h), přišli mi po čase nejen jednotlivé mise typu „odnes toto do 200m vzdálené vesnice, já to nedokážu, protože na cestě jsou bandité, kterých se bojím“, nebo „vybij tamten kemp banditů“ apod. značně repetetivní. Obdobně lze totiž hovořit rovněž o místech na mapě („otazníčcích“), která se typově taktéž hodně opakovala, i když tam to lze asi spíše odpustit. Co ale s uvedeným do jisté míry souvisí, a co mi na hře vadilo možná ještě trošku více, byla skutečnost, že svět hráče, alespoň podle mě, velmi nedostatečně odměňoval za prozkoumáváni lokací. Jak jsem již psal, rád hru vytěžuju ve velkém rozsahu, a když tak např. na velkém odlehlém poloostrově, kam tudíž hodně hráčů třeba vůbec nezamíří, najdu (například) jen kemp zbojníků a nic víc, tak mi to prostě přijde málo. Stejně tak mi vůči Origins, možná jen pocitově, nevím, přišlo, že tam jsem na různých lokacích nacházel kupříkladu nějaké dokumenty apod., které mi mohly dovysvětlit určitý boční quest, nebo daná lokace měla třeba jen zajímavou atmosféru. U Odyssey jsem takové věci postrádal. V souhrnu uvedených nedostatků tak pro mě pak bylo dohrávání celé hry (cca posledních 5-10 hodin) značně úkorné. Konečně nemohu v rámci nedostatků než nezmínit i to, ale raději toliko obecně – že i konec příběhu pro mě vyzněl značně „meh“. Nebylo třeba vybít všechny členy kultu (toto jsem udělal až po dohrání příběhu), což jsem se domníval, že bude představovat vyvrcholení celé dějové liniie, ale došlo „jen“ k rodinnému obědu a konec. Uvedené mi však po takové herní době zkrátka nepřineslo potřebné uspokojení z dokončení celé hry..\nAbych však hru jen nekritizoval a zdůvodnil také relativně vysokou známku, kterou jsem ji udělil, je nutno říci, že samozřejmě má rovněž své nesporné klady. Za mě je to zachování, byť základních, RPG prvků, neboť jsem zkrátka RPG pozitivní :). Kladně hodnotím i možnost prozkoumávat skutečná historická místa a setkávat se se známými postavami z dějin na vlastní kůži. Nemíním tím, že by hra byla historicky přesná, ale i tak je to zábavné a zajímavé. Dále lze zmínit, že hra dokáže na některých místech vyčarovat krásné výhledy/pohledy. Konečně mám rád, kdy je ve hře nějaké „tajemství“, takže i postupné odhalování a vybíjení členů kultu mi přišlo jako dobrý nápad. Něco podobného bylo ostatně i v Origins.. Závěrem je třeba dodat, že ve zbytku je hra nejen v tom negativní smyslu, ale i v tom ve skrze pozitivním, stále oním dobrým „assassínem“. Takže pokud vás Origins svými mechanismy a pojetím dokázal zabavit, dokáže to, s výše uvedenými (subjektivními) výhradami, i nynější díl Odyssey. Počkáte-li si přitom na nyní již častou slevu na tuto hru, je to o důvod více, proč jí dát šanci.\nPro: RPG prvky, možnost navštěvovat skutečná historická místa a potkávat slavné postavy z dějin; hra dokáže místy vykreslit krásné scenérie\nProti: časem nastupující repetetivnost questů a „otazníčků“ na mapě; hra podle mě nedostatečně odměňuje hráče, kteří rádi prozkoumávají různá zákoutí herního světa; čistě subjektivně mi herní prostředí přišlo méně atraktivní než v případě AC: Origins\nChaire, maláka misthios.\nAneb když člověk složí ze všech slov, co se ze hry naučil, "smysluplnou" větu.\nBěhem úmorného hraní AC: Unity jsem o celou sérii ztratil zájem a nad dalšími díly jsem už jen mával rukou. S Odyssejí mě ale ta série trefila do velice slabého místa. Starověké Řecko patří mezi moje nejoblíbenější období historie, nemluvě také o mytologii, kterou mám najetou fakt dobře. Právě zásah do tohoto slabého místa je také důvod, proč je finální hodnocení nakonec tak vysoké, protože ta hra má taktéž plno věcí, které mi taky lezly pěkně krkem.\nV první řadě musím vyzdvihnout naprosto překrásnou grafiku, díky které byla o to větší radost celý řecký svět prozkoumávat. Ať už ve dne či v noci, na plnou hubu řeknu, že Odyssey je jedna z nejkrásněji vypadajících her, co jsem kdy hrál. Navíc jsem si se svým lehce infantilním entuziasmem při prozkoumávání připadal jak nějaký super votravný turista. "Ty vole, Ithaka! Budu moct prozkoumat Odysseův palác? Héj, v Athénách je Perikles? Pecka! No ty bláho, už pluji na Krétu!" Ta radost z prozkoumávání celého Řecka tak slušně překrývala fakt, že z gameplayového hlediska je ten svět vlastně docela tupý. Po nějaké době jsem začal ignorovat ty všemožné jeskyně, tábory, pevnosti, (nástěnku kontraktů jsem se naučil ignorovat hned po prvních pár hodinách) atd., na jejichž dokončení mě hra lákala příslibem zkušeností. Not me, game! Not me! Hrozně mě taky sral respawn nepřátel v lokalitě, kterou jsem doslova před pěti minutami komplet pročistil, protože mě do ní poslal nějaký přijatý side-quest. Když už je řeč o side questech, je to strašný hit or miss. Některé jsou překvapivě velmi povedené, jiné jsou naopak tak úmorné, že pokaždé, když jsem na mapě uviděl kosočtverec s vykřičníkem, modlil jsem se, aby to nebyla nějaký "feč kvest" hovadina.\nHlavní příběh je... vlastně nic moc. Začíná celkem slibně, ale po půlce z něho začne mít člověk pocit, že přestal bavit i samotné tvůrce, kteří se ho kvůli tomu rozhodli nějak naplácaně ukončit, aby ho už konečně měli z krku. Samotné zakončení je tak nesmírně suché. Kassandra byla ale moc fajn. Jako postava byla zajímavá, sympatická a občas i vtipná. Samozřejmě jsem z ní udělal strašnou nymfomanku, takže lezla do postele téměř každému, kdo o to "požádal". Až teda na Alkibiada, kterého jsem věčným odmítáním velice rád trolil. V rámci hlavního příběhu mě ale extrémně bavilo lovení kultistů. Postupné odkrývání vnitřního kruhu hlavních padouchů působilo nesmírně uspokojivě, plus jsem s oblibou i často polemizoval o identitě jednotlivých členů.\nSoubojový systém jsem si vychutnával každým coulem. Bavil mě vlastně i víc než třeba ve všech Zaklínačích. Na Hard obtížnost se u něho člověk musel soustředit, dávat bacha, plus si mohl i vychutnávat onu slast pro oči, když se Kass povedlo nějaké to elegantní kombíčko. Občas došlo i na pár fakt napínavých a pamětihodných situací, kdy po mně šli 3 žoldáci najednou, každý s trochu jiným kalibrem. Pecka. Stejně tak musím pochválit parádní boss fighty s mytologickými bytostmi (obzvlášť ten s minotaurem), které dokážou v člověku rozpumpovat adrenalin. Nejsou super těžké, ale když hráč udělá nějakou výraznější chybu, krutě ho za to potrestají. Tak to přesně má být. Velká škoda, že hra hráče přespříliš odměňuje ve formě generického lootu, který se přizpůsobuje hráčově levelu. Díky tomu tak nebyl zisk nového vybavení nikdy příliš uspokojivý, maximálně tak pouze v tom, že v něm Kass vypadala dobře.\nHudba je celkově fajn. Už byly díly s lepšími soundtracky, ale i zde se dá najít pár fakt hodně pěkných kusů, které zůstanou v hlavě. Jmenovitě Odyssey (Greek version) a Legend of the Eagle Bearer.\nOdyssey v mnoha ohledech zas až tak skvělá hra není, ale hrome, tím svým zasazením, slušnou atmosférou a překrásným vizuálem si to fakt hodně vynahrazuje, tudíž by mi bylo blbý to šoupnout do žlutého hodnocení. A já se každý den do toho krásného Řecka vždy rád vracel. Takže nakonec těch 80%. Ještě by na mě nějaký maláka vypsal odměnu. Znáte ty Řeky, stačí jen abyste omylem zabočili do oblasti, kde nemáte co dělat, což bohatě stačí k tomu, aby vás za to chtěli napíchnout na kopí.\nPro: Grafika, prozkoumávání Řecka, souboják, hudba, Kassandra/(Alexios?)\nProti: slabší hlavní dějová linka, suchý repetitivní gameplay, slabé RPG prvky\n28.10.2020 18:41 (poslední úprava 28.10.2020 18:52)\nK této hře budu krutě upřímný a budu se snažit distancovat od klasické věty: „tohle není Assassins Creed!“ Origin jsem dohrál v době, kdy již byl Odyssey na trhu a musel jsem si dát opravdu velkou pauzu, protože jsem se bál, že to bude copy-paste díl a znovu se pouštět do objevování světa a plnění bambilionu úkolů se mi nebude chtít. Copy-paste díl to je, ať mi nikdo neříká, že není (sorry Raisen). Vlastně vše od Ubisoft od roku 2012 (FarCry 3) je recyklace, jen v jiné designy.\nSvé komentáře rád rozděluji na dva základní kameny – klady a zápory. Zde to ale udělat nemůžu, protože by to asi bylo zbytečné.\nNemůžu se zbavit dojmu, že série Assassins Creed se stala naprosto prázdným produktem, bez jakékoliv identity. A zrovna na stylu a určité osobitosti si série vždy zakládala. Místo toho máme jen kopírku skvěle prodávaných titulů (Zaklínač 3 a Shadow of War/Mordor), která je naprosto bezpohlavní.\nMrzí mě i očividné designové přešlapy. Spousta střešních balkonů nemá žádný přístup. Nevedou na něj schody, nic. Prostě čekají, až tam assassin, který v této hře není assassin, ale žoldák, vyleze. A to si tam občas jedna z dvou hlavních frakcí uloží bedny se zásobami. Už jenom nápad, že se tak důležité zásoby uloží na střešní balkón jakési vily místo do skladu je stupidita, ale to, že na balkon nevede normální přístupová cesta je šílenost. Design světa a jeho fungování této hry v mnoha ohledech naprosto kašle na zdravý rozum a jen doufá, že hráč většinu oblastí jen rychle proběhne.\nMyslel jsem si, že s přibývajícími díly této série se bude AI nepřátel zvyšovat, ale přijde mi, že jsou hloupější a hloupější. Většina nepřátel vidí zhruba v úhlu 30° a ztratí vás z dohledu za prvním rohem. A když říkám za prvním, tak opravdu myslím, za prvním! Klidně stačí stát na stanu, počkat až na něj nepřítel vyleze, skočit dolů, vlézt dovnitř a většina vojáků vůbec nechápe, kam jste se poděli. Ne že by to bylo potřeba, ty tam jsou doby Ezia, který se musel vyhýbat každé ráně, protože dva zásahy znamenaly smrt a tak nebudete mít prakticky potřebu před někým utíkat. Nepřátelé zde jsou jenom otravný hmyz, který akorát zdržuje.\nAbsolutně nechápu, proč vás hra nutí zabíjet naprosto všechny. Většinu hry nevíte, kdo jsou ti „hodní“ a kdo ti „zlí“. Například když jeden region ovládá Sparta, tak v daném regionu prohledám otazníčky, vyberu truhly, zabiju kapitány, oslabím suveréni frakci. Ve chvíli, kdy se vedením regionu zhostí Athény a já najdu ještě jeden otazníček, který je vojenský tábor, abych ho dodělal, musím zabít Athéňany, za které jsem před pěti minutama bojoval. Těchto paradoxů jsou ve hře naprosté mraky a nakonec mi bylo naprosto jedno, kdo má jakou frakci a koho mám vlastně zabít. Mockrát se mi stalo, že jsem dobil tábor Athén. Uvnitř byli zajatci Sparty, a abych si mohl otazníček odškrtnout, tak jsem musel propustit vězně. Jenže před chvilkou jsem v bitvě o region bojoval za Athény. Takže otevřu klec (která se mimochodem otevírá dovnitř a vždy projde tělem zajatce, v Ubisoft takový detaily ale nikoho neberou), vypustím Sparťana a zapíchnu mu ostří čepele do hlavy. Vedle stojí, další vězeň, otevřu klec a vězeň ke mně přistoupí se slovy „Ooooo thank you Misthios!“ Zbytek je snad jasnej.\nZároveň se stává, že ve hře naleznete místo, které bude dějištěm nějakého úkolu. Ten ale nejde splnit, protože úkol ještě není aktivovaný. Takže třeba narazíte na vězně, který již podle vzhledu neodpovídá standardům (většina lidí a tím pádem i vězňů jsou generování podle šablony, kterou hned rozpoznáte oproti nějaké významnější postavě), otevřete klec a on stojí a čučí a ani se nehne. Myslím, že to byl právě někdo z CD Projekt, kdo říkal, že tohle se ve hře nikdy nesmí stát, protože je to jako byste omylem divákovi ukázali druhou stranu filmových kulis.\nNechápu jak se hra, která si zakládala na realismu, mohla dostat tak strašně daleko od reality. Proč to neustálé ulehčování hratelnosti (skok ze 40 metrové sochy přímo na dlažbu vám nezpůsobí nic, krom pocitu, že tady někdo na základní fyziologický pravidla z vysoka se*e)? Sidestory, která se točí kolem Absterga zemřela společně s Desmondem a teď je zbytečnější víc než kandidatura Kaney Westa na amerického prezidenta. Proč jsou vedlejší, a potažmo i hlavní, úkoly tak strašlivě nudný? Od začátku až do konce je to čisto čistá rubačka, ale hlavně hrozně nudná rubačka. Úskok, sek, sek, sek, úskok, sek, parírování , sek, sek, multikombo. Vybrat truhly, donést pro co mě poslali a jde se dál a takhle pořád a pořád dokola. Vždy si vzpomenu na Vaase, což jsou paradoxně slova Ubisoftu: „ Insanity, is… doing the exact same fuckin thing… over and over again, expecting shit to change.“\nTěch problémů, které s hrou mám je strašná hromada. Ani nechápu, jak jsem se mohl dokopat k tomu jí dohrát. Lockdown je prostě někdy dlouhej. Hrozně mě ale mrzí, kam se série dostala. S perfektní, inovativní hry se stala prázdná vyvražďovačka, bez jakékoliv hloubky. Hrál jsem 9 dílů z této série a dohrál jich 8. Bohužel, po ukázkách na Valhallu vím, že počet dohraných „Assassínů“ i v následujích letech zůstane na stejném čísle.\n12.10.2020 00:50 (poslední úprava 12.10.2020 00:54)\nHned na začátek bych chtěl uvést, že jsem žádný předchozí Assassin's Creed nikdy nehrál a hru jsem si nepořídil proto, že to je AC, ale že se jedná o obrovské RPG ze světa antického Řecka. A jako takový mi AC: Odyssey naprosto učaroval. Je pravda, že tím pádem nejsem přesycen herními prvky, které se ve hrách ze série AC, potažmo vůbec her od Ubisoftu údajně stále opakují. Musím přiznat, že příběh jsem brzy přestal řešit a jen se nechal unášet atmosférou, nádhernou scenérií a obrovskou rozlohou a možnostmi, které hra přináší.\nJen tak při projížďce na koni starověkým Řeckem hra umí skvěle navodit pocit, kdy si připadáte jak opravdový antický hrdina. Ten, o kterém jsem četl jako dítě ve Starověkých řeckých bájích a pověstech. Boje proti skutečným mýtickým stvořením (Medúza, Minotaur, Kyklop), jsou pak jen třešničkou na dortu, stejně jako lovení bájných zvířat. Vždyť která hra Vám umožní zabít nemejského lva, krétského býka, laň se zlatými parohy? Tím se dostávám jen k hrstce možností a obsahu, které hra přináší. Je libo stát se králem Arény a nejmocnějším antickým hrdinou? Objevovat legendární antické poklady?\nJe pravda, že plnit neustále se opakující se úkoly z vývěsky mi nevadí. Upřímně mě spíš těší možnost, že na mě stále nějaké úkoly čekají. Že je nevyčerpám z vývěsky všechny a ve hře je i po jejím dohrátí stále co dělat. Tím se dostávám i k majestátním lodním bitvám. Plavení se po moři je ve hře opravdu zábavné a námořní bitvy též. Vše funguje jako RPG, takže stále je co vylepšovat, stále se kam posouvat - vylepšovat loď, vybavení, zbraně, postavu..\nAbych ale zmínil alespoň některá negativa, tak mi moc nevyhovuje možnost, kdy nejde v bojovém módu ukládat. A tím myslím, v bojovém módu, kdy Vás nikdo nevidí. Baví mě čistit pevnosti a tábory nepřátel potichu, bez povšimnutí. Zabíjet je potichu a uklízet těla, schovávat se v křoví. Ale uvítal bych možnost tento postup ukládat. Chápu, proč to autoři vymysleli takto, ale upřímně, při odhalení a následném načtení už člověk nemá chuť to celé stealthovat znovu.\nDále mi moc nevyhovoval systém levelování oblastí vůči postavě. V Origins je to snad řešeno líp. Chápu, že některé oblasti jsou nad úroveň postavy, ale když je dožene a předežene, levelují s ní. Rovněž chápu, proč to udělali, ale raději bych pevně fixní level nepřátel v jednotlivých oblastech, který se pak nemění. V nastavení si lze nastavit, o kolik levelů můžou být nepřátelé maximálně pod Vámi, ale úplně vypnout to nejde. Škoda.\nOmlouvám se, že mluvím tak v superlativech, ale hra mi naprosto učarovala a rád v ní trávím desítky hodin bez toho, abych se v příběhu někam posunul. Jak jsem psal v úvodu, užívám si velikosti a svobody obrovského otevřeného světa, nechci hrou jen proletět kvůli příběhu. Nehrál jsem Origins a nejspíš nebudu hrát ani Valhallu. Tohle je hra přesně pro mě, hra, po které jsem vždycky toužil..\nA upřímně bych chtěl získat ten achievement za komentář s +30 hodnocením. Takže jestli to dočtete až sem, budu moc rád, jestli mi na to + kliknete.:-)\nPro: Obrovský svět, spousta možností, svoboda, mýtické prvky\nProti: V bojovém režimu nejde ukládat, ani když o Vás nepřátelé nevědí. Levelování nepřátel s hrdinou nejde vypnout.\nNetušila jsem, že 102 hodin (v základní hře), které jsem strávila ve starověkém Řecku, kde mi byla průvodkyní půvabná Kassandra, uteče tak rychle a bude mě to bavit po celou dobu. V Origins jsem strávila kolem 60 hodin a ke konci mě to už nudilo, a proto jsem ráda, že Odyssey není jen copy-paste hrou, i když to tak může vypadat.\nVítanou změnou pro mě bylo prostředí. Zatímco v předchozím díle převládalo zasazení do jednotvárné pouště (i když krásné), tak prostředí Řecka bylo rozmanitější. Oceňuji barevnou pestrost a střídání počasí, byť nebylo tak dramatické jako v Zaklínačovi. Při toulání se krajinou plné hor, lesů, jezer a skal jsem se často zastavila, abych mohla obdivovat, jak krajinu zabarvuje východ slunce či svit stříbrného měsíce nebo z temnoty nebe vystupující Mléčná dráha. Popravdě jsem nečekala, že by pro mě Řecko mohlo být krásnější než Egypt.\nJedním z největších kladů ve hře je pro mě hlavní postava Kassandra, která se stala mou zatím nejoblíbenější ženskou postavou. Líbilo se mi, jak působila sebevědomě, dokázala být vtipná i sarkastická a v mém případě voleb měla s lidmi i soucit. Tomu všemu napomáhaly výrazy v obličeji a v případě Kassandry i dobrý dabing. Navíc, i když jsem ji hrála jako kladnou postavu, tak dokázala lidem přijmout úkol a mít u toho kecy nebo převracet oči v sloup, což také beru jako plus, protože jí to dodává na uvěřitelnosti. Další postavy, které jsem ve hře potkala, musím z velké části také pochválit. Když si vzpomenu na Origins, kde byly postavy šablonovité a pro mě snadno zapomenutelné, tak zde měly postavy většinou svoji osobnost a nepletly se mi (jako vHorizon Zero Dawn). Například Sókratés mě bavil svými filosofickými otázkami a Barnabas svojí přímočarostí.\nPříběh byl sice v základu prostý, ale i tak mě dokázal vtáhnout do děje. Neříkám, že to byl nějaký filmový trhák, ale vzhledem k rozsáhlosti hry a studia, které na tom pracovalo, dostačoval. Tedy pokud pominu občasnou překombinovanost v rámci hlavní dějové linky. Vedlejší úkoly se dočkaly zlepšení. Co se týče jejich náplně, tak pořád to bylo přines, zabij, ukradni, ale příběhy v nich mi přišly zajímavější než v Origins a také jsem nepřeskakovala rozhovory, protože mě jejich obsah zajímal (i když monology o politice a mocenských hrách jsem tak trochu přeskakovala..). Potěšily mě některé úkoly, jako účast na OH, bojování v aréně nebo lovení bájných zvířat a mýtických tvorů.\nCo hodnotím negativně, protože mě to unavovalo, tak byl systém žoldáků. Ne že by mi samotní žoldáci vadili, ale pokaždé, když jsem musela zabít někoho ve městě na ulici v rámci úkolu, tak začal nepřetržitý příval žoldáků. Do toho se zapojovali obyvatelé města, kdy se například na mě vrhla stará babka se smetákem v ruce, což vzhledem k po zuby ozbrojené Kassandře působilo naprosto komicky. Zabití oné babky jen zvýšilo počet žoldáků, kteří po mě šli a kdybych z boje prostě neutekla do vzdálené divočiny, tak tam bojuji do dnes. Tajně jsem doufala, že když se stanu prvním žoldákem, tak po mně už nepůjdou. Nebylo tomu tak. Boj samotný mě bavil, ale tady ho bylo příliš.\nHudební složka mi nepřišla tak výrazná, že bych si nějakou skladbu zapamatovala. Překvapila mě menší degradace animace koní, kteří se pohybovali zvláštně oproti Origins. Co se týče námořních bitev a ovládání lodi, tak jsem si říkala, že mě to asi moc bavit nebude, ale nakonec to bylo příjemné osvěžení i díky námořnickým popěvkům a pokud člověk nechtěl, tak mohl na lodi strávit minimum času.\nJak je vidno z hodnocení, převažují hlavně klady. Kassandra mi přirostla k srdci a jsem ráda, že se s ní a jejím světem nemusím ještě loučit, neboť mě čekají dvě rozšíření.\nPro: Kassandra, NPC, prostředí, převážná část úkolů, boj\nProti: AI protivníků, někdy žoldáci\nJsou 3 typy lidí. Ti, kteří hru nenávidí, ti, kteří ji milují a ti, kterým je to úplně u zádele. Já nejspíš patřím mezi 2. typ, ale vše má své ale..\nJako první bych chtěl vyzdvihnout grafiku, která je opravdu neskutečná.. Jako opravdu i po 100 hodinách se mohu jenom rozhlédnou po krajině a říct si wau, ale na druhou stranu některé lokace a převážně teda skály a kameny jsou doslova ohavné a nedodělané, ale vzhledem k velikosti světa se není čemu divit.. Ano velikost světa je velký problém v této hře a zároveň i síla. Síla v tom, že je pořád co prohledávat, ale problém, že většina lokací vypadá hodně podobně, ale na druhou stranu není moc co vyčítat autorům hry.. Řecko povětšinou mělo stejně stavěné města. Hlavní města jako Athény, nebo Korint dodržují svoji podobu tak, jak i dnes jsou stavěná a to je rozhodně velké plus.\nCestování se dočkáte v podobě svoji vlastní lodě, kterou získáte na začátku hry a mě jako velkého fanouška dílu Black flag to prostě bavilo.. Bavilo mě cestovat klidně i těch 10 kilometrů přes celou mapu jen proto, abych se dostal na malý ostrůvek. a využití těchto míst je taky velký problém. Většinu příběhu si odsloužíte ve větších městech a pak je třeba jen 1 velký úkol na nějakém menším ostrůvku a skáčete z jednoho na druhý po 1 úkolu. Nevyužitelnost těchto míst je tedy velmi špatný jev.\nHodně repetitivní je i soubojový systém, ale v které hře vlastně po nějaké době není? To by až takový problém nebyl, ale to, že vaše postava je vlastně nepřemožitelný polobůh a to i na těžší obtížnosti mi trochu vadí. Narozdíl od Origins, tam si člověk pořád připadá jako takový egyptský hrdina, ale ne jako polobůh a to mi vadilo.\nTo, že se hra změnila k nepoznání od posledního dílu Syndicate pro mě osobně vůbec špatné není. Však to přecejen s posledním dílem v Londýně šlo trochu z kopce s hratelností. Origins byla příjemná změna a Oddysey se v toto neliší.\nJak mám v oblibě, tak příběh zde nebudu nějak rozebírat, pro mě to stejně bylo jenom odreagování, protože mimo hlavního příběhu, tak jsem spíše prozkoumával svět. Někomu tedy vadilo, že aby mohl plnit hlavní úkoly, vedle toho musí plnit i nespočet úkolů vedlejších. Některé jsou zajímavé a spousty jich je repetitivních typu dones, přines, zabij, podřízni atd. Tudíž jsem si hlavně vybíral úkoly zajímavější a těmto se obloukem vyhýbal, ikdyž to mnohdy nešlo a musel jsem to přežít. Budu znít možná tuctově, ale dosti mě překvapily některé plottwisty v ději a trochu mě tak i donutily hru dohrát, ikdyž s velkým zpožděním několika desítek hodin. Postavy většinou byly takové nemastné a neslané, ale našly se i vyjímky v podobě pár vašich společníků a i těch pár postav my pomohly dostat se do děje hlouběji.\nCo troch naštve, že vaše rozhodnutí nemají moc vlivu na děj.. To jestli se přidáte ke Spartě nebo k Athénám je v ději naprosto jedno a úkoly vás vlastně budou nutit k tomu bojovat za oba, což já jsem neudělal, protože TOTO JE SPARTA.\nSoundtrack byl hezký, Nebudu říkat překrásný, protože by to nebyla pravda, ale mě neurazil, s Řeckem to hezky souviselo a tudíž se to i hezky poslouchalo.\nJe tu spousta druhů vybavení a vedení vaší postavy, ale za těch úrovní co získáte není problém si vyzkoušet všechno. Co mě občas otravovalo bylo neustále vylepšování brnění a zbraní, které jsem musel absolvovat. S rostoucím levelem a to například jen o 2 vaše vybavení zastarávalo. Občas to tedy otravovalo, ale aspoň člověk musel něco dělat pro vývoj postavy. Co jsem nikdy nepochopil bylo, proč nemohu porazit soupeře o 1 level vyšší, ale když jsem byl stejný, bylo to lehké.. a to samé se zabitím zezadu. Když jsem byl o level nižší, neubíralo to nepříteli skoro nic a najednou jsem byl stejný level a naprosto v pořádku a to i v případě rozdílu level 49 a 50..\nIkdyž jsem napsal spousty negativ, hru jsem tak vydržel hrát asi 150 hodin a kvůli něčemu to asi bylo, takže bych hru shledal tak, že mě hrozně moc bavila, ale znovu bych si ji už asi nezahrál.. možná za pár let znovu. Spoustu věcí si člověk musí zkusit sám, aby mohl hodnotit. Budou lidi, kterým se hra líbit nebude a budou lidi, kteří ji budu hrát stovky hodin, ale jako milovník RPG jsem si to nemohl nechat ujít a času nelituji.\nPro: Grafika 9,5/10 Sountrack 8/10, Příběh ?, lokace 8/10. Délka hraní 10/10, Loď jako cestovní prostředek\nProti: Hrajete za poloboha, Postavy jsou většinou karikatury, řeč těla postav, po čase repetitivní úkoly a bojový systém\n30.08.2019 19:29 (poslední úprava 30.08.2019 22:05)\nNikdy jsem nebyl fanouškem série Assassin's Creed, nicméně cesta kterou se série teď vydává se mi dost líbí. Už Assassin's Creed Origins mi dost sednul, přestože to nebyla nijak dokonalá hra, ale byla dostatečně zábavná a odehrávala se v nádherném prostředí starověkého Egypta. Je tedy potěšující, že Odyssey je v tomto ještě dále a jsem překvapený, jak dobrá hra to je.\nV první řadě, Odyssey je obrovská a plná solidního a zábavného obsahu. Je to hra, ve které je vždy co dělat, jsou zde klasicky miliony klasických otazníků a několik typů úkolů a normální smrtelník nemá šanci za rozumný čas projít hru na 100%. Já se tedy soustředil jen na klasické vedlejší úkoly a zbytek jen občasně, abych se vyhnul repetetivnosti.\nHlavní příběh mi přišel fajn. Není to nic převratného, nicméně odvyprávěn byl s lehkostí a bavil mě. Jako hlavního protagonistu jsem si vybral Kassandru, přišla mi jako hlavní hrdina lepší. Naopak Alexios mi přišel zase daleko lepší záporák, takže spokojenost. A podařilo se mi dosáhnout nejlepšího konce, což je také fajn. Volby učiněné ve hře jsou dobrá věc, to mi v Origins chybělo.\nCo se týče vedlejších úkolů, většina byla fajn, některé byly slabé a některé výborné. Hodně se mi líbily úkoly v Olympii, celá ta linie kolem Olympijských her byla výborná (Testikles nejpamátnější moment ve hře :)) Co se týče ostatního obsahu, různé ty zakázky a časové úkoly apod. jsem vynechával, jednalo se většinou o naprosto jednoduché úkoly, u kterých jsem nenašel smysl proč je plnit.\nSvět starověkého Řecka sice není tak krásný jako Egypt v předchozím Origins, ale má také svá pěkná místa - Atény, Sparta, Olympie či různé ostrovy jako například Mykonos jsou místa hodná navštívení. Grafika, hudba, dabing na jedničku.\nHratelnost je naprosto bezproblémová, soubojový systém taktéž. Hra se hraje neskutečně lehce a dokonce jsem nenarazil snad na žádný výrazný bug, snad jen až na pár vtipných maličkostí. Loď a její správa je super a námořní bitvy úplné rochnění blahem. Dobyvačné bitvy už tak zábavné nebyly, ale nevadily mi.\nNa závěr už jen stručně:\nWriting je docela nevyrovnaný, některé texty dokonce působí jako parodie, ale většina je naštěstí dostačující. CDP a spol jsou každopádně na míle daleko.\nKoně jsou LOL. Jestli je Klepna ze Zaklínače švihnutý kůň, Phobos je úplný blázen. Kůň, který se rád opírá předními kopyty o skály :)\nVe hře je množství romancí. Polovina je totálně trapná a polovina až moc vtipná. Některé romancoidní postavy jsou ale fajn a je spíš škoda, že tvůrci romance více nerozpracovali.\nSoučasnost je peklo a už by ji měli v Ubisoftu hodit za hlavu, nikoho to pořádně nezajímá (maximálně nejvěrnější skalní fanoušky).\nPro: Fajn hratelnost, solidní příběh, soubojový systém, grafika, hudba, loď, plno obsahu\nProti: Nevyrovnaný writing, romance, současnost, koně jsou na drogách\n11.07.2019 15:57 (poslední úprava 12.07.2019 02:40)\nHerní výzva 2019 - Historie se opakuje\nPřestože na první pohled působí Odyssey jako přeskinovaný Origins, těch "pár" změn ho posouvá opravdu hodně do jiného žánru. Nejde ani tak o příběh, ten samozřejmě nese assassínovské prvky, jakkoliv je škoda, že přímé propojení se zbytkem série přijde až v prvním DLC (byť podle mě v uspokojivé podobě). Potěšilo mě, že příběh je oddělen od klasické eliminace (byť se v některých případech prolíná), což je dáno hlavně tím, že není primárně o pomstě, ale o hledání rodiny. Hlavní dějová linka je samozřejmě jedna velká limonáda, ale mně docela sedla. Hlavně jsem však relativně spokojený s vedlejšími questy. Nejedná se sice o žádnou extratřídu, ale často se v jednotlivých lokalitách (především na ostrovech) více menších questů spojí v jeden větší quest. Hra také reflektuje vaše činy, i když nikterak zásadně a okatě. Jeden příklad za všechny. Když na Krétě nejprve odpravíte skutečného Mínotaura, a až pak budete plnit další questy v lokalitě, bude se (resp. může se) hlavní postava o zabití Mínotaura zmiňovat v každém rozhovoru s NPC, které se nějak Mínotaura týká; pokud byste postupovali v jiném pořadí, pak se to na rozhovorech projeví. Bez mučení přiznávám, že i díky neurážejícím vedlejším questům jsem na rozdíl od Origins prozkoumal celou mapu Řecka a ve hře strávil nepoměrně víc času. I eliminace (v tomto případě) členů Kultu Kosmos je vymyšlena mnohem lépe, než eliminace členů Řádu prastarých, a to hlavně proto, že (minor spoiler alert!)v Origins se hlavní antagonista objevil až prakticky v poslední čtvrtině hry. Tomu se v Odyssey tvůrci vyhnuli, a odhalení Ducha Kosmu je překvapující a uspokojivé.\nProstředí Řecka je zpracováno pěkně. Ačkoliv si tu na realističnost nikdo nehraje, je hezké vidět, že mykénské či mínojské památky jsou zpracovány odlišně od "žijících" klasických měst. Na druhou stranu zrovna v prostředí oproti Origins Odyssey body ztrácí, ale to je holt tím, že ptolemaiovský Egypt není tak okoukaný a je také mnohem víc rozmanitý co do prostředí. Ani hlavní postava není až tak zajímavá, jako Bayek (hrál jsem za Alexia), ale nakonec jsem si k ní cestu našel a i to mírně arogantní a teatrální naparování mi vlastně k řeckému hrdinovi docela sedlo.\nTrochu jsem měl obavu z bojů a tiché eliminace. Z různých recenzí jsem vyrozuměl, že boje trvají výrazně déle, než u Origins, a stejně tak útok „čepelí“ častěji oběť pouze zraní. Souhlasím s tím jen částečně, protože jde o úlitbu RPG prvkům. Hra vás prostě tlačí k tomu, abyste se přizpůsobili dané situaci nejen volbou perků, ale také volbou vybavení, které přináší různé bonusy. Do boje jsem tak chodil zásadně ve zbroji, zatímco tiché eliminace jsem absolvoval v "assassínském" přestrojení. Na průchodu hrou se to projevilo pozitivně (eliminace nepřátel na mé úrovni byly s vhodnou výbavou skoro vždy úspěšné - podotýkám ale, že jsem hrál na normální obtížnost) a svým způsobem to dává smysl (například proto, že se do plížení nevrháte ve spartské zbroji).\nManagement zbraní a zbroje považuji za velké plus. To, co si oblečete, už konečně nemá jen vizuální efekt. Z velké části tak odpadá protivné grindování z Origins, ve kterém bylo často kvůli dílčímu vylepšení čepele či zbroje nutné páchat lokální genocidu divoké zvěře. Ne, že by po vás hra nevyžadovala suroviny na vylepšování čehokoliv (včetně Adrestie – vaší lodi). Jenže těch surovin není potřeba zas až tak moc a většinou je přirozeně posbíráte při cestování. Navíc každou chvíli narážíte na zbraně a zbroje na vaší aktuální úrovni, takže můžete pořád přezbrojovat. Epické sety zbrojí mi navíc vždy vystačily i devět levelů pod mou aktuální úrovní.\nK námořnímu cestování toho moc nemám. Je to podobné, jako v Black Flag, a mě osobně to docela bavilo.\nShrnuto a podtrženo, podle mě jde o příjemnou hru s velice cheesy hlavní dějovou linií. Ačkoliv se nevyhnete stereotypnímu opakovaní některých činností a ani občasnému grindu, není to taková bolístka jako v Origins. Za mě palec nahoru, ale za lepší příběh a propracovanější postavy bych se v dalších dílech nezlobil.\nPro: Sympatická hlavní postava; podle mě zábavný soubojový systém; některé vedlejší questy; oddělené hlavní příběhové linie; dialogové volby; management zbraní o zbroje\nProti: Plytká hlavní dějová linie; postavy stále netrpí nějakou hlubší propracovaností; pro někoho příliš velká mapa; trochu pořád i ten grind; RPG prvky (resp. vylepšování postavy) jsou stále dost plytké\nKvalita série Assassins Creed mi vždycky přišla hrozně nahodilá. Skvělý druhý díl následovala nudná trojka, po obstojném pirátském Black Flag jsem zase zkoušel otřesný Syndicate. S Origins prý nastala změna v pojetí celé série. Podlehl jsem tak zvědavosti a zkusil, většinou opěvovaný, Odyssey.\nPřemáhání ke hraní během prvních několika hodin vystřídalo nečekané ponoření do celé hry. Možná až moc rozlehlý a nádherný svět vybízí k prozkoumávání. Ubisoft se přiklonil více k RPG a hře to jedině prospělo. Soubojový systém už nepřipomíná nacvičené divadelní představení, ale působí, že se opravdu dva lidé chtějí navzájem zabít. Několik druhů zbraní pomáhá oživit hratelnost a dostatek schopností k naučení umožňuje dostatečně přizpůsobit styl hraní svým potřebám.\nVětšinu času sice pořád budete pořád běhat mezi otazníky na mapě, ale omáčka kolem dokáže občas vytvořit zajímavý obsah. Vedlejší questy umí pobavit, dobývací bitvy zase „oživují zabíjení“ a odhalování kultistů nabízí dostatečné rozptýlení. Pokud dokážete jednotlivé aktivity správně střídat, tak se stereotypu bát nemusíte. Třeba střety s mýtickými tvory jsou dobrý nápad a příště víc takových.\nPříběh celkově moc netáhne a chvílemi je vyloženě pitomý. Ukončení žádné ze tří hlavních linií není uspokojivé a pokud se nad nimi člověk trochu zamyslí, tak zjistí že dost věcí nedává smysl. Aspoň, že částí ze současnosti pořád ubývá, jelikož se mi nechce věřit, že ještě někoho zajímají. Kolikrát i hra zcela ignoruje některá rozhodnutí. Alexios je za idiota, když ho někdo pošle prohledat už jednou prozkoumané ruiny a on se strašně diví, kde se tam daná zřícenina vzala.\nOdyssey občas dokáže být i hodně hloupá hra. Osvobodíte rukojmí v táboře a ten se po vyjádření vděčnosti sebevražedně vrhne mezi skupinku stráží. Když máte následovat nějaké NPC, tak to si jde bezhlavě za svým a z cesty nemilosrdně odhazuje každého, kdo se mu připlete pod nohy. Romance jsou k smíchu a (pravděpodobně) brigádník, který je v Ubisoftu psal by měl radši dělat něco jiného. Systém žoldáků potřebuje nutně přepracovat a do hry byl očividně vsunut na poslední chvíli. Tragicky neovladatelný kůň se nedá pořádně využít a chodit pěšky je většinou stejně rychlejší.\nCelkově vzato nicméně zatím nejnovější Assassin uspěl. Navíc má dostatek věcí ke zlepšení, což dává jistou naději do dalšího dílu. Snad vývojáři neusnou na vavřínech a budou sérii dál posouvat správným směrem.\n21.11.2018 15:34 (poslední úprava 21.11.2018 15:36)\nAsasíni od Ubisoftu byly vždy přímočaré, jednoduché hry. Ovšem doba jde dál a tak už nestačí hráče udržovat jen hezkými městy a špatně napsaným příběhem. Proto se vývojáři rozhodli v sérii vplout do neprobádaných vod RPG, to není ale vůbec jednoduché, neboť vody RPG jsou velmi nebezpečné a mají mnohem mlsnější žraloky. Pokusím se popsat v čem hra vyniká a ztroskotává co nestručněji, protože obsáhlých komentářů je tu už dost. Zároveň mě fascinuje že si vývojáři her zvykají vydávat nehotové hry s tím že za pár měsíců přidají další část hry jako DLC "zdarma".\nZačnu novinkami v sérii, to jest RPG prvky. Hra vás hned na začátku postraší že vaše volby v konverzaci budou mít dopad na okolní svět, velká lež. Mass Effect tu nečekejte, většina odpovědí se nijak neliší a pokud ano, místo zmlácení musíte NPCčku přinést bylinku. Nejednou jsem se setkal se situací kdy ani konverzace nedávají smysl nebo nenavazují na příběh tak jak by měli, jsou rozbité nebo nesmyslné, iluze volby zde jen dotváří charakter vaši postavy, nic víc.\nInventář a výbava jsou pěkně jednoduché a přehledné, zbroje a zbraně vypadají moc hezky ale nijak se vlastnostmi neliší, je jedno jestli máte meč nebo dýku, kladivo nebo sekyru, vše to seká stejně s minimálním rozdílem v animacích a hratelnosti. Zároveň mě fascinuje že v roce 2018 se bude platová zbroj ohýbat dle kostry postavy, na druhou stranu zbrojí je hodně a vypadají krásně. Zbraně jakbysmet, když máte kopí na zádech tak nemá ani metr, když ho vezmete do ruky tak záhadně vyroste jak úd muže koukajíc na porno.\nRealističnost, historický revizionismus a další srandy. Je to tak, dnes aby člověk hledal hry, které vám nepodstrkávají svoji ideologii, hledal lupou. Antické Řecko je nádherný a romantický svět, hra ho znázorňuje krásně, města jsou nádherná a plná detailů, svět je obrovský a plný mramoru, zároveň chápu že tehdy bylo otroctví a Řekové "vynalezli" sex pro zábavu.(A až Římané k němu přizvali ženy. *ba dum tss*) Ovšem ve hře nenaleznete žádného Řeka, úplně všichni jsou míšenci s rasově neutrální snědou barvou kůže, nechybí ani silná černošská vůdkyně pirátů, která je bisexuální... (tak jako většina charakterů)\nDále musím zkritizovat neschopnost udělat autenticky vypadající bitvy, nejenom že bitvy jsou ve hře naprosto zbytečná mini-hra která nemá vůbec žádný vliv. ale jsou zároveň úplně nesmyslné, vypadají jako ve filmu 300... Antické Řecko bez falangy je jako muž bez penisu, hoplitská formace falanga je základem řeckého způsobu boje a ve hře tuto formaci neuvidíte ani jednou. Přitom by to šlo tak snadno udělat formou mini-hry kdy by hráč velel formaci a snažil se přetlačit, obejít nepřítelovu formaci. Hrajete sice jako žoldák, ale to ničemu nevadí, protože je všeobecně známo že v antickém Řecku se běžně najímali do řad velitelů velmi zkušení žoldáci. Dokonce nemůžete mít ani štít, štíty byly tehdy důležitější než kopí, nutno podotknout že v předešlém díle štít byl...\nPsal jsem že budu stručný, huh? Celkově se Odyssey hraje příjemně, parkour je maximálně zjednodušený a tak vylezete všude aniž byste byly frustrováni. Objevovat Řecko mě bavilo a prohlídky měst jsem si krásně užil, za nejlepší můžu uvést Athény a Olympijské údolí, které byly opravdu nádherné. Můžete objevit i majestátní sochy bohů a antické divy světa, svět je dokonalý, z jednoho rohu na druhý má přes 22 kilometrů a to není málo. bitvy jsou dynamické a příjemně odsýpají, úkoly jsou na jedno brdo, občas se ale objeví lepší, u kterého se možná i pousmějete. Hra není optimalizovaná nejlíp, je plná bugů ale například procedurálně generované mraky vám vytřou zrak.\nJe škoda že hra si kazí hodnocení nesmyslným historickým revizionismem, absencí prvků pro Řecko typické nebo tím že naprosto postrádá smysluplné vyprávění. Kdyby byl tento díl přímočarým jako ostatní díly, měl by své místo vedle výborného Black Flag. Hra ale není žánr jako předešlé díly a už je to RPG, bohužel pro hru, dost jednoduché a nepříliš fungující RPG, které je spíše iluzí. Zábavné to ale je!\nPro: Svět, města, velikost, hudba, příjemně se to hraje.\nProti: Bugy, revizionismus, nesmyslné dialogy, promrhaný potenciál, nezvládnuté a příliš jednoduché RPG prvky, perky působící jako podvádění, hra v podstatě není hotová.\n19.11.2018 12:38 (poslední úprava 19.11.2018 13:34)\nHraní posledního Assassin’s Creed byla ale Odyssea... (Promiňte, tohle jsem si fakt nemohla odpustit :D)\nTvůrci od Ubisoftu se snaží, aby jejich hra byla úspěšná. Snaží se dokonce tolik, že se naprosto nepokrytě inspirují (vykrádají) jednou z nejúspěšnějších her posledních let - Zaklínačem 3, přičemž je to inspirace přiznaná a několikrát je na ni dokonce poukazováno i názvy vedlejších úkolů (O vodě a krvi, Srdce z kamene). Nikdo jim to snad nemá za zlé, naopak se domnívám, že naprosto každý hráč by byl šťastný, kdyby inspirace Zaklínačem vedla k další alespoň podobně skvělé hře. Jenže nevede.\nKámen úrazu je přesně tam, kde byl vždycky – v příběhu a ve scénáři, a tomu nepomůže přebrání herních mechanismů z jiné, daleko kvalitnější hry, právě naopak pak ještě zvýrazní nedostatky té slabší z nich. Je sice krásné, že má Odyssea tak obrovskou mapu, po níž můžete cestovat. Je výtečné, že památky a sochy s neskutečnými detaily vám mnohokrát vyrazí dech. Je příhodné, že můžete cestovat odkudkoli (kromě zakázaných zón), pokud jste synchronizovali rozhlednu. Rovněž všechny RPG prvky, které přibyly, včetně dialogů a voleb jsou prima, ALE jakkoli vybroušená grafika postav a prostředí, jakkoli obrovské území, jakkoli ulítlé cool vychytávky nikdy nenahradí to, co je právě na Zaklínači to nejlepší – srdce. Ta hra je hluboká a chytrá. Ta hra vás dokáže naprosto přirozeně rozesmát, rozplakat nebo šokovat, aniž by se o to křečovitě snažila. Jsou v ní postavy, na nichž vám záleží, a které se chovají uvěřitelně, dospěle a lidsky. Oplývá nejen dobrým nosným příběhem, ale (možná především) i skvělými různorodými vedlejšími úkoly s dobrými zápletkami a překvapivými rozuzleními. A to vše Odyssee chybí. Lidskost, vyspělost, přirozenost a cit.\nAssassin’s Creed: Odyssey se snadno hraje. Souboje sice přitvrdily, ale pokud jste alespoň trochu nad úrovní vašeho soupeře, není problém porazit kohokoli. Inventář je stejný, jako v minulém díle (AC: Origins), tedy výborně přehledný. Kupci (kováři) mají stále dost peněz, ať prodáváte cokoli a nachází se skoro v každém městě na mapě. Oblíbená zbroj se dá vylepšit na vyšší úroveň, postavě přibývají schopnosti klasicky v RPG stromu (už od AC: Syndicate). Stejně jako zbroj a výstroj samotná, i soukromá loď, Adrestie, se dá vylepšovat, upravovat vzhled atd. (viz. AC IV.: Black Flag). Koník má mnohem víc rozumu, než Geraltova Klepna, chodí až k postavě, neseká se ve křoví, většinou poslouchá, jediné, na co ho moc neužije, jsou skoky z velké výšky. O grafice okolí jsem se již zmiňovala – je krásná, ale nás dlouholeté fandy AC série už propracovanost reálií nemá příliš šanci ohromit, neboť jsme v tomto směru rozmazleni a očekáváme vždy vysoký standard. A v něm Odyssea samozřejmě také uspěla.\nHlavní příběhová linie se nejprve jeví jako temná a na AC sérii podivně vyspělá - otec hlavní hrdinky nechá ji i sourozence shodit z útesu do moře, dcera se mu hodlá pomstít. Ovšem jak jde čas, vyjeví se opět neschopnost tvůrců Ubi udržet při dobrém počátečním nápadu i nějakou tu scénáristickou úroveň. A při setkání s Nikolaem začnou teprve ty správně příšerné dějové zvraty - otec je nevlastní, brácha je zločinecký kápo, matka utekla a udělala velkou kariéru na ostrově Naxos a konečně ta největší „over the top“ záležitost – vlastní otec žije pod zemí, je to Pythagoras, je mu 150 let a čeká na to, až Kassandra donese artefakty bájných zvířat a zapečetí potopenou Atlantidu. :D Když jsem si u předchozích dílů stěžovala, že je to pořád jenom o pomstě za členy rodiny, tak tuhle patlaninu jsem jako náhradu na mysli neměla… No nic, ještě, že tu máme ve městech tolik zakázek! A 90% je jich na jedno brdo. „Vojáci /fanatici mi vzali zbroj /jídlo /artefakty /kamarády, běž do nejbližší pevnosti /trosek /jeskyně a dostaň je zpátky.“ / „Nasbíráš pár bylinek?“ / „Doručíš manželovi do vojenského tábora zprávu / jídlo /dopis?“ A jsme zase u nedostatku originality, kreativity a podprůměrného scénáře. Proč tam ty zakázky vůbec jsou, když stačilo zadání – Vyčisti všechny pevnosti, jeskyně a trosky? Copak k tomu hráč potřebuje nahodilé intro s rádoby příběhem? A hra by měla hned o dvě CD míň.\nPo poměrně krátké době, poučena repetitivností zakázek a menších vedlejších úkolů, jsem jela už jenom hlavní vedlejší úkoly označené na mapě vykřičníky. A ani většina z nich nestála za moc. Rovněž jsem nepochopila smysl bojování v bitvách buď za Athény, nebo za Spartu, když po (jak jinak než naprosto monotónní) bitvě je za chvíli dobyté území zase ve válce a klidně se samo přikloní na stranu, na níž nechcete, aby bylo. To má hráč bojovat ty samé bitvy stále dokola? :O\nAle abych byla ke hře spravedlivá:\n- RPG volby, ať už v rámci dialogů, nebo skutečného rozhodování o osudech lidí, sice nebyly dokonalé, ale bezesporu je vnímám jako krok velmi správným směrem, který mi u předchozího „polo RPG“ dílu velmi chyběl. Pevně doufám, že v tomto trendu bude Ubi u AC série pokračovat a trochu jej do příště vybrousí.\n- Nápad se střetnutím hlavního hrdiny/hrdinky s bájnými antickými tvory byl k nezaplacení, lákalo mě to daleko víc, než hrát Kassandřinu Odysseu samotnou. Obzvlášť Minotaurův strašidelný labyrint, včetně Ariadniny nitě, ve kterém jsem skutečně chvíli bloudila, byl skvělý. Škoda, že tito bájní bossové byli ve hře jen čtyři. :-/\n- Musím říct, že z postav mě nejvíc bavil Alkibiadés, chytrý, zhýralý androgynní hošík, ke kterému jsem se vracela, kdykoli to bylo v rámci úkolů možné. Byla to tak trochu variace na De Sadeho z AC: Unity a asi jediná pořádná osobnost ve hře.\n- V rámci hlavního příběhu bych vypíchla Periklovo symposium, kde Kassandra konečně vyměnila zbroj za společenské šaty, potkala nejvýznamnější postavy své doby na jednom místě, nemusela pro jednou vraždit, ale mohla se napít se a pobavit se.\n- Podvodníci na ostrově Pefki, kteří se snažili vydělávat na pověstech o Mínotaurovi a přihrávali si mezi sebou nebohé turisty, byli hodně dobří.\n- Ze zakázek se mi nejvíce líbilo sbírání ingrediencí bábě na nápoj lásky pro manžela, který jí po milostné stránce už nestačil. :D\n- Jako přínosné rovněž vnímám oddělení zabíjení nepřátelských bossů (Kult Kosmos) od hlavní dějové linie, ačkoli jedno souvisí i tak s druhým. Pokud se nemýlím, právě porážení jednotlivých záporáků od méně důležitých k těm důležitějším, bylo v AC doposud vnímáno jako hlavní příběhová linie ve všech dílech kromě prvního (možná ještě Black Flag…?), nyní poprvé si tvůrci uvědomili, že jde vytvořit k ní i osobnější a originálnější příběhovou nadstavbu.\nA k tomu přidejte všechny výše zmíněné technické klady (dobrá hratelnost, inventář, obchodníci, vylepšitelná zbroj, kůň, loď) a dostanete Assassin’s Creed: Odyssey. Technicky a hráčsky velmi příjemnou hru, scénáristicky slátaninu s nic moc postavami.\nPro: sympatická hrdinka, starověké řecké reálie, dobrá hratelnost, bájní tvorové, oddělení vyvražďování záporáků od hlavního příběhu, Alkibiadés\nProti: příliš rozsáhlá mapa, překombinovaný příběh, divné RPG volby, neustále se měnící nadvláda nad územími, repetitivní zakázky a vedlejší úkoly\nTak už i já jsem prakticky dohrál ACO a protože ve mně hra zanechala spoustu zážitků, rozhodl jsem se o ně s vámi podělit.\nPředně je potřeba říct, že jsem hru dohrál na 95 %, přičemž jsem dokončil všechny hlavní dějové linky, kopí vylepšil na maximum a stal se žoldákem číslo 1. Synchronizoval jsem 76 % bodů na mapě. Takže jak vidíte, nějaké vedlejší questy a neprobádané části mapy zbyly. To vše za 89 hodin a nějaké drobné.\nDále vás musím upozornit, že nejsem vůbec žádným fanouškem série Assassin's Creed - prakticky jsem hrál jen první díl, který jsem ale nedohrál, protože mě kvůli své repetitivnosti přestal bavit. I proto jsem docela váhal, zda AOC vůbec kupovat.\nNo a teď už k hodnocení. Komu se nechce moc číst, tak může přestat číst už po stručném srnutí: AOC je super hra, poctivý AAA titul s úžasnou grafikou a každý, kdo má rád RPG hry si podle mě AOC užije. Nicméně Ubisoft se nedokázal vyvarovat celé řadě neduhů, které mi brání dát hře víc než 80 %.\nA teď se v tom pojďme pitvat. :) Začněme pozitivně - hra je graficky opravdu krásná. Rukopis Ubisoftu je znát, grafika světa, tj. hory, moře apod. hodně připomíná další povedený ubisoftí kousek Tom Clancy's Ghost Recon: Wildlands. Prostředí starého Řecka a řada odkazů na řeckou mytologii je taky super. Ti starší znás si zopáknou dějepis, ty mladší díky tomu možná bude dějepis o kousek víc zajímat. Dále se mi líbil soundtrack. Úplně nejlepší zážítek je, když se plavíte na lodi při západu slunce a do toho si vaše posádka začne zpívat. Stačí chvilka a přistihnete se, že si broukáte s nima. :) Celkově si myslím, že je ta hra tak dobrá, že by mohla stát úplně samostatně, mimo sérii AC, prostě jen jako RPG v prostředí řeckých mýtů. Ale chápu, že takhle bylo PR mnohem jednodušší a zřejmě by jinak hra nedosáhla na současné prodeje.\nPojďme ale k negativům, ono jich totiž není málo. Předně podle mě Ubisoft nezvládl práci s otevřeným světem. Příběh hry se odehrává ve třech dějových linkách a celé řadě vedlejších questů. Otevřený svět má ale celou řadu negativních dopadů. Vzhledem k tomu, že můžete plnit questy v libovolném pořadí, tak dochází k tomu, že se váš hlavní hrdina v některých případech chová jako naprostý retard. Například když už po čtvrtý drží v ruce ten samý druh speciálního klíče a počtvrtý se díví "co to je a jak se to používá?" Zrovna tak hře chybí uspokojivé zakončení. Kvůli několika hlavním dějovým linkám vlastně není tak úplně jasné, co přesně je cílem hlavního hrdiny. A tak plníte questy dle libosti a nikdy se vlastně nedočkáte nějakého rozuzlení, celkového shrnutí nejlépe formou parádního videa, jak je Ubisoft umí. Jasně, dostanete pár dílčích shrnutí, ale prostě to není ono. Po dohrání ve vás prostě zůstane pocit prázdnoty, vlastně nemáte pocit, že jste hru dohráli.\nA závěrem ještě pár nepříjemností stran hratelnosti, kterým se vývojáři opět nedokázali vyvarovat:\n1. Konzolové ovládání je na počítači prostě nepřesné a vede k situacím, kdy máte chuť rozbít klávesnici.\n2. Hra mi ke konci (myslím, že paradoxně po aktualizaci ovladačů grafiky) začala občas padat. Nic strašného, az celou dobu mi spadla asi 5x, ale spadla.\n3. Kůň - kapitola sama pro sebe. Koně si můžete přivolat, bohužel je natvrdo nastaven tak, že se objeví pár metrů za vašimi zády a dojde k vám. Takže se někdy vynoří v moři, jindy přijde z otevřeného domu apod. Atmosféru to dost sráží. Samotná jízda je pak utrpení. Rychlost nemůžete nijak ovládat - v blízkosti měst kůň automaticky zpomalí. Bohužel okruh je poměrně velký, takže to vede k situacím, kdy vás může z koně shodit třeba náhodné zvíře, kterému byste normálně v klidu ujeli. Kůň má navíc možnostu jakéhosi autorunu, kdy je možné přikázat mu jet po cestě. Tohle ale vývojáři vážně nevychytali. Pokud funkci použijete, tak budete nepříjemně často vrážet do lidí pohybujících se po cestě a pokud to budou zrovna vojáci, tak tím vyvoláte i souboj. Dále je možné nechat se po cestě dovézt na vámi zvolené místo. Jenže v tomhle případě kůň volí snad tu nejdelší možnou trasu.\n4. Level design - časem zjistíte, že se některá místa podobají jako vejce vejci. Zejména jeskyně mi poměrně rychle přišly docela odfláklé, protože se v nich opakovale jen malé množství identických zákoutí.\n5. Grafické "bugy" - zřejmě to není tak úplně bug, ale když jsem koukal na jedno příběhové video a viděl, jak si můj hrdina své kopí dal na záda, kde mu prostě levitovalo ve vzduchu, tak jsem se chtěl rozbrečet. Nemluvě o tom, že jsem měl v té chvíli kopí vylepšené na druhou nejvyšší úroveň, což vypadá jinak, než základní kopí, které bylo ve videu. A když už ve videu byla zohledněna zbroj a ostatní zbraně, které jsem měl na sobě, tak nechápu, proč nemohla být zohledněna úroveň kopí. Podobných věcí je ve hře samozřejmě více.\n6. Umělá inteligence - vojáci jsou taková tupá prasátka určená k porážce. Vidí jen na omezenou vzdálenost, křik bojujícího, či umírajícího kolegy pár metrů za rohem s nima nic neudělá a mrtvola, kterou už někdo jednou viděl, přestane být zajímavá. V tomhle je hra docela arkádovitá.\n7. Repetitivnost. Hlavním důvodem, proč jsem hru dohrál jen na 95 % je ten, že mě prostě přestaly bavit stále ty samé vedlejší questy. Bohužel je to neduh všech podobně velkých her, od ubisoftu obzvlášť. Třeba již zmiňované Tom Clancy's Ghost Recon: Wildlands jsem kvůli repetitivnosti nedohrál vůbec.\n8. Rychlé cestování je kvůli zdlouhavému načítání vlastně docela pomalé. Takže se na kratší vzdálenosti vůbec nevyplatí a je lepší sáhnout po tom strašnym koni. Na ještě kratší vzdálenosti (300 m například) je prostě jednodušší jít pěšky. Vzhledem k rozsáhlosti mapy docela opruz.\nJak vidíte, ke hře mám celou spoustu výhrad. Přesta si ale myslím, že je to pořád skvělá hra, která by žádnému fandovi RPG neměla uniknout.\nPro: grafika, soundtrack, atmosféra řecké mytologie\nProti: konzolové ovládání, kůň, level design, umělá inteligence, bugy, repetitivnost, nezvládnutý otevřený svět, pomalé rychlé cestování\n03.11.2018 10:15 (poslední úprava 03.11.2018 10:15)\nTak jsem konečně dohrál pokračování Assassins Creed a low-cost Zaklínače, které restartovalo směr série předešlým dílem Origins. V ději se přesouváme ještě pár set let před již zmíněný Origins, takže místo morálního kódu držícího se hrdiny tu máme prostého žoldáka, který krade a vraždí nevinné, jak se mu zlíbí. I když on to vlastně moc obyčejný žoldák není, jeho dědem je Leonidas a v druhé rodinné větvi se mu pyšní Pythagoras. Skrze Isu nám jsou tentokrát představeny mýtické obludy, čímž tvůrci jaksi vysvětlují jejich existenci v bájích, což mi přišel jako povedený krok. První civilizace prostě ovlivňovala dění na světě po generace, byť někdy nechtěně.\nZ dvojice hrdinů jsem sáhl po Alexiovi, který na mě již od počátku působil jako strašný sympaťák, Kassandra mi naopak přišla neuvěřitelně otravná a možná i krapet historicky nereálná. Když nakonec došlo ke zvratu, kdy se zjistilo, že jde o sourozence a z Kassandry je záporák, nečekal jsem, že i na druhé straně barikády bude tak příšerná a špatně zpracovaná. Kdyby měl Alexios dvojče, bavil bych se mnohem více. Nic proti ženským postavám, ale přijde mi, že je buď Ubi poslední dobou neumí vůbec psát (aspoň ty hlavní moc ne) nebo se prostě jen snaží držet moderních standardů, které v historickém prostředí nepůsobí vůbec dobře.\nSpousta lidí u hry chválí jeho prostředí a já se musím přidat na jejich stranu. Celý svět vypadá krásně, ale zdá se mi, že jednotlivé monumenty byly lépe zpracované v Origins, ale to je možná jen můj názor. Například z Alexandrie jsem byl úplně unešený, ale tady mě opravdu pohltila snad jen Sparta, případně pár míst v Olympii. Jednotlivé sochy jsou ale i tak velmi dobře udělané a je radost na ně pohledět.\nDialogové volby mi k sérii jako takové nijak nesedí, ale to neznamená, že bych si je neužil. Člověk si pak chvílemi říká, zda něco neudělal špatně, ale kolikrát to tak jenom působí, než se zápletka posune dál. Samotný příběh mi přišel na starověké Řecko možná až moc familiérní a jeho zakončení bylo jaksi retardované, ale hru jsem si užil především kvůli vedlejším úkolům, které byly naopak velmi dobře napsané. Vyzdvihnout můžu například Krétu, kde jsem se u misí s reklamními předměty apod. velmi dobře bavil.\nZáporáci jsou stejně jako u Origins odsunutí spíše na vedlejší kolej a jejich charaktery nejsou nijak propracované. Opravdu zamrzí absence filmečků, kdy hrdina při zabití promlouvá s padouchy, aby je pochopil, což jim vždycky dodávalo na osobnosti. Kladné postavy, tedy zadavatelů úkolů, a historické postavy jsou naopak napsané bravurně. Je jedno zda jde o Sokrata či úchylného Alkibiáda, každý z těchto řečníků, umělců či vojevůdců má vždy něco do sebe.\nZápletku v přítomnosti beru za docela povedenou, jen mohla být krapet delší. Docela mi u ní vadí, že ji hráč může vlastně dokončit už někdy v půlce hry s pročištěnou celou mapou, kdy ji vlastně uzavře jedna z mystických misí ve starověku, která dovede Laylu k jistému artefaktu. Jako je možné, že děj bude pokračovat v datadiscích, což by se i vybízelo, ale je to opravdu sviňárna. Takovou zápletku s Juno například úplně zabili v komiksech, kdy hráči čekali, jak to vyřeší po svém, ale nakonec si to budou muset přečíst. Hele Ubi, pokud už nechcete dělat příběh z přítomnosti, tak ho ve hrách pořádně uzavřete a pák nám i klidně skrze Helix servírujte dobrodružství z minulosti, ale už bez nějakého cliffhangeru, který nám dává naději, že se někam posouváme.\nCo bych hře vytkl je nedobře zkopírovaný systém Nemesis z Shadow of Mordor/War, kdy se jednotliví žoldáci apod. prezentují jako jedinečné postavy, ale přitom nemají světu co nabídnout. Prostě vás jen zaskočí, naštvou, vy je zabijete a jede to od znova. Ve srovnání se Zaklínačem se soubojový systém navíc velmi rychle omrzí, jelikož tu máme jenom lidské nepřátele. Zatímco v onom fantasy RPG musíte mít na každou potvoru trošku jinčí strategii, tady se lidští oponenti chovají ve směs stejně, byť mají různé mutace v podobě jiných typů zbraní (je jich tak 5). Soupeře se pak snažíte udolat co nejrychleji, protože víte, že vám souboje nic nepřinesou a velkou část hry třeba jen proplížíte nebo prostřílíte. Ještě bych krapet zkritizoval "nekonečné" úkoly, které jsou tu úplně zbytečné a hře jen ubližují. Peněz i zdrojů člověk za hru získá tolik, že pár pětiminutových úkolů bez zápletky hráči nijak nepomohou.\nNa závěr jen dodám, že jsem se u hry i přes její nedostatky dobře bavil a pár věcí jsem jí schopen odpustit. Teď jen doufám, že datadisky budou k čemu, i když mi u nich vadí, že budou rozděleny na epizody, aby jaksi prodloužili životnost hry. Kdyby vývojáři nedělali podobné "predátorské" techniky, svět by byl mnohem lepší a spokojených hráčů by bylo daleko více.\nPro: Alexios, zasazení, využití Isu, vedlejší mise, znovuhratelnost\nProti: Nevyužití záporáci, otravná Kassandra, nekonečné úkoly, krátká linka v přítomnosti, konec\n29.10.2018 00:58 (poslední úprava 08.03.2020 00:55)\n-V koži žoldniera, potomka legendárneho Leonidasa začneme svoju odysseu s cielom odhaliť svoju minulosť a navždy zmeniť osud starovekáho Grécka.\n➤hlavne postavy: poprvé v sérií Assassin's Creed dostaneme možnosť zvoliť si či budeme hrať za mužsku (Alexios) či ženskú (Kassandra) postavu. Moja voľba padla na Alexiosa a musím povedať že som si ho po prvých hodinách veľmi obľúbil. Je to jednoducho drsný sympaťák, ktorý vie každú situáciu vyriešiť s humorom ale ked je to potreba vie sa riadne naštvať. Ked sa budem niekedy v dalekej budúcnosti veľmi nudiť tak určite skúsim aj postavu Kassandry ale ja som ten typ človeka ktorý vyhľadáva skôr mužské hlavné postavy.\n➤pribeh: z veľkej časti tradičný príbeh Assassinov, ktorý je ale v tomto diely doplnený skvelými zápletkami, zvratmi, ale aj smutnými udalostami ( mňa osobne najviac zamrzela smrť Fobie ).\n➤vedľajšie postavy: Aj v tomto diely stretneme známé historické postavy ako Herodotes, Sokrates či Hippokrates. Ale je tu aj viecero menej známych postáv ktoré ale v príbehu zohrávajú každá svoju úlohu a dokopy tvoria veľmi pekný celok, v ktorom je veľa priestoru na rôzne zvraty.\n➤staroveké Grécko: Egypt v Origins bol krásny a veľký, ale v Oddyssey sa Ubisoft podľa môjho názoru posunul znova o level vyššie. Či už mestá ako Atény či Sparta, alebo rôzne ostrovy sú v tejto hre naozaj krásne a je radosť preskúmavať a zisťovať čo ešte vám vie staroveké Grécko ponúknuť.\n➤Kult a záporáci: ani templári, ani rád, v tomto diely je to kult kosmos ktorý sa snáží ovládnuť všetko a všetkých. V hre máte možnosť zabíjať jednotlivých členov kultu a postupne si odomykať daľších vyššie postavených až kým sa nedopracujete k hlavnému, Duchu Kozmu. Toto lovenie kultistov ma veľmi bavilo, ale musím povedať že niektorý majú veľmi tuhý korienok :)\n➤rozhodnutia a dialógy: Tento diel je tiež prvý v ktorom je možnosť voliť si čo vaša postava povie, a tým pádom v hre funguje aj systém rozhodnutí ktoré budú mať v hre samozrejme dopad, či už malý ale sú tu aj rozhodnutia ktoré vedia zmeniť veľkú časť hry.\n➤koniec: hra nám ponúka viac možností ako hru ukončiť a mne osobne sa podarilo dosiahnuť asi ten najleší, aj ked s ním niesom úplne ztotožnení.\n➤grécka mytlógia: či už mytologické príšeri ako Medúza alebo miesta ako Atlantída, jednoducho v hru si užijú aj milovníci gréckej mytológie :)\n➤žoldáci: hra ponúka možnosť posúvať sa v hierarchií žoldákov postupním zabíjaním silnejších jedincov. Pokiaľ zabíjate priveľa tak je na vás vypísaná odmena a začína sa na vás lov. Veľakrát sa mi stalo že som bojoval s posledným nepriateľom a pribehol žoldák ktorý ma jednoducho skopal a ja som mohol ten 10 minútový súboj opakovať odznova, to by ani nebol problém ale títo žoldáci vás otravújú všade a vždy, dokonca aj v obliehacích bitkách. Našťastie môžete zaplatiť určené sumu a odmena na vašu hlavu zmizne.\n➤nepriatelia: tak ako v každom diely, aj v tomto sú určité typi nepriateľov, ktoré sa stále opakujú a to mi na celkovom vzhľade hry vadilo najviac. Našťastie nudných nepriateľov občas doplnil nejaký ten žoldák či člen kultu.\n➤námorné súboje: za mňa veľké sklamanie a veľká nuda. Možnosť vylepšovať si lod a verbovať nepriateľov je pekná ale to námorným bitkám nepridá na zaujímavosti. Black Flag nastavil hranicu námorných bitiek vysoko a Odyssea ju bohužial neprekonala a zaostala daleko za ňou.\n➤dobyvačné bitky: tak ako námorné, ani dobyvačné neboli žiadna zábava, ale naopak ma dokázali len naštvať. Keby som to mal porovnať napríklad s bitkami zo Middle-earth: Shadow of War tak v Odyssey sú nudné a monotónne. Občas sa do boja pripletie aj nejaký žoldák či kapitán ale to vám akúrát predĺži už tak nudnú bitku.\n➤vývesky a iné mini questy: v hre sa nachádza veľké množstvo vedlajšich questov ale konkrétne tie ktoré su na výveskách sú za mňa osobne veľká zbytočnosť. Jednoducho ich je až príliš veľa a veľká časť z nich je len zakázka na žoldnierov a vojakov.\n-Som obrovským fanúšikom série Assassin's Creed, takže som si hru kúpil už pár dni po vydaní, a musím povedať že určite neľutujem. Je pravda že by asi nemala niesť titul Assassin's Creed ( pretože k assassinom sa dostaneme až v DLCčku ) ale pre mňa osobne to bola po dlhej dobe hra od ktorej som sa nemohol odtrhnúť. Mytológia starovekého grécka ma veľmi zaujíma takže daľšie plus pre túto hru a obdobie peloponéskej vojny je veľmi zaujímavá téma. Stretneme tu aj veľké osobnosti ako Sokratesa ( s jeho neustálymi otravnými otázkami ), Herodotesa či Hippokrata. Dostaneme možnosť navštíviť aj legendárne miesta ako Spartu, Atény, Olympiu či Termopylský priesmyk. Jednoducho každý milovník gréckej histórie si tu niečo nájde. V deň písania komentára mám na hre 56 hodín a stále veľa nedokončených aktivít a questov. Táto hra určite nesadne každému ale ja ju osobne môžem len doporučiť, ale za plnú sumu by som ju kúpil len ak ste veľký fanúšik ( tak ako ja ). Veľmi sa budem tešiť na pokračovanie tejto série ale aj na DLCčka k tomuto dielu, ale v najbližšej dobe strávim ešte pár hodin v Grécku pretože ma čaká ešte veľa povinností :)\nNo a nakoniec nezabudnite že nič nieje pravda, všetko je dovolené.\n➤Čas strávený v hre: 56 hodín ( v čase písania komentára )\n➤Achievementy: 32/50 ( v čase písania komentára )\n➤Obtiažnosť: nightmare ( najvyššia )\nPro: Hlavné postavy, grécko, príbeh, rozhodnutia, mytológia\nProti: námorné a dobyvačné bitky, nepriatelia, mini questy\nPC 104 79\nPS4 48 75\nXOne 10 79\nXboxX/S 2 79\n3 roky a 1 den\n164 (20-100 %)\n1028× (poslední měsíc)\n199× (poslední týden)


Jak vznikl název Balabenka? - Naše Praha 9\nBalabenka na snímku z roku 1968 - foto: Miroslav Kuranda\nByl zároveň majitelem velké povoznické firmy, a tak tu byly rozlehlé stáje pro koně, prostory pro vozy, opravárenské dílny a kanceláře. Ve vile se pořádaly i hudební dýchánky pro místní honoraci. Na jednom z nich se Ballabenova vnučka Karolina seznámila se svým pozdějším manželem, hudebním skladatelem Františkem Škroupem, spoluautorem písně Kde domov můj.\nOd počátku 20. století procházela oblast bouřlivým průmyslovým rozvojem. Zanikla zahrada s vinicí, budova a nádvoří Balabenky sloužily jako řemeslnické a průmyslové provozovny. V roce 1995 musela Balabenka ustoupit dopravní výstavbě. Dnes na jejím místě stojí benzínová čerpací stanice.