J92a67n 85B58l50a73n29a 3266335794\nSyrští rebelové zavírají zajatce do klecí. Slouží jako lidské štíty před nálety Asada a Ruska. Zajatce zavírají do klecí a převážejí je na rušná místa v okolí metropole Damašku. - ................ to je ta umírněná opozice podporovaná soudruhy z USA a SA a Turecka\nK74a59r86e98l 44S85e34i96d92l 8989795340708\nNo ne, podle toho vyjádření v závěru článku to vypadá, že se Rusům snad povede i zařídit jednání a dohodu mezi syrskou vládou a "slušnějšími" vzbouřenci proti islámským fanatikům. Čili něco, co se dosud zdálo (i díky rozeštvávání jednotlivých stran zvenčí) jako zcela nemožné.\n"...konce září, kdy zahájilo letecké útoky proti údajným teroristům..." tak nevím, ale pan redaktor si myslí, že ti, co nechávají v Damašku vybuchovat auta a v dobytých vesnicích vyvražďují nesunnitské obyvatelstvo teroristé nejsou?\nA jinak klasika - Asadovi vojáci, ale už ne Putinovi nebo Obamovi piloti. Přitom to jsou všechno vojáci armád svých zemí. Ach jo, škoda, že se nehlasuje o Lupu v oblasti demagogie (Goebbelsův pohár nebo tak něco. ) IDnes by asi skončila na druhém místě hned za lidovkami.\nJ10a16n 61R32u89t 4560921491379\nNechci média nějak moc omlouvat, protože jejich práce stojí za starou bačkoru, ale...\nÚdajným teroristům asi proto, že sami Rusové na začátku jejich náletů oznámili za cíl Daesh. Většina úderů ovšem míří na těžko specifikovatelné povstalecké skupiny a frontu an-Nusra. An-Nusra zcela jistě v základu teroristé jsou, ovšem je diskutabilní kolik jejích bojovníků jsou skutečně teroristé a kolik z nich, díky nejrůznějším okolnostem, u nich prostě "jen" skončilo.\nAsadův režim neútočí na civilisty? Ale no tááák.\nZjednodušování, to je v současnosti velice oblíbené. Mimochodem i v tom vašem komentáři. V té míchanici bojujících stran aby se čert vyznal. Těm, kdo se problematice moc nevěnují je srozumitelnější SAA označit za Asadovy vojáky, an-Nusra a Daesh za teroristy, FSA a ostatních odhadem 50 skupin za údajné teroristy nebo umírněnou opozici - to podle toho kdo to zrovna píše.\nK44a28r71e38l 23S55e34i22d62l 8809675940348\nMáte pravdu, zjednodušujeme tady všichni - jinak by to nebyla diskuze, ale knihovnička, protože by každý musel napsat filozoficko-historické nebo kdovíjaké pojednání.\nNedělám si iluze, že by vládní síly braly extrémní ohledy na obyvatelstvo v oblastech, obsazených sunnitskými fanatiky (kor jestli ty bandy ještě navíc podporují). "Nerebelské" obyvatelstvo je v takových městech a vesnicích vesměs buď uprchlé nebo mrtvé. Na jaře tu proběhla zpráva, že fanatici dobyli Palmýru, hájenou vládním vojskem, díky zradě některých místních obyvatel.\nAle nedává smysl, aby vládní síly nějak vědomě a úmyslně terorizovaly civilní obyvatelstvo, kterému bude vláda chtít vládnout. Spíš bych viděl paralelu v tom, že při spojeneckých náletech na Německo během WW2 nebyly zničeny jen fabriky a dopravní uzly, ale umíralo i civilní obyvatelstvo (podporující nacisty) a dokonce i zajatci a totálně nasazení z okupovaných zemí (kteří tam byli opravdu nedobrovolně). Ti lidé částečně měli smůlu, že byli ve špatnou dobu na špatném místě a částečně zemřeli proto, protože jejich práce ekonomicky pomáhala nacistické ekonomice. Takže myslím, že podobně je to i s "vedlejšími ztrátami" v případě bombardování islámských hrdlořezů.\nF11r57a74n84t89i25š87e58k 11C64h68m95e84l52a87ř 6518390\nTedy Karle, ten Pohár je naprosto geniální myšlenka\nStálo by za to najít nějaký veřejně přístupný hlasovací server a tuto cenu vyhlásit, možná by to šlo i udělat na kategorie (internet, tisk, TV a rádio a samozřejmě celkově).\nTak to by byl šrumec, muselo by to ale být na nějakém zahraničním serveru, tady by to čeští manipulátoři určitě zařízli\nM69a40r40c47e24l 68K36u16b71i77e72n79a 2455980651751\nJJ, škoda nechat takový nápad v šuplíku\nJ75i14ř14í 57L14a65n76g60w77e43i63l 3130414388139\nJ45o70s33e21f 37K63r85o85u87p47a 1789272476248\nJaký rozdíl proti bezradným USA\nP77a64v64e12l 30L18a47š82t92o35v13k62a 4788689796153\nV pořádku, tak to má být\nJ32a73n 43L74u36k18á22š 7877383223882\nJa myslel, ze dosud se tady razila linie, ze zadna umirnena opozice proti Asadovi neni a vsechno jsou to teroriste, ktere Rusko zlikviduje.\nTak s kym to tedy Rusove podle Kartapolova vytvorili ty koordinacni skupiny?\nJ28a25n 19L34u47k39á46š 7107783973112\nBTW, ono je taky mozne az pravdepodobne, ze Rusove maji informace z vysetrovani padu jejich letadla a taky muzou vedet neco, co jeste zverejneno nebylo - napr. ze to na s vysokou pravdepodobnosti byla bomba a nejspis od IS.\nV tom pripade by davalo smysl prehodnotit strategii, zamerit se na IS a pote zpravu o bombe doprovodit zpravami, ze jejich letectvo IS uz nekolik dni intenzivne likviduje. Verejnost by to tak prijala lepe.\nK21a29r64e61l 76S96e17i73d83l 8279155820258\nNa teroristický útok to vypadá čím dál, tím víc. A ISILáci už si hrdě a veřejně připisují "zásluhy". Zku...nej islám.\nTakže váš závěr má logiku.\nF14r83a71n87t69i51š76e73k 18C28h29m67e83l10a64ř 6338420\nTo ne, je potřeba čistit území komplexně a to tak, že začínají v blízkosti území osvobozeného a jakž takž stabilizovaného a pak jej postupně rozšiřovat. Takže první jsou na řadě "umírnění" teroristi, postupně dojde i na celý IS. To platí pro pozemní operaci.\nCo se týká leteckých úderů, tak v tom to můžou čistit a islamisti likvidovat prakticky všude.\nL68u10k17á31š 62A23d19a73m40e25c 3797633370717\nDotyčný hovořil o silách, které byly v opozici, takže to jsou asi opoziční skupiny, které přeběhly na Asadovu stranu, aby nemusely na vlastní kůži testovat ruské střely.\nJ22o42s93e30f 63K66r57o39u37p30a 1369132106458\nA proč myslíte, že to tak nedopadne\nT93o92m96á51š 50P51e57t15r74o92v50i69č 7613230389359\nPutin Killing ISIS - video-reportáž. 11 min., angličtina\nK95a19r79e55l 16S34e89i79d11l 8659835380718\nJe to také dost jednostranné, ale je fakt, že poštvat Východ a Západ křesťanské civilizace proti sobě by byla pro muslimy absolutní výhra.\nVlastně i počátek muslimské invaze do tehdejších civilizovaných zemí byl možný díky vyčerpání Byzance a Persie z téměř nekonečných vzájemných válek.\nP85e93t59r 22M73ü78l47l27e38r 9238852235\nSprávný přístup spolupracovat při likvidaci IS....to je nejdůležitější úkol, Asada bych vůbec neřešil....\nL17u67k10á78š 92A14d44a11m11e34c 3277323540387\nAsada řešit musíte, protože až vymýtíte teroristy, tak tam musíte nastolit nějakou pořádnou vládu, jinak to dopadne jako v Iráku či Afghánistánu, kde je chaos, úpadek, rozmáhá se tam IS a lidi odtud houfně migrují do EU. Ideální by bylo asi podpořit Asada, nic lepšího v této situaci udělat nelze.\nJ69a13n 27V50a83l66a29l42í88k 6976909560876\njo tu vládu tam SSA chtěli nastolit dle svého a jak to dopadlo\nK43a90r18e67l 95S93e41i98d66l 8889105170608\nKdo? Asi tam máte překlep.\nF49r37a70n61t76i37š67e45k 19D44r10b86o38h28l93a74v 6771114866\nJe to na popud USA. Že by jejich piloti byli taková polena?\nJ46i26ř10í 20L92e65b30d37u22š38k13a 7240263424326\nPodle mne je Suchoj na obrázku 16 vyzbrojen čistě pro vzdušný boj. Vzhledem k ke vzdušným silám, které používají "rebelové" a IS, je to zřejmě pochopitelné....\nM26a91r71t37i31n 63B87e51n34e55š 4173791665740\nNěkdo musí držet stráž nad útočící bitevní, nebo bombardovací letkou. Nikdy nevíte, zbloudilý Turek, nebo zmatený "spojenec"..\nM47i34r87o86s23l70a44v 48K26e76b94r55d98l55e 1165155298831\nČemu se čemu?\nRusové na rovinu říkají, že mají v Sýrii patrolu čtyř SU-30SM, což je těžký víceúčelový stihač.\nSlouží jako ochrana bombardérů a bitevníků proti vzdušnému napadení, a jelikož tato stihačka je multirole, tak jí lze použít i proti pozemním cílům.\nJ54i15ř11í 12L13e50b79d33u57š73k75a 7630853844636\nCož nikdo nepopírá. Ovšem pokud je letoun vyzbrojen čistě PL raketami, tak asi lze těžko předpokládat, že bude útočit proti pozemním cílům....\nL62u73k14á25š 37T13o71m87a77n 1741932412\n..kdyz utoci rusove, tak proti "udajnym" teroristum. kdyz utoci usa, je to vzdy jasne proti "prokazatelnym" teroristum.... propaganda se vetre do vseho.\nJ75a63n 41R45u28t 4360321351609\nOno jde o to, že koalice útočí na cíle Daesh, výjimečně na an-Nusra, což bezpochyby teroristické skupiny jsou. Rusové útočí na všechny cíle označené Asadovým režimem. Většina jejich úderů zatím směřovala na cíle v provincii Idlíb nebo jejím okolí (to je ta kousek od jejich základny), a v menší míře v okolí Damašku, Homsu, Hama a Aleppa, tedy podle potřeb vládních jednotek. Minimálně v případě provincie Idlíb pak jednoznačně útoky nesměřují na Daesh, protože se tam vůbec nevyskytuje. K ostatním zmíněným městům má také hodně daleko. Přitom Daesh má být hlavním cílem Rusů, jak sami po zahájení operací tvrdili. Údery na Rakka a další území kontrolovaná Daesh jsou prostě v menšině.\nK72a44r30e47l 16S88e22i69d72l 8629895200918\nMá to logiku - když chcete řešit nepřítele 100 km daleko, musíte si nejdřív zabezpečit své okolí, aby vám mezitím někdo nevpadl do zad. (Z pozice Rusů - neobsadil a nezablokoval letiště; z pozice syrské armády - nevyvraždil rodiny, zatímco chlapi se budou zabývat někde daleko Dáešem/ISILem.)\nJ46a80n 12R89u91t 4800821271339\nLogiku to má, ale proč to neříct jasně hned na začátku?\nOd prvotních prohlášení o útocích na Daesh, přes tvrzení, že brání Asadův režim před teroristy, dále že se snaží (silou) ukončit občanskou válku, došli Rusové k současné omezené spolupráci s umírněnou opozicí. Takže se postupně dostávají téměř tam, kde by byla koalice, kdyby měla pro Sýrii jasnou strategii a nevedl jí amatér Obama.\nM37a18r18c13e68l 26K38u56b37i63e59n12a 2885380821761\nTo je tak logické že to ani není třeba zmiňovat i všichni ti kritici ruských ůtoku na oblasti ovládané hodnými teroristy to samozřejmě chápou ale budiž řečeno\nM30a23r58c28e14l 21K14u30b83i27e59n42a 2385430501511\nTo je tak logické že to ani není třeba zmiňovat,to chápou i ti kritici ruských útoků na oblasti ovládané hodnými teroristy,jen si nepřipadali hloupí a trapní


Svatí měsíce dubna | Římskokatolická farnost Slatina u Bílovce\nSV. MARIE EGYPTSKÁ, 1. dubna\nPatronka: kajícnic, zkroušených hříšnic, vzývána při horečce\nNarodila se v Egyptě asi kolem roku 345 a vyrostla v krásnou dívku. Legendy vyprávějí, že již ve 12ti letech utekla z domova do Alexandrie. Zneužívala svého půvabu a začala žít hříšným životem. Velmi brzy se z ní stala kurtizána. Po sedmnácti letech šla za námořníky na loď, která nabírala poutníky do Jeruzaléma na svátek Povýšení svatého kříže.\nNapadlo ji prohlédnout si ta posvátná místa, když viděla, jak všichni odcházejí brzy ráno do chrámu. Šla s nimi na nádvoří před chrámem a když s ostatními chtěla vstoupit dovnitř svatyně, tajemná síla ji tlačila proti vstupujícímu davu. Opakovaně se pokoušela vejít. Třikrát marně, pak unavená klesla v koutě nádvoří.\nKdyž se vzpamatovala, začala uvažovat, co jí brání vstoupit. A tu se jejího srdce dotkla Boží milost a ona poznala, že je to velikost jejích hříchů. Hlas svědomí ji informoval, že není hodna přiblížit se k dřevu svatého kříže, na němž zemřel Spasitel světa. Uvědomila si celou hrůzu stavu své duše a hořce se rozplakala. Poprvé litovala svých hříchů a zatoužila po očistě od nich. Nad sebou si všimla obrazu Panny Marie, kterou požádala o pomoc se svým obrácením.\nPo vzbuzené lítosti a prosbě k Matce Boží znovu zkusila vstoupit a již žádné zábrany nepocítila. Po pobožnosti při vyjití z chrámu vnímalo její srdce výzvu: „Jdi za Jordán a dojdeš pokoje!“ znovu se svěřila ochraně Matky Boží, koupila si prý tři chleby a vydala se na cestu.\nSv. Marie Egyptská, poustevnice\nNavečer došla do chrámu Jana Křtitele u Jordánu, strávila noc v lítosti nad svými hříchy, pak přijala svátost smíření a eucharistii a takto posilněna odešla za Jordán do pouště. Tam prý žila 47 let, živíce se rostlinnou stravou. Po celou dobu žila jen v modlitbách a v lítosti nad dřívějším životem.\nNa počátku postní doby možná roku 420, otec Zosima odešel do pouště, jak bylo zvykem, setrvávat v ní přes postní dobu a po dvaceti dnech se prý setkal s kajícnicí, které chyběl oděv a zdáli jej požádala o část jeho oděvu. Pak teprve spolu více rozmlouvali.\nMarie mu svěřila svůj životní příběh s tím, že ho smí říci dál až po její smrti. Vyzpovídala se a poprosila ho, aby jí na Zelený čtvrtek přinesl svátost oltářní, což potom učinil. Také se dohodli, že po roce zase na Zelený čtvrtek přijde.\nSV. FRANTIŠEK Z PAOLY, 2. dubna\nnezávazná památka, poustevník, zakladatel řádu paulánů\nNarodil se asi 27.3.1416 v Paole u Neapole v jižní Itálii, v kraji Kalábrii. Dlouho bezdětní rodiče si jej vyprosili na přímluvu sv. Františka z Assisi a dali mu jeho jméno. Dle příslibu z doby, kdy mu pro onemocnění hrozila slepota, byl již ve 12-13ti letech dán do františkánského kláštera v San Maroco. Tam pomáhal v kuchyni a vykonával další různé práce. Asi po roce byl s rodiči na pouti v Římě, v Assisi, Spoletě a Monte Cassině.\nPo návratu se rozhodl pro asketický život poustevníka. Zprvu poustevničil blízko rodiště ve skalách pod Paolou a pak, aby nebyl rušen návštěvami, v roklinatém mořském břehu, kde si vyhloubil jeskyni. Asi po šesti letech asketického života, při němž se bičoval, jedl byliny a věnoval se rozjímání, vytvořil kolem sebe poustevnickou družinu. Řeholí jim byla práce, noční bdění, modlitba a půst.\nHeslem rodícího se řádu byly tři ctnosti: Láska, pokora a kajícnost. Původně se scházeli v malé svatyňce, kterou si zbudovali a kam docházel z blízké osady kněz sloužit mši svatou. S přibývajícím počtem poustevníků bylo potřebné vystavět kostel s klášterem.\nV roce 1454 vznikl první klášter v Cosenze. Původní název „poustevníci sv. Františka z Assisi“ se změnil na řád „nejmenších bratří“, minimů nebo též paulánů. František chodil v žíněném oděvu a stále bos, málo spal, přitom lehal jen na zemi nebo na prkně. Jeho půst byl takový, že jedl jen jednou denně, navečer kousek chleba, někdy trochu zeleniny a zapil vodou.\nSv. František, zakladatel řádu paulánů\nStejný styl života vyžadoval i od svých duchovních bratrů, krom masa nesměli jíst ani mléčné výrobky a vejce. Chtěli tak odčiňovat hříšné chování druhých, vyvažovat jejich hříšnost. Konali nejrůznější asketické skutky z lásky jako smír za celý svět. Nejdůležitějším Františkovým heslem byla Láska, bez ní by i kajícnost ztratila svůj smysl.\nFrantišek konal také misijní cesty, na nichž zakládal kláštery, které svým kajícím životem měly být příkladem svému okolí. Těšil zarmoucené, učil nevědomé, radil chybujícím a hříšníky přiváděl na cestu pokání. Řeholi schválil r. 1474 papež Sixtus IV. a r. 1506 ji potvrdil Julius II.\nKláštery Františeka z Paoly se brzy šířily po Francii i ve Španělsku. Tam aragonský král Ferdinand se u města Malagu snažil vyhnat Maury. Chtěje už odtud sám odejít, obdržel od Františka vzkaz, aby neodcházel, načež se Maurové 18.8. 1487 vzdali. Ferdinand vítězství přičetl modlitbám Františka a zbudoval mu tam klášter.\nČasem se ve Španělsku vytvořilo sedm řádových provincií. Na žádost Maxmiliána I. poslal František své řeholníky i do nového kláštera u města Völkrabrucku a na přelomu století byly paulánské kláštery už i v Čechách u Krumlova v Kuglvajtu a další pak u Nové Bystřice.\nPo přípravě na svou smrt, kterou si František předpověděl, zemřel na Velký pátek, položen na ležící dřevo kříže, za zpěvu pašijí a slov „Dokonáno jest.“\nSV. RICHARD, 3. dubna\nNarodil se v roce 1197 ve Wichu, poblíž Worcesteru, v Anglii. Jeho otec byl zchudlý zeman. Měl staršího bratra, jemuž po smrti rodičů připadl zadlužený a zanedbaný statek. Richard bratru, který prožil zajetí, nezištně pomáhal, zejména když viděl, že se mu nedostává sil ani zdraví.\nHospodářství pozvedl a zasloužil se o splacení dluhů. Bratr pak nechal Richardovi celé hospodářství připsat. Na přání příbuzných se měl Richard ještě oženit s vybranou bohatou nevěstou. Jeho bratra přepadla ale závist a když to Richard zjistil, bez rozhořčení roztrhl právní doklady, vrátil mu majetek a nabídl i nevěstu.\nOsvobozen od všeho odešel studovat do Oxfordu. Touha po dalším vyšším vzdělání ho zavedla do Paříže, kde žil s dalšími dvěma chudými studenty často o chlebu a vodě. Dohromady měli jen jeden kabát, který nosili střídavě. Aby měli z čeho žít, začal Richard se soukromým vyučováním.\nPozději rád vzpomínal na velmi šťastný pobyt v Paříži. Po dokončení filosofického studia odtud odešel do Bononie ve Vlaších, kde studoval církevní právo. Po sedmi letech zastupoval nemocného profesora a získal si všeobecnou přízeň.\nSv. Richard, biskup\nRichard však odešel do Oxfordu, kde se stal na vysokých školách kancléřem a rozhodl se pro duchovní dráhu. Od canterburyského arcibiskupa Edmunda po určitém zdráhání přijal místo arcibiskupského kancléře. Byl tichý, pokorný, dobrotivý a zbožný.\nDokončil teologii a přijal kněžské svěcení. Pak se vrátil do vlasti, aby byl farářem jedné venkovské osady. Brzy se stal biskupem, jeho volbu však provázely těžkosti ze strany panovníka.\nRichard navštěvoval chudé, nemocné a učil je trpělivosti a důvěře v Boha. Navrácený biskupský majetek využíval ve prospěch nejpotřebnějších a vedle chudobince založil i vzdělávací a výchovný ústav. Svou diecézi velmi pozdvihl.\nSám žil chudě a měl velký vliv na duchovenstvo i na lid. Byl důsledný a bylo-li třeba i přísný. Ke konci života také vystupoval jako horlivý hlasatel křížové výpravy na osvobození svaté země. Horlivý až do konce, ve výkonu svého povolání zemřel v Doveru.\nSV. ISIDOR, 4. dubna\nNarodil se kolem r. 560 u Sevilly ve významné rodině, která dala církvi několik svatých. Byli to jeho dva starší bratři, Leandr a Fulgentius i sestra Florentina. V dětství mu zemřeli oba rodiče a starost o rodinu i o Isidorovu výchovu převzal Leandr, který byl o 20 let starší.\nO Isidorově mládí se traduje, že byl netrpělivý a nestálý, až jednoho dne při svém záškoláctví přišel ke studni s kamenným roubením. Přisedl a bezděčně si všiml hlubokých zářezů na hřídeli a četných jamek na roubení. Když po chvíli přišla pro vodu žena, zeptal se jí, jak vznikly ty zářezy v tvrdém dřevě a jamky v kamenu. Dozvěděl se od ní, co všechno dovede vytrvalost!\nKapky dopadající na jediné místo na tvrdém kameni vyhloubí jamku a dřevo se vydře každodenním navíjením provazu. Isidor si uvědomil, že i on by mohl dosáhnout vzdělání a moudrosti, bude-li s Boží pomoci vytrvale studovat. Od té chvíle pod vedením bratra rychle získával vědění až dosáhl i toho, že se stal učitelem celého středověku.\nNaučil se latinsky, řecky i hebrejsky. Osvojil si výmluvnost, která je i dnes v jeho spisech obdivuhodná. Zdokonaloval nejen své myšlení, ale i srdce křesťanskými ctnostmi. Po studiích byl vysvěcen na kněze, utvrzoval španělské katolíky ve víře a zaměřoval se na obrácení ariánců. Po smrti svého bratra byl zvolen biskupem Isidor. Papež Řehoř Veliký mu poslal arcibiskupské odznaky.\nSv. Isidor, patron internetu\nIsidorovi velmi ležela na srdci asketická i všeobecně odborná výchova kněží a dodržování církevní disciplíny. S tím zaměřením vystupoval i na mnohých provinciálních i národních synodách v Seville a Toledu. Počínal si velmi moudře a napsal i mnoho spisů.\nNejvětší Isidorovo dílo je 20ti svazková encyklopedie zvaná Etymologiarum libri XX seu Origines (Počátky). Jedná se o ucelený sborník informací z rozmanitých oblastí života a vědy podobný dnešním databázím. Španělští informatici z Observační služby internetu v Barceloně, inspirováni údaji a doporučeními Papežské rady pro sdělovací prostředky, uznali pro toto dílo sv. Isidora za patrona internetu a uživatelů počítačů.\nPatronát potvrdil během jedné pouti do Španělska také papež Jan Pavel II. A kult sv. Isidora jako patrona internetu se popularizuje zejména i v Polsku. I při své literární činnosti žil Isidor na vysokém stupni ctností, pěstoval dobročinnost, neúnavně pracoval v Boží službě, žil velmi příkladně a s hlubokou zbožností i zemřel.\nPřed smrtí vše rozdal a pak podle vizigotského obřadu vykonal veřejné pokání. Na velikonoční neděli 31. března se nechal donést do kostela sv. Vincence v doprovodu podřízených biskupů, za přítomnosti dalšího duchovenstva i lidu. Od jednoho z biskupů přijal kající roucho, od druhého si dal posypat hlavu popelem a veřejně vyznal své poklesky. S hlubokou lítostí nad nimi poprosil přítomné o odpuštění a o modlitby.\nPo přijetí eucharistie se polibkem pokoje rozloučil s okolostojícími, nechal se přenést zpět do své cely a o čtyři dny později zemřel. Za svatého byl prý prohlášen asi v roce 1598 Klementem VIII. V roce 1722 jej papež Inocenc XIII. jmenoval učitelem církve.\nSV. VINCENC FERRER, 5. dubna\nnezávazná památka, řeholník, misijní kazatel\nPatron: pokrývačů, stavitelů, drvoštěpů a slévačů olova; bývá vzýván při migrénách, epilepsii, horečce a je označován za přímluvce dobrého sňatku\nAtributy: dominikán, IHS, kniha, plameny, slunce\nNarodil se pravděpodobně v r. 1350 ve Valencii ve Španělsku. V 17ti letech tam vstoupil do dominikánského kláštera. Po studiích se asi roku 1374 stal knězem. Nějakou dobu vyučoval filosofii v Barceloně a v letech 1376 až 78 se věnoval dalšímu studiu teologie v Toulouse, v jižní Francii.\nAsi po sedmi letech se stal učitelem teologie ve Valencii a zároveň byl známým kazatelem. To se již v Církvi odehrály povážlivé události, které ji pak poškozovaly a velmi zasáhly i do života svatého Vincence.\nŽil v době papežského schizmatu, které trvalo 39 let. Vincenc Ferrer viděl hlavu církve v avignonském vzdoropapeži. Vincenc brzy poznal hrozivé účinky církevního rozkolu a pokoušel se přimět nového vzdoropapeže Benedikta XIII., aby odstoupil. V kurii se Vincenc necítil dobře a v roce 1398 se prý stáhl do avignonského dominikánského kláštera. Povážlivě onemocněl a 3. října ve zvláštním vidění jej prý uzdravil sám Spasitel a poslal kázat evangelium.\nVincenc s velkým kazatelským úspěchem prošel v letech 1399 – 1412 jižní Francii, Švýcarsko, sever Itálie a Španělsko. Scházelo se kolem něho množství věřících. Častými náměty jeho kázání byly hřích, poslední soud a věčnost. Po jeho promluvách se mnoho lidí obracelo a mnoho nových věřících vstupovalo do církve.\nKonání Kostnického sněmu nakonec schválil Řehoř XII., načež odstoupil a vzdal se i vzdoropapež Jan XXIII. V roce 1417 na plnoprávném všeobecném církevním sněmu zvolili papeže – Martina V., kterého uznala celá Církev. S jeho souhlasem i přes pokročilý věk se Vincenc vydal na další misijní cestu po severní Francii, kde asi po tři roky vedl lid k obrácení. V Bretani vysílením onemocněl a zemřel ve Vannes. V roce 1455 byl prohlášen za svatého.\nSV. PETR VERONSKÝ, 6. dubna\nřeholní kněz a kazatel, mučedník\nPatron: dominikánů, šestinedělek a ochránce proti bolestem hlavy\nNarodil se asi v roce 1205 ve Veroně rodičům, kteří patřili k sektě albigenských bludařů. Díky tomu, že školy ve městě byly jen katolické, Petr poznal pravou víru a přilnul k ní. Později Petr odešel na vyšší školu v Bologni. Pravou zbožnost i čistotu srdce si stále uchovával. V 16ti letech vstoupil v Bologni do dominikánského řádu. Svědomitě dbal řeholních pravidel.\nJednou byl nařčen z nějakého závažnějšího přestupku, kterého se nedopustil. Převor ho v té věci vyslýchal a on místo toho, aby se bránil pokorně odpověděl: „Jsem velký hříšník a podrobím se jakémukoliv pokání.“ Převor to měl za přiznání a poslal ho vykonávat pokání do jiného kláštera. Petr vše trpělivě snášel.\nAž snad po třech měsících si posteskl Ježíši s dotazem, proč dopouští, aby byl nespravedlivě odsuzován? A hned nato vnímal odpověď: „A co jsem učinil já, že mne přibili na kříž? Nebuď malomyslným a uč se trpělivě ode mne!“ Od té chvíle chtěl Petr snášet utrpení, aby se Ježíši alespoň trochu připodobnil. Jeho nevina však vyšla záhy najevo a bratři si ho velmi začali vážit.\nPo severní a střední Itálii působil Petr jako úspěšný kazatel. V sobotu po svátcích, když se vracel ještě s jedním řeholním bratrem z Coma do Milána, byl napaden dvěma nájemnými vrahy. První zaútočil sekerou na jeho hlavu a Petr naposled vyznal svou víru, odevzdávaje duši Bohu. Od druhého zákeřníka byl ještě proboden dýkou.\nSV. JAN DE LA SALLE, 7. dubna\npamátka, zakladatel řádu Školských bratří\nNarodil se 30.4. 1651 v Remeši, v severní Francii, do šlechtické rodiny. Pocházel z devíti dětí. Přestože rodina patřila k zámožným, žila skromně a uspořádaně. Hlavou rodiny byl otec Ludvík, přísedící zemského soudu a duší rodiny matka Nicoletta, která za pomoci babičky, své matky, vychovávala děti k hluboké zbožnosti i křesťanskému cítění vůči druhým. Čtyři její děti pak zvolily duchovní povolání: jedna řeholnice a tři kněží.\nJan Křtitel de la Salle, od dětství zbožný, býval pozorným a šťastným ministrantem. Dobře se učil a se souhlasem rodičů si zvolil duchovní stav. Už v 15ti letech, jako klerik, získal výnosné kanovnické místo při katedrálním chrámu v Remeši.\nPo studiích v tomto rodném městě pokračoval v teologických studiích v kněžském semináři u sv. Sulpice v Paříži. Smrt rodičů v letech 1671 a 1672 ho přiměla přerušit studium a nějaký čas se starat o své mladší sourozence. Nakonec studia dokončil a jako 27letý byl v roce 1678 vysvěcen na kněze.\nPod vlivem svého duchovního otce, kanovníka Mikuláše Rollanda, který založil ženskou řeholní kongregaci a školy na výchovu chudých děvčat, i pro soucit s chudými opuštěnými dětmi, pojal úmysl věnovat se jejich vzdělávání. Že tento vychovatelský ideál zapustí kořeny v jeho duši při rozhodnutí pro kněžství, s tím nepočítal.\nCelý jeho výchovný systém, bez tělesných trestů, byl postavený jen na lásce a trpělivé výuce s povzbuzováním. Především mu šlo o chudé, protože v 17. století byly školy výsadou jen majetnějších vrstev. V roce 1679 založil první školu pro chudé chlapce.\nV roce 1681 vytvořil komunitu učitelů. Od začátku mu záleželo nejen na dobré výuce, ale i výchově. Zdůrazňoval především příklad vlastního křesťanského života. Jan de la Salle začal účelně dělit žáky do různých tříd podle věku i podle schopností a zájmů. Něčím ve školství nezvyklém bylo zavedení rodné francouzštiny jako vyučovacího jazyka i ve vyšších třídách. Dosud vyučovací řečí, zejména na středních a vyšších školách, byla latina.\nSv. Jan, patron učitelů a vychovatelů\nZřekl se i svého majetku ve prospěch chudých. Jeho životní cestou byl ideál evangelní chudoby. S více společníky založil pak řeholní společnost Bratrů křesťanských škol (FSC), známých jako školští bratři. Při založení se rozhodli, že budou zdarma vychovávat a vyučovat chudé chlapce.\nJan de la Salle také po mnoha modlitbách rozhodl, že nová řehole bude lépe plnit svou úlohu, když bude plně laická v tom smyslu, že do ní nebudou moci vstupovat kněží a bude složena jen z řeholních bratrů, kteří se nestanou kněžími.\nI přes mnohé další útrapy školští bratři pod Janovým vedením zakládali různé druhy škol. Založil první učitelský ústav v Remeši a po něm další semináře pro učitele v Saint-Denis a v Paříži v Saint-Sulpice. Zakládal nedělní lidové školy pro pracující i ústav pro opuštěnou mládež. Po smrti Jana de la Salle v Rouene měla jeho kongregace již 22 domů s 200 bratry a s desetitisíci studujícími žáky.\nJanova pohřbu se zúčastnilo 30.000 lidí, kteří se s ním přišli rozloučit a poděkovat mu. Jeho pohřeb se tak stal manifestací úcty a uznání. Na jeho hrobě pak byla napsána slova:„Šlechticem byl od narození, a ještě větším šlechticem byl svými ctnostmi.“\nV roce 1888 byl Jan de la Salle prohlášen blahoslaveným a v roce 1900 kanonizován. V roce 1950 papež Pius XII. vyhlásil Jana de la Salle nebeským ochráncem učitelů a učitelek.\nSV. JULIE BILLIART, 8. dubna\npřipomínka, zakladatelka kongregace Naší milé Paní\nNarodila se 12.7. 1751 v Cuvilly ve Franci chudým rodičům, kteří jí nemohli poskytnout vzdělání. Velkou ránu jí v roce 1774 zasadil atentát na jejího otce, který s ním prožívala. Postihlo ji nervové ochrnutí těla, kterým trpěla upoutána na lůžku 28 let. I při svém ochrnutí se snažila působit apoštolsky.\nSnad právě proto byla za Francouzské revoluce obviněna, že poskytuje úkryt pronásledovaným kněžím. Na návsi v Cuvilly byla pro ni dokonce postavena hranice, aby byla upálena jako čarodějnice. Její přátelé ji však na poslední chvíli schovali do balíku slámy a pak odvezli do bezpečí.\nNa útěku žila v různých městech ve Francii. Chtěla nadále učit a vychovávat. Nejvýznamnějším byl nakonec pobyt v Amiens. Tam v roce 1804, za pomoci šlechtičny Františky Blinové a s přispěním P. Josefa Variny, založila kongregaci sester Naší milé Paní, určenou k výchově a vyučování dívek. Po založení se Julie jako zázrakem začala uzdravovat a s větší horlivostí se zapojila do svého díla. Kanonizována byla 22.6. 1969 papežem Pavlem VI.


www.elysejsky-klic.estranky.cz - Elysejský klíč - 27.Sáro 1.část\nPříjemný poslech... :)\n27. Sáro 1.část\n„Tak už to řekni,“ vyhrkla Hermiona zničehonic.\nHarry se po ní užasle ohlédl. „Kdo? Já?“\n„No jistě, že ty.“\n„Co mám říct?“ nechápal.\nČekali před skleníkem na příchod profesorky Prýtové, sychravý vzduch prozářený podzimním sluncem.\n„Od rána jsi… divný. Na snídani ses ani neukázal, o formulích jsi byl duchem mimo a pořád se tak divně usmíváš.“ Hermiona si založila ruce na prsou, měřila ho přimhouřeným pohledem. „Něco se děje.“\nJo tak… Harry zlehka pohodil hlavou, usmál se.\n„Prostě je všechno v pořádku.“\n„A to jako proč?“ vyjevil se Ron.\nHarry se rozesmál. „Jen tak. Vadí to?“\n„Dámy a pánové, pojďte prosím za mnou,“ ozval se zvučný hlas profesorky Prýtové, skleník se otevřel, vydechl na ně teplý závan desítek vůní.\n„Dostanu to z tebe,“ slíbila Hermiona s tichou výhružkou, společně vstoupili dovnitř.\n„Tak,“ tleskla profesorka, „všichni prosím ke mně. Ano, sem. Děkuji. Dnes vám představím jednu z velkých vzácností magické flóry. Toto,“ ukázala na nízký, rozvětvený, bezlistý a zvláštně houbovitý keř po své levici, „je Illacrimo saluber, neboli plakánek léčivý. Je nesmírně choulostivý, proto je těžké ho vypěstovat a velmi brzy bude bohužel patřit mezi ohrožené druhy. Při správné péči vždy jednou týdně začne vylučovat ze svých pórů mízu, která je tak bohatá na vitamíny a živiny, že dokáže na čas plnohodnotně nahradit stravu. Využívá se v lékouzelnictví pro pacienty v bezvědomí… A vida, zdá se, že jsme to stihli. Jeho čas nastává právě teď.“\nHarry s ostatními poslušně stočil zrak k plakánku. Nejdřív nic neviděl. Potom zaregistroval maličké nažloutlé bublinky a o chvíli později se z houbovitých větví začal snášet zlatý déšť těžkých kapek, s cinkáním dopadaly do fontánky, z jejíhož středu kmen vyrůstal. Skleník se hutně rozvoněl medem.\n„Přeje si někdo ochutnat?“ zeptala se profesorka, vzduchem se rozkmitalo hned několikero paží. Hermiona popadla Rona i Harryho, vlekla je k profesorce. Ron němě protočil oči, Harry se nechal bez odporu vést; dnes už ochutnal tolik věcí, že jedna navíc nemůže uškodit.\n„Harry, neměj strach,“ vydechl chvatně Snape.\n„Cože?“ zasmál se zmateně. „Proč bych měl? Pane? …Pane? Jste tu?“\nIskariot mlčel. Harry pohlédl k monolitu. „Pane?“\nSnapeova nitrobrána zůstala němá.\n„Prosím, pane Pottere, chutná výtečně, uvidíte,“ nabízela mu profesorka Prýtová kalíšek s medovou tekutinou.\nHarry těžce polkl.\n„Madam, já myslím… že se něco stalo,“ bezděčně se ohlédl k východu, „já musím… Omlouvám se, ale já musím…“\nHarry udělal krok zpátky, o dva metry dál zahučel letax.\n„Omlouvám se, Pomono, že ruším,“ řekl ředitel nezvykle příkrým hlasem, „Harry, prosím, pojď se mnou.“\nHarry vběhl do plamenů, vykročil do ředitelny.\n„Co se stalo? Kde je Snape? Vím, že se něco stalo!“\n„Posaď se, Harry. Prosím.“\n„Kde je Snape?! Co se mu stalo?!“\n„Sedni si,“ řekl Brumbál. Jeho věčný úsměv byl pryč. Bledý a strhaný, vyčerpaný, ještě se nevzpamatoval z útoků Lamie nebo…?\n„Harry, posaď se. Prosím.“\nA tak poslechl, i když v něm hrál každý nerv, nervozita s panikou se přetahovaly o vědomí, Harry se posadil do koženého křesla. V mžiku ho sevřela magie, připoutala k místu.\n„…Pane?“ ozval se Harry přiškrceně.\n„Velmi se ti omlouvám,“ vydechl starý kouzelník. „Ale považuji to za nezbytné. Potřebuji, abys mne vyslechl. Přiznávám, že mám obavy, abys nereagoval ukvapeně.“\nPouta zvedala hladinu stresu. Ale ne, nebyla to hlavní. Hlavní byl Snape.\n„Poslouchám,“ řekl Harry sevřeným hlasem. „Co se mu stalo? …Tak prosím!“\nBrumbál došel ke svému křeslu, usedl. Zdál se starý. Tak starý.\n„Ach, Harry, kéž mi to někdy odpustíš…“ Zvedl k němu tvář, pomněnky v očích zvadlé na troud. „Nedokázal jsem tomu zabránit. Severuse právě zatkli. Tuším, že bude stačit, když ti řeknu dvě slova. Sarah Lenersová.“\nSvět se točil, jako velikánský mixér s tichounkým vrčením motorku, vše vířilo. Harry byl odstředivou silou vytlačen k samotnému kraji, až na práh; jednou nohou v realitě, druhou v blahoslavené nechápavosti, v zemi nikoho. Tam neplatí žádná pravidla, slova jsou pouhým shlukem písmen bez významu. A nesmí tam věci. Strašné věci. Věci, co zabíjí. Ostří vět zkoroduje a rozpadne se na prach prvním závanem, mlha Harryho sladce vábí, tichounce svádí, je tak příjemné se ve mně ztratit, pojď, budeme si hrát.\n„…anonymního udání našli tělo Sarah Lenersové s prokazatelnými známkami Avady… mudlovský svědek, který událost nahlásil na policii…“ Brumbálův hlas zněl z dálky, vláčný a snový, „…umístěn pod ochranu ministerských bystrozorů… identifikoval Severuse…“\n„Nebyl tam,“ pronesl Harry mdle a jeho vlastní slova měla ozvěnu, „vůbec nikdo tam nebyl.“\n„Já vím,“ řekl Brumbál tiše. „Žádal jsem o svolení prověřit jeho důvěryhodnost… Ale on již vypovídal pod Veritasérem. Jeho svědectví je nenapadnutelné.“\n„Co jim řekl…“\n„Viděl Severuse, tebe a slečnu Lenersovou té noci v parku. Vypověděl, že ta mladá dáma měla v ruce zmačkanou plechovku, mířila k odpadkovému koši. V tom tě Severus odhodil, něčím na ni ukázal, něco řekl, pak svědek viděl zelený blesk a Sarah Lenersová padla na zem. Vy jste odešli, on přiběhl k ní, ale už byla mrtvá.“\n„Lže,“ řekl Harry. „Střílela. Měla Voldemortovo Protego. Snape na ni seslal Everte a Expulso. Lže.“\n„Já vím, Harry.“ Brumbál odložil brýle, promnul unavené oči. „Pastorek mi řekl, že svědek vypovídal bez jediného zaváhání. O jeho věrohodnosti nejsou ani nejmenší pochybnosti, už proto, že je to mudla. Tvé jméno mu neřeklo vůbec nic. …Domnívám se, že pomocí Mnoholičného lektvaru nebo iluzionistických kouzel mu byla situace přehrána. On věří, že to, co viděl, je skutečné. A jediný Mistr nitrozpytu, který by dokázal, že si s jeho pamětí pohráli a neshodují se časové údaje – je Severus a já. Ani jednomu z nás Starostolec svolení k nitrozpytu svědka nedal.“\n„Nemůže vypovídat pod Veritasérem,“ zamumlal Harry.\n„Ne,“ přitakal Brumbál vyčerpaně, „to Severus nemůže.“\n„Co bude teď… Co se stane?“\n„Obvinili ho z vraždy prvního stupně. Bystrozoři si jsou vědomi, že chtěl chránit tebe. Domnívají se, že zpanikařil a považoval plechovku za přenášedlo.“\n„Bylo to přenášedlo.“\n„Já to vím, Harry! …Já vím.“\n„Co mu udělají?“ zeptal se Harry. Vlastně docela klidně. Ještě to nechápal. Ještě to nechtěl chápat. Ještě aspoň chvilku.\n„Odsoudí ho k polibku.“\n„Zítra proběhne soud. Podle Pastorka si přejí vykonat rozsudek co nejdříve.“\n„Zítra,“ řekl Brumbál.\nSlovo prolétlo mozkem jako žhavá láva, propálilo se do srdce – a bylo spolknuto mlhou; ještě ne.\n„Co uděláte?“ zeptal se Harry.\nBrumbál spojil dlaně do stříšky, opřel se čelem o špičky prstů. Na okamžik zavřel oči.\n„Jsem bezmocný, Harry. Byl jsem vyloučen z poroty. Nikdo se mnou nehovoří… Mají strach, někdo jim všem nahání hrůzu, všichni mlčí, i ti, kteří byli tolikrát na mé straně, přinášeli tajné informace… Mlčí. Bojí se.“\n„Voldemort,“ řekl Harry.\n„Ano. Obávám se… Ano. Řídí to zpovzdálí, proto ten podivný chvat. Zítřejší soud bude jen fraška. Již Severuse odsoudili.“\n„Budu vypovídat,“ řekl Harry.\nA starý muž před ním zestárl o dalších sto let.\n„To ti nemohu dovolit,“ řekl tiše. „Svědecká výpověď je možná pouze pod Veritasérem. Jak vysvětlíš Voldemortovu přítomnost v její mysli? Nedokážeš říct: Já nevím. Řekneš: Iskariot. A oni se zeptají: Co je to? …Rozumíš? Přidáš k žalobě další provinění, trestané smrtí, a navíc přiznáš, že jsi o nich věděl. Zamlčet takovou věc je trestné. Potom by soudili tebe. Harry, nejsi schopen Severuse zachránit. …Ani já.“\n„Tak budeme vypovídat bez Veritaséra. Nějaká možnost přece být musí, vaše a moje slovo proti mudlovi, kterého nikdo nezná, to přece musí mít nějakou váhu!“ zvedla se v Harrym první vlna zoufalství. Ještě tichá, ještě malá.\n„Mudla pod Veritasérem je nezlomné svědectví. Harry, Severus je obviněn z chladnokrevné, brutální vraždy, nesmíme dovolit, aby se tvé nebo mé jméno na veřejnosti spojovalo s tím, že schvalujeme vraždu. Ne, to nepřipustím. Válka stojí za dveřmi, potřebujeme veškerou možnou podporu.“\n„Neuděláme… nic?“ zašeptal Harry. Ochromeně.\n„Vůbec nic,“ přitakal Brumbál pevně. Kategoricky. A jen ty oči, zoufalé oči, uštvané, zrazovaly…\n„Necháme ho umřít,“ řekl Harry.\n„Ano,“ řekl Brumbál, hlas se mu zlomil. Prudce vstal, odvrátil se. „Ano, přesně to uděláme. A přesně to od nás Severus žádá. Potřebujeme podporu všech kouzelníků. Potřebujeme ministerstvo.“ Téměř křičel. Tak divně. Tiše. „Ty nesmíš ztratit důvěru lidí. Sami Voldemorta neporazíme.“\n„Odmítám,“ řekl Harry.\n„Severus znal riziko, je plně schopný ho unést.“\n„Odmítám,“ zasyčel Harry.\nA Brumbál se otočil, udeřil do stolu. „Přestaň být tak sobecký! Ani ty, ani já, ani Severus, ani my tři dohromady, nemáme cenu tisíce životů, které skončí, pokud Voldemorta neporazíš!“\nA ze zvadlých pomněnkových lánů stekla po věkem zvrásněné tváři slza. Jedna.\nTeď to Harry konečně pochopil. Vesmír se prohnul; tak naprostá, tak nezvratná to byla jistota.\n„Chci tam být,“ zašeptal Harry. „Chci být s ním, až…“\n„To neuneseš, Harry.“\n„Když on má sílu zemřít, já mám sílu být s ním,“ řekl Harry tvrdě.\n„Ach, Harry, nemáš, to přeci nemáš… Prosím. Nedělej mu to ještě těžší. Snažně tě prosím, nechtěj, aby poslední, co Severus uvidí, bylo tvé zoufalství, že tě opouští! Prosím, tohle mu nedělej.“\nHarry stiskl víčka; jediný pohyb, který mu magická lana povolovala.\nAle to není tak zlé. Že ne? Jak směšné se náhle zdají fobické strachy, fyzická bolest i noční můry, když hledíte strnule do oka hurikánu.\n„Vy tam půjdete?“\n„…Ne,“ zašeptal Brumbál.\n„Budeme tady čekat a on tam umře. Sám.“\n„Ano,“ řekl Brumbál. „S láskou a úctou k němu, s vděčností za jeho oběť, necháme ho zemřít. A potom, potom, Harry, vezmeme všechen svůj žal a změníme ho na sílu. A zničíme Voldemorta.“\nBrumbál vypadal starý tisíce let. Harry se tak cítil. Pustý. Bezúčelný. Vykradený.\nA ředitel tiše kývl.\n„Vím, že rozumíš všemu, co jsem řekl, Harry. Vím, že kdyby byla možnost Severuse zachránit, mohu s tebou počítat. Ale není. Vím, že to chápeš.“ Brumbál se napřímil. „Odeberu ti hůlku. A upozorňuji tě, že od této chvíle do odvolání jsou všechny východy z Bradavic neprodyšně uzavřené. Není ve tvé moci tam zítra být.“ A hlas se mu ztišil, zjemněl. „To je to jediné, co pro tebe mohu udělat, můj drahý chlapče. A třebaže to neutěší, nejsi v té ztrátě sám. Nám oběma berou nenahraditelné.“\nHarry odešel. Bez hůlky. Bez učebnic. Bez zítřku.\nVyrvou vám z těla kus masa, přátelsky vás poplácají po zádech a řeknou: „Teď jdi a nauč se s tím žít.“\nJak? To už vám nikdo nepoví.\nJdete. Uděláte první krok, druhý, mechanický pohyb, setrvačnost. Všechno kolem vypadá stejně, ale není, ne, vy to víte; vás neošálí. Třeba to křeslo, které vždycky bylo jen obyčejným, ošuntělým kusem nábytku, je nyní jeho křeslem.\nChcete zpátky. Někteří křičí, někteří pláčou, někteří se modlí. Ale všichni, všichni chtějí zpátky.\nDomů. Do dlaní, které vás obejmou, když máte zlý sen. Do dlaní, které se k vám natáhnou, když nemáte sílu jít dál. Domů.\nCo jste provedli, že vás strčili do světa, kde nejsou?!\nChcete zpátky, můj Bože – zpátky!\nČasem pochopíte, že se domů nevrátíte nikdy. Zůstanete tam, v jeho křesle.\nHarry stojí v obývacím pokoji, nehýbe se, jen se dívá. A Severus je všude. Pramínky tmavých vlasů, když mu padly do tváře. Ironický záblesk v černých očích. Šumění hábitu, když spěchal místností. Skřípání brku, bublání v kotlíku, cinkání lahviček. Smích. Hluboký, sametový smích, jako huňatá deka, do které se můžete zachumlat. Tlukot srdce v neměnném rytmu. Síla paží.\nLily vyjde z ložnice, zůstane stát. Nakloní hlavu do strany.\nHarry pohlédne na ni – a konečně, konečně přijde bolest. Rozžvýká ho v bezzubých dásních.\nLily mlčí. Pak jí z očí vytrysknou slzy, vrtí hlavou. To ne, prosím, to ne…\nA Harry jí to chce říct. Severus je pryč, Lily. Už se nevrátí. Otevře pusu, ale nejde to, tělo odmítá. Neříkej to, dokud to nevyslovíš, není to pravda – neříkej!\n„Je mrtvý?“ zeptá se Lily a pláče.\n„Zítra,“ řekne někdo Harryho ústy, ne, mlč, pro všechny svaté; neříkej!\nLily si dlaní zakryje ústa, zadusí vzlyk. Vzdorně škubne hlavou.\n„Takže co uděláš?“\n„Neptám se, co Brumbál!“ vykřikne Lily. „Ptám se, Harry Jamesi Pottere, co s tím sakra uděláš?!“\nHarry se dívá na své ruce. Malé. Prázdné.\n„Co bych dělal,“ zašeptá, pokrčí rameny. „Dojdu si pro něj.“\nMagická svíce osvětlovala jen minimální prostor, Harry uhnul vystouplému kameni na poslední chvíli, cesta se stále zužovala, rozbitými stěnami prorůstaly kořeny kdoví čeho. Na krku se mu houpal medailónek, Lilyin esenciál, Harry pevně svíral drobnou dívčí dlaň, nechal se vést. Tajná chodba se zdála nekonečná.\n„Vydrž, jsme skoro tam,“ špitla Lily, stanuli na rozcestí, bez zaváhání vykročila vpravo.\nPotom se před nimi objevil paprsek světla, konečně, vyšli ven, Harry se rozhlédl. Byli pod sovincem. Venku z hradu!\n„Jsi báječná,“ vydechl nadšeně.\n„Ani Brumbál neví všechno,“ mrkla na něj. „Objevily jsme ji s Uršulou sotva před rokem. Tak pojď.“\nRázně vykročili pozemkem, ráno bylo čerstvé a syrové, vzduch štiplavě chladný. Nebe připomínalo ocelový plát zašlého brnění. Spěchali. Harry pod pláštěm, Lily neviditelná, pryč od hlavní brány, hlavně zůstat nepostřehnuti, co nejdéle to půjde. Mířili k maličké, zarostlé brance, léta nepoužívané, na opačné straně bradavických zahrad, obehnaných vysokou zdí.\nDorazili tam, Harry se zhluboka nadechl.\n„Zvládneš to,“ ujistila ho Lily šeptem. „Už jednou jsi to dokázal, dokážeš to znovu.“\n„Jo,“ kývl Harry pevně, sevřel zrezivělou kliku branky, připravil se na boj s bradavickými štíty.\n„Obávám se, že to ti nemohu dovolit,“ řekl tiše Brumbál, vyšel ze stínu.\nHarry zkameněl. Spustil ruku. Ohlédl se.\n„Ještě není mrtvý.“\n„Nemůžeš pro něj udělat vůbec nic, Harry. Je mi to líto.“\n„Ne. Není,“ přitakal ředitel. „Ještě ne.“\n„Musím to aspoň zkusit. Vy byste taky měl! …On by to pro vás udělal.“\n„Rozumím ti, Harry,“ řekl Brumbál smutně. „A ujišťuji tě, že se na tebe za to neuposlechnutí nehněvám. Ale nemůžeš mu pomoct. Jen sobě uškodíš. A to nepřipustím. Nemohu.“\nHarry polkl. A zvedl ruku, chytil kliku.\n„Petrificus…“ zavelel Brumbál, Harry do něj udeřil stínovou magií. Starý muž odlétl několik kroků, padl do trávy, Harry mu Acciem vyrval hůlku, poslušně vklouzla do dlaně.\n„Neprojdeš,“ vydechl Brumbál, omráčeně se zvedal, „ostatní už sem běží, nemůžu ti to dovolit, Harry, nemáš právo riskovat životy tisíce lidí!“\n„Ovládáte štíty magií… Že je to tak?“ zamumlal Harry, zahradou k nim chvatnými kroky spěchalo několik postav. „Incanto rigidita!“\nPustil ředitelovu hůlku, spadla na zem, stiskl kliku, udeřil do branky bokem, povolila, rozlétla se. Štíty byly pryč, Brumbál klečel spoutaný magipouty, postavy se blížily, křičely.\nHarry vyšel ven, přemístil se.\nMístnost byla velká a pochmurná. Kamenné stěny se táhly kolem dokola, osázené skutečnými smolnými loučemi, které s tichým praskotem hořely, tu a tam z nich odkápla ohnivá slza a se sykotem uhasla na zemi. Jejich sporé světlo živilo černé siluety, kývaly se na zdech němé a vyčítavé, jako holé větve odumřelých stromů.\nLavice zely prázdnotou, veřejnost byla vyloučena. Přítomni byli pouze vybraní příslušníci Starostolce ve švestkově modrých hábitech. A bystrozoři, ano, jistě; mnoho bystrozorů. Tváře jim zakrývaly hluboké stíny a šero. Jen jiné masky jiných Smrtijedů.\nSeverus seděl uprostřed volného kruhového prostoru v jednoduchém, bytelném dřevěném křesle, ruce i nohy k němu připoutané těžkými kovovými řetězy. Ochranné pole staré soudní síně anulovalo veškerou magii.\nVčerejší několikahodinový výslech přestál dobře. Učinil výpověď, sdělil svou zkrácenou, bezpečnou verzi; opakovat ji dokola odmítal. Stejně jako využil svého práva a odmítl Veritasérum.\nAno, mohl se hádat. Mohl donekonečna vyprávět, že to byl jediný způsob, jak udržet Pottera naživu, že plechovka v Sářině ruce byla přenášedlo – mohl. Nebo mohl přijmout Veritasérum, odevzdat se do rukou božích a doufat.\nAle proč by to dělal. Rozsudek padl dřív, než pro Severuse přišli. Věděl to. Poznal jim to na očích.\nA tak se rozhodl neúčastnit té potupné komedie, uchránit poslední, co mu nechali – svou hrdost.\nPoté byl přemístěn na azkabanskou samotku. Člověk by podvědomě čekal těžký pach zatuchliny, ale ono to tam téměř vonělo. Také název byl trochu zavádějící. Severus tam totiž nebyl sám.\nMozkomoři v neukojitelném hladu útočili na jeho nitrobranu, bez ustání, lační a bezcitní, nevšímaví k utrpení, lhostejní k prosbám.\nSeverus se jim vzpíral, zoufale bránil každou ze svých šťastných vzpomínek, Albusův pevný stisk, horkost kůže, tajná slova šeptaná do tmy, Lily krásná, Lily živá, Lily v bílých kraječkách trpělivě čekající, Harryho smích, hebkost jeho rtů, tlukot srdce v dlani.\nÚsvit našel Severuse zničeného; mnoho prohrál, mnoho ztratil, duše krvácela.\nTo málo, co uchránil, shromáždil v sálu vědomí, obklopil se vzpomínkami, byly jako záchranný kruh; Albusův letmý dotek, jemný reliéf rezavých copů, Harryho nejistý úsměv ve zjizvené tváři. S nimi kolem sebe dokázal Severus ráno vstát a jít.\nTřebaže věděl kam. Smrt v rubínových šatech mu již tančila vstříc.\nNyní seděl v křesle, hlavu vztyčenou. Všechny zbylé síly věnoval na pohrdavě lhostejný výraz. Pouta kolem zápěstí a kotníků týrala kosti i kůži, prostor čpěl výsměchem a nenávistí, valily se na něj ze všech stran. Okradený o pancíř nitroklidu, Severus bojoval s panikou a vyčerpáním. A prohrával; protivník neměl slabiny. Přesto dokázal hledět zpříma.\nŘečníci se střídali, plamennou řeč žaloby následoval chabý projev veřejného obhájce, Severus je nevnímal; věděl příliš dobře, co ho čeká. Vynesou rozsudek, poté mu odeberou profesorský titul, jeho jméno bude vymazáno z komory Mistrů lektvarů. Opět se bude dívat, jak spálí jeho hůlku. A nakonec ho přemístí do Věže nářků, vydají mozkomorům k polibku.\nPoslední bitva, kterou nemůže vyhrát. Vezmou mu Albuse, Lily, Harryho… ach Bože, ne…\nPak jeho tělo zemře. Duše zůstane navěky uvězněna v nicotě, obklopená pouze jeho vlastní vinou, výčitkami. Otázkami, na které se mu nikdy nedostane odpovědí.\nOdpustí si Albus, že tomu nedokázal zabránit? Postarají se o Lily, nezůstane sama?\nVím, že to zvládne. Najde v sobě sílu, zůstane stát. Porazí Temného pána. Vím to.\nAle bude se ještě někdy smát? Najde odvahu znovu milovat? Zavlní se kolem něj jeho magie v tichém štěstí jako rozkvétající plátky leknínu?\n…Odpustí mi vůbec někdy, že jsem ho opustil?!\nNeurvalé smýknutí vrátilo Severuse do reality; nebyla o moc lepší. Bystrozoři stojící po jeho boku ho uchopili za paže, postavili na nohy.\n„Jaká je tedy vaše odpověď?“ ozvalo se z místa soudců.\n„Nepostřehl jsem otázku,“ zachrčel Severus.\n„Severusi Snape, upozorňuji vás, že bych to mohl vnímat jako pohrdání soudem.“\n„Ano,“ řekl Severus chraptivě. „To byste mohl.“\nMezi členy Starostolce to zašumělo.\n„Važte slova,“ pronesl předsedající varovně. „Ptám se ještě jednou a naposledy – využijete nabídky vypovídat pod Veritasérem a dodat tak své výpovědi nevyvratitelnou důvěryhodnost?“\n„Soud vaše rozhodnutí respektuje. Sedněte si.“\nSeverus byl stejně nešetrně usazen zpět, jeden z bystrozorů téměř neslyšně sykl: „Jsi jen špína.“\nNechtěl zemřít bez svých titulů. Nechtěl zemřít ve zmazaném, potrhaném oděvu.\nSeverus vůbec nechtěl zemřít.\n„Harry James Potter!“\nSeverus sebou trhnul. Nevěřícně, prudce se ohlédl, široké dveře z masivního dřeva se otevřely, chrstly dovnitř proud světla. A v něm vkráčel dovnitř Harry Potter, ve společenském hábitu, vzpřímený, krok pevný, tvář klidná. Temné kruhy pod očima, mírně nažloutlá kůže, krční tepna prozrazovala nepřirozeně zpomalený tep, zorničky rozšířené, kapičky potu nad horním rtem. Jasné známky předávkování Uklidňujícím lektvarem.\nNe, Harry, to ne…! Jak ti to mohl Albus dovolit?! Nemůžeš mě zachránit; já přeci vím, že bys chtěl! Proč si mě nechceš pamatovat, jaký jsem byl – proč se chceš mučit vzpomínkou, jak mne zlomí?\nAle Potter se na něj ani nepodíval. Striktně držel pohled upřený před sebe, došel k maličkému řečnickému pultu mezi Severusem a členy Starostolce, zůstal stát.\n„Právě nám bylo řečeno, že jste se dobrovolně přihlásil ke svědecké výpovědi na straně obhajoby. Je tomu tak, pane Pottere?“\n„Nuže, přineste Veritasérum pro pana Pottera.“\n„Námitka,“ zachrčel Severus. Nedovolím ti, aby sis ublížil, nedovolím, abys někdy i jen na okamžik cítil vinu, že to tvé svědectví mě vydalo smrti. Ne!\n„Zmlkni,“ zasyčel jeden z bystrozorů, zatnul mu prsty do ramene, Severus to ignoroval, znovu se nadechl…\n„S vaším svolením, Vaše ctihodnosti, dovolím si využít svého práva a Veritasérum odmítnout,“ pronesl Potter klidně.\n„Bohužel, pane Pottere, toto právo se vztahuje pouze na obžalované a jejich rodinné příslušníky. A vy, pokud vím, nejste ani jedním z toho.“\n„Podle odstavce tři, paragrafu dvě stě třináct Zákona o rodině z roku 1921, se přesně definují postupy pro případ řešení sporné rodinné příslušnosti, které se plně opírají o prokázané studie genemagického kódu. V nich je stanoveno, že příbuznost v druhé pokrevní linii se jeví jako prokázaná, pokud podobnost genemagického kódu dvou kouzelníků se pohybuje mezi dvaceti a čtyřiceti procenty. V první, přímé pokrevní linii mezi čtyřiceti a šedesáti procenty. Testy, provedené právě nyní v laboratořích ministerstva prokázaly…“ Potter se odmlčel, otočil ke dveřím, natáhl ruku – a k naprostému šoku všech přítomných se dveře rozlétly, do místnosti vplula rulička s ministerskou pečetí, vklouzla mu do dlaně. Dveře se zavřely.\nSeverus nebyl jediný, kdo zůstal hledět, ústa dokořán. Většinu soudců to zvedlo z křesel.\nPotter, jako by nevnímal pozdvižení, které způsobil, rozlomil pečeť, rozvinul pergamen.\n„Ano, to jsem čekal,“ zamumlal, zvedl tvář k omráčeným členům Starostolce. „Podobnost mého genemagického kódu a kódu Severuse Snapea je v této chvíli osmdesát sedm procent. S odkazem na dříve zmíněný zákon se tedy znovu dovolávám svého práva vypovídat bez Veritaséra.“\nČlenové Starostolce se odebrali ke krátké poradě. Potter zůstal stát u pultu. Neohlédl se.\nSeverus z něj nedokázal spustit oči.\nMůj Bože, je tak – silný.\nPostrádal důvěrně známou magii, jeho vůni, jeho tvář. Ale byl vděčný i za pohled na jeho záda.\nDěkuji, Osude, celou svou nízkou sobeckostí ti děkuji, že jsem ho směl ještě vidět…\nŠumění hábitů, skřípot židlí po kamenné podlaze, soudci se vrátili, usedli na místa.\n„Ve světle těchto zcela mimořádných okolností,“ promluvil opět předsedající, „jsme došli k závěru. Smíte tu pronést řeč v rámci obhajoby a soud na vaše argumenty bude brát zřetel. Ovšem výpověď ke konkrétnímu bodu obžaloby, jmenovitě k úmrtí Sarah Lenersové, nepodložená Veritasérem, je nepřípustná a jakákoliv vaše zmínka k tomuto tématu bude vymazána ze zápisu a soud ji bude ignorovat. Rozumíte všemu, pane Pottere?“\nPotter rázně kývl; jako by nic jiného nečekal. „Ano, Vaše ctihodnosti.“\n„Dobře tedy. Máte slovo, mluvte.“\nPotter se rozhlédl, zvolna sklouzl pohledem po všech přítomných.\n„Severus Snape mi zachránil život,“ řekl.\nA odmlčel se. Nechal větu viset ve vzduchu a doznít.\n„A to nejednou,“ promluvil opět. „Je mým učitelem i rádcem. Jeho zkušenosti a rady jsou pro mne nepostradatelné. Potřebuji ho. Potřebuji ho, jako jsem nikdy nic nepotřeboval. Žádáte ode mne, vy i celá kouzelnická veřejnost, abych porazil Voldemorta…“\nSíní to opět zašumělo, rozhořčení a panický strach zaplnil prostor.\n„Pane Pottere,“ ozval se ostře jeden ze soudců, „třebaže nás všechny samozřejmě ohromuje vaše odvaha, důrazně vás žádám, abyste respektoval zákony, psané i nepsané, a víckrát nezmiňoval Toho, jehož jméno nesmí být vysloveno. Pokud cítíte potřebu o něm přesto mluvit, použijte akceptovatelný termín Temný pán.“\n„Ne,“ řekl Potter tvrdě, trochu se předklonil. „S veškerou úctou k vám, Voldemort není mým pánem. Teď a jednou provždy odmítám projevit mu jakoukoliv úctu, protože ji nemá! Je to vrah, ve kterém nezůstalo lidského vůbec nic. A jestli ve vás vyvolává hrůzu už jen pouhé jeho jméno, aspoň si tu všichni připomeneme důležitost mého poslání. Já musím Voldemorta zastavit." Potterova pravička se mihla vzduchem, zůstala mířit Severusovým směrem. „Tak mi neberte z ruky zbraň!“\nMerline… Jak velký umíš být, když bráníš druhé, pomyslel si Severus s úžasem.\nSíní to hučelo jako v úlu, hněv, strach a neklid ze všech stran; Severus měl oči jen pro něj.\n„Nedokážu to bez něj!“ zvedal Potter hlas, už téměř křičel. „A pokud se nepletu, jsem jediný, kdo to dokázat může – když mi tu dnes Severuse Snapea vezmete, vynesete rozsudek nad námi všemi. Já to bez něj prostě nedokážu!“\n„Tiše! Klid,“ zahřímal předsedající, členové utichali, zvolna a neochotně, „a vás, pane Pottere, upozorňuji, že takové nerespektování soudu je nepřípustné. Vyvarujte se podobné neúcty, nebo budete vykázán.“\n„Rozumím. A omlouvám se, Vaše ctihodnosti. Ale tohle jsem říct musel.“\n„Pane Pottere… Chápeme tedy, že si Severus Snape z nějakého důvodu vysloužil vaši důvěru. A s ohledem na vámi zmiňované skutečnosti se mi nyní jeví dvojnásob důležité, dostat vás, jakožto naší jediné naděje, z vlivu vraha. Věřím, že v řadách bystrozorů najdete mnoho lepších učitelů, schopných vás kromě soubojových kouzel naučit i úctu k lidskému životu a jeho nedotknutelnosti.“\nPotter nyní držel úzké zábradlí dřevěného pultu. Svíral ho tak pevně, až mu kůže na kloubech zbělela.\n„Soud dosud neskončil,“ pronesl mrazivě. „Severus Snape ještě stále nebyl shledán vinným.“\nPředsedající se pomalu opřel v křesle.\n„Má chyba,“ řekl. „Přejete si ještě něco dodat?“\n„Ano,“ řekl Potter. „Mám otázku. Prosím ctihodný soud o vysvětlení celé této pro mě nepochopitelné situace. Potřebuji tomu rozumět, abych mohl varovat všechny své přátele, kdy jim zákon stanovuje povinnost sklonit se před Voldemortem a kdy mi v žádném případě nesmí pomáhat!“\nTlumený výbuch, vzrušená vlna nesouhlasných protestů, podrážděnost, hněv, nelibost. A na dně – ohromení.\n„Dost!“ bušil předsedající kladívkem. „Pane Pottere, ještě jedno nerespektování soudu a budete sám předvolán! Vaše poslední věta bude ze zápisu vymazána. A berte to jako poslední varování.“\n„Omlouvám se, Vaše ctihodnosti,“ řekl Potter chladně. „Řekl jsem všechno, co jsem chtěl. V tom křesle sedím s ním. Suďte mě spravedlivě.“\nPotter opustil místo, usedl do první z prázdných lavic.\nDivadlo; to vše bylo jen dokonale připravené představení, impozantní ukázka síly; Potter na ně vlastně křičel: Máte strach z Temného pána? Já jsem ten, koho se bojí on!\nByl jsi fantastický, říkal mu Severus pohledem, volal to na něj celým svým bytím. Na výsledku to nic nezmění – ale byl jsi úžasný!\nJenže Potter se na něj nepodíval ani jedinkrát.\nK další poradě se soud neodebral. Nebylo třeba; rozsudek byl dávno znám.\nSeverus byl vytažen na nohy. Nedíval se na členy Starostolce. Hleděl na Pottera. Na Harryho.\nSmět ho tak obejmout. Jen jednou. Naposled.\nŘíct mu, jak jsem na něj hrdý.\nJe toho tolik, co jsem mu nikdy neřekl…\nAle ty to víš, Harry. Že ano? Víš, co bych ti řekl, kdybych to říct dokázal… Vím, že to víš.\n„Soud vyslechl svědectví obžaloby, řeč obhajoby. Po zvážení všech předložených faktů, které pouze žaloba uspokojivě prokázala, jsme dospěli k závěru. Severus Snape byl uznán vinným ve všech bodech…“\n„Budu vypovídat pod Veritasérem!“ vyštěkl Potter. A docela tiše dodal: „A zkuste mě odmítnout.“\n„Třicátý první červenec 1980.“\n„Vaše svědectví ve věci kouzelnická společnost versus Severus Snape je volbou vaší svobodné vůle a není činěno pod nátlakem či pohrůžkou?“\n„Ano, svědčím dobrovolně.“\n„Harry Jamesi Pottere, dopustil jste se někdy porušení zákona?“\n„Ano,“ vyhrknul Potter. „Před dvěma lety jsem použil magii před svým mudlovským bratrancem a mimo prostory školy.“\n„Tato skutečnost je soudu známa a obvinění jste byl zproštěn. Dopustil jste se ještě něčeho jiného v rozporu se zákony?“\n„Nejsem si ničeho vědom.“\n„Byl jste svědkem, že by zákon porušil někdo jiný a tuto událost jste zamlčel?“\n„Děkuji. Obviněný Severus Snape je vaším profesorem, je tomu tak?“\n„Jak byste charakterizoval svůj vztah k obviněnému?“\n„Miluju ho,“ vylétlo z Pottera. A mladík strnul. Zkamenělý.\nNekonečně pomalu se obrátil, zorničky rozšířené šokem. A poprvé na něj pohlédl.\nHarry, zaplakal Severus. Proč to musíš pochopit právě nyní? Kdo tě utěší, když já nemůžu?!\n„Já ho miluju,“ zopakoval Potter zvolna.\nSmaragdové oči plné slz, objal ho pohledem, schoulil se mu v náručí; nechoď. Prosím.\n„To ovšem vysvětluje mnohé,“ utrousil předsedající. „Mohl byste mi prosím opět věnovat pozornost?“\nPotter spustil víčka, stiskl rty.\nJe mi to líto, Harry, je mi to tolik líto…!\nMladík se toporně obrátil čelem k soudcům, Severus bezmocně svíral ruce v pěst. Srdce se zmítalo, křičelo bolestí. Už nikdy tě neutěším!\n„Vraťme se k večeru čtvrtého září letošního roku. Albus Brumbál vás a obviněného přemístil do městského parku Appleton v Surrey, ve snaze zachránit vás před magipastí, umístěnou v meziprostoru. Souhlasíte?“\n„Ano,“ řekl Potter, hlas se mu zatřásl. Odkašlal si.\n„Předpokládám, že jste byl velmi rozrušený.“\nPotter stál rovně, ramena zdvižená. Zvedl ruku, prudce si otřel tvář. „Ano.“\n…Ty pláčeš, štěňátko?\nProboha. Dost. Nevydržím.\n„Popište nám, co se dělo pak.“\n„Zahodili jsme hábity, profesor Snape…“ Ostrý, hluboký nádech. „Profesor Snape mi zakázal používat magii kvůli stopařům. Sám sesílal matoucí kouzla, běželi jsme cestou ven z parku.“\n„Potkali jste někoho?“\n„Ano, nějakou dvojici, žena a muž, neviděl jsem je pořádně. Nevšímali si nás, běželi jsme dál.“\n„Sáru Lenersovou. Tehdy jsem ale samozřejmě její jméno ještě neznal.“\n„Ne? A kdy jste se její jméno dozvěděl?“\nLže…, pomyslel si Severus konsternovaně.\n„Dobře. Povězte nám, jak k tomu setkání došlo?“\n„Šla proti nám po cestě, spěchala. Nedívala se na nás, my jsme si jí taky moc nevšímali, nevypadala nebezpečná. Jenže pak přišla blíž a my oba ucítili Voldemortovu magii…“\n„Nemůžu říct nic jiného!“\nPředsedající cosi zavrčel.\n„Pokračujte. Proč jste si myslel, že je to magie Temného pána?“\n„Znám ji zatraceně dobře,“ procedil Potter.\n„Skutečně jste neměl žádné pochybno…“\n„Necháte mne domluvit?“\n„Neměl jste naprosto žádné pochybnosti, čí magii cítíte?“\n„Zastavili jsme se, začali hledat, kde je Voldemort… Já za to nemůžu!“\n„Pokračujte,“ zavrčel předsedající.\n„Hledali jsme, kde se objeví. Vtom vyslal profesor Snape Everte statim na Sáru Lenersovou a kolem ní se rozzářilo Voldemortovo… sakra… Perpetuum protego. Sára vytáhla revolver, to je mudlovská zbraň, vystřelila na nás, profesor mě odhodil. Vykouzlil štít, seslal Expulso, já byl na zemi, snažil jsem se zvednout, ale to už byla skoro u mě, v ruce držela přenášedlo… a profesor seslal Avadu,“ procedil Potter mezi zuby, skoro nesrozumitelně. „Nemohl dělat nic jiného! Chránilo ji Voldemortovo Protego!“\n„To nyní vynecháme. Pane Pottere, jste si vědom, že slečna Lenersová byla mudla?“\n„Ano. Řekli mi to.“\n„Napadá vás důvod, proč by na vás útočila?“\n„Nikdy předtím jsem ji neviděl… Myslím, že byla pod Imperiem. Já to samozřejmě nevím a viděl jsem jí do tváře jen chvilku, ale měla ten divný, prázdný výraz… Nic jiného mě nenapadá.“\n„Dobře. Řekl jste, že jste byl na zemi. Jak jste dopadl? Na záda? Na břicho?“\n„Na břicho. Zvedal jsem se na kolena.“\n„Směrem kam? K obviněnému nebo slečně Lenersové?“\n„K profesoru Snapeovi.“\n„Takže jste byl k slečně Lenersové zády, chápu to správně?“\n„Jak je tedy možné, že jste viděl, jak k vám přistupuje s přenášedlem v ruce? Není možné, že jste neviděl vůbec nic a pouze opakujete, co vám obviněný později vyprávěl?“\n„Ne. Já ji viděl.“\n„Jak? Pane Pottere, byl jste k ní zády. Sám jste to řekl.“\n„Zrcátko,“ vydechl Potter. „Zahodila kabelku, vypadlo z ní zrcátko; viděl jsem ji v zrcátku.“\nSoudní síň padla do mrtvolného ticha. Stejné se rozpínalo v Severusovi.\nLže! On lže pod Veritasérem. Jak?!\nA na pavoučích nožkách, tenkých jako nitky, se mu do mysli vkradla divná, divná věc.\n„Dobře… V tom případě mám na vás poslední otázku, pane Pottere. Jedinou otázku. Kterou buď plně potvrdíte pravdivost svědectví obviněného, neboť v tomto jednom konkrétním bodě se zcela shodovalo se svědectvím obžaloby a soud má tedy tuto skutečnost za ověřenou… nebo prokážete, že vaše svědectví je falešné. Takže, pane Pottere, ptám se vás, když jste ji tedy viděl – ve které ruce držela Sarah Lenersová plechovku?“\n„Řekl jste v levé?“\nTo je dobré, Harry. To nic.\n„Výborně. Děkuji. Slyšeli jste to? Slyšeli jste všichni? Severus Snape i očitý svědek jednoznačně prohlásili, že ji držela v ruce pravé! Pan Potter lže! Netuším sice, jak to dokázal, ale tímto svědectvím ukázal nad vší pochybnost, že všechny polehčující okolnosti jsou smyšlené a nepravdivé, a že smrt slečny Lenersové byla zcela zbytečnou, ta nebohá žena se stala obětí paranoidního šílence…“\n„Já přece zatraceně dobře vím, že ji měla v pravé!“ vybuchl Potter. „Ale ptal jste se, jak jsem ji viděl a já ji viděl v zrcátku! V levé! V zrcátku ji měla v levé! Nemůžu říct nic jiného!“\nSundali mu pouta. Vrátili hůlku. A pustili ho domů.\nŠel, Potter ho objímal kolem pasu, kráčel mu po boku a němě plakal, tvář zabořenou do Severusova ramene – a Severus tomu ještě stále nevěřil.\nZ davu, tísnícího se za dveřmi soudní síně, se oddělilo sedm neznámých lidí, obklopili je, provedli tlačenicí k nejbližšímu krbu.\n„Bradavice, ošetřovna,“ vhodil někdo z nich letax, Severus udělal několik posledních potácivých kroků.\nA byl v Bradavicích.\nŠtěňátko v náručí.\nKomentáře ke kapitole 27 1


Čína opět vytvořila nový svět z ledu. Islandská replika kostela Hallgrímskirkja má 46 metrů | ego!\nČína opět vytvořila nový svět z ledu. Islandská replika kostela Hallgrímskirkja má 46 metrů\nFestival ledových soch v čínském Charbinu.\n6. 1. 2014 11:25\nKrásný, barevný a monstrozní je nový park v čínském Charbinu. Jen poněkud studený. Všechny impozantní budovy, z nichž ta nejvyšší dosahuje až 46 metrů, jsou totiž vytesány z ledu.\nV čínském Charbinu začal v neděli už 30. ročník tradičního festivalu ledových soch. "Jako každoročně chladné město na severu Číny ohromilo návštěvníky ledovým královstvím zázraků, jehož nádheru podtrhuje nasvícení ohromných ledových bloků barevnými světly," napsal zpravodajský server CNN.\nAutoři ledové sochy vyřezávali z ledových bloků ze zamrzlé řeky Sung-chua s pomocí sekáčků, dlát i laserů. Výsledkem je přehlídka extravagantních hradů a dalších budov, mezi nimiž nechybí římské Koloseum či newyorský mrakodrap Empire State Building.\nFestival je podle pozorovatelů rok od roku působivější a extravagantnější. Letos mezi jeho největší divy patří replika kostela Hallgrímskirkja z islandské metropole Reykjavíku. Podle organizátorů je tato stavba největší ledovou sochou v Číně tyčící se do výšky 46 metrů.\nLedová architektura Zahájení festivalu 5. ledna 2014.Autor / zdroj: fest3000.com\nLedová architekturaAutor / zdroj: fest300.com\nLedová architekturaAutor / zdroj: Wikimedia Commons - 李吉秋 - 李吉秋 ( CC BY-SA 3.0)\nLedová architekturaAutor / zdroj: Wikimedia Commons - 李吉秋 - 李吉秋 (CC BY-SA 3.0)\nLedová architekturaAutor / zdroj: Wikimedia Commons - Shanghai killer whale (CC BY-SA 3.0)\nLedová architekturaAutor / zdroj: http://en.wikipedia.org/\nLedová architekturaAutor / zdroj: best-posts.com\nLedová architekturaAutor / zdroj: blogampersand.nl\nSochaři celkem zastavěli plochu o rozloze více než 400 tisíc metrů čtverečních a na exponáty použili kolem 120 tisíc kubíků ledu a 100 tisíc kubíků sněhu.\nČína oslavuje zimu. Vytvořila desítky ledových paláců a nadživotních soch - čtěte ZDE\nNávštěvníci mohou v kostelní replice vyzkoušet i velmi nekostelní atrakci - 240 metrů dlouhou skluzavku.\nFestival, který každoročně přitahuje miliony návštěvníků, zůstane otevřený, pokud to počasí dovolí, až do března.\nLedopádům se líbí, když rtuť teploměru poskakuje kolem nuly nahoru a hodně hluboko dolů. Pak rostou do krásy, a...\nZmrzlé Chicago. Hasiči proměnili hořící budovu v ledové království\nPětipatrový sklad v Chicagu začal hořet v úterý večer. Na místo přijelo na 170 hasičů, kteří s ohněm bojovali skoro...\nJídlo a pití\t8.1.2012\nJak se dá z kusu ledu vytesat socha Jánošíka? Podívejte se\nLedové sochy a luxusní party jdou dobře dohromady. Podívejte se do zákulisí ledového sochařství. Takto vznikala socha...


ŠTEFAN MARGITA 65 - NÁRODNÍ DIVADLO - ŽIVOT NÁS SROVNÁ\nNárodní divadlo / Opera, Rozhovory / Srpen 2021\nNáš přední tenorista Štefan Margita letos oslavil významné životní jubileum, 65. narozeniny. Opera Národního divadla u této příležitosti uspořádá v úterý 14. září 2021 ve Státní opeře slavnostní galakoncert. Oslavenec na něm vystoupí společně se svými hosty – Adamem Plachetkou, Kateřinou Kněžíkovou a Elenou Zhidkovou. Proč je pro Štefana Margitu právě tento galakoncert tím nejcennějším narozeninovým dárkem? I o tom jsme spolu hovořili letos v létě v kavárně nedaleko Státní opery.\nŽivotní výročí jsou samozřejmě důvodem pro velkolepou oslavu, ale mohou být také vhodným okamžikem pro určitou sebereflexi. Ohlížíte se zpět a vzpomínáte rád?\nTo je krásná otázka! Ano, ohlížím se rád, nedávno jsem se dokonce vrátil k fotografiím z roku 1986, kdy jsem v Národním divadle začal zpívat. Měl jsem tehdy velké štěstí, protože mě pod svá křídla vzal pan dirigent Zdeněk Košler a vlídně mě přijali též režiséři Karel Jernek a Ladislav Štros. Pan Košler mě hned obsadil do La traviaty a do inscenace Evžena Oněgina, která se hrála doslova desítky let. A přišly další role, například Kudrjáš v Kátě Kabanové v Národním divadle. Velkou rolí pro mě dále byl například princ Tamino v Kouzelné flétně. Následoval Don Ottavio v Donu Giovannim a Ferrando v  Così fan tutte ve  Stavovském divadle. Lepší začátek jsem si ani neuměl představit. A tak ty fotografie beru do rukou velmi rád a vzpomínám na své kolegy a kolegyně: Jiřinu Markovou, Slávka Koppa, Pavla Horáčka, Libuši Márovou. Bylo to moc krásné období.\nKdyž se díváte takhle zpětně, je něco, co byste třeba udělal jinak?\nTo víte, že ano. Když je člověk mladý, myslí si o sobě, že je druhý Domingo nebo Pavarotti. Ale život nás srovná, „fackuje“ a myslím, že je v tom něco spravedlivého. Jeden můj kolega říkával, že občas potřebujeme dostat ránu oponou, protože si to občas prostě zasloužíme. Já jsem těch „facek“ dostal za ta léta docela hodně a vlastně díky nim jsem se vypracoval. Změnil jsem pedagoga a odjel jsem na tříleté angažmá do vídeňské Volksoper. To jsem pak přerušil, čemuž se mnoho lidí divilo. Ale v tamním souboru jsem se necítil úplně dobře. Po návratu do Prahy mi hodně pomáhali dirigenti Zdeněk Košler a František Vajnar. Byla to z jejich strany největší pomoc v mé kariéře.\nKdyž mluvíme o kariéře, co považujete za svůj dosavadní největší umělecký úspěch?\nTo, že v 65 letech zpívám, a že mohu mít ve Státní opeře galakoncert. To je obrovský úspěch. Když jsem nastoupil do Národního divadla, zpívala tam řada zpěváků mnohem lepších, než jsem byl já, ale dnes už nezpívají. Já jsem tehdy poslechl rady pana dirigenta Košlera a pana doktora Pavla Ecksteina. Oni mi radili, ať zpívám jen to, na co stačím, že čas se nedá předběhnout. Že všechno má svůj čas a všechno přijde – a já jsem se jejich radami řídil.\nJste vzorem pro mnoho začínajících zpěváků. Jakou radu byste jim dal pro „správný rozjezd“ kariéry?\nSamozřejmě především, aby zpívali svůj hlasový obor. Každý tenorista chce zpívat Jeníka nebo Kalafa, ale tak to prostě nejde. Mladí zpěváci by měli začínat s Mozartem. Ten je v Praze velmi oblíbený a mohou zpívat ve skutečně velkém počtu repríz. Já jich mám za sebou desítky a při každém představení jsem se naučil něco nového. Rád vzpomínám například na to, jak s námi pan dirigent Košler před představeními Kouzelné flétny během patnáctiminutové zkoušky procházel recitativy.\nMohl byste nám prozradit, jak se zpěvák vašeho významu a zkušeností udržuje hlasově ve formě a dále umělecky rozvíjí?\nNikdy jsem nevzal žádnou roli, o které bych měl pochybnosti, zda by mi nemohla hlasově uškodit. I když jsem byl často přemlouván, jsem v tomto ohledu velmi obezřetný. Stále cvičím a učím se nové role a dodnes čerpám z toho, co mě během práce naučila paní profesorka Fidlerová, která bohužel nedávno zemřela. Je pravda, že existuje jedna role, o které jsem byl přesvědčený, že ji nikdy studovat nebudu, a to Herodes v Salome. Musím přiznat, že právě v této chvíli mě čeká debut této postavy v londýnské Covent Garden.\nKterá je ale pro vás ta tzv. profilová? Kterou roli zpíváte nejraději?\nTěch by bylo asi víc. V začátcích to byl Lenský v Evženu Oněginovi, Alfredo v La traviatě a Laca v Její pastorkyni. Pro tuto roli si mě vybral dirigent Semjon Byčkov a následně jsem Lacu zpíval v 26 různých zahraničních produkcích. Potom přišel Pavel Eckstein s Wagnerovým Logem. Když jsem viděl, kolik zpívání Loge v partituře má, říkal jsem si, můj ty Bože, to je tak na rok učení. A opravdu, rok jsem se tuto roli učil. Teď bych ještě rád nastudoval Erika v Bludném Holanďanovi.\nNa zářijovém koncertu ve Státní opeře budete mít po svém boku tři operní hosty – konkrétně Adama a Kateřinu Plachetkovy a Elenu Zhidkovou. Co vás vedlo při tomuto výběru hostů?\nPředevším jejich kvalita. Kateřina podle mého názoru zpívá čím dál lépe. Zatím jsem nezažil, že by někde zazpívala špatně. Má lahodný, krásný hlas. A Adam, tam není vůbec třeba zdůrazňovat, jaký to je profesionál. Elenu znám z několika inscenací – například z Káti Kabanové v milánské La Scale – a také z mnoha koncertů. Moc se těším! Hlavně, ať jsme všichni zdraví.\nNa jaký program se mohou diváci těšit?\nBude to například Janáček, Cilèa, Donizetti, Čajkovský, samozřejmě zazpívám také něco z Logeho ze Zlata Rýna, s Elenou máme připravený duet Santuzzy a Turiddu ze Sedláka kavalíra a s Adamem si určitě dáme duet z Prodané nevěsty. A je také pravděpodobné, že koncert zakončíme všichni dohromady přípitkovým duetem z La traviaty.\nV minulých sezonách vás pražští diváci mohli vidět jako Filku Morozova v Janáčkově Z mrtvého domu nebo jako kapitána Vereho v Brittenově opeře Billy Budd. V květnu 2019 jste se také publiku představil jako Loge v koncertním provedení Zlata Rýna. Plánujete opět zpívat v pražské opeře?\nChystám se na Káťu Kabanovou a moc se těším, že se s ní do Národního divadla vrátím. Jedné vámi zmiňované inscenace je mi velmi líto, a tou je Billy Budd. Nicméně jsem se nedávno dozvěděl, že scéna a kostýmy jsou stále ve fundusu, a proto doufám, že se bude opět hrát. Inscenaci tehdy režíroval Dan Špinar a měla ve své době naprosto jedinečný režijní záměr.\nJaké jsou vaše plány pro aktuální sezonu?\nOpět se začíná ozývat cizina. Jedu do Stuttgartu zpívat Šujského v Borisi Godunovovi, dále mě oslovil operním dům v Dallasu na Logeho ve Zlatu Rýna, a již jsem mluvil o Covent Garden a Herodovi v Salome. Vrátit by se měla také Káťa Kabanová v Metropolitní opeře, která se nemohla hrát v minulé sezoně. A momentálně rovněž jednáme s Chicagem, kde plánují uvést Pountneyho Prsten Nibelungův a rádi by mě viděli v roli Logeho.\nDoufejme, že se tedy vše povede a své plány uskutečníte.\nJá věřím, že ano, budeme optimisté.\nJaký dárek k narozeninám vás obzvláště potěšil?\nTo, že mohu mít koncert ve Státní opeře!\n14. září 2021 světově proslulý tenorista Štefan Margita oslaví své narozeniny galakoncertem ve Státní opeře.


Evangelická církev ve Městě získala titul Fairtradový sbor - Žďárský deník\nEvangelická církev ve Městě získala titul Fairtradový sbor\nNové Město na Moravě - Prvních šest církevních subjektů v České republice splnilo kritéria kampaně s názvem Fairtradové církve. Jedním z nich je Farní sbor Českobratrské církve evangelické v Novém Městě na Moravě.\nKostel farního sboru Českobratrské církve evangelické v Novém Městě na Moravě. | Foto: Deník/ Ondřej Švára\nPodle faráře Zdeňka Šorma z novoměstského farního sboru nakupují v rámci fairtrade jednak kávu pro posezení po bohoslužbách, jednak prodávají výrobky s tímto označením na adventním jarmarku společně s produkcí některých středisek Diakonie a s výrobky členů sboru. „Výtěžek z prodeje je věnován na projekt adopce na dálku," uvedl Šorm s tím, že podpora fairtrade jim, jako každé dobré dílo, přináší starost i radost. „Starosti s dopravou a prodejem výrobků, radost z toho, že jsou smysluplné i z jejich krásy," dodal farář.\nSplnit pět kritérií\nK získání titulu musí žadatelé splnit hned pět kritérií, mezi něž patří například oficiální podpora fairtrade, využívání fairtradových produktů pro vlastní spotřebu, zařazení tématu fairtrade do bohoslužeb a modliteb nebo pořádání akcí pro širší veřejnost na jeho podporu. Kampaň je otevřená všem církvím a náboženským společnostem. „Tato kampaň představuje pro sbory a farnosti jednoduchý nástroj jak prakticky propojit duchovní život s každodenní spotřebou. Není-li nám lhostejný život pracovníků a farmářů v rozvojových zemích, pak si můžeme vybrat takové produkty, u kterých máme jistotu, že jejich výrobci žijí a pracují v důstojných podmínkách," vysvětluje za organizaci Fairtrade Česká republika Hana Chorváthová.\nCertifikát Fairtradové církevní zařízení získal v Kraji Vysočina, na Třebíčsku, rovněž Dům svatého Antonína, který provozuje Kongregace Milosrdných sester svatého Karla Boromejského v Moravských Budějovicích. Dále jde o sbory Českobratrské církve evangelické z Proseče u Skutče a z Hradiště na Chrudimsku, Jablonce nad Nisou a ze Zlína.\nV západní Evropě je Fairtradových církví řada. V Anglii je do podpory zapojeno přes 4000 kostelů, sborů a farností. Kromě křesťanské církve jsou ve Velké Británii Fairtradové synagogy, mešity nebo buddhistické a hinduistické chrámy.\ncírkev, Česko, Kongregace Milosrdných sester svatého Karla Boromejského, Evropa, Velká Británie, Zlín, Kraj Vysočina, Jablonec nad Nisou, Skuteč, Proseč, káva, adopce, doprava, Karel Boromejský, krása


Na Moravu zabloudila potáplice žlutozobá, žijící na arktickém pobřeží - iDNES.cz\nNa Moravě zaznamenali výskyt potáplice, která je větší než husa, naposledy před 70 lety na Vánoce roku 1942, a pak až minulý týden. Jde o vodního ptáka z arktického pobřeží, který se živí výhradně lovem ryb. Každý jeho výskyt ve střední Evropě přitom odborníci považují za velmi výjimečný a jedinečný.\nZa posledních 100 let se potáplice žlutozobá objevila na území Česka pouze v roce 1935 na Pardubicku, potom v roce 1942 v Roudnici nad Labem v severních Čechách a v témže roce ještě o výše zmíněných Vánocích u Lobodic na střední Moravě. Pak po více než třiceti letech v roce 1976 na Labi v Děčíně, v roce 1996 ve Skochovicích v Královéhradeckém kraji a nyní na Novomlýnských nádržích.\nFoto z Dolních Věstonic\nNa Novomlýnských nádržích u Dolních Věstonic ji podle místopředsedy Moravského ornitologického spolku Jiřího Šafránka ornitologové objevili 29. prosince, a to na hladině dolní nádrže u obce Dolní Věstonice.\nOd té doby se na místě vystřídalo několik desítek ornitologů a pozorovatelů ptáků z celé republiky i ze Slovenska, kteří si nechtějí nechat ujít možnost vidět na vlastní oči tuto vzácnou návštěvu z ledového severu. Pozorování ptáků se již dávno nevěnují výhradně ornitologové, ale stále častěji i milovníci a ochránci přírody.\nZbloudilcem je zřejmě nezkušený mladý pták\nNormálně potáplice žlutozobá žije na arktickém pobřeží Ruska a Severní Ameriky. V Evropě zimuje u mořského pobřeží Norska a v západní Evropě se jednotliví ptáci objevují jen zcela výjimečně.\nOdborníci takový výskyt vysvětlují nezkušeností mladých ptáků, kteří mohou v době tahu zabloudit i mimo obvyklé zimoviště tohoto druhu.\nVodní pták živící se výhradně lovem ryb. Potáplice je o málo větší než husa: je dlouhá 80 až 90 cm, váží 4 až 6 kilo. Dokáže se výborně potápět, dokonce až do hloubky 10 metrů. Má výrazný světlý zobák, který obvykle drží šikmo vzhůru (to ji odlišuje od příbuzné potáplice lední).\nPozorování ptáků je například v Severní Americe a v západní Evropě oblíbenou činností statisíců lidí už řadu let. Ale i nás si podle Jiřího Šafránka nachází stále více příznivců.\nPotkáte je všude tam, kde se vyskytne nějaký výjimečný ptačí druh. Předloni to byl například výskyt racka šedého v Praze na Vltavě (více zde) a o rok dříve zimování 14 kusů bernešek rudokrkých na jižní Moravě.\nTémata: pobřeží, Dolní Věstonice, Novomlýnská nádrž, Pardubicko, Roudnice nad Labem, Děčín, Lobodice, Labe, Severní Amerika, Skochovice, Norsko, Rusko, Slovensko, Moravský ornitologický spolek, Vltava, Advent a Vánoce, Břeclav, Hobby - mazlíčci, Jihomoravský kraj, Královéhradecký kraj, Litoměřice, Příběhy zvířat, Příroda, Ústecký kraj


Ring My Bells: Průvodce ke stimulaci bradavek | euroleft.com\nHome / Sexualita / Ring My Bells: Průvodce ke stimulaci bradavek\n29.08.2018 Sexualita Leave a comment 14 Views\nNastavte svůj profil na Lavalife Online Dating Service\nPokud se nepozdáte pečlivě, většina bradavek vypadá víceméně stejná. Existují samozřejmě různé barvy a rozměry, ale pro mnoho z nás, kteří o nich moc nepomysleli, jsou bradavky jako lokty. Mají funkci a my všichni víme, co to je.\nA to je místo, kde nám tak mnoho z nás chybí. Je pravda, že většina z nás má bradavku nebo dvě (někteří z nás mají tři nebo více), ale určitě nemáme všechny stejné bradavky nebo stejný vztah k našim bradavkám.\nNěkteří z nás mohou mít bradavky, které jsme nikdy necítili ani nikdy neměli rád. Někteří z nás mohou mít jako dospělé bradavky, které se dramaticky změnily od toho, jak byly, když jsme byli mladší (možná kvůli chirurgii, věku nebo životním zkušenostem).\nBez ohledu na to, kolik máte, nebo co vypadají nebo se cítí, vaše bradavky a bradavky lidí, s nimiž se chcete sexu spojit, mohou být zdrojem sexuálního potěšení. Jakmile víte, že bradavky jsou součástí erotické krajiny, která se má objevit, uvádíme několik tipů, jak stimulovat bradavky..\n1 Znáte o bradavce\n2 Bradavky jsou víc než bradavky\n3 Dýchat než se dotknete\n4 Prozkoumat bradavky s dotykem\n5 Z vnější strany\n6 Zevnitř ven\n7 Pysky a jazyk\n8 Chcete-li kousnout nebo ne kousnout?\n9 Hrajte s teplotou\n11 Svorky bradavky\nZnáte o bradavce\nKaždá bradavka je jedinečná, ale předtím, než prozkoumáte bradavku, zjistíte základy anatomie prsu. Bradavka není ostrov, je spojena s prsou a hrudníkem (části těla, které mají lidé všech pohlaví, ačkoli někteří jsou větší a citlivější než jiní). Hlavní tři zóny, které je třeba zvážit, jsou prsa, areola, což je oblast kolem bradavky a samotná bradavka.\nBradavky jsou víc než bradavky\nPro lidi všech pohlaví, ale pravděpodobně víc pro lidi, kteří jsou považováni za ženy, prsa a bradavky mohou mít spoustu osobního a společenského významu. Jsou součástí těla, které je vystaveno spoustě nechtěné pozornosti a posměchu. Jsou zaměřeny na obavy z oblasti zdraví (např. Obavy z rakoviny prsu), plodnosti (např. Otázky, zda někdo bude schopen počat a kojit jedenkrát) a sexuální žádoucí (např. Mají správnou velikost a tvar, jsou citliví dost, ale není přecitlivělý).\nZ těchto důvodů stojí za to zjistit něco o bradavkách, které se dotýkáte, než se k nim dotknete.\nNěkteří lidé mají rádi, že jejich bradavky jsou stimulovány, jiné vás nechtějí blízko. Možná se budete chtít zeptat (např. "Existují části vašeho těla, které milujete, když jste se dotýkali a části, které nemají rádi lidi, kteří se dotýkají?"), Ale pokud taková verbální komunikace nefunguje pro vás, snažte se být citliví když prozkoumáte tělo nového partnera. Pokud si je všimnete, že se ztuhne nebo se ztuhne nebo se zřejmě nudí, když povzbuzujete bradavky nebo prsy, berte na vědomí a možná jděte dál, nebo se zeptejte.\nDýchat než se dotknete\nZatímco někteří lidé mají velmi agresivní stimulaci bradavek (viz níže), je vždy dobré začít pomalu a jemně. Nemusíte ani začít s dotykem. Pokud můžete použít ústa, abyste se dostali přes bradavky svého partnera, začněte hrát s dechem. Můžete vyfoukat tvrdé rty, abyste vytvořili chladný vánek, nebo se ještě přiblížíte a dýcháte otevřenou pusou, která vytváří teplý dech. Mnoho bradavek je vysoce citlivá jak na dotyk, tak na teplotu, takže když zkoumáte, zkuste si všimnout, jak váš partner i bradavky reagují.\nProzkoumat bradavky s dotykem\nPřemýšlejte o části vašeho těla, které vám dávají okamžitou zpětnou vazbu, a to může být nejlepším dílem, jak začít zkoumat bradavky s.\nPro některé lidi, které budou jejich prsty, pro druhé, to by mohly být jejich rty nebo jazyk, a pro někoho jiného by to mohlo být další část těla. Cokoli používáte, začněte jemným dotykem. Spuštění jemně může dát tělu čas, aby se dostal až k stimulaci. Tam jsou téměř nekonečné způsoby, jak se dotknout, ale klíč je vybudovat jak rychlostí stimulace a tlaku.\nZačněte daleko od bradavky a přesuňte se dovnitř. Všimněte si, jak se cítí různá pokožka, od prsou až po areola až po bradavku. Jemně aplikujte tlak a všimněte si, jak se různé části těla cítí pod kůží. Použijte kruhový pohyb, nebo pokud používáte ruku a prsty, jemně roztáhněte ruku přes prsa a přitom přiveďte prsty dohromady, aby se v době, kdy se spojí vaše prsty, jsou na bradavce.\nMasírujte kolem bradavky, škádněte oblast a vůbec se jí nedotýkejte, vytvořte o ní mnohem více stimulace, než se na ni nanášíte.\nOblast je citlivá, takže dotyk od špiček prstů se bude lišit od dotyku na zadní straně ruky, kloubů nebo loktů. Pokud váš partner má rád kruhový pohyb, můžete to změnit tím, že půjdete ze širokých kruhů s pomalým pohybem do mnohem přísnějších kruhů s rychlejší stimulací.\nJakmile se dostanete k bradavce, můžete ji držet mezi dvěma prsty nebo jiným způsobem a působit na ni jemným tlakem a současně ji otáčet dopředu a dozadu. Neexistuje žádný způsob, jak to udělat, takže experimentování a věnování pozornosti tomu, co pracuje pro vašeho partnera, je způsob, jak jít.\nPokud už víte, že váš partner má rád stimulaci bradavek, můžete začít s bradavkou. Pojď na něj zhora a jemně začněte třepat nebo běhat kruhy kolem bradavky. Pak můžete rozložit svou stimulaci, kolem areola a pak hrudi. Nebo můžete začít jen s hrotem prstu na bradavce a bez odtržení prstem z bradavky pohybujete rukou tak, abyste vytvořili jakýsi špičatý vibrační pocit.\nPysky a jazyk\nPodle myšlenky zahájení pomalého a budování začínáte právě tím, že si vyčistíte uzavřené rty přes bradavku. Můžete pomalu otevírat rty tak, aby se bradavky dostaly do kontaktu s otevřenými ústy a v určitém okamžiku vám představily jazyk. Vyzkoušejte jazyk pomocí hrdla (buďto zvnějšku nebo zvenku venku). Hrajte s kruhovým a lapacími pohyby, každá z nich bude pro vašeho partnera jinak, protože plochý povrch vašeho jazyka má výraznou strukturu od špičky.\nChcete-li kousnout nebo ne kousnout?\nPokud víte, že váš partner má rád intenzivnější stimulaci, nebo máte podezření, že by to mohlo, můžete zuby používat nejprve opatrně. Nehýbejte se rychle ani tvrdě, ale pokud chcete prozkoumat to, začněte tím, že jednoduše vložte bradavku jemně mezi zuby a opusťte je tam, používejte jazyk ke stimulaci bradavky, ale nevytvářejte vůbec žádný tlak se zuby.\nOčekávání bude pro někoho napínavé (a nic pro ostatní neudělá). Jakmile máte oprávnění, může být něco, co váš partner chce, kousání a dokonce i kousání. Můžete také vytvořit pocit sání s ústy. Bude to něco jako někteří lidé a jiní ne. Nepředpokládejme, že na základě historie někoho nebo možné budoucnosti s kojením můžete říct, zda to bude něco příjemného a žádoucího. Stejně jako cokoli, když máte pochybnosti, zeptejte se.\nHrajte s teplotou\nBradavky mohou být velmi citlivé na změny teploty a jak ukázalo mnoho klasických softcore celovečerních filmů, hra s teplotou (ať už je to ledová kostka pro studené nebo obyčejné bílé svíčky kapající vosk, pro teplo) je další způsob, jak brát stimulaci bradavky hlubší nebo intenzivnější úroveň. Led bude mít znecitlivělý efekt, takže ho pozvolně vkládejte a pokud nechcete, aby se znecitlivění dostavilo hned, nepoužívejte led na více než několik vteřin, aniž byste ho vyhnuli. Horký vosk může být naprosto bezpečný (je to vše o vosku, ne o plameni). Můžete si koupit speciální svíčky, které se taví při nižší teplotě (a proto nebudou hořet), ale většina obyčejných bílých svíček je také v pořádku. Vyzkoušejte to nejprve pro bezpečnost. Pokud chcete vědět víc, existuje celá kniha (i když je to krátká) o vosku a teplotní hře (srovnejte ceny).\nBradavky mohou být zabalené s nervovými zakončeními a nejcitlivější částí něčí hrudi, ale mohou vzít spoustu stimulace a někteří lidé zjistí, že skutečně mají pocit, že mají bradavky přitlačené. Nejde o to, jak děláte jako dítě, rychlé a nečekané uchopení malého kusu masa, který překvapuje a bolí. Zacvakávací bradavky jsou jemnější umělecké dílo. Je důležité nejprve vědět, že to je něco, co se vlastník bradavky bude líbit. Pokud nejste spokojeni se slovem, můžete vždy otestovat vodu tím, že si mezi prsty (bradavka) nejčastěji uchopíte bradavku a jemně ji stisknete a přidržíte.\nNehýbejte a neuvolňujte. Někteří se mohou líbit, ale většina z nich bude nepříjemně bolestivá. Jakmile dostanete bradavku mezi prsty, aplikujte tlak a podržte. Pokud se jim to líbí, můžete aplikovat trochu větší tlak a znovu držet. Když to děláte, vytlačujete z bradavky krev. Když se pusti, krev se spěje zpět do bradavky a vytvoří intenzivní pocit, který někteří lidé milují. Pokud pomalu uvolníte bradavku, vytvoří se vám jeden druh stimulace. Pokud ho uvolníte rychle, vytvoří jinou stimulaci. Není to správné nebo špatné, jen se ujistěte, že získáváte spoustu zpětné vazby od svého partnera, abyste věděli, co funguje a co není.\nLidé, kteří objeví, že mají pocit, že mají bradavky přitlačené, nebo si užívají jiné druhy intenzivní stimulace bradavek, možná chtějí prozkoumat bradavky. Jedná se o sexuální hračky navržené tak, aby se vešly na, kolem nebo kolem bradavky a vytvářely různé druhy stimulace. Úchytky na bradavky mohou být použity samostatně nebo s partnerem a v závislosti na způsobu, jakým se připevňují k bradavce a zda jsou nebo nejsou připojeny dvě upínací svorky, existují možnosti pro ovládání stimulace vsuvek pomocí svorek. Tam jsou také vibrační svorky bradavky, které mají další výhodu, že je možné sevřít na jiných částech těla.\nOrgasmy jsou považovány za konečnou destinaci každého sexuálního setkání. Je ironií, že tlak, který si …\nVáš průvodce penisu\nPrůvodce používání osobního maziva\nHoitolaitoksen takana oleva prosessi ja lapset, jotka vanhentuvat\nBliver en Enlig Mor efter Choice\n7 καλύτερη μάσκαρα επέκτασης για σύντομες βλεφαρίδες\nWhat You Need to Know Before Filing for Divorce in Missouri\n23 superbes idées de tatouage de sternum pour les femmes audacieuses\n10 tapaa, joilla voit tyylillä valkoisen Blazerin katsomaan söpöä\nأعلى الوجهات لقضاء العطلات مثليه لزيارة\nComment allumer une pièce pour le sexe: un meilleur sexe à travers l’éclairage\nКак да се запази Freshdry на втория ден\nالطريقة الصحيحة لإزالة الشعر المتغضن\nWelche Nagellackmarken sind “5 Free”?\nWie eine Midlife-Krise für Männer und Frauen anders ist\nفنان الوشم الخاص بك يحتاج إلى معرفة التفاصيل الطبية الخاصة بك\nWelche Art von Schuhen sind Faulenzer?\n10 películas maravillosas para padres\nНай-ласкателните начини да носите шал за малката жена\nКои видове бразда на Боб са най-добри за вашето лице?\n23 tatouages commémoratifs émotionnels pour honorer les proches\n10 façons de se préparer au placement familial\nFind ud af, hvor meget barn, du støtter, er skyld i Wisconsin\nما تحتاج إلى معرفته عن مواد التشحيم القائمة على السيليكون\nPlus-Size-Kleidung Einkaufen in Marshalls\nConsejo de amor vital: cómo superar una mala ruptura\nنصائح لتخطيط حفل زرع شجرة الوحدة\nComment éviter le traitement excessif des cheveux noirs\nMantenga su familia segura en el cine


Podloží pod zámkovou dlažbu • NejZóna.cz\nDel > Podloží pod zámkovou dlažbu\n…kritérium, ale není důležitější je kvalita zpracování a životnost. Dobrý večer, má nabídka : popis : - výkopové práce - vytvoření podloží pod zámkovou dlažbu ( Best klasik přírodní ) - pokládka obrubníků + zámková dlažba včetně...\n…pozemku). Místo určené k pokládce je v současné době zatravněné, z jedné strany v prostoru, z jedné dřevěný obrubník (bude třeba pravděpodobně nahradit nějakým obrubníkem) a ze dvou stran betonová palisáda (viz. přiložené fotografie). O kvalitě podloží nemám žádné informace....\nPokládka zámkové dlažby Újezd u Průhonic\nPoptávám kompletní položení zámkové dlažby, tj. včetně přípravy podloží v rozsahu cca 115 m2 (z toho cca 70 m2 vjezd do garáže pro osobní automobil, zbytek 45 m2 chodníky a terasa). typ zámkové dlažby např. city top elegant, odstín černobílá (výrobce...


ANO nasává nové voliče a ostatní poráží na hlavu: 28,9 procenta - Novinky.cz\nNovinky.czDomácíANO nasává nové voliče a ostatní poráží na hlavu: 28,9 procenta\nVolební model v březnu podle STEM Foto: David Ryneš, Novinky\n26. 3. 2014, 11:03 • Aktualizováno 26. 3. 2014, 12:08\nPři přepočtu na mandáty by mělo ANO 72 poslanců, ČSSD 48, komunisté 29, TOP 09 19, lidovci 14, ODS 12 a Úsvit šest.\nZ dalších stran jsou v průzkumu zmiňováni zelení se ziskem 2,6 procenta, Piráti (2,5 procenta), Svobodní (1,3 procenta) a DSSS s podporou jednoho procenta.\nPřepokládaný zisk mandátů v březnu\nANO si polepšilo nejen ve stranických preferencích, ale zejména ve volebním modelu mezi pravděpodobnými voliči. „Odráží se tu fakt, že ANO dokáže od voleb lákat na svoji adresu nové příznivce, a to napříč politickým spektrem,” uvedla agentura. Sociální demokraté voličskou základnu takto nerozšířili a zůstávají pouze u svých loňských voličů, zmínil výzkum.\nvolby – říjen 2013\n12,5 7,7 7,5\nPodle voličských preferencí, které zahrnují i nerozhodnuté voliče a ty, kteří by k volbám nešli, by ANO získalo 22,5 procenta. ČSSD 17,4 procenta, KSČM 10,3 procenta, TOP 09 6,9 procenta, ODS 5,6 procenta, lidovci 4,5 procenta a Úsvit 3,9 procenta.\nOchotu jít k volbám projevilo 58 procent voličů.


Projekt Nepostavené Brno se zabývá významnými urbanistickými záměry, které zůstaly jen na papíře nebo byly započaty ale nedokončeny. Dochovaly se pouhou stopou, otiskem v tváři města, jehož myšlenka nám dnes uniká. Proto i tyto projekty mají hodnotu pro pochopení struktury města a jeho další rozvoj.\nAnimace modelu urbanistické koncepce vzniklé v průběhu meziválečného období. S pozemky na Kraví hoře bylo počítáno jako se staveništěm pro novou zemskou nemocnici, fakulty Masarykovy univerzity, rozšíření české techniky a společné teoretické ústavy.\nAnimace modelu urbanistické koncepce vzniklé v průběhu meziválečného období. V prostoru u ulice Veveří mělo vzniknout univerzitní náměstí. Po jeho obvodu měly stát budovy nově vzniklé Masarykovy univerzity, rozšíření České vysoké školy technické a v čele náměstí Státní konzervatoř.\nAnimace modelu urbanistické koncepce vzniklé v průběhu meziválečného období. Náměstí Míru (tehdejšího Babákova náměstí) v podobě, jakou známe dnes, je nedokončeným fragmentem původního meziválečného záměru z 20. let 20. století.\nJedním z největších meziválečných urbanistických záměrů na území města Brna byl projekt na výstavbu univerzitního kampusu Masarykovy univerzity. Hledání jeho podoby představuje téměř jedno století.\nMeziválečné období bylo protkáno řadou architektonických soutěží na podobu univerzitního kampusu Masarykovy univerzity. Ty vyústily v položení základního kamene Právnické fakulty.\nPřes slibný začátek výstavby univerzitního kampusu došlo na počátku 30. let 20. století k zásadnímu zvratu a proces budování byl přerušen. Po 2. světové válce došlo ke změně pozemků určených pro výstavbu do lokality Bohunice. Dokončení kampusu pak trvalo více než 50 let.\nProjekt výstavby univerzitního kampusu Masarykovy univerzity se také úzce dotýkal České vysoké školy technické. Snahy o výstavbu obou vysokých škol se často prolínaly a na podobě Akademického náměstí se bezprostředně podílely.


EnviWeb - Radiace z fukušimské elektrárny zdeformovala místní motýly\nRadiace z fukušimské elektrárny zdeformovala místní motýly\n18.08.2012 | zdroj: ČTK | 40× přečteno vytisknout článek\nTři generace motýlů z okolí jaderné elektrárny v japonské Fukušimě pocítily následky radiace, která se z tamějších reaktorů rozšířila po jejich poškození zemětřesením a hlavně následnou vlnou cunami loni v březnu. S odvoláním na japonské vědce o tom dnes informovala agentura AFP. Anomálie zejména v podobě zakrslých křídel či zdeformovaných očí byly zjištěny u 12 procent modrásků, kteří byli vystaveni radiaci ještě jako larvy. Vědci odchytili množství těchto motýlů v květnu, tedy dva měsíce po nehodě, s cílem sledovat jejich reprodukci v laboratorních podmínkách. Podobné problémy pak mělo 18 procent motýlů z následující generace, sdělil AFP profesor Džodži Otaki z Rjúkjúské univerzity na Okinawě. Deformace pak pokračovaly i u třetí generace, která byla postižena z 34 procent, a to i přesto, že výzkumníci dali ke spáření zdravé motýly z jiné oblasti s těmi z oblasti z Fukušimy. Půl roku po katastrofě odchytili vědci jinou várku motýlů u Fukušimy a zjistili u nich 52procentní míru genetického poškození. Pokusy byly provedeny i na zdravé generaci motýlů, které výzkumníci vystavili slabým dávkám radiace v laboratořích. Následky byly stejné jako u první generace fukušimských motýlů. "Dospěli jsme k jednoznačnému závěru, že záření ze závodu ve Fukušimě poškodilo geny motýlů," řekl Otaki. Vědci hodlají provést experimenty i s dalšími zvířecími druhy z postižené oblasti. Havárie fukušimské elektrárny byla nejhorší jadernou katastrofou od výbuchu černobylské elektrárny v roce 1986. Ve třech reaktorech elektrárny roztálo palivo a 160.000 lidí muselo kvůli katastrofě opustit domovy. Přímá postižení lidí z jejího okolí sice zjištěna nebyla, ale panují obavy, že se následky mohou dlouhodobě zdravotně projevit, a to i u jejich potomků. Viditelné to podle odborníků bylo po působení radiace na obyvatelstvo, které přežilo výbuchy amerických jaderných bomb nad městy Hirošima a Nagasaki na konci druhé světové války.


Tommy Nielsen | BiohazardEurope.com\nDruh: PostavaKategorie, do které na webu Biohazard Europe spadá tento článek. Napsal: BiohazardGeekAutor tohoto článku. Datum: 10. března 2021Datum, kdy byl tento článek publikován. Důležitost: ★☆☆Čím více plných hvězd, tím důležitější tato bytost v rámci Resident Evil franšízy je.\nNielsen byl manažerem korporace Umbrella, odpovědným za divizi nelegálních nákladů.\nBěhem virového incidentu v září 1998 dostal rozkaz shora, aby zůstal se svými lidmi ve městě Raccoon City. Cílem bylo zajistit kontejner s bio-organickou zbraní Nyx, kterou odcizil kapitán U.S.S. Juan Rodriguez, který se Umbrelle vzepřel a hodlá kreaturu předložit jako důkazní materiál o nelegálních výzkumech korporace. Oddíl polovojenských sil Umbrelly (U.B.C.S.) pod vedením Arnolda dostal nařízení Rodrigueze zlikvidovat, ale také každého, kdo bude Rodriguezovi napomáhat.\nPokud se hráči podaří dostat se do vrtulníku s Rodriguezem dříve než vyprší čas, kontejner s B.O.W. Nyx bude s úspěchem transportován z města. Pokud se hráč do vrtulníku v časovém rozmezí nedostane, je kontejner sestřelen a celý Arnoldův tým kreaturou zabit. Tommyho osud není znám.


Citáty na téma vidění (26 citátů) | Citáty slavných osobností\n„Moje oči jsou profesionální zloději, kteří ukradnou vše, co je k vidění, a uloží to v mé mysli. (Jsem roztříštěná - Juliette)“\nJanusz Osenka 2\nkřesťanský bohoslovec 1703 – 1791\n„Bližní – to není jen tvůj přítel, příbuzný nebo známý; to není jen člověk ctnostný, přátelský; to není jen ten, kdo tě má rád a kdo ti neodmítne žádnou laskavost, nýbrž každá lidská bytost, každá duše, kterou Bůh stvořil. Ba i ten, kterého jsi nikdy neviděl, jehož neznáš ani jménem ani od vidění, i ten, který s tebou jedná zle a pronásleduje tě, patří mezi tvé bližní. Také jeho máš milovat jako sebe samého s vytrvalou touhou po tom, aby i on byl blažený a šťastný v každém směru, a s bezmeznou snahou ochránit jej před vším, co by jej mohlo na těle či na duchu zarmoutit nebo zranit.John Wesley, Kázání“\n„Účastníkům odboje se skládá hold jednou ročně, 29. července. Ale dobrý odbojář, je mrtvý odbojář. Každý, kdo měl uši k slyšení a oči k vidění, věděl, co znamená nacistické šílenství, už před rokem 1933. (10. ledna 1965)“


Gree - Star Wars - POSTAVY.cz\nClone Trooper, Ahsoka Tano, Yoda, Boss, Scorch, Luminara Unduli\nStar Wars, Star Wars: Epizoda III - Pomsta Sithů, Star Wars: Klonové války\nKlonový komandér se číslem 1004. Miloval dobývání planet a soustav. Jeho zájem o kamiňanský archív a jeho bratry zaujal jeho tvůrce - Kamiňany. Smazali by tuto chybu, ale zrovna dělali program pro velitele a tak jím 1004 prošel.\nProšel výcvikem od Alphy-17 a dostal jmeno Gree. Dostal ho podle rasy, která chtěla vše jen vylepšovat. Byl posílán často na planety kde byli domorodci. Taková mise byla na konci CW na Kashyyyku pod vedením gen. Yody.\nKdyž připravil plán akce, Yodovi se velice zalíbil. Když klony porážela droidí armáda, přišel Greemu Rozkaz 66 od Sidiouse. Gree si to ještě překontroloval, zda to není omyl. Yoda vytušil velký výkyv v Síle a neobvyklé chování klonových vojáků, ale než vystřelili uřízl jim Yoda hlavy. Tak končí příběh dalšího klonového velitele.\nAutoři popisu: oryl; -\npro MÉNĚ REKLAM se přihlaš a komentuj postavu Gree\nHel proč je tam vedlejší několikrát během klonových válek zachránil svou velící Luminaru dejte mu hlavní díky němu prošla přes několik sérii(kdyby nebylo jeho byla asi 3x mrtvé)\nA taky byl jediný kdo měl podezření o mandalorianské gardě když měli převážet místo krále Ganreie.\nAle nemá moc vliv na děj\nAle stejně prošel všemi sériemi bude i v chystané spoustu krát někoho zachránil, akorát se neobjevil v tolika dílech\nAle prostě neovlivnil děj celého světa... Není hlavní\nAni cody neovlivnil zásadně děj\nA Cody taky hlavní nemá...\nTak tu už je fakt na palici\nCo? Že tady nad vším logicky (snad víš, co to slovo znamená) uvažujeme?\nHlavní je třeba Anakin nebo Han Solo. Prostě ti co znají všichni ale Gree ne\ndobrá voják, škoda že ho yoda zabil\nSandtroopera tu nikde nemáme :)\nProtože on hodně cloňáků namluvil i ve hrách a tak\ntak proč máte u sandtropera že ho hrál taky Temuera Morrison\nEpizoda 4 5 6? Tak to samozřejmě že ne :)\npochybuju že hrál aji v těch starých dílech\nok,ok...mno ve filmech si sice nesundal ani helmu,ale tak ho tam hoď:)\nVe filmu je všude hrál Morrison. Případné další můžeme (třeba časem) dohledat. Lepší než tam nechávat volné místo.\nHele vážně se jmenuje Gree? Nejmenoval se náhodou Green?\ntaki sem si to mislel ale jmenuje se gree\nJo jmenuje se Gree ale v 327. Hvězdném Sboru je klon co se jmenuje Green.\nA pročmá neutrál kd/ž nikdy nic špatného neudělal?\nJo a do blízkých Luminaru Unduli\nDroidi že je poráželi? Nezdálo se mi\nNeutrál má, protože chtěl zabít Yodu. Proč Luminaru? A s tím porážením je to otázka úhlu pohledu.\non Gree pod Luminarou sloužil, ne? s Yodou byla na Kashyyku taky Luminara, proto i Gree\nAch tak ok opraveno.\nAno Luminar Unduli, Bariss Offee a Yoda veleli 41. Hvězdnému Sboru a Gree tam patřil taky (myslím že to asi všichni víte takže mi pls noc neříkejte\n* zapomněl jsem na závorku sori\nSoráč spletl jsem se je to 41. Elitní Sbor\nTohohle klona mám rád, do blízkých by šel kapitán Argyus, kterého nenávidím\nPopis postrádá jeho aktivitu v CW\nMno...v CW ho mluvil někdo jiný a elitní kloňáky z RC kromě Bosse taky mluvil někdo jiný...ale dejme tomu:)\nBtw, do "Hraje" bych dal taky Temuera Morrisona, jsou to koneckonců všechno klony namlouvané stejným hercem :)\njj,to je on...:)\nTo je ten, jak chtěl zabít Yodu na Kashyyyku?\n1987. nejlepší postava\ntaxxir - 80%\nNačtení stránky za 0 - 0.2307