GENDEROVÝ BALÍČEK 2/ PDF\nGENDEROVÝ BALÍČEK 2/2005\nDownload "GENDEROVÝ BALÍČEK 2/2005"\n1 GENDEROVÝ BALÍČEK 2/2005 Genderové balíčky celkem čtyři se zaměřením na různé oblasti společenského života, které vykazují genderově více nebo méně zatížené rysy mají přispět informacemi, zdroji, daty a odkazy na situaci v zahraničí ke zvýšení povědomí a citlivosti k tématům, která souvisejí s postavením žen a mužů v České republice. Činí tak prostřednictvím argumentů a relevantních faktů, s využitím zdrojů, které má k dispozici jak ve své knihovně, tak i díky spolupráci s mezinárodními institucemi a organizacemi. Reprodukční práva žen Reprodukční práva žen, a zejména téma interrupcí, jsou velmi diskutované - nejen odbornou, ale i laickou veřejností. Interrupce jsou navíc problémem velmi kontroverzním, a to nejen v zemích, kde jsou obecně práva žen včetně práv reprodukčních a na odpovídající zdravotní péči omezována, ale i v řadě evropských zemí. Obvykle však nejde o lékařskou stránku věci, ale o jejich morální a politický rozměr. V řadě států jsou přístupy k interrupcím ostře vymezeny dvěma skupinami: hnutím pro-life (pro svobodnou volbu) a pro-choice (pro svobodnou volbu). Spor o interrupce je aktuální také v České republice. Z toho důvodu je tento genderový balíček věnován právě tématu reprodukčních práv žen, jejich souvislostem nejen v evropských zemích, s tím, že se specificky zaměřuje právě na interrupce a reprodukční práva, resp. vývoj postojů k interrupcím a možnosti volby. Obsah: Úvod Vývoj právní úpravy interrupcí v Československu a České republice Faktory ovlivňující vnímání problematiky interrupcí Aktéři v interrupční debatě v aréně České republiky Srovnání aktivit českého hnutí pro život a pro svobodnou volbu Interrupční politika Co ještě je ochrana života? Nejde jen o interrupce Ze světa, nejen z Evropy Interrupcí loni skončila pětina všech těhotenství Z historie interrupcí Výzva - Pro svobodnou volbu v otázce interrupcí! Diskuze o interrupcích Závěr Literatura 1\n2 Úvod Linda Sokačová V zemích střední a východní Evropy se interrupce staly významným politickým tématem po kolapsu socialistických vlád [Wall et al. 1999; 443, Kulczycki 1999; 1]. Rovnost genderových rolí začala být zpochybňována jako reprezentace socialismu a některé země začaly usilovat o návrat žen do domácnosti a definovat je primárně jako matky. Východoevropští vědci zastávají názor, že zpochybňování legálních interrupcí je způsobeno sílící rolí církve a novým zhodnocováním pozice žen ve společnosti. [Wall et al. 1999; 444] ČR je zemí s dlouholetou tradicí legálního provádění interrupcí, i proto česká veřejnost považuje za přirozené, že má žena právo rozhodnout se, zda porodit chce nebo ne. I přes tyto postoje se však po tzv. Sametové revoluci v roce 1989 začaly objevovat tendence usilující o změnu stávající legislativy. Často zmiňovaným důvodem pro tyto aktivity byl kromě důvodů etických také strmý pokles porodnosti. Návrhy usilující o změnu stávající legislativy ve prospěch omezení interrupcí či jejich zákazu jsou v ČR iniciovány neziskovými organizacemi působícími v této oblasti a některými poslanci KDU ČSL. Jedním z prvních úspěchů spojení neziskových organizací a poslanců bylo schválení zákona o pohřebnictví na jaře v roce Na popud neziskové organizace HPŽ ČR se do konečné verze nového zákona o pohřebnictví dostal dovětek lidskými pozůstatky, jež se musejí pohřbít, se rozumí mrtvé lidské tělo, jeho části nebo plod po potratu. Poté, co se touto události začala zabývat média, vyšlo najevo, že velká část poslanců o daném ustanovení nevěděla, nebo mu nevěnovala dostatečnou pozornost. Krátce po přijetí zákona byla proto připravena jeho novela, která již uvedenou část zákona neobsahovala. Tento pokus se dá chápat jako předzvěst dalších pokusů o legislativní zákaz interrupcí. Jeden z hlavních iniciátorů poslanec za KDU ČSL J. Karas vyjádřil názor, že interrupce by měly být zakázány jako takové. Další návrh související s problematikou interrupcí byl projednáván v první čtvrtině roku 2004 a přímo se týkal legislativního zákazu interrupcí. Byl předložen skupinou poslanců (někteří poslanci KDU-ČSL a jeden za ODS) v čele s lidoveckým poslancem J. Karasem v roce Na jeho vznik mělo velký vliv o. s. HPŽ ČR, jehož je J. Karas členem. Podle návrhu zákona by za provedení interrupce hrozilo lékaři pět let vězení, případně zákaz činnosti. Mohl by být rovněž odsouzen člověk, který ženu k potratu svede nebo jí k němu napomáhá. Žena, která by potrat podstoupila či se zbavila nenarozeného dítěte sama, by trestána nebyla. 30. března 2004 byl tento zákon poslaneckou sněmovnou zamítnut. Zákon se rozhodli podpořit poslanci za KDU ČSL, P. Pleva z ODS a M. Bielesz z US-DEU. Hlavní předkladatel zákona krátce po jeho nepřijetí prohlásil, že bude i nadále usilovat o změnu právního stavu a podá stížnost na Ústavní soud, protože současný zákon umožňuje za určitých okolností interrupce mezi 12. a 24. týdnem těhotenstvím, což je podle něho protiústavní. Po neúspěchu tohoto návrhu lidovci začali podle MF Dnes připravovat nový, mírnější návrh zákona, který interrupce za určitých podmínek připouštěl. Navrhovali je však povolit jen do dvanáctého týdne těhotenství. Dnes jsou výjimečně možné až do šestého měsíce např. pokud hrozí mentální postižení dítěte. V druhé čtvrtině roku 2004 však vedení KDU-ČSL oznámilo, že do voleb v roce 2006 jejich strana ani poslanci nepředloží návrhy usilující o legislativní zákaz interrupcí. J. Karas sám je však rozhodnut znovu předložit zákon, který by zakazoval umělé přerušení těhotenství. Zákaz má být rozšířen i na eutanazii, výzkumy na lidských buňkách či prostituci. Tyto změny plánuje včlenit do zákona o důstojnosti lidského života. Druhý pokus o změnu interrupčního zákona byl pod silným mediálním dohledem a tlakem občanského sektoru, konkrétně neziskových organizací, a to ze strany hnutí pro život i pro svobodnou volbu. Obecně prospěšná společnosti Gender Studies připravila lobbyistickou akci, jejíž součástí byla také veřejně dostupná petice Pro svobodnou volbu v otázce interrupcí! 2\n3 HPŽ ČR také zorganizovalo rozesílání dopisů poslancům a všem členům PSP ČR byly rozeslány videokazety se záznamem provádění interrupcí. Poslanecký návrh na legislativní zákaz interrupcí přišel ve stejnou dobu, kdy byl zpřísněn zákon v USA či Rusku. Téma interrupcí je aktuální také v dalších zemích středoevropského prostoru. Jednou ze zemí, ve které se tématu interrupcí dostává velké pozornosti, je Polsko. To patří spolu s Maltou a Irskem k zemím s nejstriktnější protipotratovou legislativou v Evropě. Podobně jako v ostatních zemích sovětského bloku byly v Polsku interrupce v roce 1956 legalizovány ze zdravotních i sociálních důvodů. Po roce 1989 však kruhy blízké církvi zahájily kampaň usilující o legislativní zákaz interrupcí. Církev, která považuje interrupce za hřích a vraždu nenarozeného dítěte, má v Polsku, kde se 90% obyvatelstva považuje za katolíky, velký vliv. V roce 1993 polský parlament schválil zákon o plánování rodiny, ochraně lidského plodu a podmínkách umožňujících umělé přerušení těhotenství. Právo se od té doby změnilo ještě dvakrát: v roce 1996, kdy byly umožněny interrupce ze sociálních důvodů, a v roce 1997 byl zákon znovu zostřen tím, že sociální důvody byly ze zákona vyškrtnuty. Tresty za provedení nelegální interrupce, napomáhání nebo přesvědčování mohou dosáhnout výše až tří let odnětí svobody. Žena, která interrupci podstoupí, kriminalizována není. Díky velkému morálnímu a politickému vlivu církve je postavení opozice v Polsku poměrně komplikované. Zahrnuje řadu nevládních organizací, několik politických stran a soukromé osoby. Nejaktivnější z nich je Federace žen a plánováni rodiny, která vznikla v roce Součástí jejich aktivit je i mezinárodní zpravodajství o situaci v oblasti interrupcí v Polsku. Podle statistik je proti právu na interrupci 26% žen a 10% je pro jejich absolutní zákaz. [Gorská 2004; Roszkowská 2003; Nowicka 2000] Další zemí, kde jsou interrupce významným politickým problémem, je Slovensko.To bylo až do roku 1992 součástí Československa a tudíž má stejný historický vývoj interrupční legislativy jako ČR. Až do roku 1950 byla interrupce trestným činem, zákon z roku 1958 pak umožňoval provádět interrupce jak ze zdravotních tak ze sociálních důvodů. Slovensko má po Holandsku druhou nejnižší mírou potratovosti. Potratovost je nízká i přesto, že podle výzkumu Spoločnosti pre plánované rodičovstvo antikoncepci pravidelně užívá jen 15% žen. Začátkem 90. let začala i na Slovensku především na základě návrhů Krasťansko-demokratického hnutí (KDH) probíhat diskuze o zákazu interrupcí a intenzivnější se stala v roce 2001 při novelizaci Ústavy SR. KDH navrhovalo úpravu jednoho z článků ústavy z Každý má právo na život. Ľudský život je hodný ochrany už pred narodením. na znění Ľudský život má právo na ochranu od počatia. Podobně jako v ostatních zemích, i na Slovensku vyvolalo úsilí o zpřísnění interrupční legislativy vznik opozice. Tou je Iniciatíva za možnosť voľby, kde jsou sdruženy lidskoprávní nevládní organizace, která se v roce 2001 přetransformovala na občanské sdružení Možnosť voľby. Do této doby však ke změně legislativy nedošlo. [Pietruchová, O.; I v těchto zemích je diskuze polarizována mezi hnutí pro život a pro svobodnou volbu. Na Slovensku a v Polsku je situace navíc ovlivňována silným postavením katolické církve a vysokým počtem věřících. Právě v tomto ohledu se situace nejvíce liší oproti ČR. Vývoj právní úpravy interrupcí v Československu a České republice Linda Sokačová Československo jako jedna ze zemí bývalého Sovětského bloku svou legislativní úpravou interrupcí do velké míry kopírovala tamější vývoj. Jako první reagoval na téma interrupcí trestní zákon č. 86/1950 Sb., ve kterém byla definována skutková podstata usmrcení lidského plodu, protiprávnost interrupce pro těhotnou ženu a osobu, která se souhlasem těhotné ženy plod usmrtí. Interrupce byla povolena pouze v 3\n4 případě, pokud hrozila smrt těhotné ženy, její těžké zdravotní poškození, nebo některý z rodičů trpěl dědičnou nemocí. Žena, která tento zákrok ilegálně podstoupila, mohla být uvězněna až na 1 rok, a osobě, která zákrok provedla, hrozilo uvěznění až na 10 let. [Řebřina 2003; Černý, Schelleová 2003]. Důležitým mezníkem ve vývoji interrupční legislativy je zákon č. 68/1957 Sb. o umělém přerušení těhotenství, který byl přijat Interrupce se stala přípustnou nejen ze zdravotních důvodů, ale také z důvodů zvláštního zřetele hodných a bylo ji možné provést do ukončeného 3 měsíce těhotenství. Pouhá žádost ženy však nestačila, povolení bylo vázáno na činnost interrupčních komisí. Do činnosti těchto komisí se promítaly společenské potřeby jednotlivých časových období, zejména pak do důvodů umožňujících umělé přerušení těhotenství. Rozhodování komisí bylo administrativně i časově náročné a kladně bylo vyřízeno až 95% žádostí. [Černý, Schelleová 2003, 16; Řebřina 2003] Protože interrupční komise bránily aplikaci nových lékařských postupů, především miniinterrupcím, a ČSSR se oddalovalo vývoji ve světě, včetně socialistických států, byla přijata nová právní úprava. Tou byl zákon č.66/1986 Sb. o umělém přerušení těhotenství přijatý Českou národní radou 20. října Zákon přinesl liberální přístup k této problematice: kategorie zvláštního zřetele je ze zákona vypuštěna a k zákroku stačí pouhá žádost ženy bez uvádění různých sociálních či ekonomických důvodů. Interrupce může být provedena, pokud těhotenství nepřesahuje 12 týdnů a nebrání-li tomu zdravotní důvody. O přípustnosti potratu rozhoduje lékař. Lékař je povinen poučit ženu o možných zdravotních důsledcích umělého přerušení těhotenství i o způsobech používání antikoncepčních metod. Tento zákon nebyl dodnes novelizován, byly k němu vydány pouze tři vyhlášky. Zásadnější změna byla provedena v roce 1992, kdy byla přijata vyhláška stanovující platbu za tento zákrok. Ze zdravotního pojištění je zákrok hrazen pouze v případě, že je výkon zdravotně indikovaný. [Černý, Schelleová 2003; Abortion policies 2001a; Řebřina 2003] Jak bylo řečeno výše, československá legislativa kopírovala změny v chápání interrupcí v Sovětském svazu. Ty zde byly až do roku 1920 přísně zakázány z jakýchkoliv důvodů. I přes zákaz však byly interrupce velmi rozšířené, protože se staly důležitým prostředkem pro kontrolu porodnosti. Od roku 1905 lékaři i právníci žádali reformu tehdejší legislativy. Tu přinesl výnos z roku 1920, který interrupce povoloval v sovětských nemocnicích za podmínky, že je prováděl lékař. Řada teoretiků uvádí, že zákon reflektoval revoluční víru v rovnost žen a Leninův výrok, že žádná žena by neměla být nucena donosit dítě proti své vůli. W. Z. Goldman [1993; ] však uvádí, že šlo spíše o řešení problematiky nelegálně prováděných interrupcí než o emancipaci a právo ženy na rozhodování o vlastní reprodukci. V úvodní části tohoto výnosu bylo uvedeno, že se v posledních letech zvýšily počty nelegálně prováděných interrupcí a že restriktivní legislativa nepřináší výsledky. Zákon také konstatoval, že interrupce je zlo a musí proti němu být vedena osvětová kampaň. I přes tuto proklamaci nebyly antikoncepční metody, především mezi venkovským obyvatelstvem, příliš rozšířeny. V roce 1936 Sovětský svaz pod vedení Stalina interrupce opět zakázal; výjimkou byl důvod dědičné nemoci nebo případ, kdy těhotenství ohrožovalo život či zdraví ženy. Toto opatření bylo zavedeno za účelem zvýšení porodnosti a bylo doprovázeno dalšími opatřeními jako zpřísnění pravidel pro placení alimentů, zvýšení počtu zařízení pro péči o děti a zpřísnění rozvodové legislativy. Právě na uvedenou sovětskou úpravu reagoval první československý zákon věnující se umělému přerušení těhotenství z roku Změněn byl v roce 1957, dva roky po změně zákona v SSSR: v roce 1955 po Stalinově smrti byly interrupce v Sovětském svazu znovu legalizovány. Interrupce mohla být provedena do 12. týdně těhotenství. Pokud byl zákrok proveden ilegálně nebo mimo nemocnici, hrozily vážné sankce. Dalšími podstatnými změnami, které rozšiřovaly důvody pro provedení interrupcí a rozšiřovaly také dobu pro jejich provedení, procházel zákon od roku Charakteristickým rysem pro Sovětský svaz stejně jako pro další socialistické země bylo faktické využívání interrupcí jako primárního antikoncepčního prostředku a neexistence systému prevence předcházení interrupcím. [Abortion in law, history and religion; Abortion policies 2001b; Goldman 1993; ] 4\n5 Další změna interrupčního zákona byla předložena až v roce Již zmiňovaný poslanecký návrh měl zrušit zákon České národní rady č. 66/1986 Sb., o umělém přerušení těhotenství a související vyhlášky ministerstva zdravotnictví. Základní navrhovanou změnou bylo nahrazení termínu umělé přerušení těhotenství termínem usmrcení počatého, ale dosud nenarozeného dítěte. Nové pojmenování naznačovalo další zákonná ustanovení, která byla zaměřena na ochranu nenarozené života. Zákon povoloval interrupce pouze v případě krajní nouze (ohrožení života matky nebo znásilnění), v přímé souvislosti s lékařským zákrokem směřujícím k záchraně života matky a nebylo-li možné při vynaložení veškerého možného úsilí úmrtí počatého, ale dosud nenarozeného dítěte v daném případě předejít. [Návrh poslaneckého zákona] S tím souvisela také další ustanovení zákona, která navrhovala trestní stíhání a odnětí svobody tomu, kdo nelegálně interrupci provede nebo k ní ženě napomůže. Žena, která by podstoupila nelegální interrupci, by však trestně stíhána nebyla. Jedním z nejdůležitějších důvodů pro předložení tohoto zákona uvedených v důvodové zprávě bylo to, že Platná právní úprava, která umožňuje umělý potrat do dvanáctého týdne těhotenství zásadně bez omezení, porušuje první a základní lidské právo - právo na život, neboť usmrcením lidské bytosti diskriminuje nejslabší jedince lidské společnosti, a to nehumánním způsobem. [Návrh poslaneckého zákona] Podle předkladatelů by tento zákon přinesl také snížení počtu interrupcí. Vláda ČR [Usnesení vlády ČR] tento návrh posoudila jako podnětný, ale neaktuální a tvrzení předkladatelů o snížení počtu interrupcí (označila) za velice nepravděpodobné. Zdůraznila také negativní dopady legislativního zákazu interrupcí jako např. časté zdravotní komplikace, zvýšení nákladů na zdravotní péče v těchto případech apod. Jak již bylo uvedeno výše, návrh byl Poslaneckou sněmovnou zamítnut. Srovnání Zákona České národní rady č. 66/1986 Sb. a poslaneckého návrhu zákona z r Zákon České národní rady č. Poslanecký návrh zákona 66/1986 Sb. Interrupce Umělé přerušení těhotenství Usmrcení počatého, ale dosud nenarozeného dítěte Podmínky k legálnímu provedení interrupce Sociální a ekonomické podmínky Krajní nouze (znásilnění, ohrožení života ženy) Období pro provedení interrupce Do 12. týdnu těhotenství, ve 0 (pouze ve stavu nouze) výjimečných (zdravotních) důvodech i v později Kdo rozhoduje o interrupci Těhotná žena Ve výjimečných případech lékař Právní kvalifikace Lékařský zákrok, plod nemá právní subjektivitu Trestný čin, interrupce je usmrcením dosud nenarozeného dítěte Faktory ovlivňující vnímání problematiky interrupcí Linda Sokačová Specifikem ČR a dalších zemí Sovětského bloku bylo využívání interrupcí jako antikoncepční metody, což způsobovalo vysoké počty těchto zákroků. Na rozdíl od zemí západních demokracií jako např. USA, Kanada nebo bývalé západní Německo neprobíhala před rokem 1989 v československé společnosti intenzivní debata, které by se účastnily občanské iniciativy různého typu. V 80. letech byli do této debaty zapojeni především lékařští experti, kteří upozorňovali na neúnosnost interrupčních komisí, jež byly politicky ovlivňovány a také znemožňovaly modernější provádění interrupčních zákroků. Téma však nestálo stranou ani u širší veřejnosti. V řadě televizních seriálů a inscenací z doby normalizace se objevují epizody, které se věnují tématu nechtěného těhotenství, především pak interrupčním komisím. 5\n6 Jsou v nich zobrazovány aspekty, jež bývají na systému interrupčních komisí kritizovány nejčastěji: šlo o jakousi formalitu, kterou bylo nutné absolvovat a muž otec, který musel být procesu přítomen, často ženu viděl poprvé. V kontextu ČSSR však nebyl samotný princip právní úpravy interrupcí dlouhodobě zpochybňován. Důležitou roli sehrálo také potlačování náboženských názorových proudů ve společnosti a ateistická tradice. Tyto faktory přinesly historickou a sociální sedimentaci normálnosti interrupcí. Interrupce byly československou a jsou českou veřejností chápány jako přirozené právo a má o ni rozhodovat především žena. Dalším důležitým faktorem ovlivňujícím vnímání interrupční politiky v ČR, a především pak hnutí pro život a pro svobodnou volbu, jsou postoje široké veřejnosti. V ČR zatím nejsou pravidelně zjišťovány postoje české veřejnosti k interrupční problematice a k podobě její právní úpravy. Názory občanů týkající se počátku lidského života si nechalo zpracovat HPŽ ČR agenturou TNS Factum 1. Na otázku, odkdy by měl být lidský život chráněn zákonem, odpovědělo 28.9% dotázaných, že zákon by měl chránit lidský život od okamžiku početí. 44.1% respondentů se domnívalo, že lidský život je třeba chránit až od narození. Pravidelněji jsou pak zjišťovány postoje k podstoupení umělého přerušení těhotenství v různých situacích na základě rozličných charakteristik. Z těchto statistik [Ženy a muži v číslech] vyplývá, že ženy ve věkové skupině let spíše souhlasí s provedením interrupcí v následujících případech: ohrožení zdraví matky těhotenstvím, pravděpodobnost, že se narodí postižené dítě, manželský pár si nepřeje mít děti a žena má příliš nízký či vysoký věk. Naopak s podstoupením umělého přerušení těhotenství nesouhlasí v případě, kdy žena není vdaná, či si prozatím nepřeje mít dítě. Podobné postoje lze pozorovat také u partnerů žen ve věkové skupině let. V roce 1994 byl pak týmem akademiček [Wall et al. 1999] v rámci studijního programu Fulbrightovy nadace proveden kvantitativní výzkum mezi studujícími VŠE na toto téma. Hlavním poznatkem bylo zjištění, že studující byli převážně orientovaní směrem pro svobodnou volbu a že takto byly orientovány spíše ženy. Výzkum v rámci ČR také identifikoval vysokou polarizaci názorů na interrupce mezi pozici pro život a pro svobodnou volbu. Širší veřejnost stavící se v dlouhodobějším horizontu k této tématice spíše pasivně se do diskuze o interrupcích zapojila až v souvislosti s projednáváním poslaneckého návrhu zákona v roce Poslancům PSP ČR byl určen otevřený dopis Pro svobodnou volbu v otázce interrupcí! vyslovující se proti přijetí poslaneckého návrhu. Své názory poslancům zasílali také příznivci HPZ ČR. Zatímco aktivita GS byla zacílena na širokou veřejnost, HPZ ČR se v této kampani zaměřovalo především na své sympatizanty. Hlavní cílovou skupinu obou skupin však představovali legislativci a média. Tyto skutečnosti sehrály důležitou roli v intenzivní diskuzi při projednávání poslaneckého zákona usilujícího o legislativní zákaz interrupcí. Výsledek parlamentní debaty byl mimo jiné ovlivněn kombinací výše uvedených skutečností: historické zkušenosti s právní úpravou interrupcí, postoji české veřejnosti, které jsou spíše orientovány směrem pro svobodnou volbu, malého počtu věřících a trendu snižujícího se počtu interrupcí v ČR po roce Po právní úpravě v roce 1986, která zrušila interrupční komise, počty zákroků rapidně vzrostly; tento trend byl umocněn neexistencí systematické sexuální výchovy a preventivní kampaně. Od roku 1992 však dochází ke snižování počtu interrupcí. Důvody jsou zejména upuštění od využívání interrupce jako antikoncepce, rozšíření nabídky antikoncepčních metod a prostředků a v neposlední řadě sexuální výchova a osvěta. Pro určité sociální a ekonomické skupiny představují bariéru pro podstoupení interrupce poplatky za provedení interrupcí [např. Kulczycki 1999]. Současná průměrná žena podstupující interrupci bývá charakterizována jako vdaná žena se středním vzděláním ve věku let a se dvěma dětmi [Choudounská 2004; 2]. Významnou roli sehrál také fakt, že v české 1 Podle zveřejněných údajů se jednalo o reprezentativní výzkum veřejného mínění. 6\n7 společnosti je zastoupen malý počet věřících. Z celkového počtu mužů bylo v roce 2001 absolutně věřících 28,6 %, žen 35,5 % [Jež 2003]. Graf 1 - Vývoj potratů v ČR v letech Zdroj: Aktuální informace ÚZIS ČR 28/2004 Tabulka č. 1 - Vývoj potratů v ČR podle druhů a způsobů provedení Zdroj: Aktuální informace ÚZIS ČR 28/2004 7\n8 Aktéři v interrupční debatě v aréně České republiky Linda Sokačová Ve světové aréně debaty o interrupcích se angažuje celá řada aktérů: politické strany, náboženské organizace (nejčastěji katolická církve), ženské organizace, lékařské skupiny a organizace pro plánování rodiny [Kulczycki 1999; 16 17]. Právě tyto skupiny mají velký vliv na podobu interrupčních politik. Ve státech bývalého Sovětského bloku se intenzivní debata na téma interrupcí objevila po pádu socialistických režimů na začátku 90. let. Nejčastěji se tomu tak dělo v souvislosti se změnou pohledů na postavení žen a mužů ve společnosti, změnou postavení církve ve společnosti, demografický vývoj a také společenskou transformací těchto zemí. I přes růst důležitosti takové diskuze v kontextu ČR, nemá tato debata vliv na podobu politického života jako například v USA a nepatří mezi významná volební témata. V rámci vnitrostranického politického dění však může hrát postoj k této tématice důležitou roli. Především pak u strany jako je KDU ČSL, která má pevnou voličskou základnu s vysokým počtem věřících a konzervativních voličů. J. Karas, který se na protiinterrupční politiku 2 soustředí, tak může nabývat na popularitě u konzervativnější části voličů a zajistit si tak místo ve stranické struktuře a na kandidátní listině. V ČR interrupční diskuze nabyla na intenzitě koncem 90. let především díky aktivitám občanského sdružení Hnutí pro život ČR, které začalo usilovat o změnu potratové a související legislativy. Intenzivnější protipotratové aktivity začaly v letech V roce 2000 HPŽ ČR zorganizovalo petiční akci na právní ochranu nenarozeného života a v roce 2001 zase první Pochod pro život veřejnou akci upozorňující na právo na život. V téže době bylo do zákona o pohřebnictví právě s pomocí HPŽ ČR zahrnuto ustanovení o pohřbívání plodu po potratu. U příležitosti prvního Pochodu pro život byly položeny základy budoucí viditelnější a hlubší polarizace interrupční diskuze, podobně jako v USA, na hnutí pro život a pro svobodnou volbu. Jako reakci na první Pochod pro život vydala Anarchofeministická skupina Reakci na stanoviska občanského sdružení Hnutí Pro život ČR (Prolife) usilujícího o zákaz možnosti umělého přerušení těhotenství a otevřeně se v závěru tohoto prohlášení přihlásila k odkazu mezinárodní pro-choice hnutí: Jsme pro volbu pro-choice! Střet hnutí pro život a pro svobodnou volbu a polarizaci interrupční diskuze do velké míry ovlivňují média. Média tento střet zprostředkovávají, ale do jisté míry jej také vyvolávají a udržují. Skutečnost, že postoje většiny veřejnosti i legislativa v této oblasti jsou v současnosti liberální, způsobuje, že hnutí pro život je první na tahu muselo vstoupit do veřejného prostoru se svými návrhy na změnu stavu a jejich zdůvodněními. Teprve v momentu relativní úspěšnosti aktivit tohoto hnutí (rostoucí mediální vizualita, zákon o pohřebnictví) se začalo rodit protihnutí: hnutí pro svobodnou volbu se snahami zabránit cílům hnutí pro život a ovlivňovat média a veřejnost ve svůj prospěch. Jak upozorňuje Meyer [1996; 1637], jsou to právě rozhodující vítězství, která ovlivňují vznik a podobu protihnutí. Následující diskuze se již odehrává v přímé i nepřímé interakce mezi těmito dvěma hnutími a na základě jejich iniciativních kroků směrem k médiím, veřejnosti či ovlivňování politického prostředí. Opačný proces zrodu hnutí a protihnutí se odehrál v USA. V situaci, kdy byly interrupce legálně zakázány, vzešla iniciativa ze strany organizací, skupin i jednotlivců označovaných jako hnutí pro svobodnou volbu a usilujících o změnu tehdejších restriktivních zákonů směrem k liberalizaci potratového zákonodárství. Na základě jejich úspěšného působení v 60. a na počátku 70. let, které 2 J. Karas se také velmi aktivně angažuje v debatě o registrovaném partnerství homosexuálů, v rámci které stojí na straně těch, kteří tento zákon dlouhodobě odmítají. Jeho zájem o interrupční problematiku není možné identifikovat jako pouhý racionální kalkul. Tyto aktivity mu však mohou zabezpečovat postavení ve špičkách stranické hierarchie právě z uvedených důvodů. 8\n9 vyústilo v legalizaci interrupcí v rámci kauzi Roe v. Wade, se začalo rozvíjet a růst protihnutí hnutí pro život. Jejich vzájemné interakce ovlivňují podobu potratové diskuze v USA dodnes. Srovnání aktivit českého hnutí pro život a pro svobodnou volbu Linda Sokačová V žádné z organizací pro svobodnou volbu angažujících se v interrupční diskuzi, nemá toto téma výsadní postavení. Jde o organizace zaměřené na větší množství témat a reprodukční práva stojí spíše na okraji jejich zájmu. Proto se tématu věnují pouze v době velkých kampaní či akcí skupin, které se snaží o zvrácení stávajícího stavu chápání interrupcí a většina aktivit má charakter protiakce. Díky historickému vývoji jsou interrupce v ČR vnímány jako přirozené; tj. na reprodukční práva není třeba se zaměřovat, nejsou-li ohrožována. V době ohrožení jsou však uvedené organizace schopné zorganizovat intenzivní a úspěšné aktivity. V období projednávání poslaneckého návrhu zákona, se projevil mobilizační potenciál hnutí pro svobodnou volbu, kterému se podařilo na svou stranu získat významnou část veřejnosti. Oproti roztříštěným a nesystematickým aktivitám hnutí pro svobodnou volbu stojí hnutí pro život se širší organizační základnou, jehož aktivity jsou do velké míry iniciovány organizací HPŽ ČR. Ta je oproti všem ostatním na obou stranách intenzivně zaměřena na jedno téma: ochranu života. Této skutečnosti odpovídá bohatost materiálů a aktivit těchto dvou hnutí. Činnosti organizací zaměřených na více témat jako GS či OI se omezují na publikační činnost ve vlastních i dalších médiích a příležitostné lobbyingové aktivity. Naproti tomu HPŽ ČR s jedním dominantním tématem rozvíjí svou činnost různými směry a především přebírá iniciativu v nastolování nových témat v oblasti ochrany života ve veřejném diskurzu. GS a AFS se zaměřují především na publikování prohlášení, článků a studií ve vlastních médiích (letáky, webové stránky) nebo masmédiích, nebo na pořádání diskuzních a přednáškových akcí. AFS ve svých počátcích také využívala metodu přímé akce protiakce k Pochodu pro život. Materiály hnutí pro život mají bohatší podobu. Nejde jen o články, ale také knihy, letáky doprovázené obrazovými materiály, samostatné obrazové materiály (plakáty, pohledy) nebo mediální kampaně a filmy (např. mezinárodně distribuovaný film Němý výkřik). Mediální reklamní kampaně organizovalo HPŽ ČR v roce 2001 s heslem Matkám pomoc, dětem život, veřejnosti pravdu a o rok později Potrat všechno změní. Kampaně probíhaly formou reklamy především v MHD, letáků a tiskových zpráv. Jejich součástí byly také Pochody pro život. V českém prostředí specifickou metodou prosazování požadavků na ochranu života a aktivit vedoucích k zákazu interrupcí je organizování každodenních modlitebních setkání před vchodem do brněnské porodnice na Obilném trhu za nenarozené děti, matky i zdravotnický personál vedené pravoslavným knězem Liborem Halíkem. Společné modlitby jsou oblíbeným způsobem propagování myšlenek pro amerického hnutí pro život, které pořádá podobná setkání před interrupčními klinikami. V USA je zvláštním prostředkem prosazování myšlenek hnutí pro život násilná metoda, tzv. protipotratový terorismus (antiabortion terror) [Jež 2003]. Tento typ aktivit proti interrupcím se začal objevovat v roce 1977 ve volebním období pro-choice prezidenta J. Cartera. K eskalaci násilí pak došlo během Reaganovy administrativy. Až do roku 1985 se Reagan proti tomuto typu násilí nevyslovil; během jeho působení na prezidentském postu nebyly uvedené útoky považovány za teroristické činy. Těmi se staly až během Clintonovy administrativy. Výsledkem tzv. protipotratového terorismu je 9 vražd, 20 pokusů o vraždu zaměstnanců interrupčních klinik, desítky bombových a žhářských útoků a vyhrožování. [Jež 2003; Blanchard a Prewitt 1993] Staggenborg  uvádí, že násilí přineslo aktivistům pro život vyjednávací sílu, ale nepřineslo jim podporu dalších stran. 9\n10 Interrupční politika Linda Sokačová Zaměříme-li se na legislativu spjatou s ošetřením interrupcí zjistíme, že nejrestriktivnější je v zemích, kde významnou roli zaujímá náboženství a religiosita [Minkenberg 2002]. Tedy v zemích, kde má diskurz pro život dominantní roli, jako například v Polsku či Irsku. V zemích západní Evropy jsou interrupce většinou povoleny do 12. týdne (v 1. trimestru). V pokročilejším období je v některých státech interrupce možná také ze zdravotních či genetických důvodů (např. Česká republika). V obecné rovině bývají interrupční politiky děleny na liberální a restriktivní. Liberální přístup je spojován s velkým důrazem na individuální volbu ženy, zatímco restriktivní s právy nenarozeného dítěte. Toto dělení je však považováno za nedostačující, protože pomíjí řadu odlišností v rámci těchto kategorií [Minkenberg 2002; 227]. Na to reaguje Yiashi , podle nějž je základním stavebním kamenem individuální volba a povinnost státu toto právo zajistit. Na základě toho definuje 4 kategorie: legislativu, kdy je možné podstoupit interrupci na základě žádosti ženy a stát k tomu poskytuje prostředky - např. zdravotní infrastrukturu (Švédsko); brzdící politiku, kde je kladen velký důraz na individuální volbu, ale stát neumožňuje ženě jednat na základě jejího vlastního uvážení (USA); restrikce individuální volby, kdy ale stát poskytuje vlastní prostředky (Izrael); a restriktivní politiku, která neumožňuje ani individuální volbu, ani poskytnutí prostředků státem (Irsko). Minkenberg [2002; 228] tuto klasifikaci kritizuje i přesto, že umožňuje rozlišovat přístupy i v rámci liberálních a restriktivních opatření. Klade podle něho příliš velký důraz na roli státu jako opozici k roli trhu či společnosti, zaměňuje interrupce a zdravotnickou péči a vytváří také zcela zvláštní kategorii pro stát Izrael. Sám proto doporučuje využívat klasifikaci Eser [Minkenberg 2002; ], která rozlišuje tři typy interrupční legislativy jako kontinuum ohraničené prioritou individuální volby a pólem, kdy je interrupce nelegální a individuální volba je nahrazena různými výjimkami. Rozlišuje model periody (period model), indikativní model (indication model) a model nouze (distress model). Model periody se vyznačuje neomezenou individuální volbou v rámci legislativně definovaného období. Jeho kontrastem je indikativní model, kdy je interrupce definována jen jako výjimka na základě legálních kritérií (obvykle zdravotních). Třetím modelem je model nouze, kdy žena může jako důvod uvést situaci, která je definována jako sociální nebo jiná nouze. Model periody Model nouze Indikativní model Dánsko Norsko Švédsko Česká republika (doplněno autorkou) Kanada Finsko USA Belgie Francie Itálie Holandsko Rakousko Německo Nový Zéland Velká Británie Austrálie Portugalsko Španělsko Švýcarsko Liberální Restriktivní Zdroj: Minkenberg 2002 Irsko Na dostupnost interrupčních služeb má však větší dopad než zákon samotný jeho implementace a stupeň vymahatelnosti. Zákony jako takové mají vliv spíše na bezpečnost interrupčních služeb. Legislativní reformy také nemusí být doprovázeny dostatečně kvalitními lékařskými službami. Především ve státech, kde dochází k přechodu od restriktivní k liberální interrupční politice, odmítají lékaři provádět interrupce kvůli byrokratickým překážkám nebo je v některých oblastech nejčastěji venkovských nedostatek zkušených zdravotníků a lékařů. [Kulczycki 1999; 14 16] 10\n11 Diskurz má dopad také na podobu provádění interrupčních služeb. V zemích, kde jsou interrupce sice povolené, ale diskurz hnutí pro život disponuje velkou mocí jako např. v USA, jsou interrupce většinou prováděny ve specializovaných interrupčních klinikách. Zpětně jim to, že nejsou součástí běžných zdravotních služeb, propůjčuje zvláštní status. Tento stav je zčásti také důsledkem protipotratového terorismu, neboť soukromí lékaři si vzhledem k rizikům tuto praxi nemohou dovolit [Jež 2003]. Naopak v zemích jako je ČR, kde dominuje diskurz pro svobodnou volbu, jsou interrupce součástí standardních zdravotnických služeb. I v ČR však může být v zařízeních, kde dominuje diskurz pro život, provádění interrupcí zastaveno; příkladem je nemocnice v Ostravě Vítkovicích, kde její nejvyšší představitel biskup František Lobkowicz v roce 2000 zakázal provádění interrupčních zákroků. I když byla restriktivní interrupční politika v některých zemích zavedena za účelem zvýšení porodnosti (např. Rusko v roce 1936) a legislativní zákaz interrupcí je i dnes považován za pronatalitní opatření, historická zkušenost různých států ukazuje, že pokud je potrat legální a snadno dostupný a zároveň není jediným prostředkem kontroly porodnosti, skončí asi ¼ všech těhotenství potratem. Strategie ilegalizace potratů má za následek spíše zvýšení rizika úmrtnosti a potratovou turistiku než snížení počtu potratů [Uhdeová 2003]. Legislativní zákaz interrupcí přináší přesun do černé ekonomiky a jejich zdražení. V případě restriktivní politiky mají možnost podstoupit bezpečnou interrupci jen bohatí lidé, kteří za ní mohou cestovat do zahraničí. [Kulczycki 1999; 14 16] Tento jev je označován za potratovou turistiku. Až do poloviny 90. let 20. století byla ČR cílovou zemí pro poskytování interrupcí pro polské státní příslušnice, kde jsou interrupce legislativně zakázány [Živný 2004]. Co ještě je ochrana života? Linda Sokačová Aktivity hnutí pro život se nesoustředí pouze na interrupce, ale i na další témata související s ochranou života: antikoncepce, asistovaná reprodukce, genetika a eutanázie. Odmítání prvních dvou jmenovaných souvisí s interrupční tématikou a váže se na pojetí sexuality, podobu partnerských vztahů a postavení žen a mužů ve společnosti. Antikoncepce je v diskurzu pro život pojímána jako prvek odmítání plodnosti toho druhého (HPŽ ČR). Tzv. antikoncepční mentalita škodí společnosti: rozbíjí manželství, které má v tomto diskurzu privilegovanou hodnotu, dětem a vede k potratům. Dalším důvodem odmítání hormonálního typu antikoncepce je její abortivní účinek: V jeho důsledku je skutečný počet potratů mnohonásobně vyšší, než lze statisticky podchytit. (Stanoviska HPŽ ČR) Jediným efektivním způsobem plánování rodičovství jsou přirozené metody (metoda plodných a neplodných dnů), které uchovávají posvátnost manželského svazku: žena není vždy k dispozici, ale manžel musí brát na ženu ohled a buduje si tak k ní úctu. (Přirozené plánování rodičovství, HPŽ ČR) To vychází také z pojetí ženské sexuality, která je definována prostřednictvím potřeby ochrany a pasivity, a souvisí s pohledy na postavení žen a mužů ve společnosti. Jediná možná metoda plánování rodičovství - přirozená - umožňuje především ochranu ženy. Protože lidská bytost začíná existovat již od okamžiku splynutí spermie a vajíčka, je v rámci diskurzu pro život nepřípustná asistovaná reprodukce a genetika. V procesu asistované reprodukce je počato mnoho lidských embryí, která v okamžiku, kdy se přestanou hodit, jsou použita na pokusy nebo usmrcena. (Stanoviska HPŽ ČR) Genetické manipulování a klonování pak člověka degraduje na pouhý materiál, který je možno jakkoli použít a který snižuje důstojnost člověka. (HPŽ ČR) S ochranou lidského života od jeho početí až do přirozené smrti souvisí také aktivity proti eutanázii, která je považována za útok na život člověka a legalizaci zabíjení (Eutanázie, HPŽ ČR). Eutanázie je zabíjením starých a nemocných lidí a způsobuje ho oslabená úcta k lidskému životu. Diskurz o eutanázii 11\n12 je velmi úzce propojen s interrupčním diskurzem. Žádost o eutanázii v americké kauze Terri Schiavo 3 byla úzce spojována s existencí a amorálností práva na potrat: pre potrat náš svätý, musí podľa americkej ľavice Terri Schiavo zomrieť. Najlepšie na Veľký piatok. (R. Joch, OI) Nejde jen o interrupce Linda Sokačová Stejně jako se hnutí pro život nezabývá pouze problematikou interrupcí, i hnutí pro svobodnou volbu se zaměřuje na další otázky, které přímo či nepřímo souvisejí s danou problematikou: především antikoncepci, plánované rodičovství, sexuální výchovu a vzdělávání. Ty jsou považovány za nejúčinnější prostředky vedoucí ke snižování počtu interrupcí ve společnosti a jsou stavěny do protikladu k legislativnímu zákazu interrupcí, který je považován za krok zpět (Petice GS). Jejich pozitivní přijímání v rámci diskurzu souvisí s pojetím lidské sexuality, která je chápána jako přirozená součást lidského života. Sex není považován pouze za akt plození dětí (Buďme pro svobodnou volbu!, AFS). Primární roli ženy není možné hledat pouze v rodičovské roli: Silně protestujeme proti redukci člověka na reprodukční sílu společnosti. Není povinností mít dítě a život nemusí být naplněn pouze v okamžiku jeho početí (Buďme pro svobodnou volbu!, AFS). Antikoncepce, plánované rodičovství a sexuální výchova mohou předcházet negativním dopadům sexuálního života jako je např. nechtěné těhotenství a pohlavní nemoci: To, že vzdělávání a větší informovanost působí v oblasti uvědomění a zodpovědnosti k sobě samému i druhým pozitivně, jistě dokládá i snížení počtu interrupcí v České republice po roce 1989, kdy se začalo o otázkách spojených se sexualitou více hovořit a zvýšila se informovanost a dostupnost různých forem antikoncepce (Petice GS). Sexuální výchova je prostředkem k předávání, objektivních informací, na jejichž základě se může žena rozhodovat. Zároveň ji chápeme jako jeden ze základních zdrojů prevence (Reakce, AFS). Antikoncepce však není přijímána pozitivně pouze jako jeden z kroků směrem k emancipaci žen (Přímá cesta č. 5, AFS). Diskurz svobodné volby v souvislosti s reprodukčním zdravím žen upozorňuje i na negativní důsledky spojené s užíváním hormonální antikoncepce, které jsou často zamlčovány: Zapomínáme, že antikoncepční přípravky jsou předmětem obchodu, v gynekologických ordinacích a u farmaceutických firem jde mimo zdraví také o reklamu a zisky (Antikoncepce a reprodukční zdraví žen, GS). ZE SVĚTA, nejen z Evropy Alena Králíková Sexuální a reproduktivní práva představují základní lidská práva, jsou jedním ze základních aspektů posílení role žen ve společnosti a jsou klíčem k dosažení genderové rovnosti. V současnosti žije více než 61% obyvatel světa v zemích, kde jsou interrupce povoleny buď úplně nebo v případě splnění určitých podmínek; naproti tomu 26% obyvatel pochází ze zemí, kde jsou interrupce zakázány. Interrupce mohou být zakázány úplně nebo s výjimkou záchrany ženina života (např. Afghánistán, Bangladéš, Brazílie, Guatemala, Indonésie, Irsko, Keňa, Libanon, Nigérie, Súdán, Venezuela) je tomu tak v zemích s nejrestriktivnějšími zákony; v mnoha zemích však zákon neuvádí žádnou výjimku (Chile, El Salvador), případně obecně zmiňuje případ potřeby (Andorra, Angola, Kolumbie, Dominikánská republika, Haiti, Írán, Lesotho, Malta, Monako Filipíny, Senegal, Togo). 3 Terri Schiavo žila 15 let na přístrojích. Její manžel požádal o odpojení z těchto přístrojů, s tím však nesouhlasili její rodiče, kteří se odvolali k nejvyššímu soudu. Do případu se zapojili také vysocí američtí politici (např. G. Bush) a usilovali o to, aby Terri nebyla odpojena z přístrojů. V rámci této kauzy se angažovalo hnutí pro život se svými typickými symboly a metaforami. 12\n13 Celkem jde o 72 zemí, tj. zákony se týkají 26,1% světové populace. Interrupce jsou v některých zemích povoleny jen v případě, že by těhotenství/porod mělo negativní vliv na ženino zdraví a život; v některých případech zákon bere ohled i na ochranu mentálního zdraví (v řadě případů jde o země, kde je interrupce povolena v případě znásilnění nebo incestu, mnohé země vyžadují svolení partnera). Zákony tohoto typu platí například v zemích jako Argentina, Bahamy, Burundi, Etiopie, Jordánsko, Lichtenštejnsko, Peru, Polsko, Rwanda, Thajsko, Zimbabwe. Celkem jde o 35 zemí, tj. zákony se týkají 9,9% světové populace. V některých zemích je interrupce povolena pouze za účelem ochrany ženina mentálního zdraví, fyzického zdraví a života; interpretace mentálního zdraví se však liší obvykle zahrnuje ženy-oběti znásilnění, nebo ženy, který čelí zásadním sociálním a ekonomickým problémům. Takové zákony platí například v Alžírsku, Gambii, Izraeli, Novém Zélandu, Sierra Leone, Španělsku. Celkem jde o 20 zemí, tj. zákony se týkají 2,7% světové populace. Relativně liberální zákony povolující interrupci na základě socioekonomických podmínek respektují ekonomické zdroje ženy, její věk, stav a počet dětí. Platí například v Austrálii, Finsku, Islandu, Japonsku, Lucembursku, Velké Británii, Zambii. Celkem jde o 14 zemí, tj. zákony se týkají 20,7% světové populace. Nejméně restriktivní zákony povolují interrupci bez omezení; většina zemí s těmito zákony však stanoví limit na délku období, po které může žena interrupci podstoupit. Takové zákony platí například v Albánii, Bělorusku, Bosně, Bulharsku, České republice, Dánsku, Estonsku, Francii, Chorvatsku, Itálii, Kanadě, Litvě, Lotyšsku, Maďarsku, Makedonii, Nizozemí, Norsku, Rakousku, Slovinsku, Švédsku, Tádžikistánu, Ukrajině. Celkem jde o 53 zemí, tj. zákony se týkají 40,5% světové populace. Rusko, Ukrajina a HIV/AIDS Podle odhadů expertů překročil počet Rusů nakažených HIV/AIDS jeden milion; jeden milion osob čelí riziku úmrtí souvisejícího s tímto onemocněním do konce roku Počet obyvatel Ruska se rok od roku snižuje o téměř jeden milion na 143,4 milionu k 1. lednu 2005; tento pokles souvisí se zvyšující se mírou chudoby, alkoholismu a emigrace a zhoršující se situací zdravotního systému, který je viněn ze snižující se porodnosti a průměrné délky života. Podle Federal State Statistics Service je v Rusku o 70% více úmrtí než narození. Odborníci tvrdí, že propaganda proti AIDS je mnohem efektivnější než moderní medicína. Reklama na kondomy má v ruské televizi jen výjimečnou šanci se objevit. Podle serveru hodlá Moskva kopírovat americký program sexuální abstinence. Heslem nového programu boje proti AIDS je slogan Bezpečný sex neexistuje. Přijetí amerického programu sexuální abstinence se podle ruských aktivistů podporujících bezpečný pohlavní styk jeví být velkou chybou. Moskva však již na tento program vyčlenila 25 milionů rublů. V prvních 4 měsících roku 2005 bylo na Ukrajině zaznamenáno 794 nových případů dětí nakažených HIV; odhaduje se, že na Ukrajině žije přibližně osob nakažených virem HIV. Další informace jsou dostupné na: Většina občanů Litvy nepoužívá moderní antikoncepci Výzkum, který oslovil osob, dokazuje, že více než 2/3 občanů Litvy nepoužívá moderní metody kontroly početí. Tento výzkum byl proveden Asociací pro plánování rodiny a sexuální zdraví a zaměřil se na osoby s rozdílnou úrovní vzdělání, ve věku let, různých národností a příjmů. 70,1% 13\n14 respondentů připustilo, že nepoužívají žádné antikoncepční přípravky; pouhých 27% dotázaných je naopak používá. Podle výzkumu jsou nejoblíbenějšími kondomy (18,5%) a orální kontraceptiva (7,2%). Ředitelka Asociace, Esmeralda Kuliesyte, tvrdí, že fakt, že 60,9% žen v plodném věku (16-49 let) nepoužívá antikoncepční prostředky, může vést ke zvýšenému počtu neplánovaných těhotenství a potratů. Dezinformační kampaň v Litvě Litevská Asociace pro plánování rodiny informuje, že v průběhu roku 2004 čelila celé řadě útoků témata související s plánováním rodiny a sexuální osvětou prostřednictvím dezinformační kampaně. To přispělo i ke stažení vládního návrhu podpory dalšího vzdělávání učitelů v této oblasti, iniciativ v oblasti sexuální osvěty a služeb přátelských k mladým lidem. Rumunská tradice opouštění dětí Neobvyklá rumunská tradice opouštění dětí začala se zákazem kontroly porodnosti prosazené Nicoleam Ceausescu v roce 1966 z důvodu snižujícího se počtu obyvatel. Za jediný rok poté začaly ženy ponechávat nechtěné děti v dětských domovech nebo nemocnicích. Po celých následujících 40 let tento trend pokračoval i přesto, že v postkomunistickém Rumunsku byla antikoncepce již zcela dostupná. V roce 2002 byl na základě požadavku Bruselu, aby Rumunsko revidovalo nefunkční systém péče o děti jako podmínku jejího vstupu do EU, zpracován ve spolupráci s poradci ze zemí EU zákon č Nový zákon se zaměřil na ochranu a podporu práv dětí zabraňuje tomu, aby děti mladší 2 let vyrůstaly v dětských domovech nebo jiných státních institucích, dává přednost tomu, aby děti žily se svými biologickými příbuznými nebo byly umístěny do pěstounské péče, a zakazuje mezinárodní adopci. V současnosti matky opouštějí děti především z toho důvodu, že se domnívají, že se o ně nemohou adekvátně postarat. Podle nové studie UNICEF je každý rok v rumunských nemocnicích opuštěno téměř dětí, více než dětí je v péči státu. Lékařské NE snížení hranice pro potrat Lékaři, kteří se sešli na konferenci Britské lékařské asociace v Manchesteru se shodli na nesouhlasu se snížením horního limitu pro potrat. 77% účastníků konference nesouhlasilo s návrhem snížit horní hranici pro provedení potratu z 24 na 20 týdnů. Šlo o první diskusi o omezení potratů od roku 1989 na této úrovni. Podle mluvčích, kteří na konferenci vystoupili, jsou pozdní potraty nouzovým, ale často nutným řešením v případech, kdy bylo těhotenství odhaleno pozdě nebo byly zjištěny komplikace u dítěte. V případě Anglie a Walesu je méně než 1% ze tisíc potratů, které jsou v těchto regionech ročně uskutečněny, realizováno po 22. týdnu těhotenství, zatímco 87% potratů je provedeno před dovršením 13. týdne. Od legalizace potratů v roce 1969 se jejich počet více než ztrojnásobil. Další informace jsou dostupné na Návrh evropské ústavy naštval evropské aktivisty, kteří jsou proti možnosti volby 3. července 2002 přijal Evropský parlament zprávu o reproduktivních právech, která všem členským zemím doporučuje legalizaci potratů a povolení pilulky den poté. Ačkoli současná ústava EU nezakládá právo na potrat nebo eutanázii, aktivisté tvrdí, že takto vágní formulace k lidským právům a zároveň posílení role evropských soudů může snadno vést k prosazení širších reproduktivních práv. Poté, co byla evropská ústava odmítnuta francouzskými a nizozemskými voliči, může však její znění být dále tématem diskusí. Může se stát, že jednotlivé země si vymohou právo na omezení práva na potrat, eutanázii, embryonální výzkum apod., a to zejména v případě, že papež Benedikt XVI. a další aktivisté vyvinou zvláštní aktivity jak oficiální, tak zákulisní, aby podpořili specifikaci takové výjimky. 14\n15 Londýn: Ženy se pro virus HIV/AIDS stávají cílem číslo jedna Na začátku 80. let, kdy se poprvé objevil virus HIV/AIDS, bylo ohroženo velmi málo žen. Tehdy tvořili muži 90% osob žijících s virem nebo nakaženými AIDS. Dnes je však stále pravděpodobnější, že se HIV pozitivními stanou ženy. Podle internetového vydání časopisu Science tvoří ženy přibližně polovinu ze 40 milionů osob nakažených HIV; v některých rozvojových zemích však tvoří většinu z osob nakažených HIV/AIDS. V současnosti má tedy HIV/AIDS významný vliv právě na ženy. V USA dosáhl v letech 1999 až 2003 meziroční růst počtu osob nakažených AIDS 15%, v případě mužů ale jen 1%. Podle lékařských výzkumů, které berou v úvahu hormonální a vývojové faktory, většímu riziku nakažení virem HIV čelí spíše mladé ženy než muži. Podle publikovaných zjištění je pro virus snazší napadnout nedovyvinuté pohlavní orgány mladých žen. Veřejné slyšení v Evropském parlamentu k tématu potratů 18. října 2005 budou na půdě Evropského parlamentu ženy hovořit o nespravedlnosti týkající se práva na bezpečný potrat, které není zaručeno v některých členských zemí EU. Slyšení se zaměří na to, proč je téma potratů pro EU důležité, jaký má vliv na ženy, jejich životy a možnost volby. Vzhledem k tomu, že má Evropská unie mandát vyjadřovat se k genderové politice a podporovat rovnost žen a mužů, proč by reproduktivní práva žen měla být z agendy EU vyjmuta? Příklady z Polska, Portugalska, Slovenska, Litvy, Malty a Irska ukáží, že ženy jsou v této oblasti diskriminovány napříč jednotlivými evropskými zeměmi. Rozvojové cíle tisíciletí a reproduktivní práva V rámci rozvojových cílů tisíciletí (Millenium Development Goals - MDGs) byla spuštěna nová webová stránka která se zaměřuje na souvislost MDGs se sexuálním a reproduktivním zdravím. Web nabízí odkazy na rezoluce, deklarace a další výstupy setkání na úrovni vlád i nevládních organizací týkající se reproduktivních práv, souvislostí s procesem Millenium+5 a dalších. Zdroj: CEE Bulletin on Sexual and Reproductive Rights No 7(29) 2005 Interrupcí loni skončila pětina všech těhotenství Lékaři loni předčasně ukončili zhruba jednu pětinu všech těhotenství. Podle Českého statistického úřadu celkem provedli interrupcí, což je nejméně od jejich uzákonění v roce Podíl nemanželských dětí loni poprvé v historii České republiky přesáhl 30 procent. PRAHA - Počet loni uzavřených manželství se proti předchozímu roku 2003 zvýšil o Rok 2003 představoval pro svatební síně černé období, protože počet uzavřených sňatků byl nejnižší od roku konalo se pouze obřadů. Loňský nárůst na uzavřených sňatků tak představuje druhý nejhorší výsledek v historii České republiky. Loni rovněž již po několikáté v řadě vzrostl počet rozvodů - rozvést se nechalo více než párů. To je druhé nejvyšší číslo po roce 1995, kdy se rozpadlo rodin. Z loni narozených dětí byla téměř třetina přivedena na svět mimo manželství - od roku 1988 rostoucí křivka dosáhla loni vrcholu podílem 30,6 nemanželských dětí. Nejvyšší podíl statistici naměřili u žen se základním vzděláním. Počet interrupcí klesá Ještě na počátku devadesátých let končilo interrupcí každé třetí těhotenství, zatímco loni to byla jen pětina. Za pokles podle statistiků může stále častější používání antikoncepčních prostředků. Zatímco na počátku 90. let lékaři předepsali antikoncepci asi 17 procentům žen, v roce 2003 antikoncepci bralo 47 procent žen v reprodukčním období. Naprostá většina (85 procent) žen užívá hormonální antikoncepci. 15\n16 V průběhu devadesátých let také vzrostl počet umělých přerušení těhotenství ze zdravotních důvodů, jejich počet se dlouhodobě pohybuje kolem 20 procent. Nárůst však podle statistiků zřejmě způsobil fakt, že od roku 1993 byl zaveden poplatek za každé jiné umělé přerušení těhotenství. Před zavedením poplatku byl podíl asi o deset procent nižší. Zdroj: Z historie interrupcí Linda Sokačová USA Do poloviny 19. století byl v USA potrat legální, pokud proběhl v průběhu prvního trimestru. Na přelomu 19. a 20. století byly potraty zákonem v USA zakázány s výjimkou případu, kdy další dva lékaři seznali, že zákrok je nutný k záchraně života těhotné ženy. V 60. letech 20. století tvořily komplikace vzešlé z ilegálních potratů téměř 20% všech přijetí k léčení souvisejících s těhotenstvím v městských nemocnicích v New Yorku a Kalifornii. Na konci 60. let začali zákonodárci zvažovat změnu přístupu k potratům, tj. jejich legalizaci, jako reakci na změny v postojích veřejnosti a požadavky zdravotnických, církevních, sociálních a právnických institucí. K roku 1973 liberalizovalo své potratové zákony celkem 17 států. V roce 1973 Nejvyšší soud USA v případu Roe v. Wade uznal právo na potrat jako právo vyplývající z Ústavy USA. Soud rozhodl, že v průběhu prvního trimestru těhotenství nemůže stát nijak bránit ženě, aby podstoupila potrat u odborného lékaře. V druhém trimestru může stát kontrolovat proceduru potratu pouze s cílem ochránit zdraví ženy. Ve třetím trimestru může stát regulovat právo na potrat za účelem ochrany života plodu, ne však na úkor zdraví nebo života ženy. Tento případ se stal precedenčním. Přesto byly feministky vystupující proti zákazu interrupcí rozsudkem zklamány, protože nesouhlasily s jeho odůvodněním; bylo to správné rozhodnutí z nesprávného důvodu. Podle vyjádření soudu mají ženy všeobecné ústavní právo na soukromí a z toho vyplývá, že mají právo na interrupci před koncem 6. měsíce těhotenství. Feministky s tímto vyjádřením nesouhlasily ze dvou důvodů: trvání na tom, že sex je soukromou záležitostí, vede k tomu, že stát nezasahuje do věcí jako domácí násilí, znásilnění atd.; stát se zbavuje zodpovědnosti za finanční kompenzace týkající se interrupcí pro chudé a další výchovu dětí. Zákon přijatý v roce 1978 omezil zdroje Medicaid z poskytování potratů chudým ženám pouze na potraty prováděné v případě ohrožení zdraví nebo života, a v případech incestu. Okamžitě poté se počet potratů umožněných Medicaid snížily o 96% z na za rok. V červnu 1981 Kongres rozhodl o tom, že znásilnění a incest nejsou případy, na jejichž základě lze dostat federální podporu pro provedení interrupce. V současné době dochází k omezování práva na potrat. ČR / ČSSR - historický vývoj právní úpravy Trestní zákon č. 86/1950 Sb. stanoví skutkovou podstatu usmrcení lidského plodu a protiprávnost interrupce pro těhotnou ženu a osobu, která se souhlasem těhotné ženy plod usmrtí. Interrupce je povolena, pokud by hrozila smrt těhotné ženy, její těžké zdravotní poškození, nebo pokud jeden z rodičů trpěl dědičnou nemocí. Zákon č. 68/1957 Sb. O umělém přerušení těhotenství (zákon přijat ) došlo ke zvláštní změně přístupu státu k přerušení těhotenství přípustné jsou nejen zdravotní důvody, ale jiné 16\n17 zvláštního zřetele hodné důvody. Interrupce byla možná jen po předchozím povolení, o kterém rozhodovala speciálně zřízená komise. Interrupci bylo možné provést do konce 3. měsíce těhotenství. Zákon č.66/1986 Sb. O umělém přerušení těhotenství (zákon byl Českou národní radou přijat ) zahájil liberální přístup k interrupcím. Zákon nebyl dodnes novelizován a byly k němu vydány tři vyhlášky. Kategorie zvláštního zřetele byla ze zákona vypuštěna k provedení interrupce stačí pouhá žádost ženy bez uvádění sociálních či ekonomických důvodů. Od přijetí zákona může být ženě uměle přerušeno těhotenství, kdykoliv o to písemně požádá, a to v případě, že její těhotenství nepřesahuje 12 týdnů a nebrání tomu její zdravotní důvody. O přípustnosti realizace interrupce již nerozhoduje komise, ale lékař. Žena písemně požádá o umělé přerušení těhotenství gynekologa. Lékař je povinen poučit ženu o možných zdravotních důsledcích umělého přerušení těhotenství i o způsobech používán antikoncepčních metod a prostředků. Lékař pak určí zdravotní zařízení, kde bude výkon proveden. Bývalý Sovětský svaz Před revolučním rokem 1917 byly interrupce za jakýchkoli okolností zakázány, a to i v souvislosti s ortodoxní vírou. V roce 1920 schválil dekret Komisariátů zdravotnictví a justice provádění potratů ve všech sovětských nemocnicích a zakázal jejich realizaci všem vyjma lékařů. Toto rozhodnutí odráželo víru revolucionářů v rovnost žen, jak to dokazuje i Leninovo vyjádření o tom, že žádná žena by neměla být nucena mít dítě proti své vůli. V roce 1936, za Stalinovy vlády, však byly interrupce zakázány vyjma případů dědičných nemocí, nebo pokud by těhotenství mělo mít negativní dopad na zdraví nebo život ženy. Výsledek měl dramatický, ale krátkodobý vliv na míru porodnosti, která již v roce 1940 klesla pod úroveň roku Dva roky po Stalinově smrti, po roce 1955, došlo k návratu na kladení důrazu na ženskou emancipaci a ukončení platnosti zákazu potratů z roku V roce 1988 Sovětský svaz dále zjednodušil svůj potratový zákon rozšířil období, po které lze potrat uskutečnit, a škálu možných důvodů k potratu, které nejsou podloženy zdravotně. Interrupci mohly podstoupit všechny ženy v prvním trimestru těhotenství. V druhém trimestru mohly být potraty provedeny v případě zdravotních důvodů, a důvodů sociálních jako znásilnění a rozvod. Tato změna byla přijata k předcházení nelegálních potratů vzhledem k tomu, že v zemích bývalého SSSR bylo 30-40% potratů nelegálních. Interrupce byla v Sovětském svazu tradičně hlavní metodou kontroly porodnosti zejména z důvodu nedostatku antikoncepčních prostředků a informací, ale i proto, že sovětské zdravotnictví se tradičně spíše orientovalo na ukončení a ne prevenci otěhotnění. Podle oficiálních údajů je 55% těhotenství ukončeno interrupcí; reálná míra je ještě vyšší. V současnosti se vztah ruské populace k moderním metodám antikoncepce mění; jejich dostupnost je však stále spíše omezená. Polsko Polské zákony umožňují provést interrupci do 12. týdne těhotenství jen v případě znásilnění nebo incestu, je-li ohrožený zdravotní stav matky, nebo hrozí-li plodu nenapravitelné deformace. Dřívější pokusy zmírnit interrupční zákon narazily v Polsku na odpor ze strany vlivné římskokatolické církve (95% Poláků jsou katolíci). Podle průzkumů však až 60% Poláků souhlasí se zmírněním potratového zákona. Lékaři, kteří nezákonně vykonají interrupci, čelí hrozbě odnětí svobody na dva roky. Samotné ženě trest nehrozí. Podobně přísný interrupční zákon má také Irsko, Portugalsko a Malta. 17\n18 Výzva - Pro svobodnou volbu v otázce interrupcí! (Petice vydaná jako reakce na návrh zákona legislativního zákazu interrupcí, který byl projednáván začátkem roku 2004) V poslední době se objevují pokusy, jejichž cílem je legislativní zákaz interrupcí. S tímto postojem organizace Gender Studies, o. p. s. zásadně nesouhlasí. Nepodporujeme a nepropagujeme interrupce. Nemůžeme se však s navrhovaným zákazem ztotožnit, protože se jedná pouze o zdánlivé řešení problematiky interrupcí. Dopis s tímto úvodem zaslala organizace všem poslancům a poslankyním PS Parlamentu ČR v době, kdy se připravovalo projednávání návrhu zákona, který by interrupce zakázal a kriminalizoval lékaře, kteří jej provedou, resp. ty osoby, které ženy k podstoupení interrupce navedou; zároveň vyzvala ty, kdo s postojem organizace souhlasí, k rozeslání i jejich jménem. Vážený pane poslanče, Vážená paní poslankyně, v poslední době se objevují pokusy, jejichž cílem je legislativní zákaz interrupcí. S tímto postojem zásadně nesouhlasím. Nepodporuji a nepropaguji interrupce. Nemohu se však s navrhovaným zákazem ztotožnit, protože se jedná pouze o zdánlivé řešení problematiky interrupcí. Legislativní zákaz interrupcí nejenže ji neřeší, ale přináší s sebou další závažné problémy: interrupce se přesouvají do ilegality, často dochází ke zhoršení lékařské kvality prováděných zásahů a enormně se zvedá jejich cena na černém trhu. Neméně zásadní je, že zákaz interrupcí odsouvá tuto problematiku mimo veřejnou debatu. Pokud interrupce oficiálně neexistují, není ani o čem diskutovat a není proč hledat jiná a efektivnější řešení, jak interrupcím předcházet. Negativním příkladem takového stavu je Polsko, kde je legislativní zákaz interrupcí uzákoněn. Řada nevládních organizací poukazuje na nedůvěryhodnost oficiálních statistik provedených zákroků a další negativní dopady tohoto opatření. Uváděná čísla zcela logicky neodrážejí skutečný stav. Pokud je totiž provedení interrupce nelegální, jen těžko se k němu někdo přizná. Není totiž pravdou, že spolu s legislativním zákazem přestanou interrupce existovat. Pouze se přesouvají z veřejné a tedy i lépe kontrolovatelné sféry do sféry nelegální, a objevuje se také potratová turistika (jev známý např. z USA z doby legislativního zákazu, z České republiky, kde řada polských žen podstupuje interrupce nebo z Irska, odkud ženy cestují za legálními potraty do Spojeného království). Ano, interrupce jsou jednou z velmi významných otázek v současné společnosti. K jejich omezení však nepovede tak jednoduché řešení jakým je navrhovaný legislativní zákaz. Mnohem účinnější a společensky dlouhodobě efektivnější cestou řešení problému interrupcí je vzdělávání a kontinuální osvěta již od základních škol zdůrazňující nejen práva, v tomto případě s důrazem na práva reproduktivní, ale také odpovědnosti s nimi spojenými. To, že vzdělávání a větší informovanost působí v oblasti uvědomění a zodpovědnosti k sobě samému i druhým pozitivně, jistě dokládá i snížení počtu interrupcí v České republice po roce 1989, kdy se začalo o otázkách spojených se sexualitou více hovořit a zvýšila se informovanost a dostupnost různých forem antikoncepce (ze v roce 1990, z v roce 1985 na v roce 2002). Legální dostupnost interrupcí nesnižuje porodnost, jak se často mylně tvrdí, k poklesu přirozeného přírůstku obyvatel dochází také v zemích s nízkou mírou potratovosti nebo i v Irsku, kde jsou interrupce zcela zakázány. Místo kroku zpět - jednorázového zákazu interrupcí - je progresivnějším a politicky i společensky cennějším krokem aktivní politika podpory rodin s dětmi a politika, jejímž cílem je snaha o skloubení pracovního a rodinného života, která pomůže zvýšit porodnost. Doufám, že svým hlasováním nepodpoříte snahy vedoucí k legislativnímu zákazu interrupcí. [Tento dopis sepsaly Alena Králíková a Linda Sokačová z Gender Studies, o. p. s. a souhlasí s jeho použitím pro další potenciální signatáře a signatářky.] 18\n19 Diskuze o interrupcích Linda Sokačová Téma interrupcí je v současné české ale i světové společnosti tématem velmi aktuálním a kontroverzním. Část odborné i laické veřejnosti v České republice volá po opětovném legislativním zákazu interrupcí nutno říci, že jde o menšinu, ale o menšinu, která je v prosazování svých požadavků velmi aktivní. A to v situaci, kdy dochází k jejich snižování. V roce 1990 bylo v ČR provedeno potratů, v roce a v roce 2002 to bylo jen provedených potratů. 1 Z uvedených čísel je zřejmé, že počet interrupcí klesá. Jedním z důvodů je větší dostupnost antikoncepčních prostředků a zvýšené povědomí o plánovaném rodičovství a sexuální výchova. Zkušenosti řady států ukazují, že pokud je potrat legální a není jediným prostředkem kontroly těhotenství, tak jako byl např. před rokem 1989 v tehdejším Československu, končí interrupcí asi jedna čtvrtina těhotenství. Problematika interrupcí nesouvisí pouze s jejich legálností či ilegálností, ale také se společenským a ekonomickým systémem a také řadou psychologických faktorů. Návrhy na legislativní zákaz interrupcí nejčastěji pochází od KDU-ČSL (Křesťanská demokratická unie Česká strana lidová). Jedním z největších zastánců této strategie je lidovecký poslanec Jiří Karas. Podle návrhu KDU ČSL by např. měli/y být trestně stíháni/y lékaři/-ky, kteří/-ré tento zákrok provedou. Vedle této politické strany je jedním z nejaktivnějších zastánců legislativního zákazu interrupcí občanské sdružení Hnutí pro život ČR (dále jen HPŽ ČR), které své praktiky a strategie hojně čerpá od svých sesterských organizací hnutí pro život v zahraničí. KDU-ČSL i HPŽ ČR podporují křesťanský způsob života a hlásají, že provádění interrupcí je nemorální a nelidské. Za příklad úspěšného působení legislativního zákazu interrupcí považují Polsko přesněji oficiální statistiky provedených zákroků, které říkají, že v roce 1998 bylo provedeno 310 a v následujícím roce 151 interrupcí. Nevládní organizace, které působí v této oblasti však uvádějí počet mezi tisíci potraty ročně. V polských ženských časopisech se pravidelně objevují inzeráty soukromých ambulancí, kde není explicitně řečeno, o jakou nabídku se jedná, ale všem je jasné, co je nabízeno. Zákroky jsou prováděny za úplatu a na černo. Do rétoriky hnutí pro život se nevejde ani potratová turistika, která je podle nich výmyslem hnutí pro svobodnou volbu. Jiří Karas má dokonce od současného ministra vnitra S. Grosse potvrzení, že k tomuto jevu nedochází. A právě zde tkví jedno z největších nebezpečí legislativního zákazu interrupcí: legislativní zákaz přináší oficiální neexistenci interrupcí; pokud je tento zákrok legislativně zakázán, nedochází k němu mimo maximálně pár desítek interrupcí provedených ze zvláštních zdravotních důvodů. A tak končí i veškeré debaty týkající se této problematiky. To, že se jedná spíše o kvazi-řešení, dokazuje i fakt, že tyto skupiny neprosazují jiné alternativy jak interrupcím předcházet. Odmítají jakoukoliv antikoncepci kromě metody plodných a neplodných dnů. Antikoncepce např. podle Hnutí pro život podporuje promiskuitu a vytváří nepřátelské prostředí mezi manželi. Plnohodnotnou bytostí se žena stává poté, co se stane matkou. V této souvislosti ovšem není bez zajímavosti, že odmítají také metody umělého oplodnění pro páry, které nemohou mít děti. Legislativní zákaz interrupcí, který je maskován bojem za život ještě nenarozených dětí, není však jediným bodem v agendě HPŽ ČR a KDU- ČSL. 2 Jedinou možnou myslitelnou intimní formou soužití je podle nich heterosexuální manželství s dětmi, a to nejlépe třemi. 3 Tuto alternativu neprosazují pouze pasivně, ale také aktivním bojem proti jakémukoliv soužití osob stejného pohlaví (velmi aktivní postoj proti registrovanému partnerství). Z materiálů dostupných na webových stránkách HPZ ČR lze vyčíst, že preferovanými rodinami jsou rodiny české. Tato strategie není čistě českou specialitou. Podobná situace je v současné době také v USA, kde se prezidentu Georgie W. Bushovi podařilo prosadit zákaz interrupcí v pozdním stádiu těhotenství (tyto interrupce byly prováděny především ze zdravotních důvodů, více informací viz A-kontra 4/03). Bush a jeho administrativa také vede kampaň proti soužití homosexuálů. V lednu tohoto roku přišel s definicí rodiny (jedná se však pouze o pokračování jeho kampaně, viz. A-kontra 4/03). Manželství může být podle Bushe pouze svazkem muže a ženy. Ponechejme nyní stranou, že podobné definice prosazují pouze jedinou možnost společného soužití lidí a odmítají jiné alternativy. Prosazování legislativního 19\n20 zákazu interrupcí souvisí s prosazováním křesťanského způsobu života, který se v realitě vyznačuje potlačováním lidské sexuality a omezováním řady lidských práv práva na svobodný výběr partnera/- ky, svobodný způsob života, potlačování ženských práv, svobody projevu atd. Nemělo by jistě zůstat bez povšimnutí, že k pokusům o zákaz interrupcí v USA dochází v době okupace Iráku. K legislativnímu omezení dostupnosti interrupcí došlo ve stejnou dobu jako v USA také v Rusku; zajímavé však je, že žena může tento zákrok podstoupit, pokud dojde ke smrti partnera. Člověka znalého politiky hnutí pro život jistě podpora tohoto kroku poslancem Jiřím Karasem nepřekvapí. Pro stoupence a stoupenkyně hnutí pro život s jejich jasnou definicí rodiny (manžel jako hlava rodiny, manželka a děti) není přece většího důvodu pro potrat než absence partnera. 4 Z rétoriky hnutí pro život v ČR, především pak z výroků Radima Ucháče z HPŽ ČR či Romana Jocha z Občanského institutu, se zdá, jakoby první potraty vznikly spolu s jejich legalizací v bolševickém Rusku. To, že byly také potraty poprvé legalizovány tamtéž, podle nich jasně dokládá jejich totalitární původ. Že existovaly potraty i před tímto opatřením, není pro politiku hnutí pro život důležité, ani vítané. Podle jejich logiky totiž interrupce existují pouze, pokud jsou povoleny legislativou. Jak jsou představitelé hnutí pro život sběhlí v manipulaci s historickými fakty, ukazuje jejich vysvětlení právní úpravy interrupcí v hitlerovském Německu. Dalším důkazem totalitárního původu interrupcí podle nich totiž je, že byly povoleny v národně socialistickém Německu. To, že arijským ženám nebyly povoleny, ale zakázány, a nearijským ženám nikoliv povoleny, ale přikázány, je pro hnutí pro život okrajové. Bez povšimnutí by neměl zůstat ani způsob argumentace či spíše neschopnosti či nežádoucnosti argumentace na straně zástupců a zástupkyň hnutí pro život. Hlavní strategií, která však není vlastní pouze hnutí pro život, je pomlouvání a očerňování jejich názorových odpůrců a odpůrkyň. Nejčastěji se tak děje na základě jejich politické orientace k tomu, aby byl názor zpochybněn podle nich stačí, jakákoliv podle nich levicová orientace. Na argumentech pak už nezáleží. Bohužel v poslední době hrozí, že i přes odpor veřejnosti projde když už ne legislativní zákaz, tak alespoň regulace práva na interrupci. Jedním z důvodů je vysoká a dobře koordinovaná aktivita zastánců a zastánkyň (i když je zajímavé zamyslet se, proč jsou mezi nejaktivnějšími zastánci tohoto opatření především muži) legislativního zákazu. Jistě jim pomohla tak jako např. v USA jejich strategie boje za život nenarozených dětí a očerňování odpůrců legislativního zákazu jako zabijáků malých dětiček. Poznámky: 1. Potraty Zdravotnická statistika. Ústav zdravotnických informací a statistiky. 2. I když je jistým zjednodušením házet obě dvě tyto skupiny do jednoho pytle, je mezi těmito dvěmi skupinami řada vztyčných bodů, které se zmiňuji. Bez povšimnutí by neměl ani zůstat fakt, že politici KDU-ČSL se zúčastňují akcí HPZ ČR. 3. Jiří Karas, Lidové noviny, Žena má mít stejná práva, ale má zůstat ženou, 23. ledna V tomto článku například vyzdvihl důležitost křesťanské výchovy a navrhl znovuobnovení odděleného vzdělávání pro dívky a chlapce. 4. Z mého hlediska a hlediska hnutí pro svobodnou volbu je ztráta či těžké postižení partnera, které sebou může přinést složitou sociální a psychickou situaci, legitimním důvodem pro podstoupení interrupce. Je však důležité upozorňovat na souvislosti a omezení boje za život nenarozených dětí ze strany hnutí pro život. Závěr Linda Sokačová V české společnosti je diskurz pro svobodnou volbu diskurzem mainstreamovým; diskurz pro život je i přes řadu dílčích úspěchů diskurzem okrajovým. Působením historických a společenských podmínek (legislativa, politika, zdravotnictví, veřejná diskuze, náboženství) v české společnosti sedimentoval názor, že interrupce jsou přirozenou součástí lidského života a konečné rozhodnutí by mělo záviset na ženě. Po roce 1989 došlo ke zpochybňování tohoto názoru. Diskuze o povaze interrupcí začala nabývat na intenzitě ke konci 90. let. Jako první otevřelo toto téma hnutí pro život, které usiluje na politické, legislativní, mediální a veřejné rovině o dominanci principu ochrany života od jeho početí do přirozené 20


SOV - PPD-40 : SSSR / Rusko (SOV/RUS)\nSOV - PPD-40\nName: PPD-40 (7,62 mm samopal vzor 1940 systému Děktarev-a) PPD-40 (0.3in Submachine-gun model 1940, Degtyarov's system)\nOriginal Name: ППД-40 (7,62-мм пистолет-пулемёт образца 1940 года системы Дегтярёва)\nLength: 782 mm 2ft 7,02in\nBarrel Length: 279 mm 10,98in\nNote: Zbraň navazuje na samopaly PPD-34 a PPD-34/38. Zabavené zbraně používal wehrmacht pod označením 7,62 mm MP 715(r). -\nURL : https://www.valka.cz/SOV-PPD-40-t12357#410336Verze : 0\noriginální označení : pistolet pulemjot Děgťareva obr. 1940\nNěmecké označení : 7,62 mm MP 715(r)\nRáže : 7,62 mm Tokarev\nKapacita zásobníku : schránkový na 25 nábojů, nebo bubnový na 71 nábojů\nVáha : 5,45 kg (s bubnovým zásobníkem)\nÚsťová rychlost : 500m/s\nKadence : 600 - 800 ran/min\nPo zkušenosti ze zimní války s finy byl do výzbroje RA znovu zaveden samopal, šlo o vylepšení předchozího modelu 34/38. Tato zbraň byla užívána celou válku, ve výrobě ji nahradil samopal PPŠ-41(Špagin). V menším množství užíván německou armádou (kořistní).\nURL : https://www.valka.cz/SOV-PPD-40-t12357#40943Verze : 0\nJeště dodám, že samopal navrhl konstuktér W. A. Ďektarjev a do výzbroje rudé armády se dostal roku 1934. Při konstrukci bylo použito zkušeností z německého MP28/II a finského Suomi vzor 31. Výroba byla ukončena roku 1940, kdy byl nahrazen PPŠ-41. Bylo vyrobeno okolo 80.000 kusů.\nURL : https://www.valka.cz/SOV-PPD-40-t12357#64530Verze : 0\nVzhledem k tomu že ruština nezná dvojité v bych opravil jméno konstruktéra správně je to : Děgťarev,Vasilij Alexejevič , ne tedy Ďektarjev (oni poláci to píšou občas blbě , ale je třeba se držet originálu). Vzhledem k tomu že šlo o vývoj ze samopalů PPD-34 a PPD 34/38 (ty byly dokonce vyřazeny z armády) na základě zkušeností z finské války není to asi přímo na zkušenostech z MP28 (s tím má dost málo společného) a konstrukcí samopali Lahti 31 (Suomi) byly ovlivněny ty první PPD-34. Výroba neskončila v roce 1940, ale v roce 1941 po zavedení samopalu PPŠ-41 (ten byl vyráběn až od roku 1941) Hlavním důvodem ukončení výroby byla výrobní složitost PPD-40. Existuje i varianta na náboj 9mm Para, ale zdá se že to je přestavba provedená v německu.\nURL : https://www.valka.cz/SOV-PPD-40-t12357#64544Verze : 0\ntrochu lepší fotka s více detaily\nURL : https://www.valka.cz/SOV-PPD-40-t12357#314084Verze : 0\nJeště fotka z jiného úhlu\nURL : https://www.valka.cz/SOV-PPD-40-t12357#314831Verze : 0


září 2013 říjen 2013 listopad 2013 prosinec 2013 leden 2014 únor 2014 březen 2014 duben 2014 květen 2014 červen 2014\nDnes jsme byli u paní vychovatelky. Chová koně. Naučili jsme se, čím koně krmit a jak mu dát třeba jablíčko...\nPátek - návrat\nPáteční ráno a jízda v autobuse také rychle utekly.\nČtvrtek u Křivoklátu\nDnešní den se opět počasí vydařilo. Dopoledne zájemci zkoušeli jízdu v kajaku na Berounce - paní učitelka stála ve vodě u kajaku. Skupiny byly na raftu a na hřišti nebo si stavěly rybníčky na ...\nStředa u Křivoklátu\nDnes byl krásný sluneční den. Dopoledne jsme se vlastně učili v centrech, stihli jsme se i vykoupat v bazénu. Po obědě jsme objednaným autobusem ujeli pár kilometrů a dojeli na Křivoklát - úža...\nÚterý u Křivoklátu\nI dnešek byl nabitý. Celé dopoledne jsme strávili u mělkých břehů Berounky. Trénovali jsme a probírali teorii, jak se chovat v raftu. Všichni jsme měli vesty. Odpoledne jsme došli až ke Skryjským...\nTýden u Křivoklátu - pondělí\nDojeli jsme bezpečeně. Děti v sedačkách a s pásy jízdu zvládly skvěle a pan řidič taky. Hned jsme šli na oběd, po té do pokojů. Každý pokoj má koupelnu. Navštívili jsme elektro skanzen Čech...\nVystoupení naší třídy na jarmarku\nJarmark a vystoupení\nNáš první jarmark a vystoupení Vznik Země se opravdu vyvedl. Děti tancovaly i prodávaly s velkou chutí. Zapojili se i všichni rodiče.....\nLéto s Diviznou\nLéto v lese bylo úžasné. Byl krásný den, chytali jsme a zase pouštěli na svobodu broučky a rozličný hmyz. Poznávali jsme stromy podle listů. Byl to hezký den.\nCentra aktivit - Dopravní prostředky\nPráce v centrech děti velmi baví a dokážou samostatně pracovat a splnit práci.\nPetřín 13. 5.\nCesta autobusem do Prahy byla bezproblémová. Pod Petřínem jsme vystoupili, došli až k lanovce. V bludišti byla legrace a velmi nás upoutal obraz boje studentů se Švédy v roce 1648. V bludišti byla ...\nDen před Filipojakubskou nocí proběhla v naší třídě slavnost-oslava, že se děti pilně celý rok učily číst. Atmosféra byla přirozená a bylo veselo...............\nNaše jednoduchá velikonoční výzdoba se moc podařila. Po vysvětlení práce se každý pustil do té své. Každá klícka byla originál a všechny se povedly. Navzájem jsme si pomáhali a paní učitelka jen...\nV lese jsme si připomněli velikonoční zvyky(ty se moc líbily), zopakovali jarní květiny, vývojové cykly zvířat. Paní učitelka viděla mladou užovku. také jsme viděli život v mraveništi pod lu...\nRok žáby - centra aktivit\nRoční období, měsíce v roce jsme si opakovali na životě žáby. Děti hledaly v encyklopediích, pátraly, sestavovaly, vyráběly a hlavně hodně četly a počítaly. Ani o tom nevěděly, tak je prá...\nDen učitelů v naší třídě\nNa den učitelů v naší třídě učil pan Požický z radia Contact:" Jak se tvoří hitparáda" a manželé Jelínkovi se skupinou historického šermu učili děti základům šermu a tance. Byl to opravdu p...\nBurza knih a příspěvek na Štěpánka\nNaše první burza knih v 1. A dopadla podle mého mínění úžasně. Děti si mezi sebou za malý peníz prodaly téměř všechny knihy a časopisy a velmi dobře nakoupily i pro své sourozence. Honzík Sko�...\nNaše první práce o kočkách.......................\nMalování na hedvábí.......................\nV družině se nám podařily nádherné obrázky a další techniky na nás čekají..................\nV družině nás čekají netradiční výtvarné techniky - malujeme na hedvábí, tiskneme, vymýšlíme.\nTaky jsme měli úžasný sportovní den....................\nVýtvarka v nové galerii\nHodinu výtvarné výchovy jsme strávili v nově opravených lázních - galerii. Nejprve jsem dětem ukázala, kde byl původní krásný bazén, sprchy, kabinky. V bazénu je výstava s názvem Plavci. Děti navr...\nPohádky nás moc baví a práce v centrech aktivit také. Do třídy k nám přišla paní Marešová z TU se svými studenty. Ve třídě byla skvělá pracovní atmosféra.\nZábava v družině\nDětem se odpoledne z družiny nechce. Paní vychovatelka Radka má pro ně vždy zajímavý program.Někdo si jen tak hraje, staví a někdo rád vytváří. Na karneval se děti těšily už od rána............\nVe středu přišly do naší třídy slečny studentky. Všem pomáhaly a den se vydařil. Podařily se hezké obrázky z klovatiny, voskovek a vodovek.\nKrásné jarní počasí nás inspirovalo a vznikli tito úžasní jarní ptáčci. K jejich malování jsme použili tuž, vodovky, tempery, staré řasenky paní učitelky, korkové špunty. Povedli se všechny. Po...\nVe školním kole recitační soutěže z naší třídy reprezentovali Lukáš Žitòan a Otakar Vašák. Z básničkami od J. Žáčka a M. Kratochvíla si vedli velmi dobře. Ota se umístil mezi prvòáčky ze ...\nPověsti z Liberce v naší škole\nV úterý 11. 2. šesté třídy připravily pro naše prvòáčky úžasný Pohádkový den složený z pověstí Liberce. Menší děti byly nadšené a dávaly větším spolužákům jedničky s hvězdičkou a ještě ...\nPlasty ve třídě\nNaše škola je zapojena v projektu Comenius společně se školami z různých zemí. Děti tvoří a přemýšlejí na různá temata, tentokrát to byly plasty. Pomohl tatínek Nikolky.................., Nikol...\nDen s hračkou\nVe čtvrtek 6. 2. jsme si přinesli do školy svoji oblíbenou hračku. V kruhu jsme všem hračku představili a pověděli o ní 1 až 2 věty, protože už víme, co je to věta. Poté jsme vyrazili tram...\nTakhle jsme byli všichni šťastní po rozdání prvního vysvědčení ..............................\nZima - centra aktivit\nZačali jsme pracovat v centrech aktivit - přivolali jsme zimu. Po přečtení úvodního dopisu a určení pravidel chování při práci jsme se rozešli do prvních center. Práci v každém centru - matemat...\nZima v Divizně\nDnes jsme prožili hezké dopoledne v ekologickém středisku Divizna, povídali jsme o zimě, o tom, co dělají zvířata v zimě. Hráli jsme hry (některé fotky jsou rozmazané - byli jsme v pohybu) a na...\nS knihami od Ježíška byla moc hezká hodina. Děti si dokonce vymyslely příjmení podle momentální nálady. Byly pohotové a vtipné. Krátce jsme si v kruhu řekli pravidla o zacházení s knihami a chov...\nDo naší třídy dorazily Vánoce se vším všudy. I Ježíšek byl blízko a nechal dárečky. Velikou bednu přinesly Dominika, Adélka a Bára ze 6. A. Prý Ježíšek nechal bednu blízko jejich třídy i s dopis...\nMotýli v muzeu\nV úterý 17. 12. jsme navštívili muzeum. Zajímali jsme se o motýly a dozvěděli jsme se spoustu zajímavého. Motýli nejsou jenom krásní, ale jejich instinkty jsou vskutku promyšlené. Škoda, že nás by...\nV úterý 17. 12. jsme navštívili muzeum. Podívali se na betlém a povídali si o Vánocích.\nKaždý z nás toužil a snil nad sněžítkem. Jaké je to uvnitř? Jak se do té tiché krajiny dostat. My jsme si sněžítka vyrobili a moc se povedla.\nDnes jsme měli andělský den. Všichni se chovali jako andílci. Přišla k nám návštěva-Mikuláš, čerti, andělé. Každý "andílek" se dokázal přiznat ke svým hříchům. Za odměnu dostal slabikář. B...\nUčili jsme se malovat obličej a naše portréty se opravdu povedly. Přišly na pomoc i dívky z mé bývalé třídy, nyní 6. A. Myslím, že se spolupráce v tomto směru opravdu daří. Šesťáci nové prvòá...\nDnes 5. 11. přišly mezi děti bývalé žákyně naší školy Klára a Marcela. Studují nyní zdravotní školu a dětem velmi odborně vysvětlily, jak si mají správně čistit zuby. Myslím, že se toto pou�...\nPoslední říjnový den jsme vyzkoušeli nový zrcadlový sál. Podzimní bál se dětem vydařil. A my učitelé jsme obdivovali masky a taneční umění dětí. Ze skladeb jasně vedla píseò Gangnam Style.\nDivadlo ve třídě\nDnes 16. 10. nám přišli páťáci zahrát krátkou pohádku, bylo to milé......................\nV pondělí 14. 10. proběhlo seznamovací dopoledne 1. a 6. tříd. Vše probíhalo ve sportovním duchu. Děti soutěžily v 25 disciplínách. Všechny 1. třídy získaly putovní poháry. Naše třída skončil...\nVe středu jsme se vydali do lesa do Lidových sadů. Naučili jsme se názvy stromů, povídali o podzimu, sledovali lupou přírodu. Počasí přálo, chovali jsme se vzorně. Návrat do školy nám dal zabr...\nSportovní den 1. tříd\nSportovní dvouhodinovka 1. tříd na novém hřišti se vydařila. Děti skákaly, házely, běhaly, fandily. Dokázaly se jako kolektivy vyrovnat se spostou neznámých věcí. Odměnou jim byl pohár-1. A ho ...\nHarmonizační den 1. tříd 11. 9. 2013\nVšechny první třídy ve svých barevných čepicích se vydaly autobusy na Českou chalupu. Odtud byl výstup na Šámalovu chatu. Všichni zvládli bez problémů. Počasí nám přálo-nepršelo. Cestou třídy ...


Camaro 1988 Sport Coupe- Page 7\nchevroletcamaro.cz - fórum » O našich autech a věcech souvisejících » Naše F-bodies » Camaro 1988 Sport Coupe\nCamaro 1988 Sport Coupe\n#151 Odesláno : pondělí 11. dubna 2016 10:32:07(UTC)\nJednou jsem dotankoval plnou u jedné benzínky zajel do garáže a po týdnu staní už nevyjel. Neco benzínu jsem odčerpal nalil VELFOBIN a chytlo to. U te benzínky bych si uz ani kola nedofukoval. :-)\n#152 Odesláno : pondělí 11. dubna 2016 11:43:47(UTC)\nTo je samozřejmě ještě větší problém tu vodu přímo natankovat a je jasný, že nákup u pochybný čerpačky se nemusí vyplatit.\n#153 Odesláno : úterý 12. dubna 2016 9:03:58(UTC)\nBohužel to byla v té době franšíza OMW. Dnes už není asi věděli proč jim to vypověděli.\n#154 Odesláno : úterý 19. dubna 2016 21:20:25(UTC)\nPo roce a půl už je to zase kompletní a zase funkční!\n#155 Odesláno : středa 20. dubna 2016 7:07:13(UTC)\n#156 Odesláno : středa 20. dubna 2016 10:33:10(UTC)\nKrásnej klasik, tak hurá na výlety a už ho do slaný zimy radši netrap jo?\n#157 Odesláno : středa 20. dubna 2016 15:56:15(UTC)\nParáda, složil si ten interiér docela rychle.\n#158 Odesláno : středa 20. dubna 2016 22:15:29(UTC)\nJo, to bude tím, že už ho znám nazpaměť :)\n#159 Odesláno : čtvrtek 21. dubna 2016 18:13:02(UTC)\nParáda, už se těším, až to auto potkám na živo. A tebe samozřejmě taky, když už mi nebereš telefony.\n#160 Odesláno : čtvrtek 21. dubna 2016 18:16:31(UTC)\nNebere, protože jsi swapnul V8, už nejsi kamarád :D\n#161 Odesláno : čtvrtek 21. dubna 2016 19:02:02(UTC)\nHmm, to mám teda kamarády...\nNe-e, nejde o auto, jen o jednoho člověka mimo komunitu US aut; to proberu s Ondrem v Jizbicích (nesmím zapomenout).\n#162 Odesláno : čtvrtek 26. května 2016 19:51:30(UTC)\nTak jsme prošli technickou a mám zase dva roky pokoj. STK provedena přes známého, který má servis, a auta na STK připravuje, takže já osobně jsem se této akce neúčastnil. Největší problém auta, které je jinak v pořádku, se ukázalo, že nelze vyfotit výrobní štítek, a to z toho prostého důvodu, že tam žádný není (už jsem to tak koupil). Prý by to správně vůbec nemělo STK projít. No já to chápu, protože auto bez výrobního štítku je zcela zjevně rebelie, představte si že bych následkem takto vážné závady třeba havaroval. Vážení přátelé, ať jde tady ten stát dopr..le. Když mě to naštve, tak za dva roky to postavím na veteránský lejstra a bude to.\nNa snímku není malý technik STK, ale menší ze dvou dcer.\n#163 Odesláno : čtvrtek 26. května 2016 20:12:12(UTC)\nA to jde postavit na vete lejstra když je to vedený v registru vozidel?\n#164 Odesláno : čtvrtek 26. května 2016 20:31:00(UTC)\nVšechno jde když se chce :)\n#165 Odesláno : pátek 27. května 2016 7:44:38(UTC)\nHezký to máš. S tím štítkem je to takový podivný. Když jsem koupil Fajráka, tak mi technik řekl, že auto dovezený před 2001 ten štítek mít nutně nemusí. Ale důrazně mi doporučil sehnat aspoň nějaký náhradní štítek a doplnit ho i kvůli horlivým policajtům (stejný je to s vyraženým VIN). Nad vetepapírama taky uvažuju už kvůli pakárně s měřením emisí, protože to u nás může jediná stanice v kraji a ještě musím projít aspoň na EURO1, protože mám řízený vstřikování. Přitom podle TP auto je bezemisní a úřadu jsem musel dát desítku.\n#166 Odesláno : pátek 27. května 2016 13:09:58(UTC)\nJá se vete noty budu snažit oddalovat, jak to jen půjde... jet jednou za 2 roky na STK je míň, než každej rok kdovíkam na testace (jestli máte v Brně rozumnej klub, tak dejme tomu). Ono se taky může stát, že zavedou STK/ME i pro veterány a k tomu třeba omezení provozu. Normální auta omezí v dohledné době leda v emisních zónách.\n#167 Odesláno : pátek 27. května 2016 22:06:54(UTC)\nBylo mi řečeno že když je vozidlo v normálně zaregistrovaný tak jedinej výmaz lze udělat pouze ekologickou likvidací.a ekologicky zlikvidovaný auto na vete noty dát nelze proto že je v registru jako ZLIKVIDOVANÝ.\n#168 Odesláno : sobota 28. května 2016 8:21:48(UTC)\nCo takhle prodej do zahraničí a pak dovoz? Obojí v uvozovkách :)\nA dále, jak je to s depozitem? Co se stane když je tam auto déle jak půl roku?\n#169 Odesláno : sobota 28. května 2016 11:56:26(UTC)\nTak to by bylo potřeba vyzjistit jak na to.\n#170 Odesláno : sobota 28. května 2016 16:30:29(UTC)\nNo pro mě to není aktuální, ale kdo to potřebuje, si to vyzjistí :-)\n#171 Odesláno : čtvrtek 6. října 2016 19:07:59(UTC)\nOdešel mi ( opravovanej) motorek ostřikovačů. Před rokem jsem kupoval do kolegovýho fajráka. Trval na tom, že ho chce "originální z USA", tak jsem ho v tom bludu nechal, a po měsíci došel motorek, který pasoval a slouží, ale stál přes 500 a je stejnak China. No a v pondělí jsem já šel do AutoKelly pro motorek do Camara. Pasuje to z Vectry nebo Omegy nebo z něčeho takovýho, je to Made in Germany, stál 315 korun a měl jsem ho za hodinu :)\nTak to jenom takovej poznatek, že je chujovina všechno hnedka shánět ve státech.\n#172 Odesláno : čtvrtek 6. října 2016 19:15:00(UTC)\nMně se novej "repasovanej" motorek do stěračů vykadil do půl roku. Od tý doby jezdím bez cyklovače a musím to spouštět tak nějak ručně. Složeno ze starého a repasovaného dohromady


Jak vybírat kartáčky? | Exasoft.cz\nZveřejněno uživatelem Radim Malchárek | Bře 21, 2018 | Průvodce nákupem | 0\nZubní kartáček patří k základní hygienické výbavě člověka. Většina z nás používá klasický, ale elektrické zubní kartáčky se stále více objevují v českých koupelnách díky nesporným výhodám. Určitě to není nepostradatelný pomocník, nicméně při správné technice použití udržuje chrup a dásně oproti klasice zdravější a s menší námahou.\nZ hlediska technologie na trhu převládají dva typy elektrických zubních kartáčků: oscilační (nebo rotačně-oscilační) a sonické (nebo také vibrační). A každý typ má svá pro a proti.\nJako první se na trhu objevil oscilační elektrický zubní kartáček. Průkopníkem je značka Oral-B. Oscilační kartáčky mají většinou kulatou čistící hlavici, kterou otáčí o zhruba 90 stupňů sem a tam s frekvencí cca 4.500 – 8.800 pohybů za minutu, a tím stírají zubní plak. Některé modely jsou navíc vybaveny technologií 3D, která k oscilaci přidává také jemné pulzační pohyby s frekvencí 20.000 až 48.000 pohybů za minutu, čímž účinněji narušují plak.\nOscilační elektrický zubní kartáček je přeborník v odstraňování plaku, navíc pomáhá odstraňovat nežádoucí zabarvení zubů z vína, čaje, kávy nebo cigaret. Naopak jsou méně šetrné k dásním – pokud tedy máte citlivé dásně nebo odhalené zubní krčky, tento typ pro Vás není vhodný.\nNaše nabídka oscilačních elektrických zubních kartáčků.\nNa nevýhody oscilačních zubních kartáčků zareagoval Philips a přišel na trh se sonickou technologií. Mechanický pohyb hlavice je tady nahrazen rychlou vibrací (oscilací) štětin, která vytvoří proud směsi vody, slin a zubní pasty, který se postará o odstranění zbytků jídla bez nutného tlaku na kartáček. Díky rychlým pohybům štětin se směs vody a pasty rychle rozpohybuje a snadněji se dostane i do mezizubních prostor a do hůře přístupných míst, je proto vhodný pro lidi s citlivými zubními krčky a dásněmi.\nNaše nabídka sonických elektrických zubních kartáčků.\nNěkteré elektrické zubní kartáčky mají funkci časovače, který změří dobu věnovanou čištění jednotlivým částem chrupu. Typicky je rozdělen na 4 x 30 sekund, kdy po každém intervalu kartáček zavibruje a oznámí, že je třeba se věnovat další části chrupu.\nPro správnou účinnost elektrického zubního kartáčku je důležité udržovat vhodnou sílu přítlaku hlavice na zuby. Některé kartáčky jsou vybaveny kontrolou tlaku, který akusticky nebo vizuálně upozorní, že moc tlačíte.\nPokud berete kartáček s sebou na dovolenou nebo služební cesty, je třeba si všímat také baterie. Bateriové kartáčky využívají tužkové baterie. Nabíjecí kartáčky se nabíjejí ve stojánku a jejich výdrž se pohybuje od 1 do 3 týdnů.\nElektrické zubní kartáčky samy o sobě nevyřeší péči o mezizubní prostory. Některé modely proto nabízejí navíc zubní sprchu (lze zakoupit i samostatně), která rotujícím proudem vody čistí mezizubní prostory.\nSvůj elektrický zubní kartáček si můžete vybrat zde: https://www.exasoft.cz/male-spotrebice-pece-o-telo-zubni-kartacky-elektricke-zubni-kartacky_c9825988.html\nPředchozí S domácím mazlíčkem si pořiďte i správný vysavač\nDalší Čerstvý domácí juice není žádná věda