Na jeden den středoškolákem – 2. ZŠ Kolín\nAkce Na jeden den středoškolákem se konala v prostorách Odborné školy podnikatelské Kolín. Na úvod nás přivítala manažerka školy Mgr. Daniela Dalecká. Seznámila nás se školou, stručně pohovořila, co žáky čeká na jednotlivých stanovištích a představila vedoucí těchto stanovišť.\nNásledně se skupiny žáků, pod vedením středoškoláků, rozešly na svá stanoviště a začal vlastní program aktivity.\nAktivit bylo pět. Každou z nich vedl učitel střední školy a pomáhali mu někteří z jeho žáků. Tím byla zajištěna odbornost činnosti i pedagogický dozor, zároveň však se středoškoláci mohli věnovat žákům základní školy jednotlivě.\nStanoviště Fotografování vedl Mgr. Jan Chvojka. Žáci se zde dozvěděli něco o historii a praxi fotografování. Viděli práce studentů z oblasti fotografování, filmu a animace. Vyzkoušeli si práci s aplikací v iPadu. Ukázali si různé typy fotografických přístrojů. Hlavní však bylo vlastní fotografování ve školním ateliéru. Účastníci se stávali jak modelkami a modely, tak „profesionálními“ fotografy a dostávali rady od zkušenějších.\nPan učitel Jan Klíma seznámil žáky na stanivišti 3D grafika se základy tvorby 3D objektů. Žáci si zde vyzkoušeli, jak v počítači vymodelovat hrací kostku. Tu následně dokonce rozpohybovali. Na stanovišti vládla pohoda. Žáci pracovali podle pokynů učitele, který se jim, společně se svými pomocníky středoškoláky, věnoval individuálně.\nNe všechna stanoviště pracovala s počítači. Grafický design vedl pan Mgr. Petr Klusoň a paní Drahomíra Novotná. Prvním úkolem žáků bylo navrhnout si své vlastní logo. Vedoucí stanoviště žáky inspirovali již připravenými náměty, které žáci upravovali nebo si vymýšleli vlastní. Logo si žáci nakreslili na papír a podle pokynů přenesli na lino. Pan Mgr. Klusoň žákům ukázal, jak pracovat s rydly a oni si následně do lina vyryli obrázek. Mezitím si s pomocí paní učitelky Novotné vytvořili notýsek. Nakonec na jeho přední stranu natiskli připravený obrázek. Na závěr návštěvy na střední škole si žáci vyrobené notýsky odnesli domů.\nChce se někdo naučit programovat? Kdo by nechtěl. Od toho zde bylo stanoviště Programování vedené Mgr. Lenkou Sklenářovou. Kdo očekával příval příkazů a nesrozumitelnou syntaxi, byl na omylu. Žáky přivítalo jednoduché a přehledné prostředí Baltíka. Jejich úkolem bylo, naprogramovat pohádku jejiž hlavním hrdinou byl čaroděj Baltík. Ten svedl souboj s příšerou, kterou přemohl, zatančil si taneček a vykouzlil trpaslíka. Pohádku zvládl i naprostý začátečník, který se nikdy s programováním nesetkal. Žáci program nejen vytvořili, ale následně ho také optimalizovali a opatřili komentáři. Není nad to tvořit správné návyky hned od začátku.\nPoslední stanoviště mělo záhadný název – ICT – přísně tajné. Pan učitel Zdislav Fanta si připravil pro žáky trochu tajemnou záležitost. Pracovat s internetovými stránkami umí dnes skoro každý. Ale jak vlastně fungují? To bylo to tajemství, které účastníci na tomto stanovišti odhalovali. Zjišťovali například, jak jsou stránky zabezpečené a zda je možné odchytnout a zjistit heslo, které na nich uživatel zadal.\nSkupiny se na stanovištích střídaly po 45 minutách. I přes rozlehlost školy vždy dorazily, pod vedením svých starších kamarádů, do příslušné učebny. O přestávkách mezi aktivitami zbyl čas i na návštěvu místního bufetu, který si též získal oblibu, a ač to nebylo plánováno, stal se šestým stanovištěm.\nKdyž všechny skupiny prošly všemi stanovišti, jsme se opět sešli v jedné učebně, jak žáci základní školy se svými učiteli, tak středoškoláci, vedoucí jednotlivých stanovišť a vedení školy. Nakonec se s žáky rozloučila Mgr. Daniela Dalecká, kterou žáci odměnili potleskem. Ten však patřil všem organizátorům akce Na den středoškolákem.\nAkce den středoškolákem se mi velice líbila. Zajímavé novinky, o kterých jsem nikdy nevěděla, že existují. Nejvíc jsem se dověděla o počítačích. Zajímavé bylo i rytí do lina. Mně se však nejvíc zalíbilo focení s panem ředitelem. Shrnu to jednoduše, na střední školu se už moc těším.\nNa den středoškolákem byla zajímavá akce, která se mi líbila. Škola byla malá a bylo to v ní jako bludiště. Mohli jsme se učit jako středoškoláci, myslet jako středoškoláci a pracovat jako středoškoláci. Nejvíc se mi líbila práce v programu Baltík. Den byl završen pochvalou od pana učitele Hradeckého.\nFilip Dvořák, 9. B\nŠkola byla pěkná, ale byla trochu malá. Měla celkem nové vybavení. Výuka byla zábavná. Nejvíce mě bavila 3D grafika. Učitelé byli na nás hodní.\nMně se na škole moc líbilo. Líbilo se mi, jak jsme si mohli vyzkoušet být fotografem, úpravu 3D grafiky, programování pohádky. Také se mně moc líbilo, jak se k nám chovali učitelé, kteří nás měli na starost. Ukázali, ale i vysvětlili, nám hodně užitečných věcí. Nejvíce se mi líbil grafický design, protože jsem si vyrobila notýsek. Tento den se mi moc líbil.\nAlena Koubová, 9. A\nAsi nejlepší zážitek z návštěvy střední školy bylo fotografování. Dále mě zaujala počítačová grafika, kde jsme tvořili 3D hrací kostku. Co ale oceňuji, byl bufet. Den se mi líbil.\nNa škole jsme měli pět hodin, některé se nám líbili více, některé méně, ale ve všech jsme se něco nového naučili. Byli jsme rozděleni do pěti skupin a každá skupina měla individuální program. Mě osobně nejvíce zaujala naše poslední hodina, kdy jsme si říkali o fotografování. Potom jsme se mohli fotit na tablety, ale mohli jsme si vyzkoušet i focení s normálním fotoaparátem a s bleskem, jako praví fotografové. Celý den jsme si všichni užili, každému se líbilo něco jiného, ale všichni byli spokojeni.\nNejvíce mě bavila hodina obalové techniky, kde jsme ryli rydlem do podložky a nakonec jsme to obtiskli na papír, ze kterého jsme udělali obal na již předem námi vyrobenou knížku. Také mě bavila hodina fotografování, nejdříve jsme se dozvěděli něco o historii focení a pak jsme se mohli sami fotit. Bylo to zajímavé a jsem ráda, že jsem se tímto způsobem mohla podívat na podnikatelskou školu.\nLíbily se mi učebny s počítači, budova školy, také tvorba vlastních notesů a vymýšlení loga, programování čaroděje Baltíka a také video s lego panáčky.\nDavid Verecký, 9. A\nDocela mě udivilo, že se musí do některých tříd chodit přes tělocvičnu. Docela těžké pro mě bylo kreslení různých věci na počítači. To je asi tím, že jsem to dělal poprvé. Líbila se mi linorytba a malování.\nViktor Homolka, 9. A\nV úterý 30. 10. 2012 jsme navštívili Střední školu podnikatelskou v Kolíně, kde jsme si na chvíli zahráli na fotografa, grafika, designéra, programátora a IT technika. Byli jsme rozděleni do skupin, které se střídaly v různých třídách. Nejvíce mě bavilo fotografování, kde jsme se dozvěděli spoustu nových informací o fotografiích a následně si zahráli i na modely. Moc se mi také líbilo, když jsme si mohli vyrobit svůj vlastní bloček a navrhnout si na něj znak. Byl to pro mě velmi příjemně strávený den.\nTereza Pecková, 9. B


Depeche CZ :: Jak syntezátory dobývaly svět III.\nJak syntezátory dobývaly svět III.\nVe třetím pokračování článku o historii Depeche Mode poznáme přerod z "kluků odvedle" v profesionální hvězdy populární hudby. Jejich muzika je k tomu předurčovala - nové zvuky, nové postupy...Razili cestu méně známými teritorii, a za nimi tuto již vyšlapanou cestu následovala celá tlupa dalších kapel. Nicméně pouze v jejich stínu...\nTak pravil Martin Gore: „Při našem show jsme v podstatě většinu času za klávesami. Musí v nás být nějaká přitažlivost, když prodáváme víc lístků než metalové kapely, co pořád pobíhají po pódiu a bouchají rachejtle. Asi v nás musí být fakt nějaká přitažlivost.“\nTřetí album Construction Time Again, které vyšlo v srpnu 1983, bylo důkazem stále větších ambicí kapely. V písních se objevila výrazněji sociální poloha a kritika („Chudáci, kteří zbohatli a teď žvaní,“ napsal jeden z jejich anglických novinářských nepřátel) a sami členové v rozhovorech tvrdí, že chtějí psát písně, které mají delší životnost: „To se musí stát. Jednou se zastavíš a zeptáš se: Hej sakra, co to vlastně děláš? A musíš se rozhodnout, jestli je to přesně tak, jak chceš, nebo jak musíš.“\nVětšinu videoklipů a stylizovaných fotografií má na svědomí největší anglická hvězda rockové fotografie Anton Corbijn. Zatím poslední společnou prací je třicetiminutové video Strange Too z listopadu 1990.\nPoloha, kterou si Depeche Mode zvolili, měla velkou výhodu v tom, že nebyla ani tak podbízivá jako u jiných elektropopových kapel (Duran Duran, Thompson Twins), ale ani tak výlučná jako u některých elektroavantgardistů (Test Department, Einstürzende Neubauten), ale přesto s nimi měla mnoho společného. Mnohé ze způsobů vysloveně vycházejí z metod rockové experimentální scény: „To byla pro nás doba obrovské změny, textařské i muzikantské. Snažili jsme se posbírat co nejvíce samplů a zkoušeli sdělit poselství, aniž bychom při tom mysleli na strukturu písně. Opravdu jsme neznali míru. Hodiny jsme třeba bloudili po staveništích a sbírali zvuky. Trávili jsme hodiny výzkumem alba a přitom vůbec nemysleli na písně,“ tvrdil později Gahan.\nFletcher: „Občas nám někdo říká, že jsme najednou hrozně vážní. To je reakce na začátek osmdesátých let, kdy jsme byli pořád na obálkách dětských časopisů jako Smash Hits. Byli jsme usměvavé, neduživé teenagerské idoly. Nejspíš jsme si mysleli, že jsme ještě neduživější než vypadáme, a reagovali na to tím, že jsme začali být strašně vážní. Přitom si myslím, že v našich písních je spousta humoru. Řadě lidí nedochází, protože neposlouchali texty. Ti, co vysílají Radio One, nás nenávidí. Hrají nás jen tehdy, když jsme zrovna v hitparádách, ale vždycky s dodatkem, že je to hrozná nuda. Automaticky tvrdí - jsou to synťáky, tak je to studené a bez citu. Kdybychom neměli tolik oddaných fandů, asi by to bolelo.“\nV té vážnosti byl přesně ten fór, který pomohl kapele upevnit její pozice na trhu. Vystihl náladu doby mezi depešáckým publikem: „V téhle době jsme byli postaveni před zvláštní problém. Našli se lidé, kteří nechtěli abychom se měnili. Byli jsme stále nuceni do polohy hloupé skupiny pro holčičky a chlapce. Objevili jsme se v roce 1981 a nosili hloupé šatečky a byli házeni na jednu kupu se skupinami jako Spandau Ballet a Orchestral Manoeuvres. Chtěli jsme od toho co nejrychleji utéct, ale trvalo to déle, než jsme původně čekali. A toto album bylo bodem opravdové změny. Osobní úspěch.“\nRok 1984 začal pro Depeche Mode báječně. Singl People Are People se stal ohromným britským hitem a kapela se poprvé ocitla v americké Top 40. Gahan začal chodit na pěvecká školení a Martin se odstěhoval do Západního Berlína. Jenže hudební školení nedopadlo nejlíp („chtěla ze mě udělat druhou Barbaru Streissandovou,“ lakonicky to komentoval uprchnuvší žák) a ani Gore nezůstal v Berlíně na věky. Než se v šestaosmdesátém vrátil, Depeche Mode nezbylo než nahrávat desky v Berlíně - ve slavných studiích Hansa, kde předtím natáčeli Tangerine Dream a David Bowie s Brianem Enem. Legendární Heroes pocházejí právě z tohoto studia.\nPersonal Jesus byl prvním singlem DM, který byl v USA zlatý. Enjoy The Silence jej rychle potom následovalo.\nPrvním produktem berlínského období byl singl Master And Servant, který se svou mírně sadomasochistickou tématikou jentaktak utekl zákazu hraní na BBC. Cenzor, který má výběr nevhodných nahrávek v BBC na starosti, byl totiž na dovolené. I v televizi kulili oči, když na vystoupení v pořadu Top Of The Pops přišel Gahan vyšňořen tak, jako kdyby po vzoru správného fetišisty ukradl prádelní šňůru dámského prádla a navlékl je na sebe. Kdyby už nic jiného, tohle byl definitivní konec nežádané tváře 'kapely pro děti'.\nNejvětší návštěvu zaznamenali DM v roce 1988 na koncertě v Rose Bowl v Jižní Kalifornii - 75000 diváků.\nNeméně zajímavý byl i podzimní singl Blasphemous Rumours. Tvrdí se, že ji Gore napsal po sebevraždě své sestry. „Nechci začít s rouhavou šeptandou, ale myslím si, že Bůh má zlý smysl pro humor a až umřu, počítám, že se bude smát.“ Dohledem BBC píseň prošla, ale Depeche Mode se stali terčem různých bulvárních plátků a hlavně církve. Dokonce i basildonský kněz se ozval a protestoval v místních novinách. Bůh, který nemá rád lidi, protože je trápí bídou a utrpením, to bylo téma, které příznivcům kapely i kritice vyrazilo dech. Vždyť se veřejně dobře vědělo, že zvláště Gore je věřící. Dnes je toto období vykládáno jako maximální snaha odtrhnout se od líbivé popové tváře a přejít k rozervanějšímu, rebelskému rockovému vzhledu. Ještě dodnes nevíme, s čím Martin Gore přijde. Jeho snaha šokovat bývá často označována za patologickou.\nMartin Gore vydal sólovou EP desku Counterfeit, na níž najdeme adaptace šesti přejatých písní.\nJenže to už jsme u alba Some Great Reward, na němž najdeme jak poselství, že lidé jsou lidé, tak i stále rostoucí hořkost Rouhavé šeptandy. Ale ať byl krok jakýkoli, anglický hudební tisk je stejně utřel. Depeche Mode to ovšem bylo jedno. Jejich trh byl už úplně jinde než v Anglii. Od Construction Time Again zajímá čtveřici mnohem víc Evropa a Spojené státy. Andy byl několikrát dotazován, proč se kapela o Británii v současné době moc nezajímá: „Neobrátili jsme se zády k Británii, ale začali jsme se orientovat na Evropu, protože doma nemáme žádný respekt. Takže teď se považujeme za evropskou kapelu a jsme na to hrdí. Příliš mnoho britských kapel je příliš britských, víte?“\nRok 1985 vyzníval v rozhovorech a činech Depeche Mode ještě zapškleji. V jejich snad nejslavnějším interview, které tehdy otiskl New Musical Express to řekl Gore na plné pecky: „Jsem pesimistická osoba a domnívám se, že život je nudný. Tak chápu i naše písně - jako Láska a Sex. Proti Nudě Života. V podstatě chci reprezentovat nudu života.“ Ovlivněn svými muťáckými kamarády jako je třeba Nick Cave, objevoval se občas na veřejnosti v transvestitských kombinacích mužského a ženského oděvu. Choval se naprosto nespolehlivě. Dokonce se na dva týdny úplně ztratil. Jako jistý způsob změny image celé čtveřice to jistě fungovalo, ale když ještě po pěti letech se Martina skoro v každém interview ptají na jeho sukně, už to leze krkem. Těžko se pořád opakuje: „No tak se mi to líbilo, a co?“\nJednu z největších depresí měli členové DM po bouřích, které způsobili jejich fanouškové před losangelským gramoobchodem Beverly Hills Wherehouse. Fronta na tříhodinovou autogramiádu, která se prý táhla přes patnáct bloků, skončila ve stylu pražské Lucerny, tedy vymáčknutými skly. Kapele se podařilo uniknout doslova v poslední chvíli.\nAčkoliv Some Great Reward přesunulo Depeche Mode do kategorie superskupin světového rázu, vnitřní jistota kapely začala kolísat. „Jestli jsme to někdy chtěli rozpustit, tak nejspíš na konci pětaosmdesátého. Byli jsme ve stavu nepřetržité vřavy. Neustále jsme se přeli. Velmi intenzivně. Nebyli jsme si jistí, kam jít po Some Great Reward a rozhodli jsme se všechno zpomalit. Jenže to znamenalo zase spoustu volného času a ten jsme trávili ve sporech. Někdy se zdá být neuvěřitelné, že tímto obdobím jak naše zdraví, tak naše kapela prošly nezraněny.“ Navenek se zdálo, že je všechno O.K., ale jejich následující deska Black Celebration vykazuje více napětí než předchozí alba. Obě singlové písně (A Question of Lust a Stripped) jsou naplněny jakýmsi elektronickým metalovým, v němž se odráží napětí vztahů uprostřed souboru. Ostatně, nejlepší věci vznikají z kolektivního napětí a kompromisu rockových souborů - to je hnací moment, který je zodpovědný za nejlepší díla Beatles, Rolling Stones a dalších. Jak v kapele převezme vůdčí roli jen jedna osoba a ostatní uskutečňují jen její plány, ztrácí rocková skupina svou vnitřní sílu. Krize však netrvala dlouho a basildonská parta je dnes stabilizovanější než většina podobných souborů.\nJe nuvěřitelné, že ač kapela prožívala těžký zápas s nejistotou, kam má její tvorba směřovat, posilovanou ještě neláskou britského tisku, její popularita nenápadně rostla. Můžeme říci, že v době kdy LP Music For The Masses (1987) poprvé proniklo do americké hitparády, se celosvětový úspěch čtveřice dal srovnat snad pouze s U2, kteří také se stejnou decentností album po albu získávali širší a širší okruh evropského, amerického i japonského publika. I u nás jsme na jejich pamětihodném koncertě v pátek 11. 3. 1988 s úžasem pozorovali tisíce příznivců, kteří znali depešácké písně slovo do slova.\nPodle teenagerských časopisů měří David Gahan 180 cm, Martin Gore 173 cm, Alan Wilder 180 cm a Andrew John Fletcher dokonce 190 cm.\nStý prvý koncert a to potom\nSlavný režisér dokumentárních filmů D. A. Penebaker, mezi jehož největší úspěchy patří i známá dylanovská fantasmagorie Don't look back, se několik týdnů po pražském koncertu připojil k Depeche Mode, kteří rozjížděli turné po USA, podporující vydání desky Music For The Masses. Cestoval s nimi po malých sálech na americkém Jihu až po slavné vyvrcholení v Rose Bowl u Pasadeny. To byl onen stý prvý koncert šňůry, po němž se film (a také koncertní dvojalbum) jmenuje. Cílem bylo natočit Magical Mystery Tour po Americe osmdesátých let, ale výsledek byl úplně opačný – podařilo se zachytit kontrast mezi vzrušením fanoušků, cestujících do Pasadeny dokonce až z New Yorku, a nudným životem muzikantů v zákulisí. „No jo, jsme obyčejní lidé,“ komentoval tento protiklad k slavným superskupinám Gore. „Ve filmu to není ještě tak úplně znát! My na turné opravdu nediskutujeme o filozofii života a umění. Ale jinak je to skutečně jako ve filmu. Turné jsou hrozně nudná. V tom je film opravdu poctivý. Musím říct, že hlavní je hudba. Koncertní šňůry jsou okrajová záležitost, dárek pro fanoušky. Koupili si desky, tak jim naše písničky nabídneme i živě.“\nJe skoro absurdní, že ohlas této americké cesty, při níž se několik nejmódnějších hvězd americké houseové scény s nadšením vyjádřilo o Depeche Mode, znamenal znovuobjevení DM v Anglii. Jednak tisku došlo, že jejich úspěch v USA má hlubší kořeny, odpovídající mnohým kulturním trendům doby, jednak celá nová generace souborů, orientovaných na taneční scénu, se začala programově hlásit k přehlížené kapele. Kdyby jich nebylo, célá móda mixů a remixů nemusela vůbec vzniknout.\nDokončení příští pondělí


Santa kocici | Sleviste.cz\nŠanta kočičí - vytrvalá, 30 až 100 cm vysoká bylina. Květy jsou bílé až nažloutlé, někdy namodralé nebo nafialovělé. Vyskytuje se: podél cest, břehy potoků, okolí lidských sídel a na jiných ruderálních stanovištích, na půdách suchých a výživných. Potřebuje slunné a teplé stanoviště. Svědčí jí půdy dobře propustné, písčité, kamenité a vápnité. Špatně snáší půdy zamokřené, ve kterých zejména během zimy spolehlivě hyne. Množí se dělením trsů na jaře. Aromatické listy šanty velmi přitahují kočky, k...\nCAT GRASSTrvalka se stříbřitými listy a modrými květy.\nV léčitelství se používá sušená kvetoucí nať ve formě nálevů při bronchitidě a nachlazení. Obecně jsou však její účinky podobné jako u meduňky (spíše silnější). působí potopudně a snižuje tělesnou teplotu (to je využíváno při nemocech z nachlazení) zlepšuje trávení tlumí průjmy snižuje krevní tlak celkově uklidňuje (využívá se při různých typech orgánových neuróz či jako sedativum pro děti) pomáhá při nespavosti zevně: kašovité obklady na léčbu podlitin - jako náhražka kostivalu...\nNepeta cataria - Herba nepetae catariae (Cataria vulgaris, Glechoma cataria) Lidové názvy: máta kočičí, dunda, kocourník, melisa, ožanka, marulka Tato vytrvalá bylina vysoká až 100 cm roste na rumištích, podél cest, v okolí lidských sídel na suchých a teplých stanovištích. Původem z jihozápadní Asie a Evropy se pro své léčivé účinky rozšířila po celém světě. Její název pochází zřejmě od účinku jejích vonných silic, z nichž zejména nepetalakton má euforizující účink...\nŠanta kočičí je unikátní rostlinou pro kočky, které šantu doslova milují. Rostlina dorůstá až do výšky 1 metru. Šanta je mrazuvzdornou a víceletou rostlinou. V balíčku o hmotnosti 0,01 g najdeme přibližně 15 ks semen.\nŠanta kočičí roste do výšky kolem 40 cm. Kvete tmavě modře, od června do září. Šanta kočičí se dá pěstovat i jako pokojová rostlina. Kočky ji nejprve začnou očichávat a pak se o ní otírat. Nakonec šantu začnou konzumovat. Pokud kočka šantu očichává, má dobrou náladu, po snězení přichází útlum. Šanta nijak nepůsobí na koťata do osmi týdnů, naopak vzbuzuje u nich odpor. Šanta není návyková a nemůže zvířátům ublížit.\nPopis: GIMCAT Nutri Pockets - šanta kočičí a mutivitamin 60gGIMCAT Nutri Pockets - šanta kočičí a mutivitamin 60g je doplňkové krmivo pro kočky.Podrobnosti: GIMCAT Nutri Pockets - šanta kočičí a mutivitamin 60gGIMCAT Nutri Pockets - šanta kočičí a mutivitamin 60g jsou lahodné křupavé polštářky s náplní. Každý kousek obsahuje méně než 2 kalorie. Obsahují voňavý slad (maltózu) a mají vysoký obsah vlákniny. Maltóza podporuje vstřebávání živin a zdravý trávící trakt.Složení: GIMCAT Nutri Pockets - ...\nŠanta kočičí modrá je nenáročnou trvalkou, která svou vůní přitahuje kočky. Rostlna se vyznačuje šedo-modrými květy. Šanta je mrazuvzdornou rostlinou.\nŠanta kočičí citronová je odrůdou oblíbené rostliny s příjemnou citrónovou vůní. Tento druh šanty je vytrvalou rostlinou vhodnou do čajů. Rostlina má na nás narozdíl od koček uklidňující účinky.\nNobby plyšová myška s šantou kočičí 14,5 cm, Co je Catnip? Jak již sám název napovídá, šanta silně souvisí s kočkami. Catnip neboli šanta kočičí je bylina, která kočky velice láká a voní jim, navozuje u nich dobrou psychickou pohodu a odbourává napětí. Zatímco na člověka a další savce má jen minimální účinky, pro její působení na kočky se j\nCatnip prémium Kong 62 g\nKONG Naturals Premium Catnip je šanta kočičí nejvyšší kvality.\nHagen byliny sušené Catnip 14g 14g\nHagen Byliny sušené Catnip Hagen 28.4 g\nHRAČKA PRO KOČKY MYŠ ŠANTA\nŠanta kočičí je bylinka s intenzivní vůní. Rostlina je původem z Evropy a některých částí Asie. Jedná se o max 60 cm vysokou trvalku rostoucí v trsech.Šanta se již dlouhá staletí používá jako léčivá rostlina. Jak již název napovídá, šanta silně souvisí s kočkami. Zatímco na člověka a další savce má jen minimální účinky, pro její působení na kočky se jí někdy přezdívá „kočičí kokain“. Ve volné přírodě se kočky v porostu šanty válejí, trhají a kousají listy a nakonec se svinou do klub...\nByliny sušené Catnip Hagen 28,4g, Šanta kočičí - bylinné lákadlo pro kočky s příjemnou vůní.\nPolštářek Catnip šanta 4 x 10 cm\nPolštářek naplněný sušenou šantou kočičí (catnip).\nŠanta kočičí je bylinka s intenzivní vůní. Rostlina je původem z Evropy a některých částí Asie. Podporuje hravost.\nPřízemní sušené části rostliny - Šanty kočičí. povzbuzující dlouhotrvající vůně Ekonomické dávkování díky praktické plastové doze\nTyp hračky Plyšová hračka Materiál: Textil, plyš a šanta kočičí Upozornění: Hračka je určena k použití pod dozorem. Není určeno pro děti.\nNutri Pockets jsou lahodné křupavé polštářky s náplní. Každý kousek obsahuje méně než 2 kalorie. Obsahují voňavý catnip (šantu kočičí) a multivitamínovou pastu a 12 základními vitamíny pro posílení obranyschopnosti organismu.\nCATNIP (šanta) v plastovém šejkru na povzbuzení 30 g, CATNIP (šanta) v plastovém šejkru - balení obsahuje mleté rostlinné části šanty kočičí - dlouhodobě trvající vůně povzbuzuje hravost a aktivitu, která je důležitá pro kočičky chované výhradně v bytě Jak již sám název napovídá, šanta silně souvisí s kočkami. Zatímco na člověka a další savc\nKupte si! Gimcat Nutri pockets šanta a multi pasta 60 g od specialisty na elektro. Jistota bezpečného nákupu, akční ceny, rychlost a spolehlivost. SAM-KRM13070 - Popis:GimCat® Nutri Pockets wit Catnip & Multi-Vitamin jsou křupavé polštářky s lahodnou náplní. Varianta s šantou kočičí a multivitaminovou pastou obsahuje 12 životně důležitých vitaminů, které slouží k posílení a obnově přirozených obranných sil.Složení:Cereálie, maso a vedlejší živočišné produkty, oleje a tuky, výtažky z rostlin...\nHračka cat mikrovlákno Míček s peřím Kong\nPlyšová hračka Kong Miček s peřím z mikrovlákna podporuje rozvoj přirozeného instinktu koček. Chrastivý zvuk podněcuje její pudy a podporuje chuť do hry. Šanta kočičí podporuje zájem o hračku.\nPlyšová hračka krysa s catnipovými kuličkami 11 cm, Plyšová hračka krysa s catnipovými kuličkami - hračka má uzavíratelný otvor, do kterého je možné vložit catnipové kuličky - catnip (šanta kočičí) svoji vůní podporuje u koček hravost a aktivitu Materiál: plyš Rozměr: 11cm\nPlyšová myš se srdíčkem 11 cm, Plyšová myš se srdíčkem je atraktivní hračkou pro vaši kočičku. - plyšová hračka má uvnitř výplně přidán katnip (šanta kočičí), která kočičkám voní a povzbuzuje v nich aktivitu a hravost Materiál: plyš\nNobby plyšová kachna s šustivým tělem 10 cm, plyšová hračka pro kočky - s vůní catnipu (šanta kočičí) - hračka má šustivé tělo k upoutání pozornosti kočky - spodní část hračky opatřena suchým zipem pro opětovné plnění sušeného catnipu - celková velikost 10 cm Co je Catnip? Jak již sám název napovídá, šanta silně souvisí s kočkami\nHračka pro kočku, Beco Cat Nip Toy - Myška MillieNeodolatelná myška Millie je vyrobena z recyklovaných plastových materiálů a je plněná rostlinnými vlákny Šanta kočičí. Vůně této rostlinky je pro kočičky neodolatelná a tak je určitě upoutá a zabaví.Navrženo tak, aby byla měkká a zároveň odolná. Obsahuje catnip (šanta).\nHračka pro kočku, Beco Cat Nip Toy- Rybka FreddieNeodolatelná rybka Freddie je vyrobena z recyklovaných plastových materiálů a je plněná rostlinnými vlákny Šanta kočičí. Vůně této rostlinky je pro kočičky neodolatelná a tak je určitě upoutá a zabaví.Navrženo tak, aby byla měkká a zároveň odolná. Obsahuje catnip (šanta).\nHračka pro kočku, Beco Cat Nip Toy- Andulka BertieNeodolatelná andulka Bertie je vyrobena z recyklovaných plastových materiálů a je plněná rostlinnými vlákny Šanta kočičí. Vůně této rostlinky je pro kočičky neodolatelná a tak je určitě upoutá a zabaví.Navrženo tak, aby byla měkká a zároveň odolná. Obsahuje catnip (šanta).\nHračka myš s Catnipem.Šanta kočičí (catnip) obsahuje látku nepelakton, která má silné účinky na kočkya její silně aromatická vůně je přitahuje. Šanta kočku stimuluje, po požití naopak působí jako sedativum, které kočku mírně zklidní a utlumí. Výrobek kočce nemůžu vůbec nijak uškodit.\nHračka GOOD4FUN gumový had s Catnipem 7x2cm\nGumová hračka pro psy v podobě hada s Catnipem o velikosti 7x2cm na kousání, pro zdravé a pevné dásně. Šanta kočičí (catnip) obsahuje látku nepelakton, která má silné účinky na kočkya její silně aromatická vůně je přitahuje. Šanta kočku stimuluje, po požití naopak působí jako sedativum, které kočku mírně zklidní a utlumí. Výrobek kočce nemůžu vůbec nijak uškodit.\nGumová hračka pro psy v podobě myši s Catnipem o velikosti 7x2cm na kousání, pro zdravé a pevné dásně. Šanta kočičí (catnip) obsahuje látku nepelakton, která má silné účinky na kočkya její silně aromatická vůně je přitahuje. Šanta kočku stimuluje, po požití naopak působí jako sedativum, které kočku mírně zklidní a utlumí. Výrobek kočce nemůžu vůbec nijak uškodit.\nHračka GOOD4FUN gumová rybička s Catnipem 5x4cm\nGumová hračka pro psy, v podobě rybičky s Catnipem o velikosti 5x4cm na kousání, pro zdravé a pevné dásně. Šanta kočičí (catnip) obsahuje látku nepelakton, která má silné účinky na kočkya její silně aromatická vůně je přitahuje. Šanta kočku stimuluje, po požití naopak působí jako sedativum, které kočku mírně zklidní a utlumí. Výrobek kočce nemůžu vůbec nijak uškodit.\nHračka kostra myši s Catnipem 20x9x5cm\nKrásná hračky v podobě kostry myši s Catnipem o velikosti 20x9x5cm. Šanta kočičí (catnip) obsahuje látku nepelakton, která má silné účinky na kočky a její silně aromatická vůně je přitahuje. Šanta kočku stimuluje, po požití naopak působí jako sedativum, které kočku mírně zklidní a utlumí. Výrobek kočce nemůžu vůbec nijak uškodit.\nHračka s krásným barevným motivem myši s pírky s Catnipem o velikosti 5cm.Šanta kočičí (catnip) obsahuje látku nepelakton, která má silné účinky na kočkya její silně aromatická vůně je přitahuje. Šanta kočku stimuluje, po požití naopak působí jako sedativum, které kočku mírně zklidní a utlumí. Výrobek kočce nemůžu vůbec nijak uškodit.\nKarlie-Flamingo Catnip duhové míčky s peřím,\nMíček pro kočky s motivem duhy a Catnipem. Šanta kočičí (catnip) obsahuje látku nepelakton, která má silné účinky na kočkya její silně aromatická vůně je přitahuje. Šanta kočku stimuluje, po požití naopak působí jako sedativum, které kočku mírně zklidní a utlumí. Výrobek kočce nemůžu vůbec nijak uškodit. Balení obsahuje 4 míčky.\nKarlie-Flamingo Škádlítko s míčky, rolničkou a\nKrásná hračka pro kočky, díky které si užijete spoustu zábavy. Škádlítko má tři chlupaté míčky, rolničku a catnip. Šanta kočičí (catnip) obsahuje látku nepelakton, která má silné účinky na kočky a její silně aromatická vůně je přitahuje. Šanta kočku stimuluje, po požití naopak působí jako sedativum, které kočku mírně zklidní a utlumí. Výrobek kočce nemůžu vůbec nijak uškodit.\nKrásná hračka pro kočky, díky které si užijete spoustu zábavy. Škádlítko se třemi chlupatými míčky, rolničkou a catnipem o velikosti 50 cm.Šanta kočičí (catnip) obsahuje látku nepelakton, která má silné účinky na kočkya její silně aromatická vůně je přitahuje. Šanta kočku stimuluje, po požití naopak působí jako sedativum, které kočku mírně zklidní a utlumí. Výrobek kočce nemůžu vůbec nijak uškodit.\nNobby Catnip Ostrich plyšový hračka s catnipem 15cm\nNobby Catnip Ostrich plyšový hračka s catnipem 15cm, - plyšová hračka pro kočky - pštros s peřím - uvnitř hračky catnip - naplněné sušenou šantou kočičí (catnip) - velikost 15cm Co je Catnip? Catnip neboli šanta kočičí je bylina, která kočky velice láká a voní jim, navozuje u nich dobrou psychickou pohodu a odbourává napětí. Upozornění: S\nNobby Catnip Ball míček s catnipem 5cm, - plyšová hračka pro kočky - plyšový míček s peřím - uvnitř hračky catnip - naplněné sušenou šantou kočičí (catnip) - velikost ø 5cm - velikost včetně peří cca 23cm Co je Catnip? Catnip neboli šanta kočičí je bylina, která kočky velice láká a voní jim, navozuje u nich dobrou psyc\nNobby hračka pro kočky barevný kolotoč 11cm, Hračka pro kočky, barevný plastový kolotoč, celková velikost ø 11 cm. Uvnitř pohybující se míček ø 4 cm s šantou kočičí (Catnip) Až si kočička přestane hrát, hračku zase schovejte. Uvidíte, jak bude opět po nějaké době zajímavá. Co je Catnip? Catnip neboli šanta kočičí je bylina, která kočky\nKong 1 oz (28 g)\nKupte si! Catnip prémium Kong 1 oz (28 g) od specialisty na elektro. Jistota bezpečného nákupu, akční ceny, rychlost a spolehlivost. SAM-CHP55019 - Popis: KONG Naturals Premium Catnip je šanta kočičí nejvyšší kvality. Použití: Přiměřené množství šanty kočičí nasypte na místo, kam chcete kočku přilákat. ...\nChrastivý zvuk podněcuje její pudy a podporuje chuť do hry. Šanta kočičí podporuje zájem o hračku. Neodolatelný povrz z mikrovlákna zaujme každou kočku. Typ Hračky plyšová hračka Materiál: mikrovlákno Barva: růžová, modrá a zelená Upozornění: Hračka je určena k použití pod dozorem. Není určeno pro děti.\nHračka cat mikrovlákno Míček s peřím Kong 1 ks\nNobby StarSnack Nobbits Catnip pamlsky 75g, - populární pamlsky pro všechny plemena koček - pamlsky dodávají kočkám energetickou výdrž - podporují hedvábně lesklou srst kočky - pamlsky mají opětovný uzavíratelný obal Příbalový leták: Nobbits - odměna s vitamíny pro kočky v příchutích: šanta kočičí, mléčné, ryba, Catnip, Pamlsek podpor\nsanta kocici  •  santa kocici nat 50g gresik  •  santa kocici nepeta nervosa semena 15 ks  •  santa kocici nepeta cataria semena 15 ks  •  kabel micro usb 2 0 a b 0 5m bily  •  vyklopna vrata zamek  •  dunlop grandtrek tg35 265 70 r16 112 s  •  dakota bazeny  •  lahvicka s kapatkem 5ml  •  santa klaus na zebriku  •  santa klaus s pouzdrem  •  santa klaus s puzdrom  •  santa klaus s pytlem  •  santa klaus s vrecom  •  santa kocici nat 50g gresik  •  santa kocici nepeta cataria semena 15 ks  •  santa kocici nepeta nervosa semena 15 ks  •  santa kostym damsky  •  santa lady rozmiar l xl  •


Školu opravili podle dobových fotografií z třicátých let - Třebíčský deník\nŠkolu opravili podle dobových fotografií z třicátých let\nJaroměřice nad Rokytnou - Dvacet čtyři let působil na Základní škole v Jaroměřicích, dnes nesoucí jeho jméno, básník Otokar Březina. Přišel sem v roce 1901 z Nové Říše a učil zde až do svého odchodu do penze v roce 1925.\nŠkola v Jaroměřicích nad Rokytnou | Foto: Pavel Kryštof Novák\nOd té doby zaznamenal exteriér školy několikrát výraznou změnu. Tou zásadní je ovšem až ta letošní, kdy vnějšek pod kontrolou památkářů získal podobu z časů, kdy zde básník učíval.\n„Provádělo se zateplení a výměna oken. Dřevěných za dřevěná. Jsou samozřejmě dražší, ale na druhou stranu je to investice do budovy minimálně na padesát let. Do projektu jsme šli na základě výzvy Státního fondu životního prostředí. Získali jsme dotaci, udělali projektovou dokumentaci a stavbu zahájili začátkem srpna. Výběrové řízení vyhrála moravskobudějovická stavební firma, která předložila nejvýhodnější nabídku," řekl starosta Jaroměřic Jaroslav Soukup.\nTermín uzavření prací, konec listopadu, bude splněn. Zbývá již jen dokončit zateplení půdy, sklepů a dvorního traktu.\nHistorická fasáda budovy zateplena nebude, to by dle památkářů výrazně narušilo její vzhled. „Celkové náklady jsou kolem devíti milionů korun, z toho dotace činí asi šest milionů korun. Zbytek doplácí město," upřesnil starosta.\nNová okna, je jich na budově šest druhů, dodávají škole půvabný, starobylý vzhled jako za časů Otokara Březiny. Vše se totiž dělalo podle dobových fotografií z třicátých let, a tak dokonce i venkovní úprava před školou se blíží Březinově době. Každý, kdo prochází okolo, a podívá se na historickou budovu z roku 1899, vidí, jak škola díky novým oknům získala na kráse. Je třeba zdůraznit, že místní tuto skutečnost přivítali velmi pozitivně.\nTřetina tepla unikala škvírami\n„Škola, která se nachází v památkové zóně, sice chráněná není, ovšem tím, že byli přizváni k její opravě památkáři, získala její podoba ten správný šmrnc. Já sám jsem nyní s jejím vzhledem maximálně spokojen. Po rekonstrukci očekávám velkou úsporu energie. Stará okna, zhotovená z lisované dřevotřísky, dosloužila. Byla pořízena v roce 1972. Předpokládám, že různými skulinami utíkala třetina tepla ven," podotkl ředitel Základní školy Otokara Březiny Michal Scigiel.\nDo budoucna bude zapotřebí uskutečnit ještě výměnu střechy, včetně ozdobných věžiček a větrných korouhví, která je zhotovená z pozinkovaného plechu.


Kapitola 26 (26) - Na dohled Cruithne Science fiction\nOpatrně jsem vyhlédl z přechodové komory, do očí mi šlehl sluneční paprsek. Je to znát, doma na Marsu jsem byl často venku, určitě častěji, než většina ostatních, takže jsem na přímé slunce zvyklý. Jenomže, tady jsme ke Slunci o půl astronomické jednotky blíž, navíc tu není ani ten tenký filtr atmosféry. Instinktivně jsem přivřel oči a raději se o čtvrt kruhu otočil. Ostatně, je to i směr mého cíle.\nPoprvé sám ve volném prostoru! Trochu mne z toho mrazilo, ale věřil jsem, že to zvládnu, že Jariho nezklamu. Možná je můj výlet zbytečný, jde jen o normální poruchu, pak se sejdeme u motoru, poruchu spravíme a veškerá opatrnost se ukáže jako zbytečná. Ale možná také ne, možná se brácha dostane do léčky a pak to budu já, kdo ho z maléru vyseká.\nZkontroloval jsem pistoli. Nebyla ani zdaleka konstruovaná na ruku ve skafandru, ale jednoduchá, na rychlo připravená drátěná konstrukce přenášející neohrabaný pohyb prstu v rukavici na lučík se zdála v pořádku.\nNaposledy se ujišťuji, že tenký pojistný řemínek mezi rukou a pistolí nevyklouzl z očka a pistoli neztratím. Pevně sevřu jedno z madel poblíž výlezu a vysouvám se ven celý. Soustava madel nainstalovaných po celém obvodu rakety nevedla přesně směrem, který jsem potřeboval, ale ne zase tak špatně, abych riskoval procházku volným prostorem a komplikovaně se jistil lanem, které by mi jen překáželo.\nZvolnil jsem tempo, každou chvíli jsem se musel dostat na přímou viditelnost. Pokud tam bude ještě někdo jiný, chci být první, kdo bude vědět, na čem je.\n„Vzdejte se!“ paralyzoval mne nečekaný příkaz. Chvíli, snad jen vteřinu jsem se nedokázal pohnout, pak mi došlo, že výzva nebyla určena mně.\n„Vzdejte se,“ ozvalo se podruhé a v krátkém sledu pak ještě několikrát. Vzpamatoval jsem se, je to tu, Jari je v potížích! Zda zůstanu nezpozorován, je teď podružný problém. Jari se jistě nevzdá bez boje, musím sebou hodit, abych mu pomohl. Přitahuji se po madlech, co to dá, nabírám slušnou rychlost. Jakási neznámá síla mne zdvihá od povrchu lodi. Carolus Rex je sice obrovská loď a její zakřivení je malé, přesto dostatečné na to, aby stačila má obvodová rychlost vyvolat odstředivou sílu, která mne dokáže v nulové gravitaci odhodit pryč.\nSevřu madla pevněji a pokračuji v šíleném letu. Nejprve se zvedají nohy, které už beztak nebyly v řádném kontaktu s povrchem lodi, tělo následuje. Síla není velká, vím, že se udržím, ale díky rozkladu sil musím vyvíjet stále větší sílu, nárůst rychlosti je stále pomalejší. Konečně se na obzoru objevují nějaké postavy.\nSkafandry jsou jeden jak druhý, přesto není těžké se domyslet, že ti dva svíjející se v síti budou Jari a Betty.\n„To ti nepomůže, Jari, vzdej se!“ slyším Feketův hlas.\nTeď je správná chvíle pro mne. Brzdím, jak se dá, ale setrvačnost a nulové tření jsou vražedná kombinace. Rukama se vzpírám na madlu, nadzdvižené tělo pokračuje v letu a ve snaze předehnat sama sebe mne otáčí. Salto končí pořádnou ranou do zad, ale veškerá energie se absorbovala, konečně jsem v klidu, ruce stále křečovitě drží madlo.\nOpatrně vstávám, zaklíním nohu pod madlo, abych neulétl, a tasím pistoli. Měl jsem z pekla štěstí, že při tom letu sama nespustila, už jsem mohl mít zásobník v sobě. V tu chvíli mi to dochází, samozřejmě, že mne neochránilo štěstí, ale pojistka. Znovu zbraň přitahuji k sobě. Co by střelec v běžných podmínkách udělal palcem pravé ruky, musím já ve skafandru udělat oběma. Ani tak to není snadné, prsty v tlustých rukavicích nemohou zabrat za výčnělek. Konečně! Pojistka je odblokována.\nČasu už je málo, spěchám, mířím jen krátce. V tlumeném zaúpění jsem rozeznal hlas Feketeho. Co se ale přesně stalo, jsem neviděl. Zpětný ráz pistole mne odhodil dozadu, noha zaklíněná o madlo mne zachránila před pádem do kosmu, ale na druhou stranu jsem neměl možnost jakkoli předejít pádu.\nNa poslední chvíli se chytám nějaké konstrukce vedle radaru. Vyplétám nohu ze sevření, levou rukou se přitáhnu ke konstrukci tak, abych se o ni mohl opřít, a opět jsem pánem situace. Tentokrát budu pálit pro jistotu z pokleku a zamířím precizněji.\nRadši bych šel s Alfem a Feketem do akce a nechal se trefit, než tu sedět a představovat si, jak se zase setkám s Jessikou. Jak s ní mám mluvit, když vím, že kvůli nám se Jyri a Jari zmocnili lodi. Kvůli nám, nebo vlastně kvůli mně. Hlavní zodpovědnost byla na mě. Jessiko, strašně mě to mrzí.\nNemůžu ani pořádně mluvit s Eliasem. On se na mě občas pátravě zadívá. Nevyptává se. Asi si myslí, že jsem ještě otřesený z osamělého letu vesmírem a že se musím vzpamatovat. Jenže já vím, že se nevzpamatuju nikdy. Jessiko, nenávidím tě. A zároveň tě mám ještě trochu rád, to je nejhorší.\nUklidňuje mě představovat si Alfa a Feketa, jak zanedlouho zaútočí. Postupují přesně podle plánu. Už mají za sebou nebezpečný přechod po hladkém kovovém plášti k raketovému věnci, teď čekají v úkrytu mezi pomocnými raketami, vrhače sítí připravené k výstřelu. Samozřejmě že riskují, ale chovají se klidně.\nElias mezitím zkoumá řízení letounu. Ukazuje mi tlačítko hlavního zapalování a zavrtí rukou na znamení, že se ho nesmíme dotýkat. Pak zkouší nějakou páčku, která naštěstí nic nedělá. Blikne zelené světlo. Ne u nás v letounu. U dveří přechodové komory kousek před námi, které se právě otevírají a vychází z nich postava ve skafandru. Rozhlíží se a pohybuje se rychle směrem k raketovému věnci.\nNa ruce má pověšenou pistoli, nás asi nevidí. Elias zapíná korekční trysky. Ve vzduchoprázdnu je ticho, ten lotr neslyší, že jedeme pomalu k němu. Zvedá pistoli a míří, zrovna když Alf a Fekete vyrazili z úkrytu na další dvě postavy. Takhle jim vpadne do zad. Chytil se zábradlí kolem radaru a vypálil, drží se toho zábradlí, aby ho zpětný ráz neodnesl.\n„Zahoď tu pistoli, parchante,“ řve Elias. Už se nemusíme skrývat, vjeli jsme přímo před Jariho, nebo kdo to je. Obrátil se na nás. Kompozitová trubka blízko mě se rozprskla. Nemůžeme se pořádně schovat, letoun je jenom holá konstrukce bez krycích plátů.\nVylézám z letounu přímo proti němu, abych upoutal jeho pozornost. Aspoň pár vteřin. Pomalu zvedá ruku a míří na mě. Mezitím vidím koutkem oka, že se mechanická ruka za radarem začala pohybovat.\nBez dechu vletím na kapitánský můstek, na opatrnost dbám jen málo. Jsem si jistý, že oba jsou někde venku.\nPřihlášení do systému není nutné, při odchodu jsem se neodhlašoval. Proplouvám nastaveními. Nepřemýšlím dlouho, nastavuji všem plná práva pohybu po lodi, Jyriho a Jariho vyjímám. Malá šance, že se někde zaseknou, ale zkusit to musím.\nBez velké naděje zkouším kamery. Marně, kompletně vyhořelé. Žaluzie na oknech jsou sice již otevřené, ale nic, co by mne mohlo zajímat, vidět není. Možná z oken jídelny... Není čas tam běžet.\nKoutkem oka padnu na odpočet. Startovací sekvence stále běží. Bez komunikace s raketovým věncem se motory samozřejmě nespustí, ale aktivované procesy již zastavit nelze. Kudy se energie nakonec vyklube ven, je ve hvězdách.\nNadechnu se, musím se soustředit na situaci venku. Když nevidím, zkusím poslouchat. Aktivuji komunikační kanál, reproduktor ožívá okamžitě. Slyším křik, rozeznávám hlasy. Tak přece! Věřil jsem tomu, ale teprve teď mám jistotu, že k něčemu došlo. A je jasné, že jim musím pomoct. Kdybych jen viděl ven!\nČas na plán B. Spojit se s Lagrangem. Možná mají o situaci venku lepší přehled, než já tady. Z mého počítače se k vysílačce nepřipojím, o to se Jari postaral. Skokem se přenáším k centrále a zapínám. Vlastně ani nezapínám, spojení je dávno navázáno, na druhé straně jen čekají na výzvu. Stačí aktivovat. Nejprve se ozve Lagrange, ostatní kanály ožijí za několik minut, až dorazí signál.\n„Lagrange čtyři, poslouchám,“ naskočí na obrazovce po nezbytné časové prodlevě operátorova tvář.\n„Kapitán Carola Rexe, ovládl jsem kapitánský můstek, ostatní bojují venku, slyším je, ale nevidím, kamery jsou spálené. Očekávám instrukce... nebo jdu ven také,“ dodal jsem po krátké odmlce.\n„My je vidíme. Na ravenu je funkční kamera. Najdeš ji v servisním pásmu. Posílám kód k odšifrování signálu...“\nPoslouchal jsem jen na půl ucha. Podstatné jsem již věděl, podrobnosti o letu z Cruithne na Carola si poslechnu potom. Teď je důležité... Konečně. Na obrazovce naskočil přenos z kamery ravenu.\nPolovina obrazu je přesvětlená, ve druhé polovině dvě postavy v cizích skafandrech. Po chvíli rozeznávám skafandry ze Sluneční laboratoře. To musí být Alan a Elias. Další postava na ně míří pistolí. Nemám zbraň, zato můžu ovládat vybavení rakety. Zapínám mechanickou ruku.\n„Zahoď tu pistoli, parchante!“ Byl to mladý hlas, takže Alan nebo Elias. Nebylo to podstatné, jediný, koho bych poslechl, byl Jari. Znovu jsem se koncentroval a pořádně zamířil. Pitomé zdržení, kdybych se nenechal rozptýlit a včas stiskl spoušť, mohlo se rozložení sil na Carolu změnit. Půl vteřiny a vše bylo jinak.\nNáhle se mezi mne a bojující postavy u přechodové komory nahrnula hromada trubek. Tak to na první i druhý pohled vypadalo. Plášť lodi pode mnou se zatřásl, když to harampádí narazilo a smýkalo se po povrchu. Rychlost nebyla veliká, ale překvapilo mne to. Konečně jsem poznal, o co jde. Roura raketového motoru sevřená kompozitovou konstrukcí s pomocnými motorky na koncích. Plamen z nich již netryskal, ale do ruda rozpálené trysky svědčily o tom, že ještě před chvílí byly v činnosti.\nDalší náraz, tentokrát silnější, otřásl i mnou. Instinktivně jsem se přitiskl k zábradlí, ale nebezpečí již minulo, raven se definitivně zastavil. Dvě postavy ve skafandrech udělaly pohyb, jako by chtěly setrvačností pokračovat v letu, ale bezpečnostní popruhy je udržely na místech.\nRychle jsem přehodnotil situaci. Střílet na původní cíl skrz konstrukci musí počkat. Větší nebezpečí jsou ty dvě postavy. Střílím bez míření. Jedna z nich se konečně poprala s bezpečnostním pásem a jde po mně.\n„Jyri, za tebou!“ slyším ve sluchátkách Jariho výkřik.\nOhlédnout se ve skafandru je věc nemožná, otáčím se celý, což chvíli trvá. Už nestíhám uskočit. Mechanická ruka manipulátoru mne zasáhla dost rychle na to, aby mne odhodila do otevřeného vesmíru. Zoufalý pokus zachytit se, vymršťuji pravačku, sevřu mechanickou ruku těsně pod jedním z kloubů a pevně stisknu. Prsty kloužou po hladkém povrchu, asi se neudržím. Zbývají tři centimetry, dva, jeden, ztrácím kontakt. Slabé škubnutí. Pojistný řemínek pistole skřípnutý v kloubu ruky se napjal. Chvilka zapružení, teď se rozhodne. Řemínek na takovou zátěž není stavěný, praská, pistole ulétá do volného prostoru. Perkele! Jari, co mi řekne? Můj let se tím aspoň zpomaluje a mění směr. Mechanická ruka se dostává na dosah levačky, přitahuji se, druhá ruka, jsem zachráněn. Zprudka oddechuji námahou a přestálým stresem, křečovitě objímám ruku.\nJari odhodil Betty. Svou úlohu štítu již splnila, jen by mu překážela. Vrhl jsem se k ní. Oči měla strachem do široka otevřené, ale křičet se nepokoušela. Výcvik kosmonauta se nezapřel, věděla, že nesmí propadnout panice. Pevně semknutá ústa svědčila o tom, že se pokouší zadržet dech. Snad jí tedy ještě nějaký vzduch ve skafandru zbyl, proti vakuu by vzduch v plicích neudržela. Rukama se snažila křečovitě zakrýt trhlinu. Na jejích rukavicích se usazovala jinovatka ze zmrzlé vlhkosti unikajícího vzduchu.\nČasu jí nezbývalo mnoho, jenomže pomoci jsem jí nemohl. Nesměl. Předpisy týkající se podobných situací mluví jasně a s chladnou hlavou je snadné dát jim za pravdu. Nejprve musím spravit svůj skafandr, pak se mohu starat o její. V opačném případě bych velice rychle ztratil vědomí a pak by Bettynce nepomohl už nikdo. Už teď se mi ztěžka dýchá, lapám po vzduchu, v nose cítím nasládlý pach krve.\nKde ji mám, tady! Adhezní páska ve zvláštní stehenní kapse mi sama klouže do ruky. Dírou po kulce vystřikují malé rubínové kapky krve. Nevím, jaký rozsah má moje zranění, snad to nebude zlé, krve není mnoho. Přikládám adhezku. Tam, kde je skafandr zmáčený krví, špatně lepí, nicméně sykot unikajícího vzduchu slábne a mění se ve vysoký hvizd, jak se vzduch dere ven drobnými netěsnostmi. Otočka pásky kolem těla, pevně utahuji, ještě jednou, hvizd utichá, skafandr se z rezervy doplňuje na běžný tlak.\nPřiskakuji k Betty s adhezkou.\n„Musíš mě pustit k díře, jinak ji nazalepím!“ Rozevírám jí křečovitě sevřené prsty, ruka bezvládně odplouvá prostorem.\n„Ty hajzle!“ zaslechl jsem Alfa, jak zakřičel na Jariho. Neměl jsem kdy se na něj podívat, ale bylo mi jasné, že při pohledu na Bettino bezvládné tělo do něj vjela taková energie, která může pramenit jen za vzteku.\n„Ištváne,“ pokračoval, „musíš ji okamžitě dostat dovnitř...“ asi chtěl mluvit dál, ale rozhodl se šetřit síly na Jariho.\n„Betty!“ podíval jsem se do hledí její přílby a zamrazilo mě. Dodnes Alfovi nerozumím, jak se mohl denně dívat na její hezkou tvář a o nic se nepokusit. Na fotografii by asi jako krasavice nevypadala, protože ta nedokáže zachytit hřejivý pohled, vyzařující jak lucernička z její tváře. Teď bylo zhasnuto, oteklé rty a vytřeštěné oči mě děsily. Krev stále prýštící z nosu se rozlévala po obličeji, v nízkém tlaku okamžitě vřela a zasychala. Za chvíli začne vřít i v žilách, bublinky páry a dusíku poputují krevním řečištěm...\nPřes narychlo zalepenou trhlinu na Bettině ruce jsem nanesl ještě pár záhybů adhezní pásky a i ve spěchu jsem ohodnotil bezchybné utěsnění. Rutina, která se mi dostala do krve při nekonečných výcvicích, sama řídila záchrannou práci.\nSkafandry nové generace opatřené regenerační jednotkou mají obrovskou výhodu, že s sebou nemusíte tahat obrovské kyslíkové láhve, vystačíte s tou trochou vzduchu, co už ve skafandru je. Nesnáz je, že pokud o ten smradlavý vzduch přijdete, máte jen malou rezervu v pohotovostním rezervoáru. S tak velkou trhlinou, jako měla Betty, ovšem skafandr neměl šanci úbytek ani valně zpomalit, natož zastavit, ani když jel naplno. Byl úplně prázdný.\nV mém rezervoáru také moc kyslíku nezůstalo, ale prázdný nebyl. Uzavřít ventil, teď si musím vystačit s tím, co mám jen ve skafandru, sejmout nouzovou láhev a vyměnit ji za Bettinu. Otevírám ventil, do skafandru proudí čerstvý vzduch, měkké části nabírají na pevnosti, jak vnitřní tlak roste. Ale jen chvíli, poloprázdná nouzová láhev brzy odevzdala všechno, co v ní ještě zbylo. Zoufale málo na obnovení dýchatelné atmosféry, doufám, že dost na to, abych Betty stihl dostat do bezpečí.\nPřechodová komora je nedaleko, při rvačce jsme se od ní příliš nevzdálili. Levou rukou uchopím bezvládné tělo kolem pasu a couváme ke dveřím, které se mezitím zavřely. V beztíži není práce s čímkoli balancovat nad hlavou na špičce malíčku. Problém s hybností ovšem zůstává. Přitahuji se madly, jak jen to jde, rozjíždíme se jen pomalu. Námahou mi hučí v hlavě, zorné pole se zužuje.\nProbral mne náraz do jednoho z madel. Přede mnou se rýsuje obdélník dveří přechodové komory. Posledních pět metrů jsme museli dorazit setrvačností, kterou zde nezmenšuje žádné tření. Nějakým zázrakem směřovala naše dráha lehce směrem k lodi, v opačném případě bychom odpluli do otevřeného prostoru. Možná bych se ani neprobral z bezvědomí.\nJe mi na zvracení, těžko se mi dýchá. Přičítám to ztrátě krve. Rána ani příliš nebolí, což ale neznamená, že nekrvácí. Doma na Marsu bych se asi skácel dřív, v kosmu žádná gravitace nebrání krvi zásobovat mozek, i když jí je málo. Tak málo. Zorné pole se zužuje, sunu se po paměti, tlačit Betty je stále těžší. S námahou se ohlédnu po Alfovi. Jari ho plně zaměstnává, ten mi nepomůže. Ani já jemu.\nVe sluchátkách se rozezní poplašný tón, koncentrace kyslíku je příliš malá. Nebo tlak? Nejsem schopen uvažovat, vchod je nekonečně daleko.\nVzrušené hlasy, stále někdo křičí. Tohle byl Jari, znělo to zoufale. Pomalu mi dochází, že to by mělo být dobře. I pro nás dva s Betty? Nevím, nechápu.\n„Tady kapitán,“ náhle přeruší výkřiky klidný autoritativní hlas. „Ovládl jsem loď, je plně pod naší kontrolou. Okamžitě se vzdejte...“\nNezbýval mi dech ani na úlevné vydechnutí. Vtlačil jsem se i s Betty do přechodové komory a mačkám tlačítko s žádostí o vstup do vnitřních prostor lodi. Do komory se napouští vzduch. Nekonečnou dobu trvá, než skener zkontroluje identifikační kód skafandru. Co když mě nepustí dovnitř? Jari mohl otvírání vyhradit jen pro sebe... Dveře se otevírají. Vím, že teď už to zvládnu.


UOVision YAGER S1 - nová fotopast s extra rychlou odezvou! | Fotopasti-fotopast.cz\nFotopasti-fotopast.cz > Novinky > UOVision YAGER S1 - nová fotopast s extra rychlou odezvou!\nUOVision YAGER S1 - nová fotopast s extra rychlou odezvou!\nna přelomu roku přichází výrobce fotopastí UOVision s novinkou, a to s modelem YAGER S1. Hlavní předností této fotopasti je mimořádně rychlá odezva, a to 0,4 s. To na trhu fotopastí nemá konkurenci!\nFotopast je díky svým kompaktním rozměrům (120 x 95 x 65 mm) a neviditelnému LED přísvitu předurčena k ochraně majetku a sledování zvěře. Na své si tak přijdou i myslivci. Provoz fotopasti je umožněn pomocí 6x AA baterií. Fotopast se řadí do kategorií fotopastí bez odesílání MMS.\nMezi další funkce, které stojí za zmínku, patří:\nA co víc, k této fotopasti se skvělým poměrem ceny a výkonu dostanete jen u nás 8GB SD kartu, 6ks baterií a dopravu ZDARMA! I to Vám však přijde málo? Pak Vám ještě nabízíme ZDARMA nastavení fotopasti a odborné poradenství.\nZaujala Vás tato novinka nebo se o ní chcete dozvědět bližší informace? Pak přejděte na produktovou kartu kliknutím na: Fotopast UOVision YAGER S1.\nBezplatní telefonní linka 800 140 144.


Blog Archivy - Strana 3 z 5 - Seo specialista a konzultant Tomáš Stýskala\nNakupujte přímo ve vyhledávání Googlu\nSpolečnost Google je aktuálně řešené téma. Tento internetový prohlížeč se řadí k těm nejoblíbenějším a nejpoužívanějším vůbec. Denně na něm dohledáváme odpovědi na otázky, které bychom chtěli zodpovědět, denně sledujeme novinky z oblasti aktuálního dění, takřka denně s pomocí Googlu vymýšlíme, co budeme vařit na oběd. Google je tedy jakýmsi denním společníkem každého z nás. Bohužel se však v současné době ...\nGoogle Marketing Next – jeho novinky a změny\nKomu unikla tato zajímavá konference? Asi skoro každému, koneckonců v poslední době trávíme na internetu hromadu času a stačí si to jen vyhledat na internetu a taková je i podstata Google Marketing Next, tedy o vyhledávání na Google. Konkrétnímu vyhledávání našich požadavků nedáváme žádnou naši pozornost – už jsme se zkrátka naučili jako stroje kliknout ...\nSeznamte se s novým nástrojem pro webmastery od Seznamu\nV poslední době se všechno točí jenom kolem Googlu. Ten klasicky získává pozornost hlavně pro neskutečný počet dalších nových aplikací, inovací a novinek, které do světa SEO přináší každý měsíc. Ani během tohoto měsíce tomu není jinak. Místo novinek, s nimiž však přichází do oblasti SEO, se nyní ale nemůže pyšnit svými vysokými zisky, protože musel platit ...\nAktualizace Fred od Google\nGoogle přichází každým rokem s řadou novinek, stejně jako Seznam. Jenže u těchto dvou vyhledávačů je to především pouze o konkurenčním boji, který mezi sebou vedou, přesto je jeden oblíbenější než druhý, ale závisí na každém jedinci, který vyhledávač upřednostňuje. Mimo to se stále zvyšuje počet napadených webů hackery, proto je možná dobré zmínit, že bychom si ...\nJak vytvořit eshop na Prestashopu\nVyrábíte dobré zboží nebo dodáváte dobrou službu a přemýšlíte, jak ji dostat k zákazníkům? V současné době je ideální nabízet zboží v internetovém eshopu. Nemusíte přitom platit žádnému drahému odborníkovi, který vám eshop na míru vytvoří. Zvládnete to i sami a stačí vám k tomu pouze uživatelská znalost PC. Hlavní kategorii nesmažete Máte před sebou obrazovku Prestashopu. ...\nTémata: Blog, Webdesign,\nReklama na internetu zažívá obrovský boom. Rok co rok výrazně roste. Výhodou je, že díky ní můžete na své stránky přivést vhodnou cílovou skupinu, a to v maximální možné míře. Přesně to je i případ PPC reklamy, tedy reklamy, kde se platí za prokliknutí. Inzerent tímto druhem reklamy hodně získává, jinými slovy, jedná se o hodně ...\nContent marketing je často něco, o čem často lidé mluví, ale neví, jak to funguje. Google vám na něj nabídne asi 380 milionů odkazů a mělo by patřit k povinné výbavě každého z vás, kteří si na svou vizitku nechají napsat funkci marketingového manažera. Definicí content marketingu, neboli také obsahového marketingu, je přesně tolik významů, ...\nMarketing festival 2016\nDalší skvělý ročník konference, jako svátek každého správného markeťáka, nyní v Ostravě v Dolní oblasti Vítkovic. Na programu bylo PPC, SEO, UX, obsah je král, opět ti jednorožci, atributace a automatizace. Dále networking, jídlo, Warm-up evening, Big bang párty, Final párty a s třešničkou na dortě ve formě Kazmy na Pecha Kucha night. Tak se dá ve ...\nTémata: Blog, Školení,\nNa internetu se nachází obrovské množství informací. Je jich tolik, že si to stěží dokážete představit. Může se tak velice snadno stát, že se na internetu nachází informace, kterou hledáte a potřebujete znát. Jenže v džungli ostatních informací se k ní bohužel nedostanete. Mohli byste roky bloudit a hledat, a přesto byste ji nenašli, i kdyby byla ...\nJak vytvořit webovou stránku ve WordPressu\nPotřebujete vlastní webovou stránku pro svoji osobní nebo firemní prezentaci a nechce se vám platit velké peníze webdesignérům? Jednou z možných cest je připravit si stránku sami svépomocí. Možná jste se teď zalekli a máte pocit, že to nezvládnete. Nebojte se. Postup je velmi jednoduchý. Text a obrázky vkládáte jednoduše Pro zhotovení webové stránky potřebujete otevřený redakční ...\nJeden ze způsobů, jak se dělá webdesign\nKdyž se podíváte na internet, uvidíte zde nepřeberné množství stránek. Jejich grafická kvalita se pohybuje v různých úrovních od vynikající až po velmi slabou. Webdesign je specifickou prací, u které je důležitá jak znalost počítačového prostředí a programů, tak i určitý výtvarný cit. Vytvoříte si šablonu stránky K vytvoření předlohy webové stránky slouží HTML (jazyk pro tvorbu ...\nJak postavit digitální strategii - Jan Podzimek 1) Kompetence nezbytné pro strategický on-line marketing: konzultace, strategický marketing, obsah, výkon, multimedia, vývoj 2) Staré dobré pořekadlo SEE - THINK - DO - CARE: nejdříve tedy někoho oslovíme, ten o tom přemýšlí, pak si koupí a nakonec o něj pečujeme 3) Na značku/produkt má vliv místo požadované reakce, které závisí ...


RYBÍ HODY V GALERII HARFA PŘINÁŠÍ INSPIRACI PRO LETNÍ GRILOVÁNÍ\nTo, že ryby jsou zdravé, víme všichni. Jak ale co nejlépe rybu zpracovat a připravit z ní chutné jídlo? Přijďte již tuto sobotu 29. června 2013 do Galerie Harfa a naučte se to od skutečných odborníků. Od 13 hodin proběhne na střeše tohoto obchodního centra druhé pokračování Rybích hodů, na kterých bude možné zakoupit čerstvé ryby, ochutnat rybí speciality a přiučit se od šéfkuchařů, jak správně ryby připravit na grilu. Příjemnou atmosféru letního grilování doprovodí country a folková kapela Z VRŠKU a k chuti jistě přijde vhod i dobré pivo v podobě čtyř točených pivních speciálů a velký výběr speciálního lahvového piva.\nKromě čerstvých ryb budou k zakoupení i ryby čerstvě vyuzené. Na místě budou k dispozici odborníci, kteří vysvětlí, jak ryby správně připravit na grilu tak, aby vynikla jejich delikátní chuť. Restaurace Culinary Aroma sestavila speciální rybí menu pro návštěvníky, kteří nechtějí připravovat ryby doma, ale vychutnat rybí pochoutky přímo na místě.\nNávštěvníci akce mohou vyzkoušet i čtyři točené pivní speciály a vybírat z mnoha druhů speciálního lahvového piva. A rozhodně by si neměli nechat ujít pivní tombolu, ve které vyhrává každý třetí los.\n„Prázdniny a doba letních dovolených jsou jako stvořené pro grilování doma nebo na chalupě. A protože inspirace není nikdy dost, připravily jsme pro naše návštěvníky sérii speciálně zaměřených akcí na gastronomii. První Rybí hody se uskutečnily koncem května a pro velký úspěch pokračují i v následujících měsících - vždy poslední sobotu v měsíci až do srpna,“ říká Kateřina Nová z Galerie Harfa.


Ekonomové Merton a Scholes, kteří získali Nobelovu cenu, čelí dodnes za svoji teorii kritice · Byznys · Youradio talk\n3. 08. 2014\t· Marek Miler\t· Byznys · Hlavní zprávy z byznysu\t· rozhovory\t· Nobelova cena\t· Lukáš Kovanda\t· Ekonomie\t· ekonomika\t· ekonomové\t· Robert Merton\t· Myron Scholes\nEkonom Robert Merton a Myron Scholes za svůj model oceňování opcí získali Nobelovu cenu v roce 1997. S kritikou, která tvrdí, že jejich model nedokáže dostatečně zahrnout možná rizika kolapsu trhů, se ale musí potýkají dodnes. Jedním kritiků je esejista a statistik Nassim Taleb, autor bestselleru Černá Labuť.\nMyron Scholes a Robert Merton byli v roce 1997 společně oceněni Nobelovou cenou za dlouholetou průkopnickou práci na metodě určování hodnoty derivátů. Vzorec pro oceňování opcí, který oba dva vědci vytvořili, se stal základním nástrojem v době, kdy na finančním trhu rostla obliba nových, takzvaných derivátových investičních nástrojů.\nRobert Merton, syn sociologa, byl fascinován financemi už od útlého věku a už od jedenácti let investoval do akcií. V roce 1970 získal dokotorát z ekonomie na Massachusettském institutu MIT, a to pod vedením ekonoma Paula Samuelsona, jehož profil jsme přinesli minulý týden.\nMertonův souputník, Kanaďan Myron Scholes, se začal s akciovým trhem seznamovat již na střední škole. Doktorát z ekonomie získal na Chicagské univerzitě, ale jeho pozdější kariéra byla spjata s působením na univerzitě ve Stanfordu.\nO práci obou ekonomů, jejich největším kritikovi Naasimu Talebovi i o osobním setkání s oběma vědci mluvil hlavní ekonom finanční skupiny Roklen a pedagog na VŠE Lukáš Kovanda.\nMůžete našim posluchačům jednoduše vysvětlit, co to jsou deriváty a opce?\nDerivát je speciální typ kontraktu, jehož hodnota je odvozena od výkonu podkladového aktiva. Podkladové aktivum může být jak akcie, tak ale například i počasí, protože existují takzvané deriváty na počasí, které například zábavním parkům umožňují pojistit se proti nepřízni počasí, například propršeným víkendům.\nOpce je jeden z typů derivátů. Je to smlouva mezi prodávajícím a kupujícím, který dává kupujícímu právo, neukládá mu však povinnost, aby od prodávajícího konkrétní aktivum v daném čase před vypršením určitého termínu za danou cenu koupil.\nEkonomové, kterým se dnešní seriál věnuje, patří mezi průkopníky moderní finanční ekonomie a přispěli svým výzkumem k rozvoji teorie efektivních trhů, která je kritizována v souvislosti s finanční krizí. Jaké mají kritici této teorie výhrady? Proč je spojována s finanční krizí a jakou roli zde hráli ekonomové Merton a Scholes?\nTeorie efektivních trhů v zásadě postuluje, že všechny dostupné informace na trzích jsou prakticky okamžitě zahrnuty do ceny daného aktiva, které se na finančních trzích obchoduje. To samozřejmě může být příčinou kritiky, protože to ukazuje, že trhy jsou opravdu efektivní a že jevy jako bubliny by na nich příliš neměly existovat - protože bublina je uchýlené hodnocení daného aktiva, které neodpovídá realitě. Teorie efektivních trhů říká, že hodnota aktiv, které se na trhu obchodují, by měla reflektována prakticky okamžitě a kvalitně. Například jeden z klíčových otců teorie efektivních trhů Eugene F. Famy říká, že ani pořádně neví, co to bublina na finančních trzích je. Podle něj je existence takového jevu velmi sporná, ovšem mainstream současné ekonomie se kloní spíše k opačnému názoru, že bubliny na finančních trzích existují a ostatně jedna velká bublina přinesla i finanční krizi.\nJejich teorie lze rovněž obecněji spojovat s procesem takzvané financializace, která souvisí s finanční krizí. Co to jo financializace? Jak se na tomto procesu oba ekonomové podíleli?\nPodíleli se na něm nepřímo prostřednictvím svých teorií. Například Merton uvedl, že teorie oceňování opcí, za niž dostal Nobelovu cenu, hraje fundamentální roli při vytváření nových finančních produktů a trhů po celém světě, což je právě financializace. Financializace je proces, při kterém narůstá podíl finančních služeb na celkovém hrubém domácím produktu, na celkovém výkonu ekonomiky - to znamená, že finance jsou stále důležitější složkou té či oné ekonomiky, což opět může být vnímáno i negativně, protože ve financích se nemusí tolik vytvářet nová hodnota, spíše se tam často jenom spekuluje, jak říkají kritici. Od roku 1970 do roku 2007, což byl poslední rok před finanční krizí, narostl objev derivátových obchodů, které jsou základní složkou financializace z jednoho bilionu dolarů v roce 1980 na šest set bilionů dolarů. Takže nárůst je opravdu exponenciální a podle řady kritiků je i důvodem propuknutí finanční krize.\nV 90. letech se Merton a Scholes podíleli na tvorbě obchodních strategií a modelů jednoho obřího hedgeového fondu Long-Term Capital Management, který však v roce 1998 zkrachoval - v důsledku ruské neschopnosti splácet své závazky. Jaké je pozadí celé té kauzy? Jak je dnes hodnocena role, kterou při kolapsu sehráli tito dva ekonomové?\nByli tam jako klíčoví finanční stratégové. Fond vznikl v roce 1994 a zrovna Scholes ho označil za obrovský vysavač, který luxuje po celém světě drobné mince, ale díky tomu, že je opravdu obrovský, tak má nakonec velmi zajímavé výnosy. Jednoduše řečeno: fond vydělával na drobných rozdílech v cenách dluhopisů, ovšem při obrovském množství, které zobchodoval, se nakonec jednalo o slušný výnos. Je nutno také upozornit, že tam důležitou roli hrálo takzvané zapákování, neboli obchod s vypůjčenými prostředky. Oni měli v roce 1998 vlastní kapitál asi necelých 5 miliard dolarů a vypůjčené prostředky činily snad 124 miliard dolarů. To znamená, že byli velmi náchylní k nepříznivému vývoji a Scholes s Mertonem i další činitelé fondu měli všechno docela dobře propočítáno. Ale nepočítali jednak s asijskou finanční krizí v roce 1997 a pak hlavně v létě roku 1998 s vyhlášením ruské platební neschopnosti, což byl naprostý šok - s tím jejich modely absolutně nepočítaly. Následně tedy fond těžce zkolaboval, málem s sebou strhl tehdejší finanční systém a musel být nákladně sanován ostatními.\nMerton a Scholes jsou častým terčem kritiky Nicholase Nassima Taleba, autora bestselleru Černá labuť, kterého mnozí označují za jednoho z mála, který předpověděl finanční krizi. Co Taleb oběma ekonomům vytýká?\nVytýká jim jednak model oceňování opcí, za který dostali Nobelovu cenu. Podle Taleba je to naprosto uchýlený popis reality, který vlastně s realitou nic společného nemá. Pak i obecněji to, že navedli ekonomický svět k užívání modelů a matematických propočtů i v oblastech, kde jsou absolutně nepřínosné. Taleb jim říká, že jsou společenští parazité.\nJak oba na kritiku reagují?\nReagují věcně. Scholes říká, že, jeden ze studentů Mertona objevil v Talebově práci chybu, což je jakási pomsta. Když jsem se o tom bavil s Mertonem, tak reagoval věcněji: Popsal mi příběh, jak přistával s letadlem ve Švýcarsku. Letadlo krásně hladce přistálo a pak z kokpitu vylezl pilot a řekl, že s přistáním neměl nic společného a celé to řídil počítač. Merton se mě pak řečnicky zeptal, zda by tím letadlem letěl, kdyby věděl, že je celé řízeno počítačem a odpověděl si, že nikoli. Je důležité, že tam je pilot, protože kdyby se stalo něco, co není v počítači naprogramováno, tak by to byla katastrofa. A takhle fungují i ekonomické modely. To znamená, že model můžeme do jisté míry využívat jako počítač, ale může se vyskytnout situace, kdy nám model není schopen poskytnout všechny odpovědi a pak musí do hry vstoupit lidský faktor. To znamená, že bychom modely neměli brát jako písmo svaté, jako odpověď na jakoukoli otázku, ale měli bychom k nim vždycky přihlížet poněkud kritičtěji. On si uvědomuje, co mu Taleb vytýká, i když to na první pohled nemusí být zřejmě úplně jasné.\nS oběma ekonomy - s Mertonem, i s Scholesem - spolupracoval v 70. letech český ekonom Oldřich Vašíček. Kde se potkali? Čím byla tato spolupráce zajímavá?\nOldřich Vašíček je velmi zajímavý muž, který emigroval v roce 1968 na západní pobřeží Spojených států, usídlil se v San Franciscu a v tamějším výzkumném oddělení banky Wells Fargo potkal Scholese a Mertona, kteří se už v té době podíleli na vytváření statistických postupů a různých modelů, které pak vedly až k modelu oceňování opcí. Vašíček měl možnost se s nimi setkat, konfrontoval jsem ho i s kritikou, která zazněla z úst Nasima Taleba a on se svých někdejších kolegů zastával. Považuje jejich modely oceňování opcí za stále velmi přínosné a Talebově kritice příliš nerozumí.\nNa závěr, pane Kovando, vy jste se s oběma ekonomy setkal: Při jaké příležitosti a jak na vás při setkání zapůsobili?\nS Robertem Mertonem jsem se potkal na Harvardu na obchodní škole této významné univerzity, kde působí dodnes - věnuje se převážně akademické činnosti, i když trochu zasahuje do veřejné debaty ve Spojených státech. Je kritikem tamního penzijního systému a snaží se i vytvářet modely, které by finanční systém posunuly dále. Kritici mu samozřejmě připomínají: “Vaše modely málem už v 90. letech rozvrátily finanční systém a vy nám tady teď budete říkat, jak vylepšovat důchodový systém?”\nMyron Scholes zůstává mnohem více věrný praktické stránce. Začátkem července se stal hlavním investičním stratégem kapitálové společnosti Janus a bude se tedy dále podílet na rozvoji investičních strategií.\nFoto: Robert C. Merton - Archiv L. Kovandy


Zlatý grál herních monitorů v testu: Acer Predator X27 se 4K, 144 Hz, HDR a G-Sync | GAMES.CZ\n5. 1. 2019 18:01 | Hardware | autor: Jiří Svák |\nDoba přeje monitorům s vysokou obnovovací frekvencí, alespoň v hráčské obci. Vysoká obnovovací frekvence má nesporné výhody pro hraní her: pokud máte dostatečně výkonnou grafickou kartu, která dokáže vyprodukovat potřebné množství snímku za sekundu, bude vám odměnou plynulejší obraz a nižší input lag.\nPokud se vysoká frekvence navíc spojí s adaptivní synchronizací, jako je například G-Sync, získáte navíc obraz bez rušivých obrazových artefaktů (tearing).\nNo a když do kotlíku přihodíte ještě rozlišení 4K, podporu HDR, 10bitové barvy a lokální stmívání, je vám jasné, že koukáte na úplný high-end na poli herních displejů.\nAcer Predator X27 je společně s Asusem PG27UQ jediným monitorem na českém trhu, který všechny uvedené parametry představuje v rámci jednoho zařízení. Zní to báječně, ale kromě ceny je zde ještě jeden háček: rozhraní DisplayPort, jehož propustnost v aktuální revizi 1.4 na takovou výbavu už prostě nestačí. Acer (a ostatně i konkurenční Asus) se tak musel uchýlit ke kompromisnímu řešení. Než vyzradím, jak toho výrobce dosáhl, pojďme si monitor podrobněji představit.\nParametry Acer Predator X27\nDisplej má rozlišení 4K, tedy 3840 × 2160 pixelů, a úhlopříčku 27". Jedná se o typ IPS s LED podsvícením. Ten už z podstaty své technologie zaručuje široké pozorovací úhly, na druhou stranu nemá takový kontrast jako VA panely. To Acer úspěšně kompenzuje technologií lokálního stmívání. Ta podle obsahu na obrazovce podsvícení tlumí, čímž se ve tmavých částech obrazu zamezí prosvítání světla skrze displej a dojde tak ke zvýšení kontrastu. Monitor má takových zón 384, takže dokáže ztlumení podsvícení přesně zacílit. V odborné hantýrce se této vlastnosti říká Full Array Local Dimming, neboli zkratkou FALD.\nPanel má maximální obnovovací frekvenci 144 Hz, ale pouze v OC režimu. Jakkoli je monitor prezentován jako 144Hz model, pro takovou frekvenci je nutné monitor nastavit do OC módu, jinak půjde v operačním systému zvolit jako maximum pouze 120 Hz.\nDisplej se vyznačuje opravdu vysokým jasem. Průměrná svítivost dosahuje v HDR kolem 600 nit, maximum je až někde kolem 1000 (podle množství bílého obsahu ve scéně, viz RTings). To jsou hodnoty, které se vyrovnají nejmodernějším HDR televizím. Pro konzumaci obsahu v HDR: ideál. U SDR je jas nižší (300 nit), ale pro tento typ obsahu je to hodnota více než dostačující.\nCo se barevného podání týče, Predator X27 pokrývá podle měření RTings téměř 100 % barevného prostoru AdobeRGB a dosahuje vysokých hodnot také u HDR gamutu DCI-P3. Kromě hraní her a sledování v HDR by tak klidně mohl posloužit i profi grafikům. Displej dokáže pracovat s 10bitovou barevnou hloubkou, panel je nativní 8bit s FRC.\nPovrch displeje je antireflexní. Jedince citlivé na únavu očí potěší také fakt, že monitor je flicker-free, tedy že pro regulaci jasu nepoužívá PWM, které zapříčiňuje nepříjemné blikání podsvícení.\nKonektorová výbava monitoru zahrnuje DisplayPort a HDMI, z výstupů zde máme sluchátkový jack a dokonce čtyři USB 3.0. Predator X27 tak může dobře posloužit i jako USB rozbočovač pro připojení myši/klávesnice nebo dalších periferií. Nemůže chybět ani základní audio: dva 4W reproduktory.\nTyp panelu IPS, antireflexní povrch\nPodsvícení LED, lokální stmívání (FALD), 384 zón\nObnovovací frekvence 120 Hz, 144 Hz OC\nAdaptivní synchronizace Ano, G-Sync\nJas 600 cd/m2 typicky, peak až 1000 cd/m2\nHDR Ano, HDR10, certifikace DisplayHDR 1000\nVstupy HDMI 2.0, DisplayPort 1.4\nAudio 2× 4 W\nZpracování a ergonomie Acer Predator X27\nVe srovnání se svým úhlavním konkurentem, monitorem Asus PG27UQ, má Predator X27 poměrně střízlivý vzhled. Kryt je plastový, s výbrusem připomínajícím kartáčovaný hliník nebo s jemným tečkovaným reliéfem.\nExtravagantní je až noha monitoru, která má jasnou gamingovou stylizaci s logem Predator. Na ni navazuje kovový stojan, který je elegantní a štíhlý, ale zase zabírá na stole hodně místa.\nZapnutý monitor upoutá nicméně ještě něčím jiným: barevným osvětlením, které vychází zezadu a zespoda monitoru. Ambient Light, jak Acer nasvícení nazývá, lze konfigurovat v OSD menu přístroje. Nastavit můžete jas, barvu, efekty a světelné přechody, anebo funkci úplně vypnout.\nMonitor umožňuje pouze základní organizaci kabeláže. Otvorem ve stojanu lze kabely nasměrovat tak, aby se nepletly, vzhledem ke štíhlým proporcím stojanu už je však dále nikam neschováte. Alespoň, že má monitor krytku zapojených konektorů, které tak při pohledu zezadu nekazí vzhled.\nRámeček monitoru není nejužší, ale má to svůj důvod. K displeji totiž Acer dodává sadu stínítek, které se montují na boky a vrch monitoru a zabraňují odleskům. Takové vybavení známe spíše z profi sféry (grafici, DTP atp.), u herního speciálu je jejich přítomnost v balení neobvyklá. Ale samozřejmě, stínítka může využít i hráč, zvláště, pokud ho odlesky na displeji vyrušují. Pozitivem je, že jednotlivé díly drží na svém místě pomocí magnetu, v případě potřeby se tak dají rychle a jednoduše odejmout.\nOvládací prvky jsou na zádech monitoru, kromě čtveřice tlačítek zde najdeme ještě malý joystick. Procházení menu a potvrzování voleb vyžaduje kombinovat mačkání tlačítek s pohybem joysticku, což mi příliš nevyhovovalo. Často se mi stávalo, že jsem se přehmátl a musel nastavení projíždět znova. Uvítal bych ovládání pouze tlačítky, anebo pouze joystickem. Ale to je spíš záležitost testera hardware, běžnému uživateli, pokud si nebude monitor tweakovat 2× denně, bude přístupnost tlačítek prakticky lhostejná.\nDůležitou položkou v testu monitoru je však možnost polohování. Ideální monitor by měl být výškově nastavitelný, měl by se umět otáčet v podstavci kolem svislé osy, umožnit náklon obrazovky a také její přetočení na výšku (pivot). V této disciplíně dostane Acer Predator X27 známku 2, jako ve škole. Z vyjmenovaných požadavků nesplňuje pouze přetočení (pivot).\nTeorii máme za sebou, jak se však na takovém monitoru hraje?\nPrvní dojem je perfektní: výrazné barvy, temná černá, až nekřesťansky silný jas, který dokáže scény v HDR patřičně „prosvítit“. 4K rozlišení na 27" úhlopříčce je také velmi jemné a zaručuje ostrý obraz.\nPo chvíli však začne uživatel přicházet na jednotlivé neduhy monitoru. První věc už jsem naťukl v úvodu: na megalomanskou kombinaci 4K rozlišení, obnovovací frekvence 144 Hz, HDR a zapnutého G-Sync už propustnost DisplayPort 1.4 nestačí. Bylo proto třeba sáhnout po obezličce s názvem chroma subsampling. O co jde?\nObrazový signál se skládá ze dvou složek: jasu (luma) a barvy (chroma). Chroma subsampling, neboli česky „podvzorkování barvonosných složek“, využívá vlastnosti lidského oka, které je citlivější na jas než na barvu. Barvonosná složka pixelu se tak dá omezit, aniž by došlo ve většině případů ke vnímatelné ztrátě kvality obrazu, a ušetřit tak datový tok. S touto technikou jste se již určitě setkali, i když si to třeba nemyslíte: je základem komprimace obrazového formátu JPEG nebo způsobem, jak komprimovat video signál u televizí.\nVýsledkem komprimace ale může být stav kdy se některé barvy jakoby přelévají do sousedních pixelů. U her a videí je efekt prakticky nepostřehnutelný, avšak u textu nebo na ostrém přechodu některých odstínů můžeme pozorovat rozpité zobrazení nebo neostré okraje. V případě televizí, kde se počítá se zobrazováním prakticky jen multimediálního obrazu, to problém není, nastat by ale mohl u počítačového monitoru, u kterého se předpokládá, že bude sloužit také pro zobrazování textu. Jak to vypadá v případě Acer Predator X27, jsem zachytil na následujících snímcích.\nPořadí obrázků: 120 Hz SDR | 144 Hz SDR | 144 Hz HDR.\nU 144 Hz, HDR nebo SDR, vidíme jasné narušení barvy písma. Ačkoli by se mělo jednat o jednolitou černou nebo bílou barvu, některé pixely táhnou do žluta, růžova nebo fialova.\nZ příkladů vidíme, že propustnost DisplayPort 1.4 nestačí ani na rozlišení 4K při frekvenci 144 Hz v SDR - aktivuje se komprimace. Abychom získali obraz bez podvzorkování, museli bychom frekvenci snížit na 120 Hz.\nSituace v případě HDR je ještě náročnější, protože vyžaduje 10bitové barvy, které dále ukrajují z potřebné propustnosti. 4K HDR obraz bez komprimace tak získáme až při snížení obnovovací frekvence na 98 Hz. To už je dosti velká oběť.\nNastavení obnovovací frekvence 144 Hz při 4K HDR aktivuje chroma subsampling (na snímku formát výstupu YCbCr422). Pro zachování HDR obrazu bez komprimace je nutné frekvenci snížit až na 98 Hz.\nUž jsem mluvil o excelentním kontrastu? A že za to můžeme děkovat lokálnímu stmívání? I to s sebou bohužel nese jeden negativní efekt: prosvítání podsvícení kolem světlých objektů na tmavém pozadí, takzvaný clouding. Je to logické: i když má Acer k dispozici 384 zón podsvícení, kterými může tlumení diod efektivně zacílit, na rozhraní světlé a tmavé vždy nějaké světlo pronikne. To je omezení technologie. Při obvyklém provozu není clouding viditelný, všimnout si ho však můžete při kontrastním, statickém obrazu. Lokální stmívání se v SDR módu dá vypnout pomocí položky „SDR Variable Backlight“ v OSD monitoru, kontrast si tak ale ponížíte na úroveň běžného IPSka.\nPři zapnutém lokálním stmívání (SDR Variable Backlight) můžeme pozorovat průsvity podsvícení kolem světlých objektů. Efekt je ale zřetelný pouze při statické scéně s tmavým pozadím, jako jsou například ikony na černé tapetě plochy.\nPoslední z mých výhrad se týká záležitosti u monitorů velmi neobvyklé - chlazení. Výkonná elektronika displeje pro svůj chod vyžaduje aktivní chlazení ventilátorem. Uvnitř šasi se tak nachází malý větráček, který se v zátěži pravidelně spouští.\nPokud budete v tiché místnosti a na hluk se zaměříte, je možné šum ventilátoru zaslechnout, ale při běžném provozu, tím spíš s nasazenými sluchátky nebo zapnutými reproduktory, vás rušit nebude. Je to ale taková rarita, že si komentář zaslouží.\nMimo vyjmenované kompromisy ale monitor exceluje. Odezva 4 ms je dostatečně rychlá i pro kompetitivní hráče, široký gamut zobrazuje věrně obsah v HDR i SDR a G-Sync v rozmezí 24-144 Hz zajišťuje plynulý obraz bez artefaktů.\nS posledním updatem Windows navíc HDR funguje po většinu času tak, jak by člověk očekával. Při zapnutí v nastavení lze nastavit kompenzaci jasu při zobrazení SDR, takže plocha nevypadá už tak mdle nebo naopak příliš přepáleně. Ve hrách je pak zapnutí HDR otázkou několika kliků v menu. Uspokojivost výsledku samozřejmě závisí na konkrétním titulu, ale uživatelská zkušenost s HDR už je lepší než před rokem.\nHDR jsem otestoval ve hře Shadow of the Tomb Raider. Díky špičkovému jasu má obraz dynamiku, objekty výrazněji odrážejí světlo, barvy jsou živější, přesto není obraz přesaturovaný. Tak to má být.\nShadow of the Tomb Raider v režimu SDR (nalevo) a HDR (napravo).\nHodnocení monitoru Acer Predator X27\nJako každý high-endový produkt, který vyšlapává cestičku budoucímu mainstremu, je i Acer Predator ambivalentní. Na jednu stranu exceluje svými obrazovými parametry a výkonem ve hrách, na druhou stranu se nedokáže vyhnout porodním bolestem a extrémní ceně.\nPokud bych monitor hodnotil čistě jako herní příslušenství, mám důvod k radosti. Komprimace barev ani clouding při lokálním stmívání nemá ve hrách zásadní negativní efekt. Pozitiva v podobě 144 Hz, širokého gamutu, 4K HDR a G-Sync jasně převládají. Samozřejmě, kdo se nespokojí s kompromisem a chce hrát ve 4K HDR při 144 Hz bez komprimace, ten má stále ještě smůlu. Takový datový tok aktuální DisplayPort prostě nezvládne. Maximum při takovém nastavení je 98 Hz.\nKde je ještě omezení z nedostatku propustnosti viditelné, je práce nebo běžné počítačování (texty, web). V takovém případě už si grafických artefaktů pramenících z komprimace můžeme všimnout. Ale bude grafik potřebovat pracovat ve 144 Hz? Pořídí si běžný uživatel takový monitor na práci s texty?\nZávěr tedy bude dvoustranný, stejně jako výsledný produkt. Pro hráče jde o téměř ideální monitor, který ale je drtivé většině populace zapovězen svou cenovkou téměř 65 000 Kč. Jinými slovy: krásný kus hardwaru, který je ale spíše než prodejním artiklem první vlaštovkou a důkazem, že když se chce, jde to i dnes.\n4K Herní periferie herní monitor G-Sync HDR monitory 144 Hz\nVlastní, Acer, RTINGS.com


Rally Mexico 2014 - seznam přihlášených\n15. 2. 2014 20:47 − 4663× − 51\nRally Mexico 2014 – seznam přihlášených\nPouhých 29 posádek se představí v poli Mistrovství světa při třetím podniku v Mexiku.\nDo Rally Mexico se v poli Mistrovství světa přihlásilo pouhých 29 posádek, což je ještě o deset dvojic méně, než se jich prezentovalo na druhé soutěži MS ve Švédsku. Pro fanoušky u trati však bude zajímavé, že hned 12 vozů, tedy třetina pole bude tvořena speciály WRC, když obvyklé startující doplní domácí Guerra s Fiestou WRC. Devět posádek se ukáže v rámci WRC2, WRC3 netáhne ani tady, takže se počet startujících v tomto šampionátu rovná nule.\nSeznam přihlášených ve formátu PDF.\nPodrobnosti k letošnímu ročníku JWRC\nBelgický souboj historiků\n20. 2. 2014 14:40\nbuzekpar: V tom, že to sportovci a týmy dělají pro sebe, že se jedná všehovšudy hlavně a hlavně o sport a výkony, s Tebou jednoznačně souhlasím, ale stejně tak je potřeba brát zřetel na diváka. On je v rally velmi důležitý a ano, je to tak trochu schizofrenní, ale to myslím bude okolo rally vždycky.\n20. 2. 2014 15:03\nbuzekpar: nevim no.. ja jasny ze na divaka nikdo ohled nebere, ale podle me prave ta prestiz taky neni uplne opomijena.. a porazit jeden a pul konkurencniho tovarniho tymu neni moc prestizni a nepritahne to moc divaku. A kdyz to nepritahne divaky, nevydoji se tolik z reklamy a nepritahne to ani sponzory. Je to dvousecny a tezko rict co se tem manazerum honi v hlavach..\n20. 2. 2014 15:13\n...jenže to, žes porazil 1,5 konkurenčního továrního týmu se nikdo z běžných lidí nedoví a ani je to nezajímá. Je třeba rozlišit diváky na fans u trati a ty jež by mohli být diváky televizními, kteří si to pustí i příště(bez těch, kteří jsou kovaní fans, jen nejsou u tratě). A teď se zamyslet, kteří jsou pro televizní práva podstatní. Já myslím, že jsou to ti "druzí" a taky myslím, že v dnešní době je téměř nemožné dosáhnout toho, aby je tento sport v tv upoutal tak, aby to uspokojilo majitele práv.\n20. 2. 2014 15:17\nfakt nevim, podle me se to neda takhle jednoznacne posoudit.. Ale samozrejme nemuzu tvrdit, ze to tak neni..\n20. 2. 2014 15:22\nano, vůbec netvrdím, že mám pravdu. Jen to nevidím moc optimisticky směrem k masám, ale pokud nebudou vymýšlet číčoviny, pro nás fans rally krásnou zůstane.\nPřemýšlím a podle našich diskusí se mi v hlavě utváří představy podoby WRC. První - městské zkoušky s umělými skoky, přímé přenosy, bonusové body, souboje jeden na jednoho v poslední zkoušce. Druhá - klasická rally, zkoušky s charakterem podniku v přírodě, fanoušci podél trati, jednoduše pokračování v legendách. Je to těžké, ale líbí se mi buzekparova poslední věta.\n20. 2. 2014 18:58\nNižší náklady na auta by přiměly k účasti více soukromníků-pokud jsou všude ve světě tak "uznalí" fans jako u nás, tak by tam nejezdil nikdo, ani kdyby to bylo zadarmo. ) Ale vážně. I podle dnešních příspěvků je vidět, jak ta problematika je složitá. S tím, jak dál v rally, si hlavu láme určitě spousta šéfů-od automobilek, navazujícího průmyslu, pořadatelů, reklamní branže, a asi mnozí další z odvětví, která jsou s tímhle děním spojena-včetně zastřešující FIA. Alfa a omega je-když do toho vložím peníze, jak se mi zúročí, nebo alespoň vrátí. Proto se snaží vymyslet nějaký upravený formát, aby zaujal co nejvíce lidí-pro fanoušky rally mnohdy nepochopitelný. Každý subjekt, každá skupina ovšem nejspíš má i jiné představy, jak jít dál. A myslím, že tomu tápání-váhání producentů vstoupit-nevstoupit asi nepřidal ani fenomenální Loeb, protože ON byl k neporažení... a k nepřetáhnutí od Citroenu. Určitě i s tímhle producenti kalkulují-protože jezdec je v tomhle sportu-při současném stavu techniky-rozhodujícím prvkem. Toyota zvažuje vstup, ale váhá s načasováním. Vylučuje rok 2015, spíš o rok dva později. Čeká prý na nová pravidla. Myslím, že to je jen jedna část pravdy. Ta druhá je to, že v-po roce 2017 už tam nebude VW a asi i někdo další. I Hyundai mluvil o tom, že mají program do roku 2017 s případným prodloužením. V tu dobu by tedy mohli být na trhu TOP jezdci od VW(Hyundai?), snad i další nadějní mladíci, kteří se do té doby vyjezdí. Možná producenti čekají a budou vyhodnocovat, jak úspěšný ve sledovanosti bude seriál MS v rallykrosu. Určitě sledují F1 i jiné šampionáty...Tak uvidíme, jak to celé bude...\n23. 2. 2014 00:14\nbuzekpar [20.2.2014 15:13]Myslím, že v podstatě máš pravdu-VW určitě udělá to nejlepší co může pro sebe a svou mediální prezentaci udělat. Mám jedinou výhradu... že se TO celé nedělá pro diváky...!!! A pro koho jiného?! Veškerý!!! sport!!! je v konečném důsledku zaměřený na LIDI-konzumenty. Od denávna platí "chléb a hry!!!"\nmilín60: k tvé výhradě. Ta směřuje k mému příspěvku na minulé straně [20.2.2014 14:17].\nTy si opravdu myslíš, že motivem dřiny opravdových sportovců jsou jásající tribuny? Nemyslíš, že to dělají pro své potěšení, zábavu, ctižádostivost, ješitnost, ego, sebevědomí a když jsou opravdu výborní, tak i jako své zaměstnání? Ty jásající tribuny zajímají ty lidi, co se kolem těch sportovců motají. Takže tady se neshodnem, protože podle mého je sport vysoce osobní motivací a diváci jsou až na posledním místě při té dřině a odhodlání. Publikum mají možná na prvním místě "sportsmeni", kteří berou sport jako svoji chlapskou image.\nJo, myslim-bavim se o vrcholovejch sportovcích.. a vrcholovej kláních. Jinak máš samozřejmě pravdu. Ovšem, představ si, že hokejisti, fotbalisti, atleti, tenisti... a vůbec všichni ti TOP..., co nám, divákům, rozdávaj radost a potěšení... soupeřeji před prázdnejma tribunama, stadionama, ochozama... Možná to zní falešně, když Messi, Ronaldo ad. řikaj, že hrajou pro fanoušky... Ty sportovci to určitě dělaj pro to, co píšeš, ale diváci-ty ovace, emoce, který sklízeji za svoje umění, to je to palivo pro ten jejich "motor"... tak jako pro herce potlesk v divadle a několikerá opona..., takže jsou to spojitý nádoby a jedno by bez druhýho ztrácelo smysl. Tak to si myslim.


Pokládka dlažby, Přeštice, okr. Klatovy: NejŘemeslníci\nÚroveň jednáníOvěřenoDo ověřených hodnocení se počítají pouze zakázky uskutečněné přes portál NejŘemeslníci.Ostatní hodnocení se také několika různými způsoby kontrolují, ale do ověřených se nepočítají. Popis zakázkyReference vznikla z poptávky: Poptávám položení 18m2 dlažby v chodbě, wc a koupelně. Pokládku potřebuji dokončit nejpozději do pátku 26.4.2013. Akceptuji cenu 250Kč/m2. Materiál(dlažba,lepidlo,spárovačku,izolaci) je zajištěn. Děkuji za nabídkyCelkové hodnoceníDohodnutá cena i termín byl splněn.Uživatelpetrsmazal, 14.06.2013 (Přeštice, okr. Klatovy)CenaneuvedenaMísto realizacePřeštice, okr. KlatovyDodavatel1hodnocení\n1.00%kladnýchkladná0záporná11xOvěřenoDo ověřených hodnocení se počítají pouze zakázky uskutečněné přes portál NejŘemeslníci.Ostatní hodnocení se také několika různými způsoby kontrolují, ale do ověřených se nepočítají.Praha +100 kmOmítky,štuky,obklady,dlažby,sadrokartony a další vše je na domluvě.Profil firmy...Dodavatel se věnuje tématůmobkladač, dlažba, sádrokartony, obklady, podlahářské práce, zednické práce, zedník, hodinový manžel, elektromontáže, rozbor vody, elektroinstalace, elektrikář, štuky a štukování, rozvody vody, omítky, ...Oblast dodavatele Vyplňte PSČ ve formuláři výše. Vaše poloha se objeví na mapě. Můžete ji zkontrolovat a upravit.\nSouvisející témataSouvisející kategoriedlažba, obkladačNáš BlogUdělal bych to tak sobě doma?Český KutilPokládka plovoucí podlahy není těžká\nZajímavé referencePřístavba zahradního domkuPotřebujete poradit?info@nejremeslnici.czod 9:00 do 17:30Momentálně nejsme na telefonu.Zkuste nám napsat e-mail, nebo zavolat později. Poptávky vyřizujeme i mimo běžnou pracovní dobu a o víkendech.Kontakty provozovateleKam dál:Kontakty provozovatelePodmínky použitíBlogReklamaPro zákazníky:Jak to funguje?RegistracePřidat hodnoceníOvěřit firmuČerná listinaPro firmy:Informace pro firmyPřidat svou firmuNaši partneři:© TrustYard s.r.o. 2009 - 2017|FacebookTento web používá k poskytování služeb, personalizaci reklam a analýze návštěvnosti soubory cookie. Používáním tohoto webu s tím souhlasíte.V pořádkuDalší informace


Dieta, období které musím přežít :: Zemědary - Monika Zajíčková - psychoterapie, poradenství, psychosociální rozvoj\nDieta, období které musím přežít\nJe nový rok a jako všechny mé roky minulé si i teď říkám, že by bylo dobré něco zchodit...\nAsi se těšíte, až to skončí! Nebo se těšíte jako já, že to začne?\nNo jak to máme vy, tedy víme. Prvního přijde předsevzetí, do týdne permice do fitka, raději na rok, ať toho hned nenechám. Zkusím si oblečení do posilky, ale je to děs, všude tečou špeky. Mám si koupit nové, větší? Na tu chvíli? Co když mi to za ten měsíc bude velké, když zchodím deset kilo? No ale takhle mezi ty "vystajlovaný kozy" a "nabušený ranaře" nemůžu.\nJídlo v cuku letu\nRáno se probudím a nestíhám. Vypiju studený kafe u dveří, když se obouvám. Dopoledne jsem v letu. Oběd, když jsem dobrá, tak mastná čína a stále u toho něco dělám. Po práci pro děti, pak kroužky, pak hladové nákupy (nakupuji a zároveň ujídám). Véča co dům dal a protože to nevyhodím přece, dojím jídlo po všech. Když se ten kolotoč konečně zastaví a vy sedíte, nebo leží u TV, jste úplně grogy. Pivko, nebo vínko by bodlo a taky bodne. No a k tomu něco slaného... Zase jsem blbě jedla a to už bych měla držet dietu třetí den. Ani tu\nposilovnu jsem nestihla... Zítra ale půjdu. Určitě. Nesnáším to, ale půjdu. Jdu kolem zrcadla a uvidím se. Jsi fakt tlustá!\nKdyž jsem ještě myslela tlustě, měla jsem to stejně. Naštěstí já, stejně jako tlouštíci miluji dobré jídlo. Když říkám dobré, tak myslím poctivé a když myslím poctivé, tak myslím zdravé a chutné. Naštěstí ráda vařím a nejsem líná si to, co mi chutná v restauracích, uvařit sama ve stejné kvalitě, chuti a kráse.\nTAKŽE OBDOBÍ DIETY JE OBDOBÍ HOJNOSTI A BÁJEČNÉHO KREVNÍHO OBRAZU a energie i v pozdních večerních hodinách! Jím 4-5 krát denně. Světe div se, rodina se těší a okamžitě souhlasí, že se přidá. Přidá v konzumaci. Že by zrovna pomáhali... Když vidím, jak se těší, začínám mít tušení, že si budu muset své jídlo ohlídat. Ale je to legrace, tak je to fajn. Taky mám permici do fitka a jsem tam jednou, max. dvakrát týdně. Hýbu se totiž i mimo fitko.\nTlusté a hubené myšlení\nChodím denně se psem 2,5 km dlouhou procházku, cvičím čchi kung a rehabilitační cvičení - krom koučování a školení je toto moje práce. Protože vím, že se do fitka chodím potit, jsem oblečená dost na to, aby mé tělo vyrábělo teplo a účinně tak spalovalo. Až ze mě poleje, make up bude štípat, tak ho raději nemám. Taky ve fitku očumuju. Jenže já koukám, jak se co dělá a ne jak kdo vypadá. Lidi mě tam imponují, neštvou. Když něčemu nerozumím, zeptám se. To byste se divili, jak jsou svalnáči a hubeňouři našprtaní a jak se rádi podělí o své zkušenosti. Hubeňouři se totiž stejně jako tlouštíci podporují.\nTaké říkají, dej si ještě jeden.......výstup na lavičku, dřep, nebo kotouč na činku, nebo ovál. Také vám řeknou, "to dáš!" Jen neříkají - "povol si pásek," řeknou - "než půjdeš na ten dřep, utáhni si bederák". Hubeňouři se podporují. Tlouštíci jsou často někde zavření, aby je nikdo nemohl soudit a tiše se mučí výčitkami a k tomu si dají čokoládičku. Znám to. Všichni svalouši a hubeňouři mají rádi jídlo.\nJen pro ně výrok "Když nemůžeš, přidej víc!" neznamená knedlík. Nemůžu si pomoct, ale dobře jíst a být v pohybu je fajn. Jsou to vlastně dvě cesty dvou skupin lidí, a přesto jsou tak odlišné. Všechno je v hlavě.\nJste v hlavě tlouštík nebo hubeňour?\nZda jste v hlavě tlouštík, nebo hubeňour se pozná, když stojíte před schodištěm a vedle vás je výtah. Hubeňour se zazubí a řekne "work out!" Tlouštík se rád povozí. Pomalu nastoupí dovnitř, nevadí mu, že to dveřím trvá. Postaví se do rohu a celou vahou se do něj opře. Jízdu a chvilku nicnedělání si užívá. Když výtah zastaví, ještě s odlepením od stěny výtahu otálí jednu - dvě vteřiny. Pak pomalu vyjde.\nA jak To máte vy? Když cítíte otupělost, jdete odpočívat, nebo se rozhýbat?\nV kurzech které vedu, se učíme nemyslet tlustě a začít si život užívat. Pokud se chcete dozvědět víc, přijďte na některou z mých přednášek a zapojte se do debaty. Nebuďte na to sami, nebo sami s čokoškou...