Pacienti si plzeňskou nemocnici chválí, vadí jim jídlo a budíček - iDNES.cz\n27. září 2011 11:16, aktualizováno 11:16\nZnámku A+, což značí významně nadstandardní péči, obhájila při nedávném měření spokojenosti pacientů Fakultní nemocnice v Plzni. Oproti průzkumu z loňského roku se celková spokojenost pacientů mírně zvýšila z 82 na 83,1 procenta. Naopak kritické hlasy dál zní na adresu nemocniční stravy a ranního buzení.\n"Pokud nemocnice dosáhne výsledku 80 procent a víc, jde o zařízení poskytující opravdu kvalitní péči," pochválil plzeňskou nemocnici Tomáš Raiter z firmy STEM/MARK, která měření zajistila.\nBěhem čtyř týdnů na dotazníky odpovědělo 2 908 pacientů, což bylo téměř 80 procent v té době hospitalizovaných lidí.\nNemocnice tak získala certifikát Spokojený pacient. O kvalitě FN podle Raitera vypovídá i to, že se za šest let trvání měření zlepšila z 81,4 na 83,1 procenta spokojených.\nNejvíce pacientů, 21,8 procenta, bylo nespokojeno s citovou oporou ze strany nemocničního personálu. Vadilo jim malé zajištění jejich citových a duchovních potřeb a důvěra k ošetřujícímu lékaři. V oblasti tělesného pohodlí nebylo spokojeno 21 procent pacientů. Lidé si nejvíc stěžovali na kvalitu jídla, s nímž nebylo zcela spokojeno téměř 60 procent pacientů, třetina nebyla zcela spokojena s dobou ranního buzení.\nTradičně málo spokojení byli pacienti také se službami jako je televize, telefon nebo přístup k novinám. Spokojenost vyjádřilo jen 60,6 procent pacientů. Pozitivní v této kategorii je jen to, že došlo k mírnému zlepšení z loňských 59,1 procenta.\nPochvala lékařům za komunikaci a vysvětlení diagnózy\nNaopak nejvíce spokojení byli lidé se zapojením rodiny, s propuštěním a pokračováním péče.\nSpokojeno s tím, jak diagnózu i způsob léčení doktoři vysvětlili, bylo 71,3 procent oproti loňským 68,4. Pacienti kvitují častou komunikaci s lékaři. S tou je spokojených 93,1 procenta lidí. Loni to bylo 92,7 procent.\nSestry byly podle mínění pacientů srozumitelnější. Tam už se nemocnice přehoupla o 2,4 procenta nad magickou osmdesátiprocentní hranici. I tady nastalo zlepšení oproti loňským 80,5 procentům.\nPacienti ocenili i organizaci a frekvenci návštěv. Spokojených bylo 95,8 procent pacientů.\nA jak nemocnice s hodnocením naloží? "Hodnocení pacientů, kde si stěžují třeba na konkrétní zaměstnance, použijeme při interních školeních lékařů, sester a dalších zaměstnanců," vysvětlila mluvčí nemocnice Renata Jenšíková s tím, že měření spokojenosti bude podkladem i pro hodnocení klinik.\nTémata: Plzeň-město, Plzeňský kraj, průzkum, televize, Plzeň, Výpověď z pracovního poměru


Iluze - Shounen-ai a yaoi - Kočka na stromě\nÚvod » Shounen-ai a yaoi » Kočka na stromě\nOtevřel dveře hasičské stanice, ale zastavil ho hlas jejich dispečerky Lindy. "Máme tady 211 u paní Lethalové," zvolala. Ozvalo se mručení, ale nikdo se nehrnul do práce. 211 znamenalo kočka na stromě. Nebylo to nic neobvyklého, paní Lethalová byla na stanici známá. Byla to sedmdesátiletá milá paní, jejíž kočka Šklíba, což byla mimochodem celkem potvora, ráda lezla na stromy, ze kterých pak měla problém slézt dolů.\n"Já to vezmu, Lindo," zavolal na ni a ona se na něj vděčně usmála.\n"Díky, Gabe," usmála se vděčně.\nZazubil se na ní. "V pohodě, stejně to mám cestou domů."\nO pár minut později zastavil u domu se světle oranžovou omítkou. Jakmile vystoupil, vyrazil do zahrady, kde tušil Šklíbu. Očekával, že ho bude paní Lethalová očekávat u dveří se starostlivým výrazem, jako vždy, když ta kočka vylezla na ten pitomej strom. Nic takového se však nestalo, což ho lehce zmátlo. Zamračil se, ale pokračoval v cestě.\nVyšel zpoza domu na zahradu s bazénem a zarazil se. Na lehátku tam jen v šortkových plavkách ležel jakýsi mladý muž. Celkem pěkně stavěný, čehož si samozřejmě všiml jen zběžně, protože na něj rozhodně necivěl. Vůbec si nevšiml opálené pokožky a rýsujících se břišáků. Kdepak.\nNaštěstí ho vysvobodila paní Lethalová, než byl přistižen, jak se vůbec nedívá na onoho neznámého.\n"Dobrý den, Gabe!" zvolala, dle jeho názoru až příliš hlasitě, což samozřejmě upoutalo pozornost onoho objektu na lehátku, který se okamžitě podíval jejich směrem. Na očích měl sluneční brýle, takže Gabe nemohl poznat, zda si ho prohlíží, ale dolíček, který se objevil v té celkem pohledné tváři, na kterou samozřejmě nezíral a vůbec se neproklínal, že ON sluneční brýle nemá, vypovídal o mnohém.\nObrátil pozornost na malou čipernou stařenku vedle sebe a usmál se. "Jsem tak ráda, že jste přišel," usmívala se na něj. "Šklíba už je zase na třešni v zahradě a odmítá se hnout, ať už ji lákám na cokoliv."\n"Jistě, to není problém. Stejně mi skončila služba a jel jsem akorát domů," ujistil ji s úsměvem. Na okraji zorného úhlu uviděl pohyb a vzápětí se mladík objevil vedle nich.\n"Malakaii, to jsem ráda, že ses uráčil sem za námi přijít. Gabe tohle je můj vnuk Malakai," představila mladíka a Gabe byl tak nucen se otočit a pořádně se na něj zadívat zblízka. "Těší mě Malakaii," pronesl a podal mu ruku. Ten ji stiskl a usmál se.\n"I mě," pokývl a pustil dlaň, kterou svíral ve své.\n"Gabe byl tak hodný, že po službě přišel, aby pomohl dostat Šklíbu ze stromu," vysvětlovala paní Lethalová a Gabeovo obočí se vyklenulo, když uviděl překvapený výraz jejího vnuka.\n"Proč jsi neřekla mě, babičko, sundal bych ji."\n"Jsem stará Malakaii, prostě jsem zapomněla, že tu jsi!" odsekla přísně. Tentokrát to bylo Malakaiovo obočí, které vystřelilo vzhůru, ale neřekl na to ani slovo. "Gabe," oslovila muže vedle sebe, který pobaveně sledoval tu výměnu názorů, "dáte si domácí limonádu? Hned vám pro ni zajdu."\nAniž by čekala na jeho odpověď, zmizela v domě a nechala ho ve společnosti svého vnuka. Gabe se po něm podíval a zjistil, že ho zvědavě pozoruje. Ačkoliv měl na očích stále sluneční brýle, nebylo pochyb, že se na něj dívá. Nu, nebo alespoň jeho směrem.\n"Půjdu se podívat po Šklíbě," zamumlal a vyrazil k poškozenému stromu. Pokud na něj lezla ta nesnesitelná kočka, byl vlastně oběť ten strom a ne zvíře.\n"Můžu vám nějak pomoct?" zeptal se Malakai, který vyrazil za ním. Hodil po něm pohledem přes rameno a shledal, že mu to vlastně ani moc nevadí.\n"Vylezu za tou kočkou po žebříku a když vše půjde dobře, tak bych vám ji podal," pronesl klidně.\n"Jako Šklíbu?" vyhrkl a zbledl.\nGabe se zasmál. "Pokud tam není nějaká jiná kočka, tak ano, Šklíbu."\n"Nemůžu vám jenom držet žebřík?"\nTo už hasič nevydržel a rozesmál se. "Přece nechcete, abych všechno oddřel já," zašklebil se a opřel žebřík, který vzali cestou kolem kůlny, o kmen stromu. "Je ale pravda, že bych vám doporučil vzít si alespoň tričko."\nMladík se šouravě vydal k bazénu, kde měl zbytek svého oblečení. Natáhl na sebe bílé triko a vrátil se zpět. "Za tohle se budete smažit v pekle," zamumlal.\nGabe se na něj zazubil a začal lézt nahoru. Kočka tam bohužel stále byla. Věděl, že ho čeká pár nepříjemných chvilek a zřejmě i pár škrábanců. Šklíba na něj povýšeně hleděla, jako by prostě seděla přesně tam kde chce. Což je asi docela možné. Evidentně měla ráda do koho škrábnout a ke své paničce si to nedovolila.\nZhluboka se nadechl a natáhl se po ní. Samozřejmě po něm hned sekla. "Potvoro," zasyčel na ní. Zezdola se ozval smích. "Já vás slyšel!" zvolal k němu Malakai. Hodil po něm okem a shledal, že se na něj široce usmívá. Páni, byl krásnej.\nRychle obrátil pozornost zpátky ke zvířeti, které si ho výsměšně měřilo. Zamračil se na ni a znovu se po ní natáhl. Tentokrát chňapl rychle a zabránil jí po něm znovu seknout. Nebyl tak vysoko, takže ji prostě hodil na zem a sledoval, jak mizí pod terasou domu.\n"Připadám si značně nevyužit," pronesl Malakai, když mu opět stanul tváří v tvář na pevné zemi. Gabe na něj chvilku mlčky hleděl. No rozhodně by věděl, jak ho využít. Srdce mu začalo bít rychleji, což se mu už dlouho nestalo.\n"To bychom měli asi napravit. Můžete odnést ten žebřík."\nMalakai se na něj zašklebil a popadl ho. Gabe mu nakonec pomohl, ačkoliv to nevypadalo, že by s tím mladík měl nějaké problémy. Líbilo se mu sledovat hru svalů na jeho zádech a takhle aspoň mohl tvrdit, že se prostě díval na cestu. Opřeli žebřík o kůlnu, kde ho předtím vzali a chvilku stáli naproti sobě.\n"Babička už určitě bude mít to občerstvení," promluvil po chvíli Malakai, který pod upřeným pohledem muže před sebou cítil, jak se mu vaří krev. Ten chlap měl neuvěřitelně intenzivní pohled. Jako by mu viděl až do duše i přes sluneční brýle, které si stále nesundal. Byl z něj nervózní, ale ne nepříjemně. Dech se mu lehce zrychlil a doufal, že si toho Gabe nevšiml.\n"Samozřejmě," souhlasil s ním a vyrazili zpátky k bazénu, kde bylo i několik židlí a stolek s připraveným občerstvením. Paní Lethalová nebyla nikde v dohledu.\n"Jak dlouho se tady u nás zdržíte, Malakai?"\n"Většinou mi říkají pouze Kai," zamumlal nepřítomně a vzápětí ho polilo horko, když se na něj upřely ty neuvěřitelně pronikavé oči.\n"Brzy zjistíte, že nejsem jako většina," ujistil ho tiše Gabe. Malakaiův tep vystřelil do závratných výšin. Zvedl sklenici ledového čaje a sklonil ho v lehkém přípitku.\n"O tom rozhodně nepochybuji," ujistil ho a napil se. Gabe sledoval, jak se jeho rty dotkly sklenky a vstal.\n"Budu muset už jít. Rád jsem vás poznal Malakai," zamumlal a zmizel před domem, kde měl zaparkované auto. Malakai za ním chvilku nevěřícně hleděl, a pak se pro sebe usmál. Ale, ale, že bych nebyl panu záchranáři lhostejný?\n"Malakai, kde je Gabe?" zvolala jeho babička, o které by se klidně vsadil, že je pozorovala dveřmi na verandu, které byly prosklené. Otočil se k ní a sklonil hlavu ke straně.\n"Babičko. Copak sis to vymyslela?"\n"Netuším o čem to mluvíš!" štěkla po něm, ale když se vracela zpět do domu, usmívala se.\nGabe za sebou zavřel dveře svého bytu a opřel se o ně. Takhle rychle doma snad ještě nikdy nebyl. Kdyby ta zatracená kočka na ten strom nelezla pravidelně, byl by přísahal, že jí tam paní Lethalová nastrčila, aby Gabe přijel a seznámil se s jejím okouzlujícím vnukem.\nZasmál se. Tohle už bylo trochu moc. Evidentně se dlouho s nikým nevyspal, protože mu to začínalo lézt na mozek.\nNebyl kdo ví jaký puritán, ale ani extrémně promiskuitní, ale očividně mu to chybělo. Nedokázal si vysvětlit proč jinak by se mu z toho kluka tak překotně rozbíhal tep. Vždyť si ani během rozhovoru s ním nesundal ty pitomé sluneční brýle, ačkoliv dneska nebylo kdovíjak slunečno.\nProhrábl si blond vlasy a vyrazil do koupelny. Cestou se zbavoval oblečení, ačkoliv v tomhle horku toho na sobě neměl mnoho. Vzdychl, když na něj dopadly první kapky studené vody. Nijak nespěchal s očistou, jen tam stál se zavřenýma očima a relaxoval. Směna byla dlouhá, měl noční pohotovost a nakonec zůstal až do jedenácti dopoledne. Únava na něj dopadla jako těžká deka.\nProbudil se o několik hodin později. Automaticky zkontroloval svůj pager. Nikdo ho nesháněl. Ulevilo se mu. Už si ani nepamatoval, kdy měl naposledy volný den. Celý týden měl noční pohotovost, takže ho výjimečně čekal volný víkend, pokud nebude nějaký extra poplach. Rozhodl se, že si zajde večer k Wesleymu, třeba se mu poštěstí narazit na nějakého známého.\nRychle se oblékl a vyrazil k Ediemu pro připravenou večeři pro kluky. Měli tradici, že kdo končil týdenní noční pohotovost donesl něco na zub pro ty, co jí nastupovali. Gabe nevařil, protože ho to jednak nebavilo a jednak na to neměl čas, takže nosil jídlo z Edieho restaurace.\n"Nazdar, Gabe," zavolal na něj Edie sotva za ním zapadly dveře. Ten chlap snad uměl kouzlit. Vždycky se objevil, aby přivítal hosty.\n"Už to pro tebe mám připravený," usmál se na něj Edie a zmizel v kuchyni.\nO půl hodiny později už byl na cestě ke stanici. Na sedadle spolujezdce trůnil obrovský hrnec plný vyhlášeného guláše od Edieho.\n"Žraniceeee!" zařval na celou stanici a za chvíli se kolem něho shlukli kolegové. Každý se vrhl pro svou porci.\n"Zase od Edieho, že? Ten chlap je machr," mumlal s plnou pusou Kim.\n"No jo, kdo umí umí," pochvalovali si.\nGabe s nimi chvíli diskutoval, ale nakonec se omluvil a vypadl. Byl na stanici celý minulý týden a potřeboval vypnout. Nakonec se k Wesleymu vydal pěšky. Neměl to daleko a procházka na nočním vzduchu mu jen prospěla.\nNepřekvapilo ho, že je v baru narváno. Naopak ho to potěšilo, protože by to mohlo znamenat, že by se mohl objevit někdo, kdo by mu odpomohl od jeho problému. Takzvaně vypustit páru. Uculil se a jakási dívka, která stála nedaleko se na něj usmála. Pravděpodobně si myslela, že to bylo na ni. Pokývl na pozdrav a posadil se na jedinou volnou stoličku na konci baru. Perfektní, pomyslel si, když pozoroval Wesleyho při práci.\n"Gabe!" zvolal radostně barman a zároveň majitel. Přešel k němu. "Dlouho jsi tady nebyl. Jako obvykle?" Gabe se snažil ignorovat jasnou výčitku, kterou mu Wesley hodil.\n"Promiň, Wesley. Dlouhý týden," omluvil se. Wesleyho znal už léta a stali se z nich přátelé. Pravda, ale byla taková, že tu opravdu poslední dobou nebyl moc často. Barman jen mávl rukou a postavil před něj pivo a sklenku whisky. Gabe popadl menší sklenku a její obsah přelil do půllitru. Pak se zhluboka napil a otočil se na barové stoličce, aby obhlédl okolí.\nNa parketu se svíjelo pár dvojic, ale nikdo ho tam zvlášť nezaujal. Zběžně prohlédl i zbytek a zjistil, že je tady žalostný nedostatek osob, které by vypadaly svolně. Povzdechl si a otočil se zpět k baru, kde zapředl nenucený rozhovor s Wesleym.\n"Ty máš kolem sebe nějakou zvláštní auru, která je přitahuje, co?" zeptal se po chvíli barman. Nemusel se ptát, koho myslel "jimi". Místo toho tázavě povytáhl obočí. "Chlap u pátého stolu z tebe nespustil oči od chvíle, kdy jsi přišel," vysvětlil mu Wesley a odešel obsloužit dalšího zákazníka.\nGabe se pomalu otočil na židli a zadíval se směrem ke stolu, který byl zmíněn. Byl rád, že zrovna v tu chvíli nepil, protože v neznámém poznal Malakaie. Zajímavé, pomyslel si pobaveně a v přípitku zvedl sklenici. Bez rozpaků opětoval jeho upřený pohled.\nI Malakai pozvedl sklenku a usmál se. Gabeovo srdce udělalo pár kotrmelců. Pokývl mu na pozdrav a otočil se zpět k baru. Začal se usmívat. Tohle vypadalo jako zajímavý večer. Rozhodně, ale neměl v plánu za ním jít jako první. Ať se taky trošku snaží.\nO pár minut později se u něj opět objevil Wesley a postavil před něj další pití. Zrovna dopíjel své druhé pivo, takže to přišlo vhod. "Od ctitel z pětky," zapěl barman a Gabe ho plácl po ruce. Nicméně se opět otočil a shledal, že k němu Malakai nenuceně kráčí. Snažil se uklidnit zběsile pádící tep, než k němu přijde. Zálibně ho přejel pohledem od špiček nohou až k pískově hnědým vlasům.\nMalakai se na něj nenuceně culil. "Dobrý večer," pozdravil ho a sedl si na stoličku, která se příhodně uvolnila.\nOtočil k němu hlavu a cítil, jak mu ztuhla ramena. Měl každé oko jiné. Proto ty brýle odpoledne, pomyslel si. Neztuhl však proto, že by mu to snad bylo odporné. Bylo to totiž zatraceně sexy a on cítil poněkud nepohodlné napětí ve slabinách. Jedno oko bylo modré a druhé šedé.\nVšiml si, jak se Malakai napjal a zřejmě mu jeho reakce neušla. Než tomu stihl zabránit, vztáhl ruku a dotkl se jeho tváře. "Jsou nádherné," zašeptal omámeně. Bylo to absolutně nevhodné, ale nechtěl, aby si myslel, že ho to nějak odpuzuje.\nMalakai se usmál a znatelně uvolnil. "Děkuji," pronesl tiše.\nGabe rychle stáhl ruku zpět, ale všiml si potutelného úsměvu na tváři Wesleyho, který to samozřejmě viděl. Šlehl po něm pohledem, ale barman se jen zasmál a odešel na druhou stranu pultu.\n"Děkuji za pití," pronesl Gabe a přiťukl si s ním.\n"Rádo se stalo. Musím se přiznat, že jste poslední člověk, kterého jsem čekal, že tu potkám," usmál se.\n"Nevypadáte jako někdo, kdo vymetá bary," pokrčil rameny. Gabe přemýšlel, jestli se má urazit nebo to vzít jako lichotku.\n"Vy snad ano?" zeptal se proto nenuceně.\nZasmál se. "Bod pro vás. Vyznělo to hrubě."\nGabe pokrčil rameny. "Občas potřebuju vypnout. A po celotýdenní noční službě, víc než kdykoliv jindy." Krom toho jsi mě sem vyhnal ty, ale nahlas to neřekl.\n"Musím se vám k něčemu přiznat," začal Malakai a Gabe k němu otočil hlavu. Zvědavě přemýšlel, co z něho vypadne. "Tak trochu jsem doufal, že tu na vás narazím."\nPáni, tak to jsem nečekal. "Opravdu?"\nKývl. "Neměli jsme čas se pořádně představit, zmizel jste až příliš rychle."\n"V tom případě," pronesl a podal mu ruku. Zadíval se mu do očí a cítil, jak se mu tělem rozlívá příjemné teplo. "Jsem Gabe."\n"Malakai," potřásl mu rukou, kterou podržel ve své o chvíli déle než by bylo nutné. Sklonil se k němu tak blízko, až ho na uchu ovanul jeho horký dech. "Zatančíš si se mnou, Gabe?"\nPo zádech mu přejelo příjemné mrazení, když přikyvoval. Zůstali na okraji parketu a vlnili se v rytmu hudby. Sem tam se k sobě přiblížili, dotkli se, což vyvolávalo jiskření na obou stranách. Gabeovi vyschlo v ústech, když sledoval, jeho vlnící se boky. Představoval si je v úplně jiném rytmu.\nSpustil ploužák, takže k sobě přistoupili blíž. Malakai mu položil ruce kolem ramen a on ho objal kolem pasu. Přitáhl si ho těsně k sobě. Pohybovali se jen symbolicky, protože je vzájemná blízkost téměř přikovala k podlaze.\nSklonil se k němu a zašeptal: "Co se mnou zítra zajít na večeři?"\n"To má být rande?" zeptal se rozpustile Malakai, ale Gabe mohl cítit, jak jeho srdce bije stejně prudce jako jeho vlastní.\nO několik hodin později sám Gabe nechápal, co se to vlastně událo a připisoval to převážně vypitému alkoholu, protože se sklonil a lehce ho políbil ze strany na krk. Usmál se, když se při doteku jeho rtů zachvěl. "To si teda piš," ujistil ho.\nNa rande už nebyl zatraceně dlouho, takže ho dost zaskočilo, jak je nervózní, když zastavoval na příjezdové cestě paní Lethalové. Nestačil ani vystoupit z auta už k němu Malakai kráčel. Vypadalo to, že ho vyhlížel.\n"Umím zvonit, víš?" pronesl pobaveně, když se Malakai usadil na sedadle spolujezdce a připoutal se.\n"Promiň," zamumlal. Opět měl nasazené sluneční brýle. Pochopil, že se asi cítí nesvůj z odlišné barvy svých očí. Natáhl ruku a brýle mu sundal. "Takhle je to mnohem lepší," ujistil ho.\nMalakai se na něj jen usmál a uvolněně se opřel do sedačky. "Tak co máme v plánu?" zeptal se.\n"Och! Nemáš v plánu zajet do lesa a tam mě zabít a znásilnit, že ne? Ne nutně v tomto pořadí," smál se.\nGabe k němu zalétl pohledem. Ještě nevyjeli, takže se mu zadíval upřeně do očí. "Mohu tě ujistit, že nejdřív bych tě znásilnil." S těmi slovy se odpíchl od obrubníku a Malakai se rozesmál.\n"To by mi teda vyhovovalo mnohem víc."\nŘidič raději nic neřekl. Byl si totiž docela jistý, že pokud by k něčemu takovému opravdu došlo, rozhodně by to nebylo znásilnění vzhledem k napětí, které mezi nimi bylo. Podle kradmých pohledů, co po něm Malakai házel, na tom byl stejně.\nO půl hodiny později zastavili u mola podél, kterého bylo několik jachet.\n"Ty máš jachtu?" vyhrkl Malakai.\nGabe se zazubil. "Patřila mému otci. Můžeme?" Druhý muž ale dávno vystoupil z auta a nadšeně se rozhlížel. Zasmál se a vystoupil také. Vyrazil ke vzdálenějšímu konci mola, kde se na vlnách houpala jeho jachta. Získal ji poté, co ji matka odmítla, ale peníze za ni samozřejmě neodmítla. Rozhodl se, že si nebude podobnými myšlenkami kazit rande.\nPomohl Malakaiovi nastoupit. Ten se rozhlížel kolem a oči mu zářily. "Tak tohle jsem opravdu nečekal." Otočil se ke Gabeovi a usmál se. Hasičovo srdce udělalo pár přemetů, ale úsměv opětoval. Pokynul mu dolů, kde byla kajuta a malá kuchyňka.\n"Není to tady moc velké," omlouval se Gabe. Malakai u něj stál tak blízko, že pravděpodobně cítil prudký tlukot jeho srdce.\n"To vůbec nevadí," ujistil ho mladík a zadíval se mu do očí. Gabeovi se zježily chloupky na zátylku a myšlenky se mu rozutekly. Jediné na co dokázal myslet byla touha ho políbit.\n"Ehm," odkašlal si. "Posaď se. Dáš si něco k pití?"\nMalakai se posadil ke stolu, kde bylo prostřeno pro dva. "Žádné svíčky?" povytáhl obočí.\nGabe se po něm pobaveně ohlídl. "Copak? Pán je romantik? Nějaké svíčky tady určitě vyhrabu. Ale nechtěl jsem, aby to bylo jedno velké klišé."\n"Jsme na jachtě a o mě tvrdíš, že jsem romantik?" smál se.\n"Na to asi nemám argument," zamumlal a otočil se k lednici, aby nebylo vidět, že se červená. Z pobaveného smíchu Malakaie mu běhal mráz po zádech. "Víno nebo pivo? Obávám se, že nic jiného nemám."\n"Pivo, romantiku," mrkl na něj a Gabe na něj vyplázl jazyk. Otevřel dvě plechovky piva a jednu mu podal. Ťukli si a upili.\n"Co budeme večeřet?"\nGabe se lehce ošil. "To ti asi nebude připadat tak romantický," smál se. "Já totiž strašně nerad vařím. A když už se k tomu odhodlám, tak to většinou není poživatelné. Takže se ti musím omluvit, protože budeme večeřet jídlo z restaurace U Edieho. Nechtěl jsem ti způsobit otravu jídlem."\nMalakai se od srdce rozesmál. "Jsi čím dál tím zajímavější."\n"Děkuji," zazubil se Gabe.\n"Gabe!" ozvalo se zvenku zvolání.\n"Omluv mě na chvíli. Udělej si mezitím pohodlí." Zmizel nahoře, kde čekal Edie s balíčkem jídla.\n"Máš tam i moučník," mrkl na něj.\n"Díky, Edie. Jsem tvým dlužníkem."\n"Však já si to vyberu," smál se přítel, když odcházel. Gabe za ním chvilku hleděl, než se vrátil na loď. Vrátil se dolů do kajuty.\n"Voní to nádherně," smál se Malakai. Gabe si ho nevšímal a začal servírovat na talíře. Edie jim připravil lasagne se silnou vrstvou sýra. Vonělo to opravdu božsky. Nakonec si otevřeli láhev bílého vína, které k jídlu upíjeli. Moučník byl nadýchaný čokoládový dort, stejně vynikající jako lasagne. Oba se olizovali až za ušima.\n"Budu muset Edieho pochválit," ozval se spokojeně Malakai po posledním soustu. "Připravil nám vskutku královskou večeři. Možná ti díky tomu odpustím, žes ji nepřipravoval ty."\n"Jídlo vlastní výroby připravuji zásadně na třetí schůzce," pronesl Gabe laškovně.\n"Tak to už se nemůžu dočkat."\nZastavil před domem paní Lethalové a otočil se na Malakaie. "Neměl bys mě teď jako správný gentleman doprovodit na verandu a tam mě jako zakončení večera vášnivě políbit?" zamrkal na něj rozverně.\nGabe se zasmál. "Je mi naprosto jasný, že hned za dveřmi stojí tvá babička a vše sleduje. Nedivil bych se, kdyby měla o zeď vedle sebe opřenou pušku." Natáhl se a uchopil ho za zátylek. Malakaiovy oči se zaleskly očekáváním. Vzápětí, ale zklamaně vydechl, protože ho Gabe políbil cudně na čelo. Loupl po něm pohledem.\nHasič se opět zasmál. Sklonil se k němu blíž a do ucha mu zašeptal: "Věř mi, že kdybych tě teď políbil, odmítal by jsi opustit tohle auto." Cítil, jak se Malakai zachvěl a i jeho tělem projela příjemná vlna vzrušení.\n"A to by bylo špatné?" zašeptal stejně tiše.\n"Ne, ale rozhodně nemám v úmyslu se s tebou poprvé vyspat v autě," ujistil ho naprosto vážně.\n"Asi bych měl jít," zamumlal napjatě Malakai. Gabe se na okamžik vyděsil, že to přehnal. Že si to všechno špatně vyložil, ale ve dvoubarevných očích jeho společníka se odrážela taková touha, že mu spadl kámen ze srdce.\n"Dobrou noc, Malakai," zašeptal a lehoučce, aby se to nedalo považovat za polibek, přejel svými rty po jeho. Malakai zasténal a vystřelil z auta jako blesk.\nDobrou noc, Gabe.\nPřečetl si smsku, která mu přišla asi tak po deseti vteřinách, kdy se za Malakaiem zabouchly dveře. Usmál se a nastartoval. Odepsal mu až doma, aby nevypadal příliš dychtivě. Odpovědi už se nedočkal, ale nevadilo mu to. Byl příjemně unavený, takže se vysprchoval a zalezl do postele. Usnul jako když ho do vody hodí.\nDalší týden a půl běžel v jednom rychlém sledu. Gabeovi začala služba, takže byl více na stanici než doma, a když dorazil do bytu tak padl jak podťatý. S Malakaiem si psali snad stovky smsek, ale nepodařilo se jim domluvit si druhé rande. Naráželi na sebe, ale většinou okolo sebe měli tolik lidí, že se jen usmáli a pozdravili. Nicméně napětí mezi nimi se dalo krájet.\n"Gabe!" zavolal na něj jeho kolega Jim sotva za ním zaklaply dveře na stanici.\n"Taky tě zdravím, Jime," smál se ten. "Co se děje?"\n"S klukama jsme se domluvili, že bychom v pátek mohli zajít na pivko. Jdeš s námi?"\nGabe na chvilku zaváhal. V pátek mu končila služba a čekal ho volný víkend, a tak nějak doufal, že ho stráví s Malakaiem. Přesto se rozhodl, že se kvůli tomu nebude omezovat. "Jasně. Půjde se k Wesleymu?" zeptal se nenuceně.\nJim se zasmál. "Kam jinam by se tady dalo jít?!" poplácal ho po rameni a zmizel.\n"V pátek večer jdeme s klukama z práce k Wesleymu," zmínil se jen tak mimochodem odpoledne, když telefonoval s Malakaiem.\nTen se zasmál. "Tak to se moc nezřiď. V sobotu mám pro tebe jisté plány."\nGabea příjemně zamrazilo. Povytáhl obočí, ačkoliv ho nemohl vidět. "Vskutku?"\n"Je to tak. Vím je to neuvěřitelné, ale zmínil jsi volný víkend, tak jsem se rozhodl toho využít. Neměl jsi tam nějaké jiné plány?" zeptal se trochu nejistě.\nVíc už si říct nestihli, protože se stanicí rozeřvala siréna. "Musím jít, promiň," rozloučil se rychle a ukončil hovor. Vyběhl z kanceláře a přidal se k horečnatým přípravám na výjezd k požáru. Dorazili na místo, kde už plameny pohltily téměř celý dům a hrozilo, že od něj chytne i vedlejší. Dalších osm hodin strávili snahou o uhašení.\nNaštěstí se jim to podařilo, ale požár si vyžádal jednu oběť na životě.\nGabe se vracel domů totálně odrovnaný. Nebylo to ale dílem požáru, ale promarněného života v něm. Nepřítomně napsal Malakaiovi, aniž by pořádně vnímal, co vlastně píše. Sedl si na schody před barákem, protože se mu nechtělo domů. Seděl tam s lokty na kolenou a zíral před sebe. Pořád v duchu přemýšlel, co mohli udělat jinak, aby toho muže zachránili.\nA takhle ho našel Malakai.\n"Ahoj," pronesl tiše a hasič překvapeně vzhlédl. Několikrát zamrkal, aby se ujistil, že nemá vidiny. Malakai se na něj pokřiveně usmál a sedl si vedle něj. Pak se nesměle natáhl a vzal ho za ruku.\n"Ahoj," zamumlal překvapeně Gabe a propletl si s ním prsty. To bylo vše, co si řekli. Pak se o něj Malakai opřel ramenem, a Gabe mu byl nesmírně vděčný. Už dlouho se takhle necítil a rozhodně ho nenapadlo, jak moc v tuhle chvíli potřebuje útěchu, kterou mu mladík dával.\nO několik minut později se otočil a využil toho, že k němu vzhlédl, aby se o něj opřel čelem. "Děkuji, Malakaii," zašeptal.\nJen kývl a pohladil ho palcem po dlani jejich stále spojených rukou. "Vím, že jsem říkal, že vařím až na třetím rande, ale nechceš zůstat na večeři?"\n"Moc rád, ale pod jednou podmínkou." Gabeovo obočí se tázavě povytáhlo. "Uvařím já," zasmál se a pomohl mu na nohy. Pak, aniž by však pustil jeho ruku, společně vstoupili do domu.\n"Tak se na to podíváme," pronesl, když se postavil k lednici a zkoumal její obsah, zatímco Gabe seděl u pultu a téměř jedním douškem vypil pivo, které si vzal. "Nemáš tady moc poživatelných věcí," smál se Malakai.\n"Většinou si jídlo objednávám. Můžu zajet nakoupit, jestli potřebuješ něco konkrétního," nabídl se, ačkoliv se mu už nechtělo z bytu vytáhnout ani palec u nohy.\n"Není třeba. Uvidíš, jsem v kuchyni hotový kouzelník," zamrkal na něj Malakai a Gabe sledoval, jak vytáhl rajčata, o kterých neměl nejmenší tušení, že je vůbec má a nějaké další ingredience.\n"Tamtadadáááá," zapěl komicky Malakai, když před něj s dramatickým výrazem postavil talíř se špagetami a rajčatovou omáčkou s čerstvými bylinkami. Vonělo to božsky.\n"Hmmmm," protáhl mlsně, když si vzal první sousto. "Dokonalé," zamumlal a uznale se na Malakaie zadíval. Ten jen mávl rukou a zazubil se. Pak se také pustil do jídla. Jedli mlčky, až když seděli v obýváku na sedačce a pili pivo, si Gabe uvědomil jednu věc.\n"Hm?" otočil k němu hlavu s plechovkou napůl cesty k ústům.\n"Jak jsi vlastně věděl, kde bydlím?"\nNeklidně se ošil a opřel si plechovku o koleno. "Poprosil jsem Wesleyho v baru, aby mi to prozradil. Omlouvám se, že jsem Ti takhle vpadl do soukromí a rozhodně bych nic takového po něm nežádal, kdybych si nemyslel, že je to potřeba. Ale podle té smsky...," víc říct nestihl, protože mu položil ukazovák na rty.\n"Bylo to potřeba," zašeptal. "Díky."\n"Kdykoliv," ujistil ho Malakai a lehce překvapeně si uvědomil, že je to pravda. Znali se sice jen něco málo přes týden, měli za sebou jen jedno rande (nebo možná už dvě, pokud by počítali tohle jako rande), ale přesto neváhal všeho nechat a přispěchat, když vycítil, že ho potřebuje. Usmál se na Gabea a položil mu hlavu na rameno. Ten se uvolnil a i s ním se pohodlně opřel.\n"Co se podívat na nějaký film?" navrhl po chvíli a sáhl po dálkové ovladači.\nA tak tam seděli, pohodlně v blízkosti toho druhého a sledovali Smrtnosnou past.\nDruhý den ráno se Gabe probudil a překvapeně si uvědomil, že Malakai zůstal přes noc. Otočil hlavu a zadíval se na spícího mladíka vedle sebe. K ničemu mezi nimi nedošlo, jen se dívali na film a pak vyčerpáním padli do postele. Přesto mu přišlo naprosto neuvěřitelné, že vedle něj leží. Otočil se na bok a podepřel si hlavu dlaní, aby si ho lépe prohlédl.\n"Dobré ráno, Gabe," usmál se, aniž by otevřel oči.\n"Dobré ráno," zašeptal ten a lehce ho políbil na tvář. Mělo by ho vyděsit jak přirozené mu to přišlo? Nu, asi ano. Ale nevyděsilo. Malakai otevřel oči a protáhl se. Vypadal neskutečně roztomile, jak mu vlasy trčely na všechny strany, oči stále ještě zastřené spánkem. Byl k sežrání.\n"Co bys řekl tomu, kdybys šel večer se mnou a s klukama k Wesleymu?"\n"Budeme to brát jako druhé rande?" zeptal se pobaveně.\n"Třetí," zamumlal Gabe a vstal z postele a zamířil do koupelny.\n"Hej! My snad měli druhé rande?" volal za ním Malakai. Slyšel, jak se Gabe chechtá a spokojeně se uvelebil v polštářích. Uvědomil si, že chce jít. Znělo to jako dobrý nápad a rozhodně mu nevadilo seznámit se s novými lidmi. Bude potřebovat pár přátel, když se rozhodl, že tady zůstane natrvalo. Vlastně o tom přemýšlel od chvíle, kdy se tady objevil s původním záměrem, odpočinout si na chvíli od školy, kterou absolvoval. Dokonce si našel práci, překvapivě rychle, ale byl za to rád. Teď se jen dobře aklimatizovat a bude to v pohodě.\nKdyž se o pár minut později Gabe objevil zpátky v ložnici s ručníkem kolem pasu a druhým si sušil vlasy, všechny myšlenky se Malakaiovi vypařily z hlavy. Přemýšlel, jestli to Gabe udělal záměrně a nebo si myslel, že už v pokoji není.\n"Na lince v kuchyni je připravená konvice s kafem, jestli chceš a koupelna je volná," pronesl k němu. Tolik, že by si myslel, že už v pokoji není.\n"Jo, sprcha zní jako dobrý nápad," zaskřehotal Malakai a vystřelil z postele. Podruhé v rozmezí několika minut, mohl slyšet, jak se Gabe spokojeně řehtá. I on sám měl na tváři úsměv, když se po rychlé sprše oblékal. Uvědomil si, že sebou nemá žádné jiné oblečení. Rozhodně ho včera nenapadlo, že by tady mohl zůstat přes noc a večer se mu pak už nechtělo pro něco si jezdit. Pokrčil rameny a oblékl si kalhoty naostro.\nS potutelným úsměvem, pak vešel do kuchyně, kde Gabe upíjel kávu. Když Malakai vešel otočil k němu hlavu. "Nevěděl jsem, jak piješ kávu," promluvil a kývl k hrnku, který stál vedle konvice.\n"Jen černou," usmál se Malakai a se spokojeným povzdechem si nalil plný hrnek.\n"V kolik musíš být na stanici?"\nGabe mrkl k hodinám nade dveřmi a povzdechl si. "Měl jsem tam být před půl hodinou."\n"Zdržel jsem tě?" vyhrkl zděšeně Malakai a málem se přerazil, jak se o překot snažil vyrazit ke dveřím. Gabe se po něm natáhl, chňapl ho za ruku a přitáhl si ho mezi nohy.\n"V klidu, splašenče," smál se. "Kdyby byl nějaký poplach, tak by mi tu řval pager jako utrženej ze řetězu. Kluci to tam beze mě chvíli zvládnou," ujišťoval ho.\n"Seš si jistej?"\n"Samozřejmě." Usmíval se na něj jako sluníčko. "Odvezu tě domů nebo jsi přijel autem?"\nMalakai se znatelně uvolnil a položil mu ruce na ramena. Líbilo se mu, jak tady spolu byli. Gabe sedící na stoličce držíc ho za boky, tak naprosto suverénně až mu to rozehřívalo krev, a on se lehce opírajíc o jeho ramena. Idyla.\nGabe tázavě naklonil hlavu stranou a Malakai si uvědomil, že čeká na odpověď. "Jsem tu autem," zazubil se. "Ale díky za nabídku."\n"Skvělé." Gabe se nenuceně zvedl a otřel se tak o něj celým tělem. "Tak v tom případě musíme vyrazit."\nRychle zkontroloval, že vypnul vše, co bylo třeba vypnout a za chvíli už zamykal. Malakai postával za ním, než společně vykročili k podzemní garážím, kde oba parkovali. Gabe ho doprovodil k autu, protože stálo blíž než jeho.\n"Ještě jednou moc děkuji, Malakaii, že jsi včera přišel."\nTen mávl rukou. "To by udělal každý," snažil se to zlehčit, aby se nedostal do rozpaků. Gabe si položil obě ruce na jeho auto a uvěznil ho tak mezi svým tělem a dveřmi.\n"To si právě vůbec nemyslím," zašeptal a sklonil se, aby ho (konečně!) políbil. Když se od sebe odtrhli, oba prudce lapali po dechu a Malakai cítil, jak se mu zip ostře zařezává do erekce.\n"Měl jsi pravdu," ozval se po chvíli, kdy se snažili uklidnit opřeni jeden o druhého čelem. Gabe povytáhl obočí. "Po tomhle bys mě z toho auta nedostal."\nZasmál se a ještě jednou ho rychle, tvrdě políbil. "To si sakra piš, že ne!" Pak se od něj rychle odtáhl. "Uvidíme se večer, jeď opatrně."\n"Ty taky!" zavolal za ním ještě, než nastoupil do auta a odjel. O pár minut později ho Gabe následoval.\n"Nazdár kluci, sorry, nějak jsem zaspal," omlouval se mezi dveřmi Gabe. Všichni to počastovali zabručením a dál si ho nevšímali. Přesně tak, jak předpokládal.\n"Jo?" otočil se k němu kolega.\n"Bude vadit, když večer přijde k Wesleymu někdo se mnou?"\nKolega se na něj zvědavě podíval. "Jasně, že nebude, kámo," poplácal ho po zádech.\n"Je to vnuk paní Lethalové. Seznámili jsme se, jak jsem u ní naposledy sundával Šklíbu ze stromu," vysvětloval. "Myslím, že by nebylo špatné, aby poznal taky někoho jiného," mrkl na něj a s pískotem se vydal do šatny, aby se převlékl. Neměl potřebu cokoliv dalšího vysvětlovat. S Malakaiem to bylo na dobré cestě, nebo v to alespoň doufal, a rozhodně nechtěl, aby se to zakřiklo. Ještě mu rychle napsal smsku v kolik se to koná. Domluvili se na tom, že se sejdou přímo u Wesleyho. Už se nemohl dočkat.\nByli uvnitř asi dvacet minut, když Gabeovi někdo zaklepal na rameno. S úsměvem se otočil a na okamžik zadržel dech. Samozřejmě, že za ním stál Malakai a vypadal naprosto úchvatně. "Dobrý večer," pozdravil všechny okolo a na Gabea se zářivě usmál.\nGabe se bez většího rozmýšlení zvedl a lehce ho políbil na rty. "Ahoj," zazubil se na něj. Malakai překvapeně mrknul, ale rozhodně se nehodlal bránit. Od stolu se ozval povzbuzující pískot.\n"Ahoj," odpověděl Malakai a jeho nádherné oči mu jiskřily. Postupně všechny vzájemně představil a za chvíli se už bavili jako staří známí. Gabe občas mrkl po mladíkovi vedle sebe. Uvědomoval si, že to možná přehnal tím polibkem na přivítanou. Ani spolu nechodili a měli jen dvě rande. Jenže jemu to tak zatraceně slušelo, že se neovládl.\nSnažil se uvolnit, protože se zdálo, že to Malakaiovi nevadilo, ale napětí se ho stále drželo. Všiml si, že na něj Malakai několikrát zvědavě mrkl, zřejmě vycítil, že není ve své kůži. Jednou ho dokonce přistihl, jak na něj tázavě hledí.\nNakonec usoudil, že potřebuje na chvilku vypadnout. Omluvil se a rychle vyšel na vzduch. "Jsem blbec," zamumlal si pro sebe.\n"To bych si dovolil nesouhlasit," zaslechl za sebou Malakaie. Otočil se k němu. Ten přešel blíž a položil mu ruku na paži. "Co se děje, Gabe? Neměl jsem chodit?" zeptal se nejistě.\n"Jistě že měl!" vyhrkl ten. Nechtěl, aby to pochopil špatně. Prohrábl si rukou vlasy. "Jen... Nepřehnal jsem to s tím polibkem na uvítanou?"\nMalakai na něj chvilku beze slova hleděl, ale pak se rozesmál. Přešel k němu a stále ještě rozesmátý ho objal kolem krku. "Tohle tě celou dobu trápí? Nic jsi nepřehnal. A příště mě neděs," zašeptal, než ho políbil.\nObjal ho kolem pasu a přitáhl si ho blíž k sobě. Prohloubil polibek a spokojeně zasténal, když se jejich jazyky dotkly. Stáli venku několik minut a jen se líně líbali. Ani jeden nepospíchal zpátky dovnitř.\n"Takže je to oficiální?" zeptal se po chvíli zastřeně Gabe.\n"Co jako?" ozval se trochu popleteně Malakai, až se musel hasič zasmát.\nZvedl k němu oči a usmál se. "To si teda piš," souhlasil. A tak si propletli prsty a vrátili se zpátky. Přivítal je stůl plný opilých hasičů, kteří se smáli a popichovali je, že si mysleli, že si to jeli domů rozdat. Malakai si překvapeně uvědomil, že takhle uvolněně se necítil už dlouho.\nKdyž se Gabe druhý den ráno probudil nebyl sice překvapený, že u něj Malakai opět spal, což poznal podle prohlubně na druhém polštáři, protože dotyčný v posteli nebyl. Byl ale překvapený, že se vůbec dostali domů. Skoro nic si totiž nepamatoval. Zasténal, protože mu třeštila hlava.\nVe dveřích se objevil Malakai. "Dobré ráno," zubil se na něj.\n"Jak to že vypadáš tak zatraceně v pohodě?" zavrčel Gabe, čímž ho pobavil ještě víc. Malakai přešel k posteli, natáhl se vedle něj a položil mu ruku na břicho.\n"Víš proč? Protože jsem včera měl jen jedno pivo," smál se. "Za to vy jste se rozhodli vypít snad všechny zásoby, které chudák Wesley měl. Když už jsme usoudili, že máte dost, rozdělili jsme si vás s Wesleym a odvezli domů."\nGabe překryl Malakaiovu ruku svou a pootočil k němu hlavu. "Díky."\n"Nemáš vůbec za co. Bylo mi jasné, že jste to potřebovali." Lehce ho políbil na rty.\n"Bože, doufám, že se mi jen nezdáš," zamumlal si Gabe a znovu ho tak pobavil.\n"Nezdám. Máš připravenou kávu, něco k snídani a aspirin. Já se musím vrátit za babičkou, slíbil jsem jí, že ji odvezu i s tou příšernou kočkou k veterináři."\n"Uvidíme se ještě dneska?" zeptal se hasič a pomalu se vyhrabal z postele.\n"Myslím, že by to mohlo klapnout, námořníku," ujistil ho. "Ještě se ozvu." Mávl na něj a vyplul z bytu.\nGabe se došoural do kuchyně a vděčně se zadíval na aspirin ležící na pultě. Naplnil si sklenici vody a oba prášky zapil. Z kávy si jen usrkl a dopřál si dlouho sprchu. Když pak seděl a dopíjel kávu, přistihl sám sebe jak se usmívá. Nakonec se rozhodl jít si ještě lehnout, protože bolest hlavy hrozila, že se vrátí.\nO pár hodin později se probudil do tmy. Natáhl se po mobilu, aby zjistil, že na něm má několik smsek od Malakaie a jeden zmeškaný hovor. Pager naštěstí zůstával němý. Nenamáhal se nic číst a rovnou zavolal.\n"Gabe! Vyspával jsi kocovinu?" ozval se mu do ucha zvesela, přesto na pozadí slyšel obavy.\n"Jsem v pohodě. Jen jsem to potřeboval dospat. Kolik je vůbec hodin?"\n"Nevíš?" zasmál se.\n"Jen jsem popadl mobil a rovnou ti zavolal, když jsem viděl, jak jsi mě sháněl, stíhačko," popichoval ho.\n"Je deset, drahouši," kontroval Malakai a Gabe si uvědomil, jak si tohle popichování užívá.\nZasténal. "Tak to už se asi neuvidíme, že?"\n"Řekl jsem babičce, že potřebuju něco zařídit do práce u kolegy z práce a že nejspíš půjdeme na pivko, takže jsem celý tvůj, pokud chceš."\n"Chci," zachraptěl Gabe, páč si představil, jak moc celý chce aby jeho byl. "Malakai! Tys lhal babičce?" zeptal se vzápětí šokovaně, čímž ho rozesmál.\n"Myslím, že si tě ještě chci chvíli nechat pro sebe."\nGabe se začal usmívat jako pitomec a podle chechotu, který se ozýval z druhé strany to Malakai nějak vycítil. "Už zvoníš u dveří?"\n"No ve skutečnosti vlastně ano," pronesl a přesně v tu chvíli se ozval zvonek. Gabe vyskočil z postele a otevřel dveře. Oba měli ještě mobil u ucha a křenili se na sebe jako dva pitomci.\n"Ahoj," pozdravil Gabe a odtáhl si od ucha telefon. Pak popadl Malakaie za tričko a přitáhl si ho k sobě, aby ho mohl políbit na přivítanou. Ten se k němu přitiskl a celý rozesmátý mu polibek opětoval. Odtrhli se od sebe a jen si vychutnávali vzájemné objetí.\n"Taky se mi stýskalo," zašeptal Malakai a otřel se mu nosem o krk. Gabe o pár kroků ustoupil, stále s Malakaiem v náruči, aby mohl zavřít dveře. "Mimochodem, pokud dobře počítám, tak tohle je naše hmmm čtvrté rande? Takže mám pocit, že mi dlužíš večeři."\nGabe zasténal. "Nemám nakoupeno," upozornil. Malakai otevřel dveře a vzal dovnitř nákup, který zůstal za dveřmi. "Teď už se z toho asi nevykecám, že?"\nSpolečně vyložili nákup a Gabe přemýšlel, co by z toho mohl uklohnit. Nakrájel cibulku, nějakou zeleninu a kuřecí maso. "Klidně si zatím dej sprchu jestli chceš," zavolal v domnění, že Malakai je v ložnici. Proto ho překvapilo, když se kolem něj obtočily jeho paže.\n"Nechceš pomoct?" zeptal se a políbil ho ze strany na krk.\n"Jestli ta pomoc bude vypadat takhle, tak toho moc neuvaříme," zasténal Gabe a zašimralo ho jeho uchechtnutí. Otočil se k němu a políbil ho na nos. "Co kdybys šel vybrat film, zatímco já to dovařím?" navrhl. Všiml si, že Malakai vypadá unaveně. Zřejmě to bylo s kočkou na veterině trochu víc akční, než by předpokládal.\n"To zní jako plán," souhlasil. Nechal se ještě jednou políbit a zmizel v obýváku. Gabe se spokojeně usmíval ještě ve chvíli, kdy servíroval čínu.\n"Páni," zamumlal Malakai, když ochutnal. "Tys mi normálně lhal," zabodl do Gabea pohled. Ten se trochu ošil, ale dál pokračoval v jídle. "Bylo to vynikající," pochválil ho po večeři.\n"Děkuji, jsem rád, že ti chutnalo. Vypadá to, že se mi výjimečně povedla," culil se Gabe. Usadili se na pohovku, kde se k němu Malakai pohodlně zavrtal a pustili si film. Gabe kreslil druhému muži na předloktí kolečka a nemohlo by mu být lépe.\nZačali si potichu povídat. Malakai mu vyprávěl, jak jezdil za babičkou na prázdniny a teď se rozhodl tady zůstat bydlet. Gabe věděl už z předchozích rozmluv, že si tady našel práci a zaradoval se, že tady není jen na dovolené nebo tak něco. Naopak mu vyprávěl, jak se rozhodl stát hasičem. Nakonec se opět soustředili na film. Nebo se o to aspoň snažili.\nMalakai k němu vzhlédl a políbil ho na hranu čelisti. Pomalu postupoval nahoru, dokud se jejich rty nespojily. A než si Gabe uvědomil, jak se to stalo, seděl Malakai obkročmo na něm, oba měli dole trička a vzájemně se o sebe třeli.\n"Malakai," vydechl Gabe a vyrazil proti němu boky.\n"Ano, ano," sténal ten a otíral se o něj. Jejich jazyky se propletly a Gabe rozepnul knoflík a vzápětí i zip na džínech svého milého. Vzápětí vytřeštil oči. Malakai se zasmál a jeho tázavému pohledu odpověděl přikývnutím. Ano, byl naostro. Když mu však Gabe zajel rukou do kalhot, smích mu odumřel na rtech a lačně se přitisknul k jeho laskající ruce.\n"Tak strašně moc tě chci," šeptal mu do rtů. Gabe se jen usmál a dál ho hladil po celé délce. Sledoval každičkou změnu v jeho obličeji, aby nepropásl tu chvíli. Malakai se o něj otíral stále rychleji, až konečně dospěl vyvrcholení a s výkřikem se na něj zhroutil. Gabe ho políbil na čelo a upravil mu oblečení.\nMalakai na něj tázavě hleděl. "A co ty?" zašeptal zastřeně.\n"O mě se nestarej, stíhačko," usmál se a přitáhl si ho k sobě, aby mohli pokračovat v sledování filmu. Nepřekvapilo ho, že za chvíli slyšel jeho pravidelný dech. A tak mu dál kreslil na předloktí kroužky a sledoval film.\nRáno ho Malakai překvapil snídaní do postele. Tázavě se na něj zadíval a on se jen neklidně ošil. "Omlouvám se za včerejšek," zašeptal a sklopil oči.\n"Cože? Proč proboha?"\n"No protože," ošil se znovu a Gabe se chtě nechtě vyžíval v těch rozpacích, které způsobil, "však víš," zamumlal neochotně.\n"Malakaii," chytil ho za bradu a pevně se mu zadíval do očí, "máš novou práci, ve které si musíš zvykat, dáváš pozor na babičku, děláš řidiče ožralým hasičům," vypočítával, co všechno za uběhnutý týden zvládl. "Myslím, že to že jsem ti dopřál orgasmus, je to poslední, co jsem pro tebe mohl udělat."\nMalakai na něj omámeně hleděl. Pak odložil tác a zavrtal se k němu pod peřinou. "Seš skvělej," zašeptal mu.\n"Díky. Já vím, ale raději mi to opakuj," smál se a hladil ho po zádech. "A krom toho nemysli si, že si to nevyberu."\nA pak jen překvapeně sledoval, jak se nad něj Malakai vyhoupnul s tím nejchlípnějším úsměvem, co kdy viděl. Gabe tázavě vyklenul obočí, ale jen zavrtěl hlavou a vášnivě ho políbil. Nechal ho, ať si hraje. Třel se o něj boky a Gabe mu vycházel víc než ochotně vstříc. Měli na sobě jen spodní prádlo. Malakai ho kousnul do rtu a Gabe zasténal. Malakai po něm začal pomalu klouzat dolů, až se uvelebil mezi jeho nohama a vzhlédl k němu. Proti tomu teda rozhodně nehodlal nic namítat. Naopak. Nadzvedl boky, aby mu mohl sundat boxerky.\nVe chvíli, kdy ho Malakai vzal do úst, zasténal. Cítil, jak se jeho rty na jeho penise roztáhly v úsměvu. Pohrával si s ním tak bravurně, že, ačkoliv se bránil, jak jen mohl, se po pár olíznutích prostě udělal. Malakai ho očistil, a pak si lehl vedle něj na bok.\n"Myslím, že tohle si nechám líbit každé ráno," zamumlal, když ho políbil a přetáhl přes ně deku.\n"Hamoune," smál se Malakai, přehodil si přes něj nohu a za chvíli opět usnuli. Tentokrát to byl Malakai, kdo se probudil v posteli sám. Pohodlně se rozvalil a přehrával si posledních pár týdnů v hlavě. Byl spokojený tak, že měl pocit, že by mohl prasknout. Nikdy ho nenapadlo, že rozhodnutí přestěhovat se do stejného města jako babička, bude to nejlepší, co ho kdy potká.\n"Čemu se směješ?" zeptal se ho Gabe, který viděl jeho blažený výraz a vypadal velice podobně. Uvolněně se opíral o veřeje, kolem pasu obtočený ručník. Malakai se na něj zadíval.\n"Jen tak," zazubil se. "Dám si sprchu, můžu?"\n"Samozřejmě, že ano," ujistil ho Gabe s úsměvem a přešel ke skříni, aby se oblékl.\nMalakai pozoroval, jak na zem shodil ručník a nasucho polkl. Byl prostě k sežrání. A jak tak mířil ke koupelně, srazilo ho to vědomí, jako rána blesku. Bláznivě se do Gabea zamiloval. Stáhlo se mu hrdlo, když mu ta skutečnost došla. A pak se objevila čirá radost. Než za sebou zavřel dveře koupelny, pískal si.\nGabe, který ho slyšel překvapeně povytáhl obočí, ale pak pokrčil rameny. I on měl velice podobnou náladu. Tu mu však překazilo pípání pageru. Myslel si, že stráví neděli s Malakaiem. Zaklepal na dveře koupelny a vešel dovnitř. "Někdo hlásil požár, musím jít."\nMalakai vypnul vodu. "Buď opatrný, námořníku," zavolal přes sklo.\n"To budu, zlato," vyzkoušel si, jak to bude znít, když se odváží říct to nahlas. Líbilo se mu to. Malakai vystrčil hlavu a Gabe ještě přešel k němu a rychle ho políbil. "Budeš tu až se vrátím? Může to pár hodin trvat."\n"Budu tady," ujistil ho a usmál se na něj.\nBohužel se to protáhlo a Gabe se dostal domů až v jedenáct totálně vyřízený. Z nějakého důvodu si myslel, že tam Malakai už dávno nebude, proto ho překvapilo, když ho našel stočeného na pohovce s mobilem pevně stisknutým v ruce.\nSklonil se k němu a políbil ho na tvář. Otevřel oči a vrhl se mu kolem krku. "Jsem doma," zasmál se a přitiskl si ho k sobě. Věděl, že je cítit kouřem a potem, ale zdálo se, že Malakaiovi to nevadí. Zhluboka dýchal a přejížděl mu po těle rukama, jako by se potřeboval všemi smysly ujistit, že je Gabe opravdu tady. Gabe se pomalu zvedl a s ním v náručí přešel do ložnice. Chápal, že muselo být těžké tady na něj čekat. Rychle se svlékl ze špinavých hadrů a padl s Malakaiem do postele. Ten ho stále pevně objímal. "Už jsem tady, zlato," šeptal mu, zatímco ho hladil po zádech.\n"Málem jsem zešílel strachy," ozval se po nekonečném mlčení Malakai.\nPolíbil ho na temeno. "Promiň."\n"Nemáš se za co omlouvat," pronesl vážně a zadíval se na něj. "Jen to bylo poprvé, tak jsem si představoval to nejhorší. Ale babička tvrdí, že už to děláš osm let."\n"Babička?" povytáhl obočí.\n"Asi jsem jí v panickém záchvatu zavolal," přiznal zahanbeně. Gabe se však jen zasmál a políbil ho na rty.\n"Jsi sladkej," ujistil ho. Malakai se na něj zakřenil. "Pokračuj ve spánku, půjdu se vysprchovat. Strašně smrdím," zamumlal a políbil ho na nos. V práci se tentokrát nesprchoval, protože pospíchal domů, aby byl co nejdřív u Malakaie. Vyhrabal se z postele a zmizel v koupelně. Malakai se přetočil na břicho a vdechoval jeho vůni, aby se přesvědčil, že je opravdu vše v pořádku. Netušil, že bude tak šílené tady jen tak stát a bát se o něj. Když se pak probudil a Gabe se nad něj skláněl, málem pukl radostí.\nUsmál se do polštáře, ve kterém měl zabořený obličej. Věděl, že si na tohle zvykne. Gabe za to stál. Ještě chvilku o něm přemýšlel, a pak usnul.\nGabe se vrátil z koupelny a plácl sebou do postele. Bylo příjemné, že ho tady našel, když se vrátil. Jeho přivítání mu stáhlo hrdlo dojetím. Přitáhl si Malakaie k sobě a i s ním v náručí usnul.\nDruhý den našel v kuchyni vzkaz: Musel jsem do práce. Nechtěl jsem tě budit, spal jsi tak sladce. Napíšeme si. Malakai\nNalil si kávu a četl si ten stručný vzkaz pořád dokola. Zdálo se mu neuvěřitelné, že spolu chodí. Byl to zatraceně skvělý pocit. Dal si sprchu a taky vyrazil do práce. Naštěstí byl klid. Jen jeden požár skládky, ale ten se naštěstí nestihl příliš rozšířit, takže ho do hodiny uhasili. Nemohl se dočkat, až dorazí domů.\nNěkolik následujících dní u něj Malakai spal téměř každý den, protože jejich nabitý rozvrh v práci jim neumožňoval se vidět jindy než večer. Většinou to skončilo tak, že se dívali na nějaký film a společně na pohovce vyčerpaně usnuli nebo padli do postele a za chvíli nevěděli o světě.\nRána však patřila jen jim. Gabe miloval jejich rozhovory nad ranní kávou a snídaní. Nebo jejich mazlení. Ještě se spolu nemilovali a oba překvapeně zjistili, že ačkoliv po sobě prahnou, tak tohle pomalé poznávání se je naprosto jedinečné a nikam nepospíchali.\n"Konečně volný víkend," usmíval se Gabe v sobotu ráno. Ještě leželi v posteli, protože nemuseli vstávat brzy do práce. Malakai se vedle něj rozkošně protahoval a zíval, jako by měl v úmyslu ho spolknout.\n"Máme nějaký plán," zamumlal ještě rozespale a zavrtal se k němu blíž.\n"Venku je hezky, tak jsem myslel, že bychom mohli vyrazit někam na jachtě?" navrhl Gabe a Malakai zajásal. Jejich první rande před měsícem a půl bylo právě na jachtě a od té doby se tam už nedostali. Páni vážně už je to měsíc a půl? pomyslel si Malakai a spokojeně se zasmál.\n"Copak?" zeptal se pobaveně Gabe.\n"Jen mám radost," ujistil ho Malakai a vzhlédl, aby ho rychle políbil. Pak ho poplácal po zadku, což vyvolalo výbuch smíchu, a vyškřábal se z postele. "Udělám snídani?" prohodil cestou do koupelny.\n"A já kafe," ujistil ho Gabe a zamířil do kuchyně. Připravil kávu, nalil dva hrnky a opřel se o pult s jedním v ruce. Malakai se objevil za chvíli, s mokrými vlasy, ale plně oblečen. Přešel ke Gabeovi a lehce ho políbil.\n"Chutnáš jako kafe," zazubil se na něj. Gabe si ho přitáhl blíž a políbil ho znovu. Tentokrát vášnivěji. Oba se opírali o pult stojíc naproti sobě a dotýkali se jen rty.\n"Udělám tu snídani," odtrhl se od něj Malakai a s úsměvem se vrhl ke sporáku. Gabe ho spokojeně pozoroval a usrkával kafe.\n"Víš, že se k sobě dokonale hodíme?" prohodil a muž u sporáku se otočil s povytáhnutým obočím. "Ty umíš skvěle vařit a já zase dělám to nejlepší kafe široko daleko. Prostě dokonalá partie."\nMalakai se smál ještě ve chvíli, kdy před něj pokládal talíř se smaženými vejci a slaninou.\n"Skočím do sprchy a můžeme vyrazit," oznámil Gabe, když společně umyli nádobí.\n"Jasně, jasně," usmál se na něj Malakai a nalil si druhý hrnek kávy. Pak se opřel o pult stejně jako předtím Gabe a spokojeně se zubil.\n"Dneska je tak nádherně," pronesl Malakai, když ruku v ruce kráčeli ke Gabeovo jachtě.\n"To teda je," usmíval se rozjařeně.\nVstoupili na palubu a Gabe se dal do práce, aby mohli vyplout. O pár minut později už opouštěli přístav. Stál u kormidla, vlasy mu cuchal lehký vánek a z jedné strany objímal Malakaie kolem ramen. Lepší sobotu si snad nemohl ani přát.\nUčil druhého muže, jak obsluhovat kormidlo a za chvíli v tom byl stejně dobrý jako Gabe. Učil se rychle.\nZajeli do klidné zátoky, kde vyhodili kotvu a sedli si na palubě, aby mohli obdivovat krásy okolí a nachytat trochu bronzu. Nakonec si i společně zaplavali a teď se sušili natažení na ručnících a spokojeně se drželi za ruce.\nGabe se otočil na bok a podepřel si hlavu dlaní. Malakai vycítil jeho změnu pozice a otočil k němu hlavu. "Copak?" zeptal se.\n"Takhle nějak si představuju dokonalé rande," pronesl Gabe. Malakai k němu vztáhl ruku a pohladil ho po krku. "Něco pro tebe mám, zlato."\nMalakai se zazubil. "Já pro tebe ale nic nemám," vyplázl jazyk.\n"To nevadí," ujistil ho Gabe a vstal. Malakai ho pozoroval a měl pocit, že mu láskou snad praskne srdce. Ještě mu to neřekl, bál se aby jim nezkazil tu idylu. Gabe se vrátil a nesl v ruce malou krabičku. Malakai povytáhl obočí a sedl si.\n"Snad ti to nebude připadat moc rychlé nebo tak," zamumlal Gabe v rozpacích a sedl si naproti němu. Chystal se krabičku otevřít, ale Malakai mu položil dlaň na ruku a zabránil mu v tom.\n"Ještě než to uděláš musím ti něco říct, námořníku," pronesl tiše a muž proti němu povytáhl obočí. "Taky jsem se bál, aby ti to nepřišlo moc rychlé, ale vím už to nějakou dobu." Odmlčel se a Gabe ho pozorně sledoval. V těch nádherných dvoubarevných očích se zračilo tolik citu, až se mu z toho zadrhl dech v plicích.\n"Zamiloval jsem se do tebe, Gabe," ujistili ho vážně a nespouštěl z něj oči. Proto taky mohl vidět úlevu, která přeběhla přes hasičovu tvář.\nGabe se naklonil a prudce ho políbil. "To je dobře," zamumlal, "protože to co se ti chystám teď dát znamená, že ti k tomu dávám i sebe. Všechno pěkně v jednom balení. Mám pocit, že jsem se do tebe zamiloval ve chvíli, kdy jsem uviděl ty tvoje nádherné oči, zlato."\nMalakai zapomněl na dárek, který pro něj Gabe měl a vrhl se na něj. Gabe se smál, když se rozplácl na zádech a druhý muž se na něj vyšplhal a vášnivě ho políbil. Vzhlížel k němu, ruce položené na jeho bocích, krabička zapomenuta kdesi vedle nich. Když se konečně trochu uklidnili a Malakai na něm jen uvolněně odpočíval, natáhl se pro ni znovu.\n"Už ti ten dárek můžu dát?" smál se mu do ramene. Malakai přikývl a neochotně z něj slezl. Gabe natáhl ruku a otevřel krabičku. Na jejím sametovém povrchu se blýskaly dva nové klíče. Dojetím se mu stáhlo hrdlo. Jako omámený natáhl ruku a krabičku si převzal.\nGabe se na něj usmíval jako sluníčko. "To abys nemusel pořád zvonit."\n(angie, 7. 8. 2018 16:34)\n"Jsem stará Malakaii, prostě jsem zapomněla, že tu jsi!" - lol, pekná babka dohadzovačka.:D\nJe super pocit opäť si môsť prečítať jednu z tvojich poviedok. Bola krásne sladká a zároveň vtipná, naozaj príjemná oddychovka na leto alebo na akýkoľvek čas. Naozaj, také niečo si prečítať... to musí potešiť čitateľské srdiečko vždy.:)\n(Jasalia, 13. 6. 2018 16:14)\nNeviem, ci som niekedy v minulosti uz zabludila na tvoje stranky, no tato poviedka ma uistila, ze ich tak skoro neopustim. Je sice jednoducha bez nejakyh velkych dram, ale prave preto je to uzasna oddychovka. Tesim sa, ze si od teba precitam nieco dalsie.\n(lenka, 21. 4. 2018 17:52)\n(Karin, 17. 4. 2018 22:45)\n:D muhů :D\n(sisi/ctenar, 16. 4. 2018 23:40)\nMíca šklíba. Zamilovaný námořník a moc krásný díl :)\n(Sineada, 12. 4. 2018 20:35)\nŽádné velké drama. Prostě se potkali, zamilovali a jsou spolu. Jednoduché a moc povedené. Mám ráda tenhle typ povídek, co čtenéře nikam divoce nesmýká, ale naopak ho nechá poklidně proplout přběhem se štastným výrazem na tváři.\n(E, 12. 4. 2018 1:36)\nSuper napad, krasne napsana a nadherne romanticka. Celou dobu se se musela culit jako blazen :-) Jen tak dal, klidne i s delsimi odstupy, na takhle skvele veci se vyplati cekat!\n(katka, 9. 4. 2018 17:51)\nSkvělá povídka , po celou dobu čtení jsem se musela usmívat , protože romantika a humor tomu rozhodně nechyběli , moc děkuji ještě jednou skvělé


Dobrý den, zatím se nestrachujte, délka, kterou udáváte je trochu vyšší, než jsou rodičovské výšky, ale v tomto věku jsou problémy s přesným měřením a posouzení dospělé tělesné výšky není možné....\nDobrý den, pokud se výška od 15 let nezměnila, tak je pravděpodobné, že už jste dospělý. Nejlepší bude, zajít ke svému praktickému lékaři a domluvit se s ním, zda předpokládá, že je již růst...\nDobrý den, není zcela jasné, na jaký věk se vztahují některé výšky. Pravděpodobně jde o preventivní prohlídky. Dle udávaných hodnot, roste váš syn mimo pásmo, které mu dáváte. Na pětileté prohlídce...\nDobrý den, zatím roste dcera dobře, ale je to velmi nízký věk a nelze se vyjádřit k budoucnosti. Váš dětský lékař, který dceru sleduje vám bude jistě nápomocný a vysvětlí vám vše potřebné. Na...


Prodej pozemků Pečky | Fincentrum Reality\nPoptáváte pozemky k prodeji v lokalitě Pečky ? Pravidelně pro vás aktualizujeme nabídku pozemků na prodej v Pečkách . Bydlete přesně podle svých představ. Nejste ještě připraveni na stavbu domů? V této lokalitě nabízíme i domy k prodeji či pronájmu.


Ve službách mocných - František Niedl | Elektronická kniha na Alza.cz\n»Elektronické knihy»Ve službách mocných\n2017, česky, 272 stran - 3. kniha ze série Rytíři z Vřesova\nKód: EK21962 ISBN: 978-80-243-7473-4\nVe službách mocných 199,- Ihned ke čtení\nTřetí pokračování historické série Rytířů z Vřesova\nV románu se budou potkávat přátelé s přáteli, nepřátelé s nepřáteli. Ale v těch dobách se tyto pojmy dost často rychle měnily, a ten, kdo byl ještě včera přítelem a spojencem, může druhý den stát na úplně opačné straně. A podstatné je, mít dobře nabroušený meč a občas se také hodí, když člověku někdo kryje záda.\n"Výborně napsaný historický román. Těším se na další pokračování tohoto příběhu. :)"\n- Verča, databazeknih.cz\nFrantišek Niedl se narodil 7. 4. 1949 v Českých Budějovicích a vystudoval střední školu. Prošel různými profesemi od elektromontéra, byl učitelem v autoškole a majitelem cestovní kanceláře. V současné době se věnuje budování jachetního klubu a literární činnosti. Je ženatý a má 2 syny. Má rád přírodu, motorky, koně, jachtink, literaturu a historii. Po vydání prvního románu došlo k třináctileté pauze.\nAutor dal po převratu přednost prožívání dobrodružných událostí v reálném životě, před vymýšlením si jich v literatuře. Po deseti letech se vrací ke psaní. Kromě románů píše i povídky, které se objevují v přílohách deníků, nebo jsou vysílány v rozhlase a také vychází knižně.\nRecenze Ve službách mocných


Bulharský bifido jogurt na 1-5l mléka - Kutilov.cz\n› Domácí výroba › Domácí výroba potravin › Výroba tvarohu, jogurtů a sýrů › Bulharský bifido jogurt na 1-5l mléka\nMinimálně 1x109 živých kultur v 1g, Laktobacillus bulgaricus, Streptococcus thermophilus, Bifidobacterium bifidum , Bifidobacterium infantis, Bifidobacterium longum, Bifidobacterium breve, Bifidobacterium adolescentis, kmeny jsou použité z přírodních zdrojů a nejsou geneticky modifikovány.\n1 -5l mléka se uvaří,nechá se 30minut odstát. Pak se zchladí na 38°C, potom přidáme 1 sáček kultur a důkladně se promíchá, až se kultury rozpustí. Mléko se rozleje do čistých nádob a nechá se kvasit při teplotě 38°C po dobu 8-10h, bez míchání. Teplota se udržuje, když se nádoby přikryjí izolačním materiálem (deka,termo taška) nebo se dají do trouby a nastaví se na danou teplotu 38°C. Když se zakvašení provede večer, na druhý den ráno je hotový jogurt, bez míchání se nádoby uloží do lednice. Po zchlazení na 10°C je vhodné ke konzumaci. Z hotového jogurtu oddělíte část , kterou použijete na další zakvašení, 1- 2 polévkové lžíce na 1l mléka. Když mléko je připravené, dle předchozího návodu. V tomto případě je fermentace kratší o 2-3h. Kvalita jogurtu závisí na kvalitě mléka. Pokud nejste spokojeni s výsledkem výrobků zkuste jiné mléko. Není vhodné trvanlivé mléko. Video návod na www.bulgaricus.cz.\nP Petra 29.04.2014 17:23\nFamozní,když ještě použijete mlíčko přímo od kravičky budete mlaskat jako mi doma :-)


(Ještě tomu musim vymyslet jméno) část 1. | Too lazy\n"Vzbuď se!" strčil do Eclipse Frost.\nEclipse se na něj vyděšeně podívala. Všimla si, že měl na svém boku škrábanec, který trochu krvácel.\n"Co se ti stalo?" zeptala se zmateně.\n"Poškrábala si mě." odpověděl a lehnul si vedle ní, "zase noční můry?"\n"Nikdy se toho nezbavím. Nepatřím sem." řekla Eclipse a začala Frostovi lízat ránu.\nPruhovaný kocourek nic neřekl a podíval se na tmavou učednici vážným pohledem.\nKdyž rána přestala krvácet, vyšla ven z doupěte zamyšleně se zadívala na kočky, které už plnily své denní povinnosti. Všimla si svého učitele. Jmenoval se Stream a byl to nejlepší lovec v kmeni. Přiběhla za ním.\n"Kdy začne výcvik?" vybafla na něj.\nStream sebou cukl, až mu vypadla myš z tlamy. "Může hned," odpověděl. "zeptej se Pine a Fielda, jestli půjdou s námi."\nEclipse za nimi okamžitě pelášila, zrovna si spolu povídali.\nZanedlouho se všechny čtyři kočky vydali na lov. Eclipse už všechny základy znala, takže se jen ve všem zdokonalovala. Namočily se po cestě do bláta, aby nepřilákaly pozornost a nastavili stealth mode. Eclipse chvíli čichala prázdný vzduch, pak ale narazila na myší pach. Dala signál Streamovi, aby ji následoval. Obě kočky se plížily blíž a blíž, dokud to malé stvoření neuviděly. Vyčkávaly.\nNajednou uslyšely hlasitý křik. Z oblohy sletěl obrovský sokol a popadl myš. Dříve, než mohl společně s myší odletět, vyskočily z úkrytu a vrhly se na masivního dravce. Zanedlouho se k nim přidali i Pine s Fieldem, takže ptáka snadno usmrtili.\n"Dobrá práce!" pochválil Stream Eclipse, která se usmála a udělala bezúčelný kolečko. Pokusila se zvednout úlovek, ale sokol byl moc velký, takže s ním nepohla. Ostatní se zasmáli, ale po chvilce jí pomohli.\nKdyž se odpoledne vrátili společně s kořistí, Eclipse vzala ulovenou myš a šla za Frostem, aby se podělila. Vypadal unaveně, ostatně jako vždy. Pomalu se k němu připlížila a skočila na něj. Frost se rychle zvedl na nohy a vrhnul se na Eclipse.\n"Hej koťata. Využijte vaši energii na něco kmeni prospěšného." zabručel zlatý strážce jeskyně Gorse, ale učedníci ho ignorovali.\nZačalo se pomalu stmívat a Eclipse vykráčela na svůj prohloubený kámen, do kterého usedla a jako každý den sledovala západ slunce. Po chvilce za ní přiklopýtal i Frost.\n"Už si někdy přemýšlel, co je tam za těma horama? Jsou tam vážně někde válečníci?" zeptala se zamyšleně Eclipse\n"Popravdě o tom moc nepřemýšlím, je mi to celkem jedno," odpověděl pruhovaný učedník.\nPo tomto přírodním úkazu se oba zvedli, Frost šel napřed, ale po chvilce se zastavil.\n"Měj se tu dobře," řekla kameni a šla se přidat k Frostovi.\n"Proč se loučíš?" zašeptal zmateně pruhovaný kocour\n1 Lea | 14. dubna 2017 v 13:56 | Reagovat\nKdyby mě někdo v noci poškrábal tak bych ho asi zabila xdd\nJe to super :33 takový odlišný klan - ok je to kmen - takže do toho asi nemám co moc říkat, protože se v tom nevyznám.\nJe to super <3 určitě piš dál\nCo třeba název "Eclipse se vrací"? :D To je jako "Kuky se vrací"


Desatero pro kraje. První návrh desatera vznikl na základě zadání ze schůze Spolku pro obnovu venkova ČR v listopadu 2008 s cílem vytvořit text, který. - ppt stáhnout\nPrezentace na téma: "Desatero pro kraje. První návrh desatera vznikl na základě zadání ze schůze Spolku pro obnovu venkova ČR v listopadu 2008 s cílem vytvořit text, který."— Transkript prezentace:\n1 Desatero pro kraje\n2 První návrh desatera vznikl na základě zadání ze schůze Spolku pro obnovu venkova ČR v listopadu 2008 s cílem vytvořit text, který by napomohl krajským organizacím Spolku při jejich spolupráci s kraji. Předcházela mu konfrontace volebních programů politických stran, kandidujících v krajských volbách, z hlediska zaměření na venkov na straně jedné a cílů Spolku, vymezených zejména v jeho stanovách, na straně druhé. Desatero pro kraje bylo schváleno schůzí Spolku pro obnovu venkova ČR 3. února 2009.\n3 Biblické desatero a principy zastávané Spolkem Ve finální redakci Desatero pro kraje volně navazuje na biblické desatero, což má zdůraznit fundamentální principy zastávané Spolkem, vyjádřené v nadpisech jednotlivých částí, rozvedené dále s ohledem na aktuální situaci a očekávanou aktivitu nejen krajských organizací, ale i celého Spolku.\n4 Biblické desateroDesatero pro kraje 1.Já jsem pán, tvůj Bůh, nebudeš mít jiné bohy Subsidiarita a jednoduchost 2.Nevezmeš jména božího nadarmo Sebevědomí 3.Pomni, abys den sváteční světil Společenský život\n5 Biblické desateroDesatero pro kraje 4.Cti otce svého i matku svou Rodina a tradice 5.NezabiješSolidarita 6.NesesmilníšOdpovědnost 7.NepokradešProsperita 8.Nepromluvíš křivého svědectví Transparentnost 9.Nepožádáš manželky bližního svého Partnerství 10.Aniž požádáš statku jehoInovace\n6 1. Subsidiarita a jednoduchost Členové Spolku pro obnovu venkova České republiky (dále jen „Spolek“) jsouce přesvědčeni, že obnově a rozvoji venkova nejlépe svědčí uplatňování principu subsidiarity, budou tento princip prosazovat ve všech oblastech spolupráce s kraji. Budou trvat na zachování i těch nejmenších obcí a hledat spojence k prosazení změn rozpočtového určení daní ve prospěch malých obcí a měst. Tam, kde je dosud nutné podporovat venkov prostřednictvím podpůrných a dotačních programů, bude Spolek vyžadovat co nejjednodušší pravidla.\n7 2. Sebevědomí Je nezbytné všemi formami podporovat vlastní sebevědomí obyvatel venkova, aby se vlastními silami snažili o zlepšování kvality života na venkově a všestranný rozvoj venkovských regionů. Vyžadování pomoci kraje a státu je na místě tam, kde vlastní prostředky nemohou, např. z důvodů nespravedlivého určení daní nebo nastavení evropských či národních programů, dostačovat. Od krajů musí Spolek vyžadovat, aby současně nastavený daňový a dotační systém a jeho důsledky ve vztahu k venkovu průběžně vyhodnocovaly a svou podporu zaměřily na oblasti, které nemohou obce samy řešit a evropská nebo národní podpora je nedostatečná.\n8 2. Sebevědomí Za nejvhodnější formu podpory Spolek považuje další navyšování finančních prostředků pro krajské programy obnovy venkova při jejich věcném přizpůsobení aktuálním národním a konkrétním krajským podmínkám. V konkurenčním prostředí má zvláštní význam specializace, a to nejen specializace výroby, ale např. i v zaměření regionu, v místních produktech nebo specializace a vyniknutí v oblasti sportu zábavy, rekreace nebo turistického ruchu, které mohou na místo či region upozornit, posilovat jeho sebevědomí a třeba i nepřímo vést k jeho prosperitě.\n9 3. Společenský život Duchovní obnova venkova a rozvoj společenského života v obcích jsou základem a předpokladem úspěšné obnovy vesnice a rozvoje venkova jako celku. Proto Spolek uvítá každou podporu krajů, zaměřenou tímto směrem. Spolek počítá s trvalou finanční a organizační podporou krajů při realizaci a slavnostním vyhlášení výsledků krajských kol soutěže Vesnice roku.\n10 4. Rodina a tradice Spolek očekává krajskou podporu také v oblasti rodinné politiky, prohlubování povědomí pospolitosti a aktivní účasti obyvatel na místních a regionálních tradicích. I když hlavní tíha tohoto úkolu spočívá na obcích, nelze se při realizaci řady konkrétních akcí nebo opatření, zejména v sociální oblasti, obejít bez porozumění a vstřícnosti krajů. Spolek přivítá každou podporu krajů, týkající se projektů pro děti a mládež a venkovských školských zařízení. Tam, kde dosud taková forma podpory neexistuje nebo je málo rozvinutá, nabídne vhodné formy a příklady úspěšných projektů.\n11 5. Solidarita Spolek očekává solidární chování krajských zastupitelů a větších měst k venkovu, které umožní jeho pozitivní rozvoj i při současném, pro něj nepříznivém nastavení rozpočtového určení daní. S ohledem na minoritu venkovského obyvatelstva a tomu odpovídající malý počet krajských zastupitelů z venkova by to bez této solidarity ani nebylo možné.\n12 5. Solidarita V této souvislosti Spolek poukazuje na to, že i když počet obyvatelstva v obcích do 2 tisíc obyvatel, statisticky vzato tradičně považovaných za venkovské, dosahuje zhruba čtvrtiny obyvatel České republiky, ve venkovských regionech, současně realizujících nebo se připravujících na LEADER, do nichž mohou být podle pravidel českého Plánu rozvoje venkova na období 2007- 2013 zahrnuta města do 25 tisíc obyvatel, žije téměř 45 % obyvatel republiky. Tyto regiony zaujímají tři čtvrtiny jejího území.\n13 6. Odpovědnost V souladu s principem subsidiarity je nesporné, že za rozvoj venkova musí odpovídat především obce a regiony. Proto ruku v ruce s posilováním jejich podílu na daních musí jít navyšování jejich finanční spoluúčasti na dotovaných projektech. To povede ke zvyšování odpovědnosti za výběr projektů v rámci demokratických systémů místní samosprávy, ke zmenšení rozsahu administrativně náročného posuzování projektů nadřízenými úřady a ve svých důsledcích ke snížení rizika korupce.\n14 6. Odpovědnost Venkov a jeho obyvatelstvo by měly nést také spoluodpovědnost za péči o kulturní krajinu. Spolek proto bude při jednáních s kraji klást důraz na tuto problematiku. Bude se přitom snažit využít orgánů krajů, které v řadě z nich řeší společně problematiku venkova, zemědělství a životního prostředí na rozdíl od více resortně pojaté centrální politiky vlády.\n15 7. Prosperita Spolek je si vědom skutečnosti, že prosperita venkova je založena především na ochotě obyvatel žít na venkově. Ta je daleko více odvislá od možností zaměstnání a přijatelné dopravní obslužnosti, než např. od stavu technické infrastruktury. Je třeba vyhledávat, vytvářet a využívat příležitosti pro zvýšení zaměstnanosti přímo ve venkovských obcích. Proto bude Spolek spolupracovat s kraji především při řešení těchto otázek.\n16 7. Prosperita Spolek bude upozorňovat na úskalí finančně náročných projektů, které samy o sobě život na venkov nezaručí, ale mohou obce dostat do určité „infrastrukturální pasti“, kdy sice využijí nabízených prostředků, ale každodenní život obce i jeho obyvatel se prodraží, což způsobí namísto přílivu obyvatel jeho snižování nebo místo spokojenosti novou nespokojenost. Předpokladem prosperity je také rozvoj vzdělanosti. Proto bude Spolek při dialogu s kraji projednávat otázky jako je působení tzv. „škol obnovy venkova“ (nebo jiných podobných institucí) a zachování venkovských škol a možností jejich širšího působení v rámci tzv. „komunitních škol“.\n17 8. Transparentnost Spolek musí být strážcem transparentnosti každého rozhodování o venkovu. Bude proto vyžadovat, aby při rozhodování o venkovu včetně tvorby programů a činnosti výběrových komisí byly zveřejňovány osoby, odpovědné za přijímaná rozhodnutí. Tato činnost nemůže být skryta za anonymitu úřadu nebo komise.\n18 9. Partnerství Spolek bude podporovat utváření a činnost místních akčních skupin, pracujících metodou LEADER. Základní principy jejich práce – trvalé partnerství veřejného a soukromého sektoru včetně neziskových organizací a vytváření cílů rozvoje jednotlivých venkovských regionů „zdola- nahoru“ – odpovídají východiskům původního Programu obnovy venkova a proto bude Spolek iniciovat jejich podporu kraji tam, kde se nepodaří zajistit jejich podporu z evropských nebo národních prostředků.\n19 9. Partnerství Spolek považuje za své přirozené partnery nejen kraje, ale i další organizace a instituce, zabývající se na krajské úrovni zemědělstvím a venkovem (např. regionální agrární komory, krajské sítě pro venkov, školy obnovy venkova). Bude napomáhat výměně zkušeností mezi kraji jak na úrovni krajských úřadů, tak těchto organizací a institucí.\n20 10. Inovace Každý rozvoj potřebuje inovace. V rozvoji venkova hraje zvláště významnou úlohu rozvoj informačních technologií a péče o životní prostředí. V nově se formulujících LEADER-regionech, nabízejících lepší manažerské a odborné zabezpečení, bude Spolek podporovat vyhledávání možností většího využívání obnovitelných zdrojů energie a tepelně úsporných řešení veřejných budov (jako příkladů vhodných následování) s navazující konkrétní projekty jejich realizace. Zvláštní pozornost zaslouží spolupráce Spolku a krajů při realizaci tzv. brownfields ve venkovském prostoru.\n21 Klíčová slova 1. Subsidiarita a jednoduchost 1.1. Subsidiarita 1.2. Nejmenší obce 1.3. Rozpočtové určení daní 1.4. Nejjednodušší pravidla\n22 2. Sebevědomí 2.1. Vlastní síly 2.2. Krajské programy obnovy venkova 2.3. Specializace\n23 3. Společenský život 3.1. Duchovní obnova venkova 3.2. Společenský život v obcích 3.3. Vyhlášení výsledků krajských kol soutěže Vesnice roku\n24 4. Rodina a tradice 4.1. Rodinná politika 4.2. Pospolitost 4.3. Tradice 4.4. Opatření v sociální oblasti 4.5. Projekty pro děti a mládež a projekty venkovských školských zařízení\n25 5. Solidarita 5.1. Malý počet krajských zastupitelů z venkova 5.2. Města do 25 tisíc obyvatel\n26 6. Odpovědnost 6.2. Navyšování finanční spoluúčasti na dotovaných projektech 6.3. Péče o kulturní krajinu 6.4. Orgány kraje\n27 7. Prosperita 7.1. Dopravní obslužnost 7.2. Zvýšení zaměstnanosti 7.3. Úskalí finančně náročných projektů 7.4. Rozvoj vzdělanosti 7.4.1. Školy obnovy venkova 7.4.2. Zachování venkovských škol 7.4.3. Komunitní školy\n28 8. Transparentnost 8.1. Osoby, odpovědné za přijímaná rozhodnutí\n29 9. Partnerství 9.1. Místní akční skupiny 9.2. Regionální agrární komory 9.3. Krajské sítě pro venkov\n30 10. Inovace 10.1. Rozvoj informačních technologií 10.2. Využívání obnovitelných zdrojů energie a tepelně úsporných řešení veřejných budov 10.3. Brownfields\n31 Děkuji za pozornost. Ing. arch. Jan Florian e-mail: ing.florian@gmail.com tel. 733 607 513\nStáhnout ppt "Desatero pro kraje. První návrh desatera vznikl na základě zadání ze schůze Spolku pro obnovu venkova ČR v listopadu 2008 s cílem vytvořit text, který."


Billecart-Salmon Extra Brut (0,75l) - www.vinoteka-praha.cz\nŠumivá vína Champagne Billecart-Salmon Billecart-Salmon Extra Brut (0,75l)\nSložení: Novátorský styl tohoto cuvée Extra Brut zůstal věrný svému nenápadnému kouzlu a rovnováze, a to zastoupením všech tří odrůd: Pinot Meunier 40 %, Pinot Noir 35 % a Chardonnay 25 %. Víno neobsahuje žádný přidaný cukr.\nBarva: intenzivní světle zlatavá zdůrazněná průzračností a zářivostí vína. Doplněna o hojné a energické perlení.\nVůně: Po přivonění probudí naše smysly vášnivá vůně, jež přinese potěšení z množství ovocných aromat, vůní květin a briošek doplněný jemným nádechem verbeny. Kvalitu tohoto vína tak vytváří elegantní svěžest obdařená bohatou aromatickou škálou.\nChuť: harmonický a velkolepý přístup podtržený jemnou mineralitou. Podmanivá chuť sušenek a exotického ovoce. Závěr je vyvážený zanechávající gurmánský zážitek.\nDegustace: Nová definice čistého, ale stejně tak upřímného stylu, vás překvapí ve spojitosti s nejjemnějšími pokrmy jako jsou telecí carpaccio, Saint-Jacques či pečené ryby na citrusech.\nVhodná teplota pro podávání mezi 10-11°.


Babiš líbal „svého“ muže. A do Sněmovny míří Babišová i známý moderátor | Blesk.cz\nVášnivý cestovatel Miroslav Zikmund (†102) žil ve Zlíně: Prostorná vila je plná vzpomínek na jeho výpravy\nLucie Vondráčková odhalila své nové eko bydlení: Místo televize obří krb!\nFiala a jeho „parta“ přichází. Poznáte Bartoše bez dredů? Retrofotky nastupujících ministrů\nMaminka ve Vodňanech chtěla i s dítětem spáchat sebevraždu? Musela být na dně, řekl svědek\nSexy herečka Jitka Schneiderová (48): Svádí ve spodním prádle!\nAutor: Jaroslav Šimáček -\nPři vítězné děkovačce Andreje Babiše poté, co ANO ukořistilo ve volbách přes 1,5 milionu hlasů (tedy 29,64 procent), emoce jen prýštily. Šéf ANO děkoval za podporu a vzal to do větší šíře, než na jakou jsou lidé zvyklí třeba u Zlatých slavíků.\n„Děkuju všem mým hlavním fanouškům, paní Andrlové z Plzně, ta mi píše každý den, babičce z Liberce, ta mi psala tu básničku, důchodcům Šiklovým z Ostravy,“ vypočítával Babiš a připomněl svůj „trumpovský“ návrh smlouvy s občany, který ANO před volbami vydalo. Byl to poslední počin kampaně, která tentokrát místo koblih zahrnovala rozdávání knížky O čem sním, když náhodou spím. Ani ta ve štábu ANO nechyběla.\nVideo První slova Andreje Babiše po vítězství: Dal pusu Monice a děkoval - Lukáš Červený\nPři své děkovačce se však Babiš po chvilce zarazil. „Pardon, ještě jsem zapomněl poděkovat mojí paní,“ vysloužil si potlesk za pusu své manželce Monice Babišové, dříve Herodesové, která mu své „ano“ řekla teprve letos v červenci. Po 23 letech vztahu. „A zároveň samozřejmě se omlouvám celé mé rodině, mým dětem, mojí paní, protože jsem to samozřejmě tisíckrát olitoval, že jsem šel do politiky,“ kál se Babiš po volebním vítězstvím.\nKonečné výsledky voleb v ČR\nVstup do speciálu\nSečteno: 100.00 %\nÚčast: 60.84 %\nBabiš líbal mistra sociálních sítí\nPaní Monika v tu chvíli vypadala dojatě. V rozhovoru pro Blesk pak odmítla, že by jejich svatba byla součástí předvolební kampaně. „Z mé strany rozhodně ne. A myslím si, že ani z jeho ne,“ uvedla. S tím, že stejně jako nepospíchali na svatbu, nespěchají nyní ani na svatební cestu. A tak se Monika Babišová vydává na dovolenou alespoň se synem, který má prázdniny.\nVideo Monika Babišová po triumfu ANO: Odjíždím na dovolenou se synem. Svatební cesta zatím v plánu není - Vera Renovica, Lukáš Červený\nPusa Monice však nebyla jediná, kterou Babiš na pódiu rozdal. Děkoval i svému týmu, se kterým měl i interní tipovací soutěž za 500 korun ohledně výsledku voleb. „A samozřejmě náš největší guru. Kde je Mára. Máro, kde jste? Pojďte sem, pojďte ke mně. A náš Mára! I když všichni říkají, že jsem produkt marketingu, my s Márou, tady s panem Prchalem, víme, že to tak není,“ usmíval se Babiš, Prchal si od něj vysloužil pusu a šéf ANO sklidil další potlesk i úsměvy, nedlouho poté i salvu zlatých konfet.\nBabiš Moravce vynechal, Stropnický mluvil o neúspěšném synovi\nNa místo bujarých oslav však následovalo kolečko rozhovorů, které vrcholilo odjezdem nikoliv do debaty lídrů u - dle Babiše „zaujatého“ - Václava Moravce v ČT, ale na Barrandov. Sálem si to mezitím korzoval lídr pražského ANO a ministr obrany Martin Stropnický a objímal svou manželkou Veronikou Žilkovou. Měli co slavit, Stropnický se však pozastavil i nad neúspěchem svého syna Matěje Stropnického, který po zisku Zelených 1,46 procent v čele strany skončil.\nZeman pověří Babiše sestavením vlády. Okamuru a Bartoše chválil, Kalouska smetl\n„Postavil se k tomu čelem. Mě to samozřejmě netěší. Zopakuji, že často v řadě věcí spolu nesouhlasíme, ale to se nepřenáší do osobního života, do osobního vztahu otec-syn. Byl bych špatný táta, kdybych mu přál špatný výsledek,“ řekl Blesk.cz Stropnický.\nDoufal, že Zelení dosáhnou alespoň na 1,5 procenta, aby si zajistili základní státní příspěvek na další fungování. O svého syna však do budoucna strach nemá. „Má dvě vysoké školy, umí minimálně dva jazyky, myslím si, že to má v hlavě srovnané. Určitě mu budu přát, aby se rozhodl teď do budoucnosti dobře,“ dodal Stropnický. Sám mlžil, kam povedou jeho vlastní další kroky a z jaké bude úřadovat adresy.\nBabišová míří do Sněmovny: Prchal měl z našich jmen radost\nPo volebním víkendu však nyní čekají ANO další náročná vyjednávání a už dnes míří za prezidentem Milošem Zemanem do Lán šéf hnutí Babiš. Sejít se mají ve tři hodiny odpoledne. Zeman v pořadu S prezidentem v Lánech potvrdil, že by Babiše jmenoval premiérem. Pokud o to tedy Babiš bude stát a „neuteče od toho“.\nVideo Miloš Zeman o jmenování premiéra - Blesk TV\nANO má v nové Sněmovně 78 křesel. A úspěch tak slaví v jeho krátké historii rekordní počet kandidátů. Jméno Babiš se tu však neobjevuje pouze jednou. Chybí sice tentokrát poslanec Miloš Babiš, v Moravskoslezském kraji se však u voličů prosadila 45letá zdravotní sestra Andrea Babišová, bohumínská zastupitelka.\nI ona přitom shodou okolností nyní zmínila Marka Prchala, muže, se kterým se Babiš na pódiu nadšeně objímal. „To je samozřejmě náhoda, nejsem s hlavní postavou hnutí ANO nijak spřízněná,“ řekla v rozhovoru pro Deník.cz. „Největší radost z našich stejných jmen měl marketingový šéf hnutí, který to považuje za dobrou reklamu,“ dodala.\nUspěli hokejový gólman i a Ken ze SuperStar\nReklamu hnutí ANO však dělala před volbami i jiná známá jména na kandidátkách. Mezi zvolenými poslanci tak nechybí ani bývalý hokejový gólman Milan Hnilička, který slavil v roce 1998 zlatou medaili na olympiádě v Naganu.\nZa ANO uspěl i bývalý hokejový gólman Martin Hnilička, který má zlato z Nagana 1998 | Foto Blesk - Martin Sekanina\nDo Sněmovny jde i Aleš Juchelka, moderátor známý např. z pořadu Medúza, který svého času uváděl se současným oblíbencem Andreje Babiše Richardem Krajčem. Jak Hnilička, tak Juchelka kandidovali jako bezpartijní na kandidátkách ANO ve Středočeském, respektive Moravskoslezském kraji.\nZa vysmátým Babišem přišli pokoření Zaorálek a Chovanec. ANO chce šéfa Sněmovny\nZvolen byl i profesor Julius Špičák, elitní gastroenterolog s bohatými zkušenostmi z pražského IKEMu. „Věřím, že se mi podaří získané zkušenosti využít v politice, protože řídit po několik let kliniku v nemocnici jako je IKEM, je v mnoha ohledech podobné, jako dělat politiku. Umím jednat s lidmi, dokážu rozpoznat, co je trápí, a vždy hledám způsob, jak jim pomoci,“ psal o sobě v době, kdy se za ANO ucházel o křeslo v Senátu. Tehdy mu volby ještě nevyšly, tentokrát však již ANO. Stejně jako Hnilička se do Sněmovny dostal z kandidátky ve Středočeském kraji.\nPři předvolební debatě Blesk.cz ohledně zdravotnictví však ANO zastupoval Adam Vojtěch, poradce Andreje Babiše právě pro tuto oblast. A mladý právník a politik známý i z pěveckého televizního pořadu. Ani Ken ze SuperStar nebude ve Sněmovně chybět, Vojtěch se tam prodral jako trojka kandidátky v Jihočeském kraji.\nVideo Adam Vojtěch (ANO) dostal otázky na tělo: Jaké rakoviny se nejvíc bojí? - Blesk TV\nposlanci poslanecká sněmovna martin stropnický andrej babiš štáb ANO volby 2017 adam vojtěch andrea babišová milan hnilička\nVzkazy neočkovaným z Národky: Prosba Pekarové a Fiala o důchodcích. Drahoš jde na 3. dávku\nBabiš to s Havlíčkem nevzdává. A drahé energie? Plakajícímu Písaříkovi nevěřil ani slovo\nBabiš balí kufry: Těší se na moře, trápí ho smažák i syn. Doma mu opozici rozmlouvali\nBabiš marně „lámal“ Starosty. V Průhonicích byl komunista Filip i Švejnar\nMonika Babišová: Andrej by byl nejlepším premiérem. Svatba nebyla kampaň\nV ANO už rozdělují funkce. Sněmovně by mohl šéfovat Vondráček\n»Padnu,« hlásá po volbách Masaryk v Brně: »Pletací komando« ho obléklo do dečky v trikoloře\nZlatý věk autobazarů. Drahá auta z druhé ruky vydělávají investorům pohádková procenta\nBýt v opozici je ta nejjednodušší práce na světě, jen zvedáte ruku a vrtíte hlavou\nDiskuse ke článku (32)\nPoustevnikIvan ( 23. října 2017 19:18 )\nNepřítel lidstva pomalu ničí všechny kdysi známé hodnoty společnosti. Ale člověk netrvá věčně. Nakonec naštěstí vyhraje Ježíš a ti, kteří jej následují, ti které vykoupil z moci zla, koruptního světa, hříchu a smrti. Tehdy, až Bůh odstraní zlo s povruchu zěmě, tak jak slíbil, se ukáže Kristovo vítězství - VICTORY IN JESUS!!! https://www.youtube.com/watch?v=wsoWuC_7Vho\naIIahakbar ( 23. října 2017 18:11 )\nPořád nebul Emane. Skoro třicet let tady byli jedni a ti samí gauneři, tak lidí chtějí změnu. Když se ti tady nelíbí, tak se odstěhuj někam pryč.\ncukrenka ( 23. října 2017 14:21 )\nVíš jak dopadl Hitler s tím svým škatulkováním? Já neškatulkuju vůběc nikdy, ani nemocné se stejnou psychickou poruchou, protože i ta probíhá u každého jinak.\nIngKecner ( 23. října 2017 14:18 )\nJe to obrázek nemocné společnosti / nejen už jen u nás/. Začalo to být tragikomické, včetně výsledku voleb v USA. Když vládnouz peníze, je to konečná štace.\nlalia ( 23. října 2017 13:28 )\nNejvětší výhra a štěstí je pro Babiše,že získal nazpět imunitu.On ví proč tak jásal a líbal kdekoho.Imunita je u něho na 1.místě.Imunitu bych zrušila všem nahoře.Proč ji vlastně mají?Aby kradli?Až se jednou zruší/toho se asi nedočkám/ tak uvidíte kolik lidí bude mít zájem o funkce a hned bude menší sněmovna.\n„Narcistní pitomci!“ Psycholog se v Epicentru opřel do narušitelů karantény a lidem vzkázal: „Nenechme se rozeštvat!"\nŠéfka asociace sester Šochmanová: Odmítači mezi zdravotníky jsou obrovsky nekolegiální. Povinné očkování má logiku\nŠéf Twitteru odstoupil: Bude se víc věnovat svým modelkám, digitálním měnám a filantropii\nKonec týdne vrátí do Česka zimní počasí. Na horách napadne až 20 cm sněhu, sledujte radar Blesku\n„Narcistní pitomci!“ Psycholog se v Epicentru opřel do narušitelů karantény. Vánoční návštěvy neodmítá\nNebezpečný hazard se životy: Obchod s falešnými certifikáty je v Německu na vzestupu\nVznikl smrtící mix, který bičuje firmy, říká exposlanec za ANO a majitel Brana Pavel Juříček\nBudou se inspirovat další města příkladem chytrého města Velký Šariš?


Chelsea povede za trofejemi mladý kouč Villas-Boas - Deník.cz\nChelsea povede za trofejemi mladý kouč Villas-Boas\nLondýn - Portugalský fotbalový trenér André Villas-Boas podepsal s londýnským velkoklubem smlouvu na tři roky.\nFotbalový trenér Chelsea André Villas-Boas.Foto: ČTK\nFotbalová Chelsea dotáhla k úspěšnému konci jednání s žádaným trenérem Andrém Villasem-Boasem a podepsala s ním smlouvu na tři roky. Teprve třiatřicetiletý Portugalec, označovaný za nového Josého Mourinha, přichází do slavného londýnského klubu po úspěšném angažmá v Portu a má Chelsea vrátit na vítěznou cestu. Pomáhat mu v tom bude i česká brankářská jednička Petr Čech.\nVillas-Boas s Portem letos vyhrál Evropskou ligu a v domácí soutěži neměl konkurenci. Na fotbalovém trhu se stal žádaným trenérským zbožím a Chelsea byla ochotna ho vyplatit ze smlouvy u portugalského mistra za 15 milionů eur.\nTato částka dorazila na účet Porta již v úterý, Villas-Boas dal výpověď a měl cestu do Premier League volnou. V ní se stane nejmladším koučem ze všech současných trenérů.\n"Není pochyb o tom, že mojí výzvou jsou vítězství. Jsem hladový po úspěších," řekl Villas-Boas v klubové televizi. "Ale nečekejte nic jen od jediné osoby. Počítejte s tím, že vytvoříme kolektiv, ve kterém všichni drží pohromadě, fanoušci drží pospolu a všichni jsou nabuzení motivací. To nejdůležitější tkví v novém způsobu komunikace a vedení," dodal.\nPo příchodu ruského miliardáře Romana Abramoviče před osmi lety má Chelsea už sedmého trenéra. Předchůdce Villase-Boase Ital Carlo Ancelotti po angažování v létě 2009 slavil s týmem ligový titul i pohár, jenže tato sezona se mu nepovedla a tým skončil bez jediné trofeje. Po posledním zápase v sezoně byl Ancelotti odvolán.\n"André je jedním z nejtalentovanějších trenérů současnosti, který za relativně krátký čas dosáhl velkých úspěchů," uvedla Chelsea v prohlášení. Na Stamford Bridge se Villas-Boas vrátil po třech letech. V londýnském klubu už působil v letech 2004 až 2008 jako asistent svého krajana Mourinha, jenž nyní prokazuje své schopnosti skvělého stratéga v Realu Madrid.