Nové sekací kladivo pro vodorovné bourání - ČESKÉSTAVBY.cz\nDomůČlánkyStroje, nářadíStavební nářadíNové sekací kladivo pro vodorovné bourání\n3. 10. 2012 autor: redakce\nJedinečná konstrukce pro vodorovnou bourací práce, nejlepší poměr výkon / váha ve své třídě. Díky nízkým vibracím 8 m/s2 prodlužuje sekací kladivo GSH 11 VC Professional povolenou denní pracovní dobu s nástrojem. Výborným pomocníkem je i rychloupínací systém nástrojů SDS-max se zámkem “Vario-Lock” pro 12 poloh.\nFirma Bosch uvádí na trh 80 let po představení svého prvního elektrického kladiva nové sekací kladivo GSH 11 VC Professional. S výkonem 1700 W a příklepovou energií 23 J se jedná o nejvýkonnější kladivo na světě v jedenáctikilové třídě a poskytuje tak profesionálním řemeslníkům vysokou mobilitu a efektivitu práce. Toto nářadí má navíc speciální konstrukci: příklepový mechanismus je prodloužen a umístěn přesně doprostřed nástroje a tím je dosaženo zcela vyvážené těžiště během práce. Díky o několik centimetrů delší délce nástroje je práce při bourání vodorovných povrchů a podlah mnohem jednodušší a pohodlnější. Sekací kladivo GSH 11 VC Professional je stejně spolehlivé jak pro bourací práce, tak pro sekání v betonu a kameni, hloubení otvorů pro pokládku potrubí, ventilace či kabelových vedení, nebo např. odstranění dlažby. Počet příklepů může být nastaven od 900 do 1700 otáček za minutu.\nPříklepový mechanismus s tlumením vibrací zaručuje delší provozní dobu\nPřípustná pracovní provozní doba pro GSH 11 VC Professional je více než tři hodiny denně. To je možné díky oddělené hlavní a boční rukojeti v kombinaci s optimalizovaným vibračním mechanismem kladiva. Díky těmto vlastnostem dosahuje nástroj nízké vibrace 8 m/s2. Průměrná hmotnost materiálu odstraněného během hodinové práce s kladivem je více než jedna tuna betonu.\nSekací kladivo má rychloupínací systém výměny nástrojů SDS-max pro rychlou výměnu příslušenství bez nutnosti používat další dodatečné nástroje. Bosch také nabízí související příslušenství: „RTec Sharp“ SDS-max ploché sekáče a „RTec Speed“ ostré sekáče, které mají samoostřící ostří, které jim umožní dosáhnout trvale kvalitní sekání po celou dobu jejich používání a jsou tak vhodné zejména pro toto sekací kladivo. Systém zámku „Vario-Lock-Systém“ lze využít k uzamčení polohy sekáče až ve dvanácti různých pozicích a přizpůsobit tak jeho polohu přesně pro nejrůznější pracovní postupy a pozice. Dalším praktickým doplňkem je displej, který indikuje opotřebení uhlíkových kartáčů a nutnost jejich výměny, systém Constant Eletronic pro zajištění konstantní síly i při zvýšení zatížení a hlavní vypínač, který lze snadno a pohodlně ovládat z rukojeti.\nSekací kladivo GSH 11 VC Professional je v prodeji ve specializovaných prodejnách za doporučenou maloobchodní cenu 27990,- Kč včetně DPH. Je dodáván v kufříku, včetně boční rukojeti a sekáče „RTec Speed“.\nTechnické údaje Sekací kladivo GSH 11 VC Professional\nPočet příklepů při jmenovitých otáčkách 900 – 1.700 min-1\nHodnota emise vibrací ah max. 8 m/s2\n80 let zkušeností s výrobou kladiv pro obchod a průmysl\nV roce 1932 zkonstruoval Bosch své první vrtací kladivo. Bylo zcela přizpůsobeno potřebám profesionálů, mělo již příklepový mechanismus pro vrtání a sekání a umožnilo tak v porovnání s ostatním dosud používaným nářadím výrazně rychlejší pracovní postup. Toto kladivo oslavilo svou premiéru před 80 lety na veletrhu v Lipsku a nastavilo tak pomyslný milník ve stavebnictví. Od roku 1932 firma Bosch neustále vylepšovala konstrukci svého prvního kladiva a často držela roli technologického lídra v této oblasti. Mnoho technických vylepšení vytvořilo v této kategorii nářadí nové standardy. Příkladem může být držák nástrojů SDS-plus, představený v roce 1975, který umožňuje rychlou výměnu příslušenství bez nutnosti použít další dodatečné nářadí. Tato inovace byla následně v roce 1990 zdokonalena v systém SDS-max pro větší velikosti vrtáků a sekáčů. Dalšími konstrukčními milníky jsou celosvětově první dvoukilové vrtací kladivo (1981), celosvětově první bezdrátový kladivo (1984), světově první akumulátorové kladivo s lithium-iontovou technologií (2005) a celosvětově první SDS-plus kladivo s aktivním tlumením vibrací (2011).\nStavební nářadí Vysoušení, vysušování zdiva, sanace


For Life šampony s bylinnými výtažky bez parabenů a silikonů - Fitmin - Náskok ve výživě\n/ For Life šampony s bylinnými výtažky bez parabenů a silikonů\nFor Life šampony s bylinnými výtažky bez parabenů a silikonů\nVytvořeno: 18. 2. 2018 6:43\nRozšiřujeme úspěšnou řadu krmiva pro psy Fitmin For Life o šetrné a široce specializované psí šampony, bez parabenů a silikonů.\nSvé psy často považujeme za právoplatné členy rodiny, a stejně tak dbáme i o jejich zdraví. Záleží nám nejen na tom, čím svého mazlíčka krmíme, ale i na správné volbě přípravků pečujících o jejich srst. Proto přicházíme na trh s novinkou v našem portfoliu, a to se psí kosmetikou Fitmin For Life, která představuje širokou nabídku šamponů pro individuální potřeby vašich mazlíčků.\nPotřebujete vykoupat štěně?\nPokud zvolíte správný a šetrný produkt určený štěňatům, nemusíte mít z koupele žádné obavy.\nBojíte se použít šampon na psíka s citlivou pokožkou?\nPotřebujete dostat do kondice srst svého šampióna před velkou výstavou nebo podpořit potřeby bílé či naopak tmavé srsti?\nFitmin For Life, je unikátní řada šamponů, které bezvýhradně pokryjí požadavky na péči o srst a pokožku jakkoli specifického psa. Na výběr je celkem z 8 druhů: pro štěňata, pro denní užití, regenerační, zklidňující, antiparazitní, šampon pro péči o bílou či tmavou srst a šampón s kondicionérem.\nTendence doby vede k návratu k přírodě. Lidé se začali zajímat o to, jakými přípravky se myjí, začali dávat pozor na zbytečné chemikálie používané v domácnosti a přiklánějí se k odkazu předků, kteří se obešli bez umělých přísad. Téměř neznali alergie a jiné nemoci. Tento trend převažuje i v péči o naše čtyřnohé přátele. Proto jsme vyvinuli exkluzivní řadu psích šamponů, bez parabenů a silikonů s účinnými složkami z bylinných silic, kterou mohou bez obav použít i chovatelé, jejichž psí miláčci mají citlivou pokožku,” vysvětluje Eliška Skalická, marketingová manažerka značky Fitmin.\nŠetrné složení bez parabenů a silikonů, účinné složky v podobě bylinných silic, vyživující oleje a vitamínové přísady dodávají každému z šamponů charakteristické vlastnosti ideální pro jeho použití.\nSrst vašeho psíka bude ve skvělé kondici a můžete se vyhnout i parazitům. Mezi šampony Fitmin For Life si vybere každý chovatel, ať již řeší běžnou denní péči o srst svého psa nebo potřebuje potlačit vady srsti či problémy pokožky.\nŠampony Fitmin For Life 300 ml je možné zakoupit za doporučenou cenu 69 – 79 Kč u vybraných prodejců nebo na našem e-shopu.


Diskuzní fórum: Pojistky\n« vhodný materiál na opravu brzd\n6/5/2013 09:46:03 na trabantu je rozdíl v pojistkách ten, že od něaké série se brzdová svěla napojila z osmičky, a asi dříve byly brzdová světla ze sedmičky. tj když mylo zapnuté zapalování.\njinak pojistky mám pocit sedí stejně jako u stodvacítky, když je čteme pozadu.\n5/5/2013 18:12:52 My jsme tady jen znalci Trabantů, hledej u škodofkářu\n4/5/2013 12:55:52 caute nevie nekdo schemu valcekovych poistiek na favorit skoda 136L asi rok vyroby 1989 alebo kra positka je na brzdove svetla\n15/9/2010 10:36:17 Je to v každé "bibli" od Šlehofera a v každé knížečce Obsluha a údržba oobního automobilu Trabant 601, která byla předána kupci při zakoupení nového Trabanta. z které jsem to opsal (1972). Pojistky z leva: 1. levé dálkové+kontrolka dálkových světel, 2. pravé dálkové, 3. levé potkávací (tlumené), 4. pravé potkávací (tlumené), 5. parkovací světlo levé, obrysové světlo zadní levé, 6. parkovací světlo pravé, obrysové světlo zadní pravé, svítilna osvětlení poznávací značky, 7. blikací svítilny, stírače (tedy po zapnutém zapalování), 8. vnitřní osvětlení, zástrčka, brzdová světla, houkačka (tedy bez zapnutého zapalování). Během vývoje mohlo dojít i k jinému zapojení, další pojistky č. 9 a 10. Hlavně se dobou mohla na jednotlivých vozech vyřádit tzv. lidivá tvořivost.\n14/9/2010 20:36:24 Přeji krásný večer všem. Prosím, je tu někdo, kdo dá z hlavy ( nebo z dokumentace ) info o tom, která pojistka je na který spotřebič?? Příklad: pojistka č.1: .... , č.2: .... , č.3: .... atd. Pojistky z leva do prava. Jde mi o to, že by bylo dobré tyto informace nechat ucelené v jednom fóru, již jsem několikrát hledal, co kde která pojistka " jistí " a furt to nemůžu nikde sehnat. Dík za informaci.\nP. S. A je možno to udat i s počtem amper na pojistce :-) PROSÍM\nOdepsat na: Pojistky


... abychom nevylili vaničku i s dítětem | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Profily » Jiří Oberfalzer » Články » ... abychom nevylili vaničku i s dítětem\n... abychom nevylili vaničku i s dítětem\nDěkuji, pane předsedající, kolegyně, kolegové, dovole krátkou poznámku. Naše politická afiliace nebyla příznivcem služebního zákona. A dlouho jsme podporovali jeho odklady a bránili jsme se mu. Když mám zjednodušit důvody, tak připomenu seriál „Jistě, pane ministře“, kde jsme názorně viděli, jak neodvolatelný státní tajemník v podstatě řídí jakéhokoliv ministra, který mu do resortu přijde, a rozhoduje vlastně on. Báli jsme se zakonzervování státní správy v určité chvíli. Nezdálo se nám, že už se společnost posunula tak, že už jsme si mohli být jisti kompetencí všech úředníků na všech úrovních, abychom jim dali definitivu.\nNicméně pak přišla situace, kterou zde popisoval kolega Dienstbier, bylo třeba ten návrh schválit, z důvodů řekněme vyšších zájmů než jenom našich domácích. A s nějakým kompromisem, který byl dosažen ve sněmovně, jsme i leckteří z nás ten návrh podpořili. Je pravda, že už několik let zákon funguje, je ovšem pravda, že už jsme čelili jedné zkušenosti, kdy ministra Němečka vystřídal ministr Ludvík a vyházel všech sedm náměstků, které na úřadě měl. Tak to byla rovnou ukázka toho, že asi tak úplně neodvolatelní nejsou. A myslím, že vláda to tenkrát odsouhlasila. Nad tím jsem krčil rameny, protože jsem si nebyl jist, jestli tohle byl opravdu cíl toho návrhu zákona.\nTeď se mi zdá, že jdeme o krok dál, že už toto chceme usnadnit každému ministrovi. Já rozumím, že tým spolupracovníků si nejradši každý šéf sestavuje sám. Ale ta norma, že ministerstva řídí v podstatě v těch nepolitických ohledech zkušení úředníci, kteří zajišťují kontinuitu kompetence i fungování úřadu, tak je povšechně evropská. Já bych teď nezačal něco bourat, co jsme tady vybudovali. Každý ministr musí osvědčit také svou schopnost přesvědčit svůj tým. A pochybuji o tom, že by mohli, byť s definitivou, jeho spolupracovníci nějak systematicky sabotovat jeho práci. Oni jsou podřízení a musí plnit zadání, která dostávají.\nJsou různé formy nepozitivní kooperace, ale já věřím, že osobnost vedoucího příslušného úřadu musí obsahovat též schopnost své pracovníky přesvědčit a přimět je, a to nemyslím nějak násilně, k tomu, aby směřovali svými kroky k cíli, který dostali zadaný od vlády, potažmo jejího člena, který se snaží naplnit volební program té vlády.\nJá také nepovažuji toto nové opatření za šťastné, myslím si, že popírá to hlavní, co ve služebním zákoně bylo. Na druhou stranu musím říct, že mám jistou zkušenost, neboť jsem se dopustil v předchozím volebním období zákona o státní službě. Mělo to jistý účel, kterým teď nebudu zdržovat. Při té příležitosti jsem úzce spolupracoval s panem náměstkem Postráneckým, kterého tímto zdravím, neboť přihlíží. A jedna z věcí, kterou jsem si zapamatoval – bylo jich víc, a ještě na jednu dneska narazíme, ale jedna z věcí, kterou jsem si zapamatoval, je, že se ukázalo, jak obtížné je získat kvalifikované vedoucí pracovníky do státní služby na některé pozice. Tenkrát šlo zejména myslím o Cizineckou policii, ale nemyslím si, že to byl jenom tento případ.\nA proto v té novele vítám možnost otevření toho náboru, zjednodušeně řečeno, i lidem zvenku. Státní správa není úplně nejatraktivnější působení pro leckteré lidi, kteří se pohybují v jiném sektoru. Pokud má ovšem ona čerpat jenom z vnitřních zdrojů, tak může narazit na své meze. Čili zrovna toto ustanovení v tom návrhu vítám a rád bych mu pomohl na svět. Takže budu velmi pečlivě zvažovat, abychom nevylili vaničku i s dítětem a pokusili se ochránit dobrou fungující státní správu. Netvrdím, že už ji máme, ale myslím si, že už se v tom ohledu hodně udělalo a nebylo by úplně dobré to nyní znegovat. Děkuji za pozornost.\n26.08.2016 Alkohol za ...\n23.11.2019 Chybí nám již 100 let


Definitivní vypnutí antiviru NOD32\nTéma: Definitivní vypnutí antiviru NOD32\n27-10-2008, 11:02 #1\nJak se dá definitivně vypnout antivir NOD32?\nVypnul jsem ho, ale stejně mi mi ve správci uloh ukazuje, že tam pořád je...\n27-10-2008, 11:02 #2\n27-10-2008, 11:03 #3\nVypnout servisy a zbytek killnout.\n31-10-2008, 00:02 #4\nvypnout přes msconfig načítání při startu PC?\n31-10-2008, 19:54 #5\nKolega si nainstaloval trial ESS a kdyz si to pak rozmyslel a odinstaloval jej, zustal mu v PC nejaky zbytek, ktery zablokoval veskerou komunikaci pres internet. Mel uz v PC takovy binec, ze jsem to resil preinstalaci OS, ale je to varovani pro ostatni.\n31-10-2008, 19:59 #6\nJake varovani? NOD se odinstaluje korektne. To ze mel tvuj kolega v PC binec nesouvisi s NODem.\nJinak vzdy staci vypnout sluzbu, pokud chces pozastavit jakykoliv antivir. A vetsina AV ma polozku pozastavit ochranu.\n05-11-2008, 22:32 #7\nPri inštalácii NODa je treba zakliknúť pre AMON "manuálny stop povolený" a potom sa dá NOD vypnúť.\nMalo by to ísť zapnúť aj v nastaveniach AMONa na záložke Bezpečnosť.\n06-11-2008, 11:20 #8\nSice je to trochu téma, ale setkal jsem se s zajímavým počínám antiviru Kaspersky. Ten jsem odinstalovat přes program XPmanager, tudíž klasická odinstalace programu s vyčištěním registru od odkazů na Kasperskeho, poté restart. Ale pořád se ukazuje na různých místech. I ze služeb jsem ho vyflákal, už není aktivní, nemá na disku žádné soubory, povedlo se mi odstranit i všechny procesy s ním spojené. Takže už je nefunkční.\nNicméně ho pořád někde objevuji. Nechápu to. Třeba to je i tento případ. Nenašel jsem způsob jak se ho zbavit kompletně a nechápu jak si ho pořád nějaké procesy mohou držet ve svých odkazech, když už to jsou odkazy na neexistující soubory. Po odstranění odkazu se vždy po restartu znovu objeví...\n06-11-2008, 13:35 #9\nPro vypnutí služeb na NOD32 3.0 stačí v levo dole zapnout rozšířený režim a povypínat služby. Úlně ukončení v procesech při dnešním výkonu PC je zbytečné\nPoslední příspěvek: 13-09-2011, 22:25\nAntiviry: Jak chranit WinXP pc bez antiviru?\nPoslední příspěvek: 02-02-2009, 19:45\nWindows XP: Jak chranit WinXP pc bez antiviru?\nPoslední příspěvek: 25-01-2009, 14:41\nProblémy s PC (HW/SW): při spuštění antiviru chyba hdd\nPoslední příspěvek: 24-12-2007, 13:22


Treperendy Džem Mango a malina, 285g | Správnej krám\nOchutnejte poctivý džem s netradiční kombinací chutí, které spolu ovšem ve finále fantasticky ladí. V krásné, designové čisté skleničce nenajdete žádné "zbytečnosti". Jen poctivou dávku čerstvého ovoce v podobě malin a manga, cukr a pektin. Nic, co by jakkoliv kazilo chuť výborného džemu s touto zajímavou chutí a kombinací surovin. Tento džem patří po právu mezi hit této značky. Více\nBalení: 0.285 kgVýrobce: TreperendyKód produktu: 29004Doprava a platba\nVychutnejte si poctivý, domácí ovocný džem třeba k snídani. Čerstvá vánočka, máslo a lahodný džem dostane vaše chuťové buňky na vrvchol blaha. Nicméně stejně tak ji oceníte na palačinky, do koblih, s tvarohem či jogurtem. Prostě kdykoliv, kdy dostanete chuť na pořádnou porci ovoce ve velmi oblíbené kombinaci.\nSložení: mango a malina v měnícím se podílu 67%, cukr 31%, pektin 1%, regulátor kyselosti: kyselina citronová 1%\nenergetická hodnota 678kj/160kcal\nSacharidy 39g z toho cukry 38g


Proč je dobré psát blog ? - Time for you\nPink Piggy 8/28/2016 01:46:00 odp. featured , News 0 Comments\nMilí přátelé, už delší dobu jsem se tak zamýšlela, proč lidé (i já) píšou blog, co je k tomu asi mohlo vést? Bylo to z nudy, touha po proslavení se či inspirovat ostatní něčím, co "nikdo" nedělá?\nPamatuji si, kdy jsem se poprvé setkala s blogováním... bylo to na základní škole v 7. třídě, kde nám náš tehdejší učitel informatiky zadal úkol, abychom založili blog na určité téma, o kterém bychom rádi psali něco zajímavého.\nPoprvé to bylo docela složitým způsobem, ani nevím, jak se vůbec ten celý "proces" jmenoval :D, pak ale přišla na řadu už docela slušná verze, a to založit blog na webnode, což je online služba pro zakládání webových stránek.\nBlog jsem si tam opravdu založila, ale jen proto, abych mohla dostat známku, poté jsem blog zase úspěšně smazala.\nTo bylo moje takové první oťukávání se s psaním blogu.\nPo delší době jsem objevila blog.cz, velmi mě zaujala jednoduchost v psaní na tomto blogu a také komunikace s ostatníma blogerama.\nSvětlo světa spatřilo poprvé můj nový blog s opravdu "originálním" názvem, a to: http://staybrunets.blog.cz/ .\nSnažila jsem se na něj přispívat pravidelně, později mi ovšem pár lidí napsalo, že se jim nelíbí název či vzhled, trošku se posmívali tomu, tak jsem se rozhodla, že už nebudu psát.Nějakou dobu jsem opravdu nepsala, ale strašně se mi stýskalo, protože v momentě, kdy přičichnete k psaní, je potom velmi těžké najednou nepsat. Seznámila jsem se s jinýma blogerkama, poznala jejich blog a zkrátka konečně se cítila, že někam patřím.\nBlogování mi hlavně pomohlo i v nejtěžších životních chvílích. Mohla jsem se vypsat ze všeho, co mě tížilo, svěřit se. Dalo by se tedy říct, že v prvé řadě blog pro mě znamenal kamaráda, vrbu, které můžu vše vyzradit a nikdo z blízkých a známých se nic nedozví...\nPo úspěšně prožitých těžkých chvil jsem si řekla, že by bylo fajn se zaměřit na nějaké téma a psát o tom.\nJsem žena, nebudu vám lhát, že kosmetika, oblečení a podobné prkotinky se mi vyhly, naopak!\nRáda nakupuji, jen háček je v tom, že na internetě .\nJe to velmi rychlé, pohodlné a hlavně se vůbec nenadřete s nošením tašek ...\nProblémem ale je, že musíte dobře znát své velikosti a mít kreditní kartu.\nPřišel na řadu můj další blog: beautyandfashionbyjj\nKonečně originální název, viďte? :D\nRozepsala jsem se na toto "téma" opravdu ve velkém. Už jsem si o sobě začala trochu myslet, jaká jsem velká blogerka... pak mě zase navštívila moje nespokojenost.\nVzhled blogu byl příšerný, měl základní šablonu, která byla na výběr ( netušila jsem, že existují i speciální šablony, které si můžete stáhnout zadarmo).\nOpět jsem začala uvažovat o založení nového a konečně úspěšnějšího blogu.\nDíky youtube návodu od LENKY( youtuberka a blogerka), které tímto děkuji asi za všechny blogerky, co díky ní založily a upravily blog, ☺konečně jsem byla spokojená se vzhledem a mohla jsem se pustit do velkého, smysluplného psaní.\nTím blogem mám na mysli : timeforyoubyjj\nS blogem jsem spokojená, vypadá přesně podle mých představ♥, stále mě baví na něj zveřejňovat své příspěvky s domněním, že je opravdu někdo čte.\nTechnika je pro vzhled vašeho blogu opravdu důležitou součástí!\nDříve jsem fotila mobilem, zadní 5px kamerou, teď Olympusem pen e pl6 a rozdíl je opravdu znát!\nVelké moje poděkování patří mamce, za to, že mě v tom podporuje. Protože dělat to, co vás baví je tou nejkrásnější činností (prací) na světě ♥\nAčkoliv studovat nepřestávám, protože chci získat titul, abych se jednou na stará kolena mohla vrátit ke svému oboru, který jsem vystudovala. Ano, i já myslím na zadní vrátka...\nSnad jsem vás tímto článkem neunudila a přinesl vám aspoň něco zajímavého, co vám může pomoci v rozhodování se☺.\nBy Pink Piggy v 8/28/2016 01:46:00 odp.\nŠtítky: featured, News, Zábava


soutěže - SDH Zahrádka - Častotice\nSDH Zahrádka - Častotice\nNeděle 16.6.2013 - Okresní kolo v Petrovicích\nStejně jako muži se i ženy poprvé zúčastnili okresního kola v požárním sportu.\nOproti starším mužům čekaly na ženy tři disciplíny - štafeta 4x100m s překážkami, běh na 100m s překážkami jednotlivců a požární útok. Naše hasičky se však se všemi disciplínámi popraly statečně a bez jediného zaváhání je všechny splinily. A proto jim v letošním roce patří osmé místo na okrese Třebíč.\nNeděle 2.6.2013 - Oblastní kolo v Kojatíně\nŽenám se lépe vydařil požární útok, štafeta byla tentokrát slabší. Celkově skončily čtvrté.\nNeděle 19.5.2013 - Soutěž okrsku č. 20 v Kojatíně\nŽeny zde obsadily vynikající druhé místo.\nNeděle 3.6.2012 - Oblastní kolo v Kojatíně\nNašim ženám se tentokrát po dobře zvládnuté štafetě nepovedl požární útok, a tak v kvalitně obsazené soutěži skončily na osmém místě.\nNeděle 20.5.2012 - Soutěž okrsku č. 20 v Kojatíně\nŽeny začínaly štafetou 4x100 m s překážkama, která se jim povedla bez chyb. Potom se přesunuly na požární útok, který se tentokrát prováděl na srážecí terče (v minulých letech byly použivány terče nástřikové). Po skvělém výkonu, kdy dosáhly opravdu vynikajícího času, zaslouženě svoji kategorii s přehledem vyhrály.\n24. 9. 2011 - OSMACUP - Ocmanická "8"\n4. díl soutěže v požárním ůtoku s PS8 v Ocmanicích. Této soutěže se zúčastnilo naše družstvo žen a dvě družstva mužů. Bohužel nikomu se nevedlo podle představ, někde selhala technika, jinde se nepodařilo ideálně nastříkat do terčů. Ženy skončily tentokrát v poli poražených. Pro zajímavost: na závěr programu připravili pořadatelé tradiční lovení kaprů v nádrži, kterého se účastní pouze ženy. Všech sedm kaprů vylovily ženy ze Šašovic, ostatním soutěžícím hasičkám se zřejmě do studené vody nechělo...\n29.5.2011 - Oblastní kolo - Kojatín\nDružstvo žen zde obsadilo druhé místo.\n22.5.2011 - Soutěž okrsku č. 20 - Kojatín\nPo sedmidenním odložení soutěže z důvodu nepříznivého počasí přijely naše ženy obhajovat loňské třetí místo na našem okrsku. Nejprve nastoupily do štafety, kterou běžely vůbec poprvé, a dobrým časem obsadily druhé místo. V útoku pak zaběhly svůj historicky třetí nejlepší čas a obsadily v něm rovněž druhé místo. A druhé místo jim patřilo i celkově, za což si odvezly opravdu pěkný pohár.\nOcmanická "8" - V. ročník - 25. 9. 2010\nTřetí díl nultého ročníku Turné čtyř osem. Naše ženy zde poprvé soutěžily s "osmičkou" a odvezli si pohár za třetí místo.\n28. 8. 2010 - II. Hasičské závody - Vícenice\nNa těchto závodech, které se konaly u příležitosti 115. výročí založení SDH Vícenice u Náměště nad Oslavou, obsadily naše ženy časem 34,46s třetí místo.


Honey způsobem zpracovaná káva odrůdy bourbon od Bena a Kristy Carlson z projektu Long Miles Coffee. Kávy z komunity Mikuba jsou v chuti ztělesněním toho nejlepšího, co region Kayanza nabízí. Tento honey metodou zpracovaný mikrolot je výrazně sladký, se svěží citrusovou aciditou a tóny medu a hnědého cukru.\n1000 g Posledních pár kusů skladem\nBohužel i tento rok se jednalo o rekordně malou sklizeň. Podařilo se nám zakoupit dva malé loty z kopce Mikuba a dva komunitní loty zpracované na stejné stanici Heza. V zimě jsme se potkali s Benem Carlsonem, který byl ohledně velikosti a kvality letošní (2022) sklizně velmi optimistický, prý se máme konečně na co těšit! Podívejte se na krátké video.\nChcete mít možnost ochutnat i jiné kávy z Burundi?


Hezký řadový rodinný dům 5+kk - Praha - východ - Bazoš.cz\nHlavní stránka > Reality > Prodej > Domy > Inzerát č. 114687349\nHezký řadový rodinný dům 5+kk\nHezký řadový rodinný dům 5+kk ve velice klidné lokalitě Praha-východ, celkovou obytnou plochou 160m2 + terasa + garáž + parkovací stání před domem. Rok výstavby domu 2013. Novostavba řadového domu má dvě podlaží a je částečně zařízený. Kuchyň vybavena kuchyňskou linkou. V domě jsou dvě koupelny s klasickou vanou a se sprchou, dvě toalety. Zahrada o rozloze 282 m2 s pergolou a oplocená. Dům je plně vybaven a je tam vše potřebné pro kvalitní a rezidentní život. V obci je základní občanská vybavenost, školka, škola 2 km ve Vinoři – Praha 9. Nízké provozní náklady - okolo cca 4.000 Kč/měs vč. všech poplatků. V domě je plynový kotel a vysoko kvalitní systém zateplení skutečně šetří teplo a tím jsou poplatky opravdu nízké. Možnost připojení k internetu, TV. Výborná dopravní dostupnost. Velmi dobrá dostupnost do Prahy, autobusy MHD 8min. metro B-Černý Most nebo metro C-Letňany 12min. Přímý prodej od majitele. Další info zašlu na vyžádání - e mail: praha250@centrum.cz\nRodinný dům 5+kk/balkón/terasa/zahrada, 248 m2, Jenštejn - [20.1. 2020]\nJako vlastník nabízím k prodeji řadový rodinný dům o dispozici 5+kk, užitná plocha domu 154 m2, zahrada 186 m2, pozemek má celkem 248 m2. Jedná se o cihlovou novostavbu z roku 2007. Ideální orientace severovýchod – jihozápad, světlý, slunný dům v obci Jenštejn, ulici Cechovní. V přízemí se nachází z ...\nProdej, rodinný dům, 920 m², Radonice - [3.1. 2020]\nV klidné vilové čtvrti v Radonicích nabízím dům na prodej. Podlahová plocha 370 m² a pozemek 920 m². Velký potenciál využití, celý dům podsklepen, dvě garáže, čtyři garážová stání. Vjezdová vrata i předokenní rolety na dálkové ovládání, krb s teplovodním výměníkem, topení elektrokotlem s radiátory. ...\n3 byty-prodej domu 4+kk, 3+1+terasa, 1+kk, garáž pro 2 vozy, - [16.12. 2019]\nProdej domu v Radonicích o 3 bytových jednotkách se samostatnými vchody. Dům je vhodný na soužití více rodin, jako firemní sídlo i jako investice. Všechny bytové jednotky jsou nabízeny včetně zařízení. Původní stavba domu procházela dlouholetou rekonstrukcí a byla završena kolaudací v roce 2016. V 1 ...\n250 73 184 x\nProdej, rodinný dům, 106 m², Radonice, ul. Vobůrecká - [23.11. 2019]\nProdej rodinného domu 4+kk v klidné části obce Radonice. Přízemí domu tvoří prostorný obývací pokoj, kuchyně s jídelnou, vstupní hala a sociální zázemí, v podkroví jsou další dva pokoje. Vytápění domu je řešeno ústředním topením s elektrokotlem, který se dá změnit na plynový, voda z vlastní kopané s ...\n6 480 000 Kč Praha - východ


Móda ve středověku | Kouzelný svět skřítků\ngratuluji vám k vyřešení další hádanky. Vypadá to, že máte na rébusy talent, ale zatím je před námi ještě mnoho úkolů. Jako třeba tento. Až ho vyluštíte, budete přesně vědět, kam jít… ale to až za chvíli 😊.\nA teď bych vám chtěl vyprávět něco o tom, co bude zajímat hlavně děvčata. Ano, je to móda 😊.\nMóda je tu s námi snad již od nepaměti, i když o módě v pravém slova smyslu lze v Evropě hovořit zhruba až od 13. století. V ranném středověku bylo oblíbené spíše volnější oblečení, s postupem času se stávalo, hlavně u žen, stále více vypasovanější. To aby ženy mohly ukázat své přednosti 😊.\nMóda šlechty a obyčejných lidí se samozřejmě v těch dobách velmi lišila. Bohatí lidé si mohli dovolit drahé a kvalitní dovážené látky převážně z damašku a brokátu. Hlavně, aby to bylo barevné 😊. Módní byly geometrické vzory a pak také oděvy ze čtverců, které byly rozšiřovány vloženými trojúhelníky. Šaty doplňovaly drahé šperky, protože podle šperků se poznalo, jak moc je daný člověk bohatý a vznešený.\nJako první vrstvu nosili muži i ženy košili, a pravděpodobně obě pohlaví v té době nosila spodky. Ženy si k nim přivazovaly podvazky a punčochy a muži nohavice. U žen byly košile vždy dlouhé, u mužů se postupně zkracovaly, až ve vrcholném středověku končily až těsně pod zadnicí 😊. Druhá, svrchní část oděvu, byla často zdobená vyšíváním, kožešinami, stuhami nebo korálky.\nMimochodem, víte, že česká móda byla díky své elegantnosti, kultivovanosti a jednoduchosti vzorem i pro anglickou módu v dobách královny Anny, dcery Karla IV.?\nVíce o módě ve středověku: video v AJ https://www.youtube.com/watch?v=Ibj7GsfsCpI&ab_channel=CrowsEyeProductions\nhttps://edu.ceskatelevize.cz/video/1797-goticka-moda?vsrc=predmet&vsrcid=dejepis , https://www.dotyk.cz/magazin/stredovek-moda-zakony-20200903.html a http://www.1zs.jhnet.cz/new/wp-content/uploads/2009/09/gotika.pdf\nAbyste zjistili, kam máte pokračovat, musíte vyřešit naši oděvní hádanku….


Těhotná Beyoncé si zarezervovala půl patra v porodnici | Koule.cz Skok na navigaci\nTěhotná Beyoncé si zarezervovala půl patra v porodnici Rychlovka\nBeyoncé a její břicho v půli listopadu - Autor fotografie: Foto ČTK/ABACA/Mavrix Lékaři v porodnici St Luke's Roosevelt jsou v pozoru. Každým dnem totiž očekávají příjezd zpěvačky Beyoncé, která by zde měla porodit prvního potomka. Zpěvačka si pro tuto příležitost zamluvila polovinu nemocničního patra. O zpěvaččině těhotenství se spekulovalo po říjnovém televizním rozhovoru s Molly Meldrumem. Břicho Beyoncé se velmi nepřirozeně ohýbalo, což vyvolalo domněnky, že zpěvačka jiný stav jen hraje. Ukázalo se ale, že Beyoncé měla pupek zakrytý speciální vložkou. O měsíc později zpěvačka řekla, že spekulace o těhotenství jsou směšné. Dítě, jež diva čeká s manželem Jay-Z, se rozhodně nenarodí do chudých poměrů. Poslední příspěvek do rodinné kasy obstaral právě Jay-Z, který spolu s Kanye Westem za šest milionů dolarů zarapoval na šestnáctinách arabského multimilionáře šejka Mansoura. (sli) Tweet


Novinka bezkontaktní výběr z bankomatu - Niklak.cz\nModerní technologie přináší novinku v oblasti výběrů z bankomatů. PIN je sice potřeba zadávat pořád, ale přinejmenším není nutné tak dlouho čekat na kartu, kterou bylo třeba dříve do bankomatu přímo vsunout. Bezpečně a současně i rychle, bezkontaktní výběry z bankomatu přináší stále více bank.\nV současné době je to Air Bank a ČSOB, v blízké budoucnosti může být nabídka ještě o něco širší.\nVelká novinka je spíše v testovacím režimu\nJednoduše stačí přiložit platební kartu na čip, zadat PIN a vybrat finanční hotovost podle svého gusta. Nic složitého, zvládne to úplně každý. Pokud je člověk vlastníkem novinky v oboru – bezkontaktní nálepky, které lze umístit na mobil, peněženku, klíčenku apod., půjdou výběry samozřejmě i jejím prostřednictvím.\nKdyž už novinka, tak s využitím všech aktuálních možností. Velký hit je to v USA, ale rovněž i v sousedním Polsku. Ujme se alespoň do jisté míry také u nás? To je ještě otázka.\nNa rozdíl od supermarketů, kde lze nákup v hodnotě do pětistovky platit i bez zadání PIN, tady bude nutné zadat toto čtyřčíslí i při minimálním výběru. Jde o bezpečnost, která je tu až na prvním místě.\nBezkontaktně lze platit sedmi kartami z deseti, které jsou v oběhu. Nejde o nic složitého, stačí jen přiložit kartu ke konkrétní čtečce a během pár sekund je vyřešeno. Bez obtížného hledání drobných, kterých se v kase supermarketu záhadně nedostává a nevrlých pohledů prodavaček, které musejí zase vracet na tisícovku.\nAir Bank však není jediným inovátorem, s bezkontaktními výběry přichází nově i ČSOB. Ta hodlá mít ve zkušebním provozu více bankomatů. Z celkového počtu čtyř tisíc tuzemských bankomatů ale tyto dvě banky mají jen malou část.\nNejvíc jich zatím má Česká spořitelna, zhruba 40 procent a Komerční banka, která disponuje sítí více než sedmi stovek strojů. Air Bank zatím nemá ani celou stovku bankomatů, ale v dohledné době se chystá k masivní expanzi. Z větších měst přejde i do menších – okresních – chystá se výstavba bankomatu například v Teplicích nebo Jihlavě.\nV plánu má Air Bank spustit bezkontaktní výběr v ostrém provozu ještě letos (velmi pravděpodobně už s koncem října), podobně tak hodlá učinit ČSOB. Přidají se i další banky? Záleží samozřejmě na úspěchu celé akce, který se nedá jen tak dopředu předpovídat.


Jak poznat profesionálního makléře aneb jak to vidím po 1,5 roce v realitách já - RE/MAX Anděl\nAsi už jste slyšeli něco o tom, že prodat si nemovitost je nejlépe ve vlastní režii, že to přece zvládne každý, že je to hračka, že nejlépe vy sami víte, co a jak prodat, že si stačí přečíst pár článků na internetu a podívat se, za kolik prodali nemovitosti vaši sousedi. A že na co využívat služeb makléře, který pro vás houby udělá a řekne si za to hromadu peněz.\nUpřímně – když jsem vstupovala do realitního byznysu, myslela jsem si, že toho realitní makléř zase tolik umět nemusí. A s každým dalším dnem v praxi jsem se vlastně nestačila divit, jak obsáhlá práce to je, jak moc vstupuje makléř do života klienta, pokud chce pro něj udělat práci fakt na úrovni.\nProč se neprodává vaše nemovitost?\nVelmi často přebírám od klientů nemovitosti, které si měsíce až roky zkoušeli prodat sami a také ty nemovitosti, které pro ně neúspěšně prodával jiný realitní makléř. Klienti bohužel vůbec netuší, proč zůstala jejich nemovitost „viset“ v éteru a nikdo o ni nemá zájem. Prostě se neprodává a tečka. A protože klient obvykle neví, co všechno by pro něj makléře měl (nebo alespoň mohl) udělat, šance, že dokáže posoudit, že pro něj dělá maximum, je pak minimální. Definice toho, co pro vás může realitní makléř udělat, v podstatě nikde neexistuje, a závisí na každém makléři… A jak to vidím já po roce a půl v realitách?\nCo musíte čekat od profesionálního realitního makléře:\nUdělá si na vás dostatek času\nSejde se s vámi, bude vám naslouchat a probere s vámi vaše představy, potřeby a všechna přání. Nebude to desetiminutová schůzka na rychlé kávě nebo pětiminutový rozhovor po telefonu. A takový makléř se s vámi nesejde jen jednou, ale víckrát a jeho investovaný čas do schůzek se bude počítat na hodiny. Často jde o vaše celoživotní úspory, a tak je třeba tomu věnovat opravdu dostatek času.\nPostaví vás nohama na zem\nMakléř má detailní znalosti trhu a zkušenosti s prodejem jiných nemovitostí (a také znalosti příběhů, které se za nimi skrývají). Možná je pro vás celý prodej emotivní záležitost, makléř vás ale postaví nohama na zem a přednese vám racionálně všechna plus a mínus, včetně finančního dopadu. Funguje vlastně jako kouč, který vás nechá nahlédnout všechny možnosti, ale rozhodnutí nechá na vás. I když máte zcela jasnou představu o hodnotě své nemovitosti, makléř vám může pomoci díky perfektní znalosti lokálního realitního trhu pohlédnout na vaši nemovitost z různých úhlů pohledu. Vaším společným cílem je přece prodat nemovitost za co nejvyšší cenu. Tady se také sluší poznamenat, že makléř pro vás v tuto chvíli pracuje zdarma. Výši odměny si domlouváte až tehdy, kdy se rozhodnete nemovitost prodat/pronajmout nebo ji hledat.\nUdělá za vás všechnu tu byrokratickou práci\nAčkoliv se to mnohdy nezdá, nemovitosti mohou být zatíženy problematickými dodatky a není výjimkou, že se klient dozví až s odstupem času, že je jeho nemovitost třeba zatížena nějakým břemenem (třeba společná přístupová cesta se sousedem). Jedním z úkolů dobrého realitního makléře je ověřit skutečný stav nemovitosti i všechny případné skryté „vady“ a pokud jsou, vyřešit je s právníky. Stává se, že klient zjistí při nákupu nemovitosti až s odstupem řady let, že část pozemku patří jinému majiteli. Úkolem vašeho makléře je odhalit všechna skrytá nebezpečí a problémy a ty potom aktivně vyřešit.\nPřipraví pro vaši nemovitost co nejlepší prezentaci\nVáš společný cíl je jasný – prodat nemovitost za co nejvyšší cenu. Věřte, že opravdu nestačí nemovitost vyfotit na mobil a rozeslat fotky se základními údaji na realitní servery. Od té nejlepší prezentace očekávejte maximum – makléř zhodnotí stav nemovitosti a navrhne třeba výmalbu, drobné opravy, přesun nábytku, kompletní úklid a doladění nemovitosti k homestagingu, tedy k profesionálnímu focení či natočení videoprezentace. To, jak se bude nemovitost prezentovat nakupujícím, je klíčové – při prodeji hrají roli emoce a úkolem prezentace je zajmout, vyvolat touhu. Nikdo si nekupuje čtyři stěny. Lidé si kupují domov. Když jsem přebírala nemovitost, kterou klienti nemohli skoro dva roky prodat, pustila jsem se nejdřív právě do homestagingu. Nechala jsem opravit drobnosti v domě, posekala jsem zahradu, pořídila několik doplňků, které pomohli dotvořit obraz domu (= domova). Během 14 dní byl dům rezervován. Předchozí makléř s domem neudělal nic, pouze ho nabral do svého portfolia, vyfotil na mobil a pověsil na síť. A to fakt nestačí.\nVyužije všech možností prezentace, hledá nové cesty\nTisíc klientů – tisíc názorů, tisíc nemovitostí – tisíc způsobů prezentace a cest k oslovení správného kupce. Jak už jsem zmínila, dnes nestačí nahrát fotky na realitní servery (ač to je určitě nutný základ). Investovat je třeba kromě klasických komunikačních kanálů také do kampaní na sociálních sítích v závislosti na tom, jakou cílovou skupinu jste si společně s makléřem vytipovali. Právě sociální sítě dnes umožňují zasáhnout skutečně velmi úzkou a specifickou klientelu, ze které se může vyklubat vážný zájemce a budoucí majitel vaší nemovitosti.\nNesváže vám ruce nevýhodnou smlouvou\nTohle si opravdu dobře zapamatujte. Zprostředkovatelská smlouva férového makléře bude zahrnovat obvykle kratší období (3 – 4 měsíců) období, v rámci kterého si můžete ověřit, že pro Vás (a hlavně pro prodej vaší nemovitosti) dělá makléř skutečně maximum. Naprostý základ je téměř dennodenní komunikace, okamžitá zpětná vazba, jak se situace vyvíjí, jací lidé navštěvují nemovitost, na co se ptají atd. Díky tomu můžete ladit stávající situaci a obratem reagovat na požadavky potenciálních kupců. Uplynuly dva až čtyři měsíce a vy nejste s prací realitního makléře spokojeni? Pak prostě stačí smlouvu vypovědět a jít o dům dál.\nZná hodnotu své práce a řekne si o částku, která ji odpovídá\nOd začátku do konce musíte mít přehled o tom, co váš makléř pro prodej vaší nemovitosti opravdu dělá a jaké kroky k tomu podniká. Opět jsme u společného cíle – prodat nemovitost za co nejvýhodnějších podmínek. Úkolem vašeho makléře je ukázat vám takovou cestu a podniknout takové kroky, které k cíli povedou.\nVyjasněte si na počátku vaší spolupráce svá očekávání, buďte celou dobu v kontaktu, diskutujte svůj společný cíl i jeho strategii s plnou důvěrou. A na konci cíle oceňte práci, kterou pro vás realitní makléř vykonal.\nRealitní makléř je jako rodinný lékař\nZa ten rok a půl, co se v realitách pohybuji, vím naprosto přesně, kým se pro vás makléř stává. Je vaším poradcem, koučem, člověkem, který zná vaši životní situaci a potřeby a je tu proto, aby vám pomohl.\n⟵Nový realitní zákon\nJak coronavirus a očekávaná recese ovlivní trh s realitami?⟶


Zemřel odborník na historii Romů Ctibor Nečas - Echo24.cz\nZemřel odborník na historii Romů Ctibor Nečas\nzemřel Ctibor Nečas\nCtibor Nečas Foto:\nEcho24, ČTK 21. prosince 2017\nV 84 letech zemřel v úterý historik Ctibor Nečas, uznávaný odborník na historii Romů a jejich perzekuci za druhé světové války. Své vědecké a pedagogické působení spojil s Masarykovou univerzitou v Brně. Zasadil se o vznik Muzea romské kultury, které na svém webu přineslo zprávu o Nečasově úmrtí.\nPodle informací na webu Historického ústavu Filozofické fakulty Masarykovy univerzity napsal Nečas více než 200 romistických prací, světové uznání mu vynesla zejména monografie Holocaust českých Romů z roku 1999. Sbíral vzpomínky romských vězňů z koncentračních táborů, pořádal osvětové semináře, podle kolegů významně přispěl k porozumění mezi českou majoritou a romskou menšinou. Nečas byl držitelem Ceny města Brna i Ceny Jihomoravského kraje.\nAmerická technologická společnost Google přidala do své mapové aplikace Google Earth novou funkci, která s využitím satelitních snímků pořízených v průběhu 40 ...


Agency Artistic International, s.r.o. (Praha 1 - Staré Město) - Najisto.cz Klávesové zkratky Na obsah stránky Načítám... Najisto.cz Můj profil menu Přidat firmu zdarma Úvodní strana Hodnocení Najisto.cz Kultura a zábava Umělecké a kulturní služby Umělecké agentury Agency Artistic International, s.r.o. (Praha 1 - Staré Město) Agency Artistic International, s.r.o. (Praha 1 - Staré Město) Poskytování služeb umělecké agentury. Upravit údaje Je toto moje firma? Ano Ne tel: +420 224 224 706 fax: +420 224 233 096 e-mail: hrabakova@aai-concert.cz web: www.aai-concert.cz Havelská 494/31 Praha 1 - Staré Město 110 00 mapa volat Hodnocení ***** 0 hodnocení Ohodnotit Navigovat Více informací Napište nám Povinná pole Zpráva:\nSekce a Štítky Umělecké agentury Praha 1 promotéři umělecká sdružení Vyzkoušejte také nova-Art s.r.o. Naše reklamní a umělecká agentura zajišťuje eventy po celé České ... Chrám sv. Mikuláše Zajišťujeme pořádání odpoledních a večerních orchestrálních a ... Lucee Dee Jay - Moderování na klíč Mám letité zkušenosti s profesionálním moderováním a deejayingem ... ARCO DIVA management, s.r.o. - Klasická hudba Klasická hudba a mluvené slovo ve špičkové kvalitě. Zastupujeme ... MARTHYpyro – ohňostroje na míru Organizujete rodinnou oslavu či firemní akci? Připravujete ... CASUS DIRECT MAIL a.s. - Pořádání kulturních akcí Provoz a správa barokní Vrtbovské zahrady na Malé Straně - Praha ... Reklama Zavřít Přihlášení nebo Přihlásit se trvale


Cordyceps sinensis, proč je důležitý obsah mannitolu? - ProfiDoplnkyStravy.cz\nProfiDoplnkyStravy.czCordyceps sinensis, proč je důležitý obsah mannitolu?\nCordyceps sinensis, či housenice čínská, to je houba tolik vzácná a ceněná, že kdysi mohla být využívaná pouze v císařském paláci. V dnešní době je již dostupná pro všechny a neodmyslitelně patří k tradiční čínské medicíně a je oblíbená i v jiných končinách světa, a to dokonce také u nás. Má totiž opravdu široké spektrum vlastností, kterých by bylo škoda nevyužít. Za všechnu její blahodárnost vděčíme aktivním látkám, jichž tato houba poskytuje opravdu mnoho. Každá obsažená složka má jiný přínos – může se jednat o příznivý vliv na plíce, ledviny, imunitní systém a další části našeho organismu. V dnešním článku se na tuto medicinální houbu zaměříme a řekneme si proč je pro nás zajímavý tzv. mannitol.\nPár základních informací o Cordycepsu??\nCordyceps sinensis je parazitující houba, to znamená, že aby se mohla vůbec vyvíjet, potřebuje hostitele, kterým jsou konkrétně housenky nebo larvy. Odtud pochází i její další jméno housenice čínská. Někdy se určitě setkáme s označením Cordyceps CS-4, což je název pro uměle pěstovanou houbu, jež ale vykazuje stejně skvělé vlastnosti jako ta, co přirozeně roste ve volné přírodě. Získává se totiž z mycelií (podhoubí, shluk houbových vláken) – tam je soustředěno největší kvantum aktivních látek. Divoce se vyskytujícího cordycepsu i rapidně ubylo a umělé pěstování nám tak zajišťuje dostatečnou kvantitu a rovněž zmíněnou kvalitu. Kromě mannitolu, o němž si povíme níže, obsahuje cordyceps též několik vitaminů, minerálů, nukleosidů (adenosin), nukleotidů, polysacharidů (betaglukany), bílkovin (enzymy), sterolů (ergosterol) a mastných kyselin (kyselina palmitová).\nCo je mannitol a v čem je jeho přínos?\nMannitol, také D-mannitol, často označován i jako kyselina cordycepsová. Někdo ho možná podle názvu zná, zejména ti, kteří se potýkají s diabetem, jelikož se jedná o náhradní sladidlo nezvyšující hladinu inzulínu a vyznačuje se též menší kalorickou hodnotou než obyčejný cukr. Ale to nejsou jeho jediná pozitiva, a hlavně jistě ne ta kvůli čemu je zrovna význačný v cordycepsu.\nJedná se tedy o alkoholický cukr a jednu z hlavních bioaktivních sloučenin v cordycepsu. Řadí se mezi tzv. osmotická diuretika – působí v ledvinách, kde dochází k větší tvorbě moči, to může napomáhat při některých onemocněních. Není však tolik agresivní jako jiné typy diuretik a je velmi dobře snášen. Kvůli tomu má taktéž význam proti otokům, včetně snížení nitrolebního a nitroočního tlaku. Někdy se i uvádí, že se chová jako antitusikum (tlumí suchý a dráždivý kašel) a je tak prospěšný plicím. Hraje také svoji důležitou roli při odbourávání volných radikálů, podpoře imunitního systému nebo pro zlepšení metabolismu.\nKomplexní vliv cordycepsu\nTakže jak můžeme vidět, mannitol je pro naše tělo více než skvělou látkou, ale je podstatné si uvědomit, že nestačí sledovat pouze množství této složky. Cordyceps sinensis je tolik ceněn především pro svoje širokospektrální využití a toho dosahuje díky tomu, že všechny látky nejenom, že mají svůj vlastní pozitivní dopad individuálně, ale všechny dohromady působí ještě výhodněji a komplexně. Proto je cordyceps možné aplikovat na tolik neduhů nebo i v prevenci. Zvládne podpořit imunitní systém a vlastní obranyschopnost těla, regulaci nervové aktivity, kardiovaskulární systém, ochranu buněk a neutralizaci volných radikálů. Přispěje dokonce při vyrovnávání hladiny tuků a cukrů v krvi či oceníme jeho kladný vliv na psychickou pohodu, únavu a vyšší odolnost vůči infekčním onemocněním.\nPředtím než si vyberete konkrétní produkt s cordycepsem, se tudíž zaměřte na jednotlivé prvky, jež obsahuje a podle jejich koncentrace si vyberte ten pro vás nejvhodnější. Každá se totiž může lépe hodit na něco jiného, popřípadě se kromě toho odlišuje doba, po kterou se doporučuje užívat.\nCordyceps sinensis podporuje:\nKomplexně působí na reprodukční systém\nNejen sportovců zlepšuje schopnost regenerace svalů a zvyšuje výkon\nGolden Nature Exclusive Cordyceps sinensis CS-4 s deklarovaným podílem 50% polysacharidů a navíc přidaným D-mannitolem a Betaglukanem pro maximální efekt.\nGolden Nature Cordyceps sinensis CS-4 s deklarovaným obsahem 30% polysacharidů vhodný k douhodobému užívání.


Znamení run - kniha | Panta Rhei\nRozmery: 3 cm x 20,5 cm x 13,4 cm\nO knihe: Dívence narozené se znamením runy na ruce se všichni zdaleka vyhýbají. Je poznamenána dávnými bohy, a proto všem nebezpečná.\nJediného přítele však má - a ten ji naučil znát runy i ovládat kouzla. Odváží se Maddy proniknout do hory a sestoupit do podz\nemního světa? Jen tak může zabránit nejhoršímu.\nDobrodružný příběh prodchnutý atmosférou severských ság - divoký, nebezpečný a nespoutaný.


Jednodruhová káva Uganda Robusta Washed Colobus\nKód produktu: 01235\nDetailní popis Jednodruhové kávy Uganda Robusta Washed Colobus\nPrezidentská republika Uganda se nachází uprostřed afrického kontinentu, čímž je do značné míry ovlivňována rovníkovým podnebím. Oproti největším africkým vývozcům kávy, Etiopii a Keni, má Uganda poměrně krátkou historii v pěstování kávovníků. I přes tuto skutečnost zaměstnává kávový průmysl přibližně 8 % tamní populace a káva je exportní plodinou číslo 1. První zmínky lze vysledovat až do 19. století. Původně byla káva používána jako zdroj energie pro cestující na dlouhé vzdálenosti, při kulturních slavnostech či dokonce jako náhražka cigaret.\nNejrozšířenějším kávovníkem historicky pěstovaným na území Ugandy je Robusta. Teprve okolo roku 1900 byl do země přivezen z Malawi a etiopské vysočiny kávovník Arabika. V současnosti činí poměr mezi Robustou a Arabikou 4 ku 1. Pěstování Arabiky bylo z počátku velice problematické. Tento druh kávovníku je velice náchylný k chorobám a citlivý na nepříznivé podmínky. Z tohoto důvodu zaznívalo mnoho názorů, že pěstování Arabiky v Ugandě ve výrobním měřítku je nereálné. Přesto se to podařilo! Na východě a západě Ugandy existují oblasti, které mají dostatečnou nadmořskou výšku a úrodnou půdu. Mezi ně patří hory Elgon a Ruwensori a oblast podél keňské hranice Bugis. Naproti tomu Robustě se nejvíce daří v blízkosti lesa Kampala a jezera Victoria Crescent.\nCelková roční produkce kávy v Ugandě je jako na houpačce. V 60. letech se sklízelo v průměru 3,5 milionu žoků kávy ročně (po 60 kg). V 80. letech přišel z důvodu politických nepokojů znatelný pokles a roční produkce se pohybovala jen okolo 2,5 milionu žoků. V současnosti se kávě v Ugandě opět daří a roční produkce činí 4,5 milionů žoků. Důležitou roli hraje rovníkové dešťové podnebí, které dobře napomáhá růstu Robusty. Vzhledem k této skutečnosti se Uganda řadí mezi přední pěstitele a vývozce kávových zrn Robusta na světě.\nNepříjemnou etapou ugandské historie jsou 80. léta a začátek let devadesátých. I přestože farmáři vysadili kávu odhadem na 225 tisíc hektarech půdy (z toho 85 % Robusty a 15 % Arabiky), byla naprostá většina této produkce pašována do sousedních zemí za účelem dosažení vyšších zisků. Mezi lety 1984 a 1986 vznikl program obnovy kávy. Tento program financovaný z EHS (Evropské hospodářské společenství) si kladl za cíl zvýšit produkci kávy, vzdělával drobné pěstitele v zemědělských a ekonomických otázkách, podporoval výzkum a přinášel i část financí na obnovu kávových továren. V roce 1986 se k moci dostalo Hnutí národního odporu včele s Yowerim Musevenim (současný president Ugandy). Toto hnutí mělo jako hlavní prioritu zlepšit produkci a snížit množství pašované kávy do sousedních zemí. Aby vláda dosáhla těchto cílů, zvýšila konečným producentům cenu kávy s odůvodněním na místní inflaci a výši cen odrážející světový trh. Tížený efekt bohužel nepřišel. Na konci 80. let měla velké problémy organizace Coffee Marketing Board, která nebyla schopna platit farmářům za nové dodávky a zároveň splácet půjčky za předchozí nákupy. I přes veškerou snahu byl dlouhodobý hlavní cíl Hnutí národního odporu, snížení množství pašované kávy do sousedních zemí, nenaplněn. V posledním desetiletí se Ugandě začalo blýskat na lepší časy a její roční produkce kávy se stále zvyšuje. Uganda se dále více zaměřuje na pěstování lukrativnější odrůdy Arabika a modernější metodu zpracování za mokra.\nNejlépe hodnocená káva z Ugandy se pěstuje v okolí Bugisu na západních svazích hory Elgon. Jedná se o Arabiku, která je v této oblasti typická svými ovocnými tóny podobnými vínu a rozinkám, dále svojí příjemnou sladkostí a nádechem hořké čokolády, sušených švestek a koření. Naproti tomu Robusta pěstovaná u lesa Kampala a jezera Victoria Crescent se vyznačuje bohatou pěnou a jemnou hořkostí doprovázenou tóny koření, převážně skořice. Na závěr můžeme říci, že Uganda má do budoucnosti vysoký potenciál růstu a rozhodně stojí za vyzkoušení, nejen Arabika, ale i Robusta.\nDruh kávy 100 % Robusta


Růžové dámské polo tričko Nautica - opravdu levně\nRůžové dámské polo tričko Nautica\nMáme krásné počasí, které si přímo žádá nové oblečení a tento kousek: růžové dámské polo tričko Nautica se vám bude nyní hodit. Stojí pouze 819 Kč, což je perfektní cena. Kdo by to za tu cenu nechtěl?\nVelikosti odpovídají klasickému evropskému číslování. Cesta k vysněnému outfitu vede přes americkou módní značku Nautica, která své produkty vyrábí v duchu aktivního a dobrodružného života. Barva: růžová Střih: polo tričko Materiál: 100 % bavlna Vlastnosti materiálu: splývavý, hladký, lehký Rozměry pro velikost M: délka - 62 cm šířka ramen - 39 cm Praní: 30 °C Něco extra: sportovní střih polo trika\nTuto módu vyrábí módní značka Nautica, která se řadí k velmi oblíbeným. Určitě neuděláte chybu, když si tento skvělý kousek - růžové dámské polo tričko Nautica - koupíte. Hezký střih a příjemná barva to je přesně to, co se vám bude v této sezóně hodit.\nProdukt: Růžové dámské polo tričko Nautica\nBílo-růžové pruhované tílko Nautica


Mobilheimy na prodej Raná | Eurobydleni.cz\nAktuální nabídka mobilheimy na prodej Raná denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si mobilheimy na prodej Raná než Vás někdo předběhne.\nKategorie mobilheimy na prodej Raná se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele mobilheimy na prodej Raná neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je mobilheimy na prodej Raná právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné mobilheimy na prodej Raná\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii mobilheimy na prodej Raná, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující mobilheimy Raná, a to mobilheimy na prodej Raná, pronájem mobilheimu pronájmy mobilheimů Raná, Mobilheimy Raná na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii mobilheimy k prodeji Raná nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích různé nemovitosti Raná, různé nemovitosti k prodeji Raná, různé nemovitosti k pronájmu Raná, Ostatní Raná na dražba.\nDalší lokality v okolí mobilheimy na prodej Raná\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii mobilheimy na prodej Raná, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr mobilheimy na prodej Raná. Určitě lépe naleznete mobilheimy na prodej Raná, který hledáte.


Ščasný před ligovým šlágrem: Strach z Mahmutoviče nemáme | Fotbal | Lidovky.cz\n8. května 2015 18:46 Lidovky.cz > Sport > Fotbal\nŠčasný před ligovým šlágrem: Strach z Mahmutoviče nemáme\nTrenér Sparty Zdeněk Ščasný při utkání v Liberci. | foto: Bořivoj Černý, MAFRA\nPRAHA Ještě před třemi měsíci vedl Teplice, kde pět dní před začátkem jara nečekaně rezignoval. V tu chvíli se zdálo, že bude Zdeněk Ščasný ligové dění sledovat jen u televize. Čtyři kola před koncem má však šanci přiblížit se titulu se Spartou - to za předpokladu, že ve šlágru porazí Plzeň aspoň o dva góly.\n„Kdybyste mi v zimě řekli, že teď budu sedět na lavičce Sparty a hrát s ní o titul, nevěřil bych vám. Ale prožívám to normálně. Že bych z toho byl vyklepaný, to ne,“ říká Ščasný.\nJe příprava na soupeře jako Plzeň něčím jiná než obvykle?\nUrčitě ne, jedeme naprosto standardně. Jen tenhle týden byl jiný v tom, že jsme hráli v neděli v Boleslavi, teď nás čeká zápas v sobotu - chtěli jsme zachovat klasický režim, na který je mužstvo zvyklé, tak jsme vynechali dvoufázový trénink. To je jediná změna.\nAbyste dotáhli Plzeň bodově i ve vzájemných zápasech, potřebujete vyhrát o dva góly. Budou mít od vás hráči pokyn útočit, abyste dosáhli právě požadovaného rozdílu?\nNebudu odkrývat s jakou taktikou do zápasu půjdeme. Nicméně to není nic složitého, jsme si plně vědomí toho, že hrajeme doma a musíme ten zápas vyhrát.\nMyslíte, že Plzeň přijede bránit bod, který by jí asi stačil? Co od ní očekáváte?\nJedna věc je, co čekám, druhá věc je, s čím přijedou. Patrně s tím, že jim bod stačí, aby uhájili náskok. Tím nechci říct, že budou hrát defenzivně. Plzeň má, zrovna jako my, zažitý nějaký způsob hry a asi od něj bude těžko ustupovat.\nJak by vypadaly vaše pokyny, pokud byste chvíli před koncem vedli o gól?\nTo se těžko plánuje, budu to řešit ve chvíli, až to nastane. Musíme být připravení na různé varianty. Teď vám nebudu říkat, co budeme dělat, když povedeme o gól - záleží na vývoji zápasu, ten vám napoví, kam můžete jít. Nemá cenu v tuhle chvíli takhle přemýšlet.\nCo říkáte na to, že zápas bude pískat španělský rozhodčí?\nNa to nemůžu říkat nic, neurčil jsem to, nevymyslel jsem to, je to otázka na komisi rozhodčích. Očekávám kvalitní zápas s korektním rozhodčím.\nBudete hráče připravovat na jiný styl pískání?\nTo je dobrá otázka, určitě zápas bude řízený jinak. Ale nejde o styl pískání, spíš o to, aby hráči nepodlehli atmosféře. Rozhodčím se zabývat nechci. Ani já, ani hráči.\nZápas s Plzní je rozebíraný ze všech stran, bude extrémně sledovaný. Připravujete na to hráče nějak speciálně?\nTlak před zápasem přijde, ale hráči za sebou mají takových utkání spoustu, není třeba z něj dělat něco mimořádného. Hrajeme o titul v době, kdy už jsme nečekali, že o něj budeme moct hrát. Máme možnost se ještě o titul porvat.\nV útoku Plzně nastoupí Mahmutovič, kterého dobře znáte z Teplic. Bude on největší hrozbou Plzně?\nJe to určitě nesmírně kvalitní hráč, jinak by si ho Plzeň nekoupila. Znám Aidina velmi dobře, což může být trochu pomoc. Je schopen v zápase nebýt, ale taky ho rozhodnout. Má můj respekt a myslím, že si zaslouží i respekt celého mužstva. Ale strach bychom z něj mít neměli.\nV Plzni před šlágrem jara o výhře nemluví. Koubek: Hlavně udržet náskok\nSparta | Fotbal - ePojištění.cz | Zdeněk Ščasný | Plzeň | Teplice


Run through a country (běh krajinou): července 2006\nNa MUM jsem se těšil jako na neobvyklou akci, se kterou jsem měl jistou zkušenost jako úplný běžecký nováček předloni, kdy jsem z MUM absolvoval 2 etapy s pauzou 3 dní. Tentokráte jsem chtěl absolvovat co nejvíce etap a zejména v těch, které se daly srovnat s předloňskými výsledky, jsem chtěl zaznamenat zřetelné zlepšení. Ale MUM, etapový závod, kdy každý ze sedmi dnů se běží něco více než maratón (nominálně přinejmenším 43 km) v kopcovitém terénu Českomoravské (Hornosvratecké) a Drahanské vrchoviny s průměrným stoupáním asi 900 m opravdu není procházka růžovou zahradou a náležitě mi mou opovážlivost dal pocítit…\nJistá časová kolize způsobila, že jsem se nemohl účastnit hned od prvého dne, a tak jsme přijeli až na konci prvého dne, kdy tedy prvá etapa již byla hotova. Jak se ukázalo, byla to asi jedna z těžších etap.\nUbytováni jsme byli v jedné ze tříd základní školy v Lomnici, na nafukovacích lehátkách. Přikrytí nebylo téměř žádné potřeba, právě probíhala ta největší letošní vedra. K dispozici bylo umývadlo přímo ve třídě, toaleta na patře a sprchy o patro níže. V přízemí se nacházela kuchyňka, kde se konaly snídaně formou švédského stolu; každý si mohl vybrat, zda bude pít, čaj, kávu, mléko, k dispozici byly jogurty, müszli, pečivo, salám, karbenátky a saláty z robi masa (bezmasé maso), sýry, předchystané pečivo s pomazánkou či marmeládou a občas i nějaké další překvapení. Také se zde konaly tzv. druhé večeře, které mohly následovat po prvých večeřích (v místní restauraci). A také se zde připravovalo vybavení občerstvovacích stanic.\nVzhledem k tomu, že jednotlivé etapy probíhaly vždy z nějakého vzdáleného místa do Lomnice, většinou nebyly žádné opakované okruhy, bylo nutno zajistit dostatečný počet občerstvovacích stanic. Vzhledem k tomu, že na MUM se hlásí jen "tvrďáci", byly tyto stanice plánovány po přibližně 6 až 7 km (výjimečně po kratší vzdálenosti). Na občerstvovacích stanicích to byl docela komfort: vybrat se dalo z vody neperlivé i perlivé, minerálky, jonťáku, i piva, k zakousnutí zde byly pomeranče, banány, čokoláda, oplatky, a ledacos dalšího. Po doběhnutí do Lomnice na každého čekala tzv. maratónská polévka, tedy masový vývar s těstovinami (musím říct, že mi velmi chutnal a přestože to bylo každý den v podstatě stejné, nepřejedlo se mi to).\nNa patře, které bylo určeno pro nocleh, bylo za plentou vytvořeno improvizované masérské centrum, kde se mohli závodníci nechat po závodě namasírovat. Pro masérku bylo velkým překvapením, s jak zanedbanými svalovými problémy si většina běžců zvykla běhat a závodit. Překonávání bolesti, jak o něm někteří běžci hovoří, je asi v některých případech docela zbytečné… Měla však radost, že jim od bolestí a problémů pomohla.\nK zázemí samozřejmě patří lidé, kteří to všechno dělají. Protože jsem se nabídl, že s něčím taky pomohu (počítač, výsledky, vyznačení nějaké trasy), mohl jsem se s tímto týmem lépe seznámit. Je to sehraná parta lidí, kteří věc dělají s nadšením, bez nároku na odměnu, ale profesionálně. V týmu chyběla "hlava", ředitel závodu Tomáš Rusek, zastoupil ho "organizační ředitel", jeho synovec Adam Supík. Nepřítomnost Tomáše Ruska se nikterak negativně na závodu neprojevila, ba někteří ze stálých závodníků usoudili, že to bylo ještě lepší…\nVelký podíl na dobrém průběhu měla rodina Skyříkových, která zajišťovala funkci manažera kuchyně, ale také značení trati, ultramaratonec Ivo Šikula, Václav Knobloch, Karel Zadák, který vždy do věci vnesl ten správný smysl pro humor.\nV týmu nechyběl ani reprezentační lékař Luboš Hrazdíra. Bylo dobře, že nemusel řešit žádné komplikované případy (nikoho nebylo potřeba oživovat, nikdo neměl úpal ani úžeh, žádná zlomenina se tentokrát nekonala).\nV propozicích závodu je uvedeno, že jde o tréninkový tábor spojený s rodinnou dovolenou. Jako tábor tedy měl také svůj denní rozvrh, ale ten nezačínal povinnou rozcvičkou a ranním nástupem, jak to asi někteří známe z dětství…\nRáno bylo možno vidět, jak po oválu přilehlého hřiště běhá ruský Saša Alexejev. Snídaně ale oficiálně začínala až v 7:30, v 9:00 byl obvykle odjezd do města (nebo obce), kde se příslušná etapa startovala. Přímo v Lomnici tak bylo možno shlédnou místní památky, mezi jinými též místní synagoga. Zhruba ve 12:00 se v příslušném městě konal oběd v restauraci, poté audience na radnici, kde proběhl ceremoniál vyhlášení výsledků z předchozí etapy a udělení trička MUM starostovi (nebo jeho zástupci). Pak již nastal klid a příprava na start. Pomalejší startovali v 14:00, rychlejší v 15:00, aby pokud možno všichni byli v cíli zhruba v 19:00.\nPo doběhnutí, pozření maratónské polévky a osprchování následovala večeře v lomnické restauraci. Ta se obvykle spojila se společenským večerem u piva či jiného pití. Této radosti jsem si ovšem nemohl užít, neb jsem musel večer zpracovat výsledky.\nČlověka by napadla otázka: Co je to za lidi, kterým nestačí zaběhnout si maratón a pak se po něm měsíc dávat do pořádku. Co je to za lidi, kteří se z jednoho maratónu dávají do pořádku dalším maratónem hned následující den!\nJe logické, že se zde sešli ultramaratonci. Daniel Orálek , brněnský běžec, který s přehledem vítězí téměř ve všech závodech brněnského běžeckého poháru, Ivan Ďurkovský, který letos zvítězil na brněnské 48-hodinovce, Petr Dostálek, pravidelný účastník ultramaratonských klání. Byli zde snad poprvé manželé Simutinovi, mladá dvojice velmi slušné výkonnosti, poprvé asi také Švéd Christian Ritella. Ultravytrvalkyně Irina Kovalová zde byla v doprovodu svého trenéra Saši Alexejeva, oba vždy s úsměvem a smyslem pro humor. K nejstarším účastníkům patřili němci 61-letý Rainer Schaedlich, ostřílený borec, který si každou trasu nastudoval v mapě a podle počtu protnutých vrstevnic si stanovil čas, za jaký to doběhne (a vždy to dodržel), a 66-letá Sigrid Eichner, drobounká maratonkyně, která má na svém kontě nepředstavitelný počet maratónů, nyní však těžce bojující o každý krok vzhledem k problémům s páteří, které běháním zmírnila.\nZ našich bych připomněl Milana Daňka, který se zde připravuje na své extrémně náročné výpravy a Václava Krejsu, který patří k sběračům maratónů a snaží se každý týden aspoň jeden odběhnout. Z těch, kdo odběhli všechny etapy, bych ještě zmínil ultramaratonce Mirka Osladila, který ovšem některé etapy neběžel celé.\nKromě toho zde byla řada dalších, kteří absolvovali jednu až 5 etap.\nPrvá etapa, které jsem se mohl zúčastnit, byla Tišnovská (jinak ovšem v pořadí druhá). Protože ale byl pracovní den před svátky, měli organizátoři k dispozici málo značičů trasy, a tak jsem byl požádán, abych realizoval to, co jsem dříve nabídl, takže mi připadlo značení trasy v prvých 28 km. Obvykle se značení trasy provádí na jízdních kolech. Já jsem však jednak neměl kolo s sebou, jednak bych ty technické úseky terénem obtížně zvládal, přece jen nejsem tak moc cyklista, takže z toho vyplynulo značení v běhu. Bylo by mi líto naznačit 28 km a pak to zabalit, takže jsem s ředitelem závodu dohodl individuální start v 10:00 s tím, že část trasy budu značit, zbylých 15 km doběhnu…\nTakové značení spočívá v tom, že se na jasné cestě v intervalech asi 300 m věší barevné fáborky, v okolí křižovatek a rozcestí a tam, kde cesta není zřetelná, samozřejmě častěji a navíc též sprejem na zemi se vyznačí šipkou další směr. Značení probíhá podle přesného popisu poskytnutého autorem trasy. Značení jsme prováděli ve dvojici s cyklistou, takže původní dělba práce byla, že já budu značit po rovince a s kopce (kde cyklista může jet rychle bez zastávek), zatímco cyklista značí do kopce, kde stejně terén nedovoluje rychlou jízdu. Mně osobně vyhovovalo kopečky vyběhnout bez zbytečného zastavování. Po nějaké půlhodince spolupráce mi volá kolega na kole, že píchl, takže dokud závadu neopraví a nedojede mě, mám značit všechno, tedy i do kopce. Je to takový intervalový trénink: 50 až 300 m v tempu možná o trochu rychlejším než maratónském a pak asi 1 minuta zklidnění při značení, popřípadě něco jako pár dřepů s výskokem, když chci něco označit na zemi a pak si podat větvičku vhodnou k uvázání fáborku. Po nějaké hodince jsme se zase setkali a spolupracovali dále.\nKdyž mi bylo předem řečeno, že značení je pomalá záležitost a že se těžko dostaneme na rychlost více než 6 km/hod, původně jsem nechtěl věřit. Bylo to ale spíš ještě horší. Pochopitelně že v době, kdy jsme značili, ještě nikde nebyly funkční občerstvovací stanice. Proto jsem měl na zádech svou vlastní občerstvovací stanici. Měl jsem s sebou 1,5 l vody a jonťáku a pár rohlíků, nebylo nějak dost času na nějakou důkladnější přípravu. Navíc jsem po cestě nacházel jahody, borůvky, maliny, a to jsem si v duchu řekl: "Ejhle, občerstvovací stanice na každém 10. metru! To ani všechno nevyužiju." Po asi 18 km (to už uběhly asi 4 hodiny) mi došly veškeré zásoby jídla i pití a tak jsem byl rád, že kousek za Veverskou Bítýškou jsme se dostali k místu zvanému "Šárka". To jsem byl už docela hladový a dehydrovaný. Polední žár byl skutečně vysušující. Nejméně hodinu jsem už vůbec nepil. Zde byl bufet a dal jsem si tam půllitr kofoly a nechal jsem si doplnit všechny své láhve vodou. Také jsem si koupil brambůrky a tak půl sáčku jsem snědl. A hned se běželo lépe…\nKonec námi značeného úseku trasy byl u benzínové pumpy mezi Hradčanami a Tišnovem, kde už také fungovala občerstvovací stanice. Můj mezičas na 28. km byl asi 6 hodin. S přihlédnutím k tomu, že dál už budou občerstvovačky, jsem zde odložil batoh a ponechal jsem si jen půllitrovou láhev a pokračoval dál. Cesta vedla na tišnovskou rozhlednu, dál pak přes Květnici směrem k Lomnici. Na předposlední občerstvovací stanici, která se nacházela pod Květnicí, se mě Karel Zadák ptá: "Tam na Květnici prší?" Poukazoval tím na to, že jsem měl potem mokré vlasy. Jeden z jeho žertíků. Když viděl, že mám v lahvičce trochu vody, říká, že má žízeň, jestli bych mu dal napít. Tak povídám "Samozřejmě" a podávám mu lahvičku. Tím jsem obstál v testu a byl jsem řádně občerstven. Obsah lahvičky si nechám doplnit vodou a peláším dál k Lomnici. Tam někde po cestě měla být poslední občerstvovačka, ale ještě nebyla. Dobře že jsem měl svou láhev… Do Lomnice dobíhám vítězně v čase 7:43:52.\nPro Veverskou etapu byl zvolen obdobný scénář. Bylo dohodnuto, že provedu značení z Veverské Bítýšky po trase asi 12 km (tentokrát bez cyklistického doprovodu) a naproti mi přijede cyklista, který bude značit asi od 24. km v opačném směru. Můj individuální start byl opět v 10:00.\nMusím říci, že prvé kroky byly docela těžké. Po včerejším maratónu mě trochu bolel jeden jediný sval na horní vnitřní straně pravého stehna. Ale jak důležitý to byl sval! Při každém kroku zabolel a odmítl plnit onu funkci dobržďování při dopadu na pravou nohu, zejména z kopce. A tak ty prvé kroky vypadaly více jako velmi nesymetrické kulhání, než jako běh. Po chvíli se to nějak rozběhalo, trochu jsem si na ten neobvyklý styl běhu zvykl a pokračoval jsem. Je to zvláštní, když si člověk poprvé okusí, jaké to je běžet hned druhý den další maratón a cítí, že není zcela zregenerovaný. A jde to! Funguje to.\nPoctivě jsem značil cestu na Mečkov a odtud ke hradu Veveří. Přeběhl jsem most na druhou stranu přehrady a stoupal jsem po modré ke "Třem křížům" a pak dál směrem k silnici k Moravským Knínicím. Po asi 2,5 hodinách jsem se za chůze naobědval. Měl jsem s sebou dva krajíce s paštikou. V těch místech se setkávám s protijedoucím kolegou na kole. Ihned si mě dobírá, že s takovou toho moc nenaznačím, když celou cestu pojídám chleba s řízkem.\nZbývající část trasy jsem již nemusel značit, ale spíše jen kontrolovat značení. Vzhledem k tomu, že ani náhodou jsem nemohl předpokládat v tuto dobu fungování občerstvovacích stanic, samozřejmě svůj batoh si ponechávám.\nTrasa vedla přes les do Moravských Knínic, odtud po silnici k hlavní silnici mezi Kuřimí a Čebínem. Pak po malém uhnutí stranou po polní cestě do kopce Zlobice. Ačkoliv jsem v minulé i této etapě dosud všechny kopce vyběhl (bez přechodu do chůze), byl zde asi 150 m úsek, kde bylo stoupání velmi prudké a navíc v cestě byl hustý porost včetně kopřiv, a tak jsem tento kousek šel. Za Zlobicí vedla cesta oplocenkou, kde byly ovce. Ty se ke mně samozřejmě seběhly, a tak jsem neodolal a podělil se s nimi o jeden ze svých 2 suchých krajíců chleba. Brzy jsem se dostal na onen 24. kilometr, kde se značením trasy začínal kolega. Dál ještě značení nebylo hotové, takže jsem se musel řídit popisem trasy podle autora trasy. Trasa měla dál vést po zelené turistické značce, ale ta prostě znenadání končila a nikde nebyla. Nezbývalo, než zkusit všechny navazující cesty, vždy asi 500 m a zpět… Nakonec jsem tu správnou našel a pokračoval.\nByl to nádherný lesní úsek plný borůvek. Pro mě v ten moment jakoby neexistovaly… Vyběhl jsem skoro na vršek lesa a opět se mi turistická značka ztratila. Nejméně 1,5 km do pěkného kopce jsem běžel nesprávným směrem. Vracím se a vidím ne příliš nápadné zabočení zelené značky. Pokračuji z kopce dál až na konec lesa, kde začíná řepkové pole a turistická značka se opět ztrácí. Proběhnu pěšinkou vyšlapanou v řepkovém poli a dostanu se na polní cestu, kde nalevo ani napravo v okruhu asi 200 m není vidět žádná turistická značka. A ejhle, vidím fáborek. Hurá! Dostávám se do značeného úseku! Běžím směrem k fáborku a pokračuji dál. Po asi 1,5 km však ke svému nemilému překvapení spatřuji kolegy značiče trasy, jak jedou proti mně na kole a po cestě strhávají fáborky, které předtím nainstalovali. Nikde nemohli najít pokračování zelené značky. Tak to měli štěstí, protože já pro změnu vím, kudy zelená značka pokračuje k lesu… Ale já měl ten pech, že jsem jim musel tou informací tak těžko vydobytou posloužit v momentě, kdy mi více než hodinu došla zásoba pití a nejbližší místo, kde se dá pořídit něco k pití, bude ještě asi 3 km odsud…\nÚplně vysušený přibíhám do obce Skalička. Na místním koupališti si v bufetu objednávám kofolu. Nejradši bych teda skočil do toho bazénu, ale to by byl asi konec běhu, navíc mám naspěch. Než mi ale kofolu natočili, řekl jsem si o půllitr vody. Ten byl hned a ve mně byl taky hned. Takže ještě jeden. Zas je ve mně. A ještě jeden… Poté jsem požádal paní ve výčepu, aby mi doplnila mé láhve vodou. Pak teprve piju osvěžující kofolu. Během pár minut 2 litry tekutiny. To nedělávám běžně. Trošku mi to pití ztěžklo v žaludku, takže onen bufet opouštím nikoliv v běhu, ale v chůzi. Asi teprve po 500 m přecházím do běhu a pokračuji již podle značení směrem k Lomnici. Čas je ale neúprosný. Právě dnes večer mám být v určenou dobu v Brně na důležitém jednání. Začínám vnímat skutečnost, že reálná možnost doběhnout do cíle včas, abych byl včas v Brně, je pryč. Těch nejméně 8 km, co jsem si naběhl navíc, dost zamotalo mými plány. Rozhoduji se tedy v Jamném ukončit běh (zde by mi do cíle chybělo asi 10 km) a telefonuji manželce, aby pro mě přijela. Dál pak pokračuji jí naproti až do Rohozce (mimo trasu běhu).\nMrzí mě to, ale je to tak: nejméně 43 km sice mám uběhnuto, ale závod jsem regulérně nedokončil. Závod platí jen pro mě (a můj tréninkový deníček), a to neoficiálně: čas 6:42. Poslední 3 km mezi Jamným a Rohozcem jsem stoupal do kopce po vyhřáté asfaltové silnici, docela jsem se tam připekl a vzhledem k času jsem před odjezdem do Brna nestihl takové ty běžné pozávodní procedury. Jak se později ukázalo, to jsem dělat neměl… Jen jsem si do auta na cestu přibalil 10 rohlíků a vodu. A jedl jsem a jedl a jedl…\nJsou svátky, značiči tras, kteří nemohli dostat v uplynulých dnech dovolenou, jsou tady, takže mé služby značiče trasy nejsou nezbytné. Celkem vítám možnost běžet tuto etapu zcela řádně a za zcela srovnatelných podmínek jako ostatní. Na start přijíždím odděleně od ostatních, kteří se mezitím celé dopoledne oddávali nedvědickým parádám s přehlídkou historického šermu apod. Jako obvykle přijíždím na poslední chvíli. Rychle se obouvám do běžeckého, dokončuji mazání choulostivých partií a zaznívá startovní výstřel.\nV této etapě, jako ostatně ve většině dalších, je trasa plánována tak, že se běží nejprve tzv. malý okruh (zhruba 6 km), aby i místní běžci se mohli aspoň na chvíli přidat. Tentokrát ale vzhledem k tomu vedru, které bylo, nehrozilo, že by se k nám někdo přidal. Takto se běželo do Černvíru a jinou cestou zpět do Nedvědice, kde pak následovalo prudké a táhlé stoupání na Kovářovou a dál na Věchnov a Bratrušín a klesání zpět do údolí Svratky. Kopce jsem poctivě vyběhl (stále se držím zásady, že kopce se musí vyběhnout). Za sebou nechávám Krejsu, kousek přede mnou je někde ruská dvojice Irina Kovalová v doprovodu Saši Alexejeva a Milan Daněk. Ruskou dvojici doháním někde v klesání ke Svratce a pak se různě vzájemně předbíháme až k Nedvědici, kde se mi ztrácejí a trasa směřuje lesem kopcovitým terénem k Doubravníku. Zde někde mě předbíhají první z těch rychlejších závodníků, co startovali o hodinu později, Orálek, Simutin, Ďurkovský... Dál cesta vedla nahoru přes Běleč do Lomnice. V Doubravníku jsem se občerstvil pivem, ale do toho stoupání mi to nějak nepomáhalo. Stoupáni nemělo konce. Začal jsem běžet poněkud útrpně, často jsem pil z mé láhve jonťáku (a při pití přecházel do chůze). To jsem dělat neměl…\nV Ochozu u Tišnova na Mě čekala poslední občerstvovačka. Po napití jsem přijal i kousek něčeho slaného na zakousnutí, ale čekal mě ještě pořádný stoupák na nejbližší hřeben. Kousek za občerstvovačkou jsem šel, protože žaludek byl poněkud ztěžklý… Ale zase jsem to rozběhl. Ale za mnou kdosi těžce dýchá a předbíhá mě. Posléze ale přechází do chůze. Václav Krejsa. Zatímco on střídá momenty chůze a rychlejšího běhu (podle mě tak akorát na utavení), já se držím svého rovnoměrného běžeckého tempa do kopce a brzy ho nechávám snad i několik desítek metrů za sebou. Stoupání končí. Začíná seběh dolů. Řeklo by se, že vše už bude v pohodě. Jakmile jsme se ale dostali na asfaltku vedoucí až do Lomnice ke škole, Václav Krejsa nastartoval na finiš. Vážně poslední asi 3 km běžel rychlostí aspoň 1 km za 4 minuty, takže za chvilku mě předběhl a každou minutou na mě získával další a další náskok. Snažím se také zrychlit, co to dá, je to šílený úprk z kopce dolů, ale má přirozená opatrnost mi velí to nepřehánět, ale štve mě, že ho téměř ztrácím z dohledu. Prostě to umí pustit na neutrál… Zatímco já stále držím bázlivě nohu na brzdovém pedálu a pro jistotu zařazenou čtyřku… Výsledek: on to dal pod 5 hodin, a já ne. Můj čas: 5:01:23. To snad není možný, copak nedám žádnou etapu pod 5 hodin, když už z předloňska mám takové ty časy lehce přes 5:00?\nNa tuto etapu jsem se těšil, protože to byla prvá etapa, ve které jsem mohl srovnávat svůj výsledek s výsledkem předloňským. Ale dostavil se pákový efekt: Zatímco předloni jsem zde vystartoval o 2 minuty později kvůli pozdnímu příchodu na start, tentokrát se sečetly a vynásobily všechny nepříznivé faktory. Necítil jsem se vůbec odpočatý po předchozích etapách. Fakt mě i poněkud bolela stehna. Nebyl jsem plný síly, jak se obvykle cítím na startu každého závodu. A s tím obědem a zákuskem po obědě jsem to asi taky přehnal. Ve snaze zásobit tělo energií.\nDostávám do ruky startovní číslo. Jeho instalace nebude snadná, protože jsou tam zrezivělé sponky. Nakonec časová tíseň vede k tomu, že na start přibíhám se startovním číslem v ruce a jeho instalaci dokončuji až po startu za běhu a po krátkém přechodu do chůze. To ovšem stačí, aby se všichni ocitli přede mnou. To samozřejmě doženu, nejprve 66-letou Sigrid a posléze i postaršího mladíka Rainera a dotahuji Irinu Kovalovou. Běželo se od zámku na náměstí a z náměstí na malý okruh borůvkovým lesem přes Rudku a zpět do Kunštátu. Zde už má Irina zase asi 300 m náskok. Nechtěl jsem to tempo ze začátku přehánět, takže se mi natolik vzdálila. To ovšem stačilo k tomu, že mi v nestřeženém okamžiku zmizela z očí a já jsem přehlédl dobře označenou odbočku ke kunštátské oboře a na Touboř. Dobíhám až na další křižovatku, kde zjišťuji, že jsem už moc daleko. Vracím se, nalézám správnou odbočku a na prvé občerstvovačce se ocitám v čase 50 minut, opět jako poslední. A Rainer Schaedlich má na mě přes 9 minut náskok. Což teprve Václav Krejsa nebo Milan Daněk.\nPokračuji dál, ale s morálkou je to nahnuté. Najednou ty prudké kopce, které si dobře pamatuji z předloňska, jak jsem je vyšel, nyní opět vycházím a na vyběhnutí jaksi není síla. Nejsem zdaleka v půlce a cítím se unavený. A teď ten táhlý prudký kopce na Touboř… Opravdu víc jdu než běžím. Ale poctivě občerstvuji. Jsem si vědom toho, že si nemohu dovolit "vláhový deficit". Vždy aspoň dva pohárky vody a třeba ještě jeden pohárek jonťáku. Ale účinek netrvá dlouho a zase jaksi chybí síla. Vezmu si banán a pomeranč. Trochu to pomůže, ale žaludek ztvrdne. Musím přejít do chůze, pokud nechci obsah žaludku zanechat někde na kraji cesty… Za chvíli se to uklidní a mohu opět mírně běžet. Dávám si záležet, aby běh nebyl skákavý, ale aby těžiště zůstávalo ve stejné výši, aby žaludek necítil otřesy. Ale bylo to čím dál horší.\nPoznával jsem místa, kudy jsem běžel předloni, seběh do Hodonína u Kunštátu, stoupání na Starý Kvartýr. Tady přece předloni byla ta občerstvovací stanice. Kde je? Až o 1,5 km dál… Byl tam zrovna doktor Hrazdíra. Jen se tak zmíním, že mi nějak chybí energie. Doporučoval cokoli sladkého, například čokoládu, rozinky. Beru nakonec zase banán, taky s sebou do zásoby a pokračuji, ale chvilku zase jen chůzí. Pak na Skorotice, Křížovice, Křeptov, kde mě na občerstvovací stanici vítá Karel Zadák. Sednu na turka a piju dva poháry vody, pak pohár piva. A ještě jeden. Beru si zde ponechanou láhev s mým nachystaným jonťákem a než odejdu, sděluje mi Karel, že zde držím rekord v délce trvání občerstvení, že všichni ostatní to jen do sebe hodili, zatímco já jsem tam strávil skoro 5 minut. A tak vyrážím dál a cítím, že to pivo mi trochu zlepšilo žaludek. Cítím se trochu lépe. Po seběhu s kopce však následuje jeden z posledních táhlých stoupáků po asfaltové lesní cestě na Sýkoř.\nKaždou chvíli se napiji jonťáku a zdá se, že žaludek je jaksi lepší. Do kopce se mi daří udržovat 50% indiánský pochod. Sleduji tepovou frekvenci: při chůzi do kopce asi 105-110, za běhu stoupne až na 127, a hned jsem udýchaný a musím zvolnit do chůze. Divný. Táhlé stoupání posléze končí. Jsem rád, že mě tu nikdo nepředběhl. Někde za mnou by měla být Jelena Simutina startující o hodinu později. Na rovince Sýkořským lesem (pod horou Sýkoř) téměř soustavně běžím. S kopce dolů pak také. Občas se občerstvím z mé láhve a běžím dál. Poslední občerstvovačku jen míjím, dávám přednost občerstvování v malých doušcích mého jonťáku. Běžím a udržuji tempo. Daří se. Tempo je lepší než 6 minut na km. Tímto způsobem vbíhám do Lomnice. Ještě zbývá vyběhnout dva malé kopce. Vůlí se ubráním svodu k přechodu do chůze a ke škole k cíli přibíhám v čase 5:52:25. Tak takhle jsem si to nepředstavoval. O 50 minut hůř než předloni! Samozřejmě, že ty výsledky nejsou srovnatelné. Předloni jsem to běžel zcela odpočatý, letos po 3 předchozích etapách. Letos byla trasa trochu pozměněna. Byla o něco delší. I já jsem si ji asi o 2-3 km prodloužil…\nAle přesto: něco tady není v pořádku. Ne, je to v pořádku, to je ten pákový efekt. Muselo se to přece projevit. Ty dvě etapy se značením, kdy jsem si užil v plné síle polední žár a totální vyschnutí a takto jsem na sluníčku pobyl po dvakráte přes 7 hodin, to se muselo nějak projevit. Cítil jsem to na sobě. Ledviny makaly, jak mohly. Lymfatické uzliny byly všechny naběhlé a bolavé. V noci pak ledviny trochu bolely. Jistě. Tělo nemělo dost času na zotavení z předchozího záběru. Rozhodl jsem se Boskovickou etapu vynechat a ze závěrečné etapy si zaběhnout jen část.\nKdyž jsem pořadatelům oznámil, že Boskovickou etapu nepoběžím, hned měli pro mě úkol: V Lysicích zajistit směrování běžců pro případ, že by někdo strhl fáborky, aby tam rozhodně nedošlo k nějakému bloudění. Protože jsem tu trasu znal z předloňska, přesně jsem věděl, o co jde. S manželkou a dcerou jsme tam přijeli s předstihem. Stihli jsme si koupit vodu a citrón, na které dcera dostala chuť, koupil jsem zmrzlinu, která nám přišla k chuti a když mi mou zmrzlinu snědla manželka, koupil jsem si novou. Pak jsme si sedli na zahrádku hospůdky, odkud byl výborný přehled o přibíhajících běžcích. Ještě byla chvilka času, a tak jsme si objednali čočkovou polévku. A tak jak jím polévku, ejhle blíží se prvý běžec. Daniel Orálek. Běžím kousek vedle něho ukážu směr a vracím se. A přibíhají další. Ani mi nedovolí polévku dojíst… A tak jsem postupně provedl všechny běžce. Asi 1,5 km jsem tak běžel před Jelenou Simutinovou, nejméně 3 km jsem takto doprovázel 66-letou Sigrid Eichnerovou.\nTak jsem si ve dni "klidu" zaběhl naboso v sandálech něco přes 5 km… A měl jsem z toho trochu puchýř, zatímco z předchozích etap nebyl puchýř žádný.\nCo to vlastně je? Zatímco běžné závody se běží tak, že všichni startují spolu a dobíhají podle svých výkonností, Cimrmanova etapa se běží podle opačného postupu. Závodníci startují individuálně podle svých dosavadních průměrných časů, aby pokud možno přiběhli všichni zároveň do cíle. Samozřejmě že to tak jednoduché není…\nMně vyšel průměrný čas tak, že jsem měl startovat asi 20 minut po Sigrid Eichnerové. To bylo výhodné, protože jsem potřeboval brzo skončit, abych byl připraven na závěrečné zpracování výsledků. Samozřejmě druhou časovou výhodu mi přineslo mé rozhodnutí neabsolvovat etapu celou. Běžely se dva nestejně dlouhé okruhy a já jsem tedy běžel ten prvý, delší, 23 km. Počasí se oproti předchozím dnům výrazně změnilo. Zatáhlo se. Z dálky se ozývalo hřmění.\nVystartoval jsem relativně odpočatý, ale ne až tak moc. Ani trochu jsem nelitoval toho, že běžím jen něco málo víc než půlku maratónu. Běžel jsem volným tempem, beze spěchu, vybavený svou půllitrovou lahvičkou s jonťákem v ruce. Opět jsem všechny kopce vybíhal. Tedy až na jeden, který mi připadl dost neschůdný, ale to bylo jen asi 200 m. Sigrid Eichnerovou jsem předběhl poměrně brzy a pokračoval jsem stále dál. Občerstvovací stanice jsem míjel a místo toho jsem po trochách popíjel ze své plastové láhve. Snad také proto se nedostavovaly ty nepříjemné pocity s těžkým žaludkem a celé mi to připadlo velmi v pohodě. Po cestě mě osvěžil mírný deštík. Čas sice není nejlepší, 2:46:01, ale skutečně jsem to bral více jako takový výklus na rozloučenou, než jako závod.\nOdpoledne po závodech a občerstvení proběhl v salonku místní restaurace za přítomnosti starosty Lomnice závěrečný ceremoniál s vyhlášením celkových výsledků. Bylo to ve slavnostní, ale veselé atmosféře.\nOhlédnutí za MUM 2006\nMé dojmy z MUM jsou takové, že je to opravdu krásný závod a krásný seriál 7 běhů převážně nádhernou přírodou. Některé z oněch běhů jsem si užil mnohem důkladněji. Některé jsem vynechal. Organizmus se oné námaze už bránil… Asi jsem trochu doplatil na počáteční přeceňování vlastních sil, neboť značit podstatný kus tratě a zbytek doběhnout je v případě maratónu opravdu dost extrémní záběr. A já jsem do toho skočil jaksi po hlavě. Jeden jediný maratón je těžký závod. A já ho tady chtěl jaksi devalvovat tím, že si ho ztížím a dám si jich hned několik za sebou. Za to jsem byl jaksepatří potrestán.\nPoznal jsem zde skvělé lidi, a to jak z kategorie pořadatelů, tak z kategorie závodníků. Pochopitelně silný dojem zanechala Sigrid Eichnerová. Ale i ostatní bojovali, seč jim síly stačily. Rád bych se toho zúčastnil příště zase, a snad již opravdu všech etap s rozumným rozložením sil…\n(Více obrázků a výsledky jsou na http://ultramarathon.czechian.net )\n# posted by running observer @ 9:50 dop. 1 comments


Docent Znoj: Pokud někomu, kdo je na dně, nabídnete ubytování a dáte nějakou práci, nebude utíkat do velkoměsta, aby spal v papírové krabici na nádraží | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Rozhovory » Docent Znoj: Pokud někomu, kdo je na dně, nabídnete ubytování a dáte nějakou práci, nebude utíkat do velkoměsta, aby spal v papírové krabici na nádraží\nDocent Znoj: Pokud někomu, kdo je na dně, nabídnete ubytování a dáte nějakou práci, nebude utíkat do velkoměsta, aby spal v papírové krabici na nádraží\nROZHOVOR Je zřejmé, že závazky se mají plnit. Pokud je plnit nechceme, přijde sankce. EU není stát, ale je to dohoda o společných pravidlech, která jsou podepřena mocí členských států. Aby tato společná pravidla platila, musejí být vynutitelná, jinak by si z nich každý dělal dobrý den. Tak hovoří docent politické filozofie Filozofické fakulty Univerzity Karlovy Milan Znoj ohledně nedodržování uprchlických kvót. V rozhovoru pro ParlamentníListy.cz se zabývá i nadcházejícími volbami.\nPopisek: Docent politické filosofie na Filosofické fakultě Univerzity Karlovy Milan Znoj\nV Evropské unii jsme již třináct let. Jak vnímáte častou kritiku na adresu Evropské komise, že jde o nikým nevolený orgán, a přitom by chtěla všem pořád něco nařizovat?\nNa takovou kritiku říkám, že jsou to řeči lidí, kteří v lepším případě nevědí, co je to Evropská unie (EU) a jak funguje. Neboť EU, potažmo Evropská komise, funguje na základě zákona a dohod mezi členskými státy. Tato pravidla jsme sami schvalovali. Ta základní se souhlasem přijali i občané, když jsme do EU vstupovali na základě referenda. Můžeme mít ovšem představu o lepších pravidlech a lepší komisi, asi tak jako o lepších zákonech pro instituce doma, ale jak v EU, tak doma, lze věci měnit jen demokraticky na základě voleb a dohod, nikoli pomluvou a klamem.\nV horším případě ale takové řeči vedou lidé, kteří nás chtějí postavit proti EU, dokonce z EU nechat vystoupit, abychom pak ovšem zůstali sami na holičkách ve střední Evropě. Tomu říkají suverenita a národní zájem, přitom je to bezmoc a slabota. Nyní je jasné, že se EU změní a pravidla Evropské komise také. Co s takovými řečmi? Dávám přednost západní Evropě s její demokratickou tradicí před neliberálními demokraciemi střední Evropy. Taková střední Evropa je pro nás bezpečnostní hrozbou. To věděli už Palacký a Masaryk a my bychom na to neměli zapomínat.\nMěla by se Česká republika, když už je jednou v EU, podvolit povinným kvótám na přerozdělování uprchlíků a přijmout těch 2 691 migrantů, o které zatím jde?\nPředně, sami jsme se zavázali přijmout tisíc migrantů. Když teď říkáme, že nepřijmeme více než těch pověstných dvanáct, porušujeme vlastní sliby a děláme jakoby nic, že jsme muzikanti. Jenomže muzikanti by měli hrát podle společných not, ztráta paměti se neomlouvá, z toho se linou jen falešné tóny. Pokud chceme mít výhody ze společné hry, tak se musíme podílet na nákladech. Nikdo není zvědavý na falešné muzikanty, kteří kazí hru. Dva tisíce sedm set migrantů je směšné číslo vzhledem k počtu cizinců, které běžně přijímáme.\nJe správné, aby byla Česká republika finančně postižena za nedodržování kvót, a jak si myslíte, že by měla být počítána pokuta?\nJe zřejmé, že závazky se mají plnit. Pokud je plnit nechceme, přijde sankce. EU není stát, ale je to dohoda o společných pravidlech, která jsou podepřena mocí členských států. Aby tato společná pravidla platila, musejí být vynutitelná, jinak by si z nich každý dělal dobrý den. Bral by výhody a náklady přesouval na druhé. Jak budeme postiženi za nedodržování závazků, nevím. Nejsnazší je ovšem finanční postih, ať už přímo vázaný na počet nepřijatých migrantů, nebo převedený do jiné oblasti, což ovšem není tak snadné.\nV Rakousku rozdělili uprchlíky proporcionálně do jednotlivých spolkových zemí, měst, městeček, obcí. A oni volili nohama, takže se stejně začali shromažďovat ve velkých městech. Od nás utekli do Německa. Co si s tím počít? Jak tomu zamezit?\nTo je naše oblíbená výmluva, že kvóty nefungují. Kdybychom věděli, že nefungují, tak se jim přece naši odpůrci migrantů nebudou bránit. Myslím, že se spíše bojíme toho, že by kvóty za jistých podmínek mohly fungovat. Pokud někomu, kdo je na dně, nabídnete ubytování a dáte nějakou práci, nebude utíkat do velkoměsta, aby spal v papírové krabici na nádraží.\nMyslíte si, že by podobným nešvarům zamezila jednotná azylová a imigrační politika EU, jak to navrhují některé neziskovky?\nJednotná azylová, natož imigrační politika je nereálná. Schůdnější je, myslím, snaha o koordinaci azylových politik. Jsou dvě krajnosti, které jsou určitě vadné. Předně, když jeden stát svou azylovou politiku realizuje tak, že staví ostnaté dráty na hranicích a nikoho nepouští. Ale tak když by bylo jedno azylové řízení v jednom státě platné pro všechny další státy a dotyčný azylant by mohl s daným papírem ze Sicílie přijet do Gdaňska. Mezi tím je ovšem celá škála možností, jak vést azylové řízení, aby bylo funkční a důstojné.\nPoláci na kvóty často odpovídají, že do země přijali zhruba dvě stě tisíc uprchlíků z Ukrajiny, takže mají splněno. Lze to takto odmávnout?\nKaždý stát, který odmítá přerozdělovat uprchlíky, hledá nějaké výmluvy. Poláci tak poukazují na přijaté Ukrajince, aby se nemuseli podílet na břemenu, které tíží ostatní. Jenomže Ukrajinci k nim přišli ze sousedství, z území, které Poláci vnímají jako blízké a se kterým spojují vlastní geopolitické zájmy. Naše spory o uprchlíky se ale týkají především uprchlíků ze středního Východu. Nelze přijmout argument, ať se o ně postará někdo jiný, že my s nimi nemáme nic společného.\nV Polsku jsem se ptal pod sochou největšího Ježíše na světě, proč katolíci, lidé se smyslem pro milosrdenství a národ se snad největší ekonomickou imigrací všude po světě odmítá brát uprchlíky. Kromě v předchozím dotazu zmíněného jsem se také dozvěděl, že jde o pud sebezáchovy, strach z nesnášenlivosti islámu, nepřizpůsobivosti muslimů. Nevypovídá to o jakési vyčuranosti lidí s podobným smýšlením?\nKřesťanství je milosrdné. Ukazuje to papež František. Ale ne všichni křesťané jsou milosrdní. Lépe řečeno, lidé si milosrdenství často nějak přitesávají, aby pro ně bylo snesitelnější. Viděli jsme to u nás, když někteří naši katolíci, a dokonce i ti nejvyšší, chtěli vybírat mezi uprchlíky jenom ty pokřtěné, ostatní prostě měli smůlu, nebyli to našinci.\nNemluvil bych o vyčuranosti. Lidé mají sklon upřednostňovat závazky k blízkým. Když někdo v rodině potřebuje pomoc v nouzi, uděláme věci, které bychom jinak nedělali. Potíž s milosrdenstvím v křesťanství je ale v tom, pokud mohu jako laik soudit, že má univerzální dosah, a dokonce nás obrací více k těm vzdálenějším (ve smyslu bídy) než blízkým, což běžnou lidskou představu o pomoci v nouzi nabourává. Nebavíme se ale o křesťanském milosrdenství, které je náročné, ale o politickém milosrdenství, o pomoci druhému v nouzi, které je světsky organizováno. V západní demokratické tradici i ono má univerzální rozměr. Pomáháme uprchlíkům, i když jsou to muslimové, protože víme, že jsou to koneckonců lidé jako my a že i vůči nim máme jisté závazky.\nEU má s Ukrajinou nově bezvízový styk. Je to krok správným směrem?\nBezvízový styk s Ukrajinou je projev politické podpory současnému režimu. Podpořili jsme demokratickou revoluci na Ukrajině, která bohužel vedla k občanskému rozvratu. Tehdy nás těšilo, když Ukrajinci na náměstí skandovali, že chtějí do Evropy. Máme tedy odpovědnost pomoci Ukrajině k demokratické konsolidaci. Bezvízový styk je symbolickým krokem. Důležitější pro demokratickou konsolidaci jsou ale jiné věci. V neposlední řadě vyřešení vojenského konfliktu na východě dohodou.\nDo jaké míry bude migrační karta hrát roli ve volbách do Poslanecké sněmovny a na Hrad? Do jaké míry protimigrační nálady mohou pomoci ve volbách politikům, kteří je vyvolávají či podporují?\nPro mnohé politiky je zklamáním, že protimigrační nálady poněkud opadly a že migrační karta nezabírá tolik, jak doufali. Konvičkův, Hamplův a Volfové Blok proti islámu je v rozvalu. Kdo by si něco takového pomyslel, když před dvěma lety stál Martin Konvička s prezidentem Zemanem a Markem Černochem z Úsvitu na pódiu na Albertově a zpívali státní hymnu o výročí listopadu 1989. Něco takového už se prostě nedá zopakovat. Protiimigrantská nálada mezitím poněkud sublimovala a přetavila se v jemnější xenofobii a protievropanství, což jsou nálady, které ve volbách do sněmovny, ale i v prezidentské volbě určitě několik snaživých politiků a stran bude rozehrávat. Pořád je zde přičinlivý Tomio Okamura, ODS má bohužel pocit, že na tom může stavět svůj vzestup, a sociální demokracie určitě tuto kartu také nenechá ležet ladem.\nMěla by se EU rozšířit o Ukrajinu, Gruzii, Turecko či třeba Rusko?\nV žádném případě. EU se bude rozdělovat na jádro a periferii, nikoli rozšiřovat. Kde skončíme my, je ve hvězdách. Nicméně Evropa je širší kontinent než EU a je třeba najít mechanismy spolupráce, které by bránily konfliktům. Můžeme oprášit Mitterrandovu vizi Evropy až po Ural nebo třeba Gorbačovův evropský dům. Ty měly svého času překonat rozdělení Evropy. Jenomže nyní se vracejí některé bojové linie. Je to v zájmu EU i Ruska.\nPolitologové k volbám: Pan prezident má spoustu nápadů\nPád vlády? Papiňák před výbuchem, všichni proti Babišovi, hlásí zasvěcení\nVeřejného prostoru se zmocnily vášeň a fanatismus, varuje politolog Znoj\n4:43 Znalec Blízkého východu: Přítomnost českých vojáků v Afghánistánu škodí. Záměrné bombardování syrských a ruských sil Američany je jen předehrou velkého střetu USA s Ruskem…\nROZHOVOR „O propojení takzvaného Islámského státu s SDF a YPG (ať už přímém, nebo zprostředkovaném …\n18:10 Referendum o EU je pro ČR absolutní hrozbou, varuje TOPkař Knot. A Babišovi doporučuje...\n15:09 Primátor Karlových Varů: Volební systém je diskriminační


Hřensko – Edmundova a Divoká soutěska – centrumcizincu.cz\nCentrum cizinců Vás zve na exkurzi do Hřenska – Edmundova a Divoká soutěska.\nExkurze se bude konat ve čtvrtek 7.7.2022.\nSraz v 9:15 v hotelu Vladimír, na adrese Masarykova 3128/36, Ústí nad Labem.\nS sebou: svačinu, pití, vhodné oblečení a sportovní obuv.\nExkurze je určena pro uzavřenou skupinu.


390 nových čtyřkolek skončilo na šrotišti\n« Večerníček se sebevražedným atentátníkem v TV\nOtřesná nehoda rychlého auta »\nPublikováno Pátek, 26 září, 2008 v 7.23.\nZáběry z celní zprávy dokumentují konec zabavených mini čtyřkolek. Čínské zboží tak skončilo na šrotišti. 390 nových čtyřkolek během okamžiku rozdrtí na kousíčky.\n12 komentářů “390 nových čtyřkolek skončilo na šrotišti”\nmira 13. 3. 2010\nnebejt číny tak nemáme vůbec nic sony samsung auta, to vše je z částí světa,kde to vzali zajeden konec,adokážou o proti nám vyrobit cokoli,kupte si tohle vozítko od číny dáte za kus 2500kč, blata vám ho prodá za deset,životnost 1 rok u obou,je to blbost takhle ničit něčí práci,hlavně ře naše země nemá peníze,ana tohle a celníky jo,ty sami kradou a jsou zkorumpovaný ajestli bylo těch vozítek 390,tak jich maj minimálně pár kusů už někde jinde\nMartin 15. 2. 2009\nTo je neuvěřitelný, přesto, že mám doma origo čtyřkolku, za tohle bych f.i.z.l.u.m zprelamal pracky, je jasný, že si neumí vážit cizí práce, sami si ani neumí zavázat tkaničky. Někomu by ta čtyřkoka udělala jistě radost.\ncelník 13. 10. 2008\nKdyby jste všichni viděli co se ničilo a v jaké kvalitě, tak by jste na takovou věc svoje dítě, ani jiné děti nikdy neposadili. Navíc surovina byla roztříděna a bude použita dále.\nA máte pravdu všichni jsme tak úplně blbý, aby jsme se nechali kvůli takovýmu aušusu vyhodit ze zaměstnání.\nTimok 5. 10. 2008\nReagoval sem uplně stejně jako Pavča… Sem rád že nejsem jedinej komu záleží na budoucnosti…\ncarllezz 29. 9. 2008\nTohle video by mohly pustit šestiletým dětem ve školkách nebo dětem z první až 4 třídy, zaručeně by je pobavilo.\ntonni 29. 9. 2008\nnooo sohlasim s pavcou co toje za debili takovi hezky 4kolky je mohl dat nekam do deckyho domovanebo tak…\nTo je jasnej případ MRHÁNÍ PŘÍRODNÍM BOHATSTVÍM !! Něco se vyrobí a hned se to zničí. Tak to měli ti naši papaláši nějak legálně udat, třeba na nějakých aukcích zabavených věcí.. a né to zničit. Kdyby dali jednu za litr, tak mohli mít 390tisíc.. takhle zaplatí ještě za likvidaci.\nprej šikla by se…už tě vidím,jak jezdíš na týhle mrdce :-D říkám tomu trapas,aby někdo jezdil na čtyřkolce a ještě k tomu na dětský…komedianti ;-)\nyarin 26. 9. 2008\nhoši to by museli sešrotovat celej taiwan a čínu vždyď i to pc do kterýho zrovna čumíte je odtud tady z českejch věcí vyhynuli i kapsáři už i to dělaj cikáni líp.umíme už leda tak hovno a jen kecat.\nat ukazou presny pocet a potom tomu snad uverim, ale sikla by se!\nJsem si naprosto jist že kdybych pracoval(jednou) a u celníku, pět, či šest čtyřkolek bych měl už doma(už proto že se blíží vánoce).\nJinak absolutní souhlas z Mannym\ntohle video beru jako důkaz že v tomhle státě taky něco funguje…můj názor to sice nezmění nebo sem přesvědčenej že všechny děti celníku se vozí o víkendu na čtyřkolkách ale je od nich hezký že se snaží bejt prospěšný pro velký společnosti a nakonec likvidaci zaplatíme my a ne onen čínský obchodník…takže absolutně netuším co tím chtěli soudruhové demonstrovat…


ŽENA-IN - Intovertkou je čtenářka Introvertka\nIntovertkou je čtenářka Introvertka\nSvému nicku na těchto stránkách dostála čtenářka Introvertka. Její kabelka mi o ní prozradila hodně věcí, nejen to, že si nick nezvolila náhodně...\nDalší pěknou kabelku k tématu zaslala čtenářka Introvertka...\ndnes tedy musím poslat příspěvek. Osobnostní rozbor podle kabelky, to je absolutní novinka! Posílám fotku kabelky rovnou s předměty, které v ní nesmí chybět. Kromě těchto nezbytností v ní mám ještě nějakou kosmetiku a většinou i láhev s vodou. Je to jedna z mých nejoblíbenějších kabelek, protože ladí mému oku a vejde se do ní hodně věcí. Ale moc často ji nenosím, jsem spíše baťůžkový typ.\nDým se rozplynul a v něm se mi zjevila celá osobnost čtenářky Introvertky. Vy jste velký snílek, Introvertko, že? Jste uzavřená, plachá, ráda čtete silné emotivní příběhy, protože sama velké emoce prožíváte. Ve vztahu jste velice submisivní, ale naštěstí jste měla štěstí na partnera, protože bych se trochu bál, že se můžete stát i obětí domácího násilí. Jste pečlivá, velice čistotná a stále se sebou nespokojená. Máte spoustu nápadů, ale nevěříte si, takže k jejich realizaci moc často nedojde. Vlastně je považujete za prkotiny, a při tom jsou to moc dobré myšlenky. Nebojte se a jděte do sebe - máte na to! Přijde mi také, že máte tendenci na sobě stále hledat nějaké chyby, a přitom k tomu nemáte důvod.\nAnai — #6 Ach jo , právě čtu tuto poslední, definitivně poslední...srdce mě bolí\nVěrulinka — #3 Eliana — #4 Díky\n...že čteš Monyovou, beru Tvou fotku jako takový symbol úcty k té spisovatelce. Měla jsem její knížky moc ráda, miluju oddychovou "čtivou" četbu, protože při ní relaxuju.\nRozbor se ti Kubo teda moc nepoved\nVeru, hezká taška