Smartphone Oppo A7 - výhody a nevýhody (IT technologie) | Tipy pro výběr nejlepších produktů a služeb.\nOppo se snaží držet krok s dobou a dělá to velmi dobře. Vždy se snažím udělat něco nového a jedinečného. Abychom to dokázali, stojí za to uvést příklad Oppo Find X - je to první mobilní zařízení na světě, které má výsuvnou kameru. Zpočátku potenciální kupci nevěřili v takový zázrak technologie, ale vývojáři byli schopni přesvědčit zákazníky, že takové zařízení může trvat nejméně 5 let. Nyní Oppo Find X zametá police obchodů s elektronikou v co nejkratším čase. Kromě toho tato společnost vydala mnoho dalších zajímavých modelů. V tomto článku budeme zvažovat nový levný Oppo A7, který také vypadá docela solidně.\n2 Podrobné specifikace\n3.1 Hlavní kamera\n3.2 Přední kamera\nVšechny hlavní parametry jsou uvedeny v tabulce..\nCPU Qualcomm Snapdragon 450, 8 jader Cortex-A53 s frekvencí až 1,8 GHz, grafický čip Adreno 506\nRAM LPDDR3 typu 3 GB nebo 4 GB\nObrazovka 6,2 "úhlopříčka, rozlišení HD +, hustota pixelů 271ppi, typ matice IPS\nHlavní kamera duální clona 13MP + 2MP, f / 2,2\nPřední kamera Clona 16 MP, f / 2,0\nKonektor pro sluchátka je tam\nTělo je dostatečně velké. Jeho šířka je 75,4 mm, délka 155,9 mm a tloušťka 8,1 mm. Někdy vývojáři ignorují fotoaparát nebo jiná vypouklá místa, aby ušetřili čas a peníze. To znamená, že fotoaparát nemusí z důvodu vady výrobce jasně fotografovat..\nTakové zařízení váží až 258 gramů. Tato hmotnost nedává pocit, že sbíráte lehkou plastovou hračku. Je strašně nevhodné nosit v kapse. Operace také způsobuje nepohodlí, protože ruka se rychle unavuje a musí odpočívat. I po 5 minutách rozhovoru bude cítit bolest v paži, což je velmi nepříjemné.\nProdává se ve zlaté a modré barvě. Jak vidíte, výběr je malý. Pouze 2 barvy.\nPouzdro samotné je vyrobeno ze slitiny hliníku.\nDisplej je vybaven maticí IPS. To znamená, že obrazovka je vyrobena z levného materiálu, který je typický pro rozpočet a telefony střední třídy (ačkoli až donedávna byl tento typ matice nainstalován v iPhonu). Faktem je, že ve tmě je pohodlné používat při minimálním jasu a za jasného slunečného dne maximálně (v tomto případě se však baterie rychle vybije). Také u některých displejů s tímto typem matrice jsou oči velmi rychle unavené..\nÚhlopříčka obrazovky je až 6,2 palce. Takový telefon je dostatečně velký a nezapadá do vaší kapsy. U takových zařízení musíte mít peněženku.\nDisplej má šířku 67,31 mm a délku 142,24 mm.\nPoměr stran 18: 9. Toto rozlišení obrazovky se stalo módním od začátku tohoto roku..\nHustota pixelů na palec je pouze 271 ppi. Jedná se o průměrnou úroveň hustoty. Čím vyšší je hustota pixelů, tím lepší je kvalita obrazu a ostřejší barva.\nPočet zobrazených barev a odstínů je asi 24 milionů.\n81,89% - to je přesně ta část celého zařízení, které zabírá obrazovka.\nVýrobci však neustále zvětšují plochu obrazovky na přední straně pouzdra. Již mají i bezrámové telefony, kde plocha obrazovky zabírá více než 95% zařízení.\nNa miniaplikaci je nainstalován rozpočetový procesor Qualcomm Snapdragon 450. Tento procesor je zodpovědný za spotřebu energie, rychlost, komunikaci a kvalitu navigace, jakož i za rychlost a další funkce telefonu nebo tabletu..\nKapacita procesoru je 64 bitů. Vybaveno osmi jádry. Čím více jader, tím více zařízení pro více úloh.\nMaximální frekvence je 1800 MHz. Tato metrika ovlivňuje výkon..\nQualcomm Adreno 506 slouží jako GPU.\nMicro USB se používá k nabíjení.\nKapacita baterie je 4230 miliónů hodin, což je dost dobré pro moderní zařízení. Navíc, pokud zařízení běží na rozpočet a není příliš výkonný procesor, znamená to, že poplatek bude trvat dlouho. Například v pohotovostním režimu to může trvat déle než týden a režim čtení více než 15 hodin, pokud se obrazovka vůbec nevypne.\nTyp baterie: Li-polymer.\nCMOS (komplementární polovodič s kovovým oxidem) - to je název typu senzoru hlavní kamery. Tento typ je nainstalován na 99,99% mobilních zařízení. Hlavní kamerový modul - Dual.\nClona f / 2.2. (čím větší je hodnota clony, tím nižší je kvalita fotografování při slabém světle, nejlepší indikátor je 1,8)\nJe zde nainstalován duální LED blesk. Tento typ umožňuje neustále svítit, kvalita videa ve tmě je však nízká. Lepší obrázky a videa se získávají pomocí xenonového blesku, ale prakticky nejsou nainstalovány na mobilních telefonech. Pokud se chystáte pořídit profesionální fotografii nebo video, je lepší koupit si dobrou kameru za stejnou cenu.\nMaximální rozlišení fotografií je 4160 x 3120 pixelů. Toto je 13 megapixelů.\nVideo se pořizuje v rozlišení 1920 x 1080 pixelů.\nSnímková frekvence videa je 30 snímků za sekundu.\nDalší funkce fotoaparátu:\nRežim výběru scény.\nPřední kamera získala clonu f / 2,0 a rozlišení 15,99 MP. To je ještě o něco lepší než hlavní fotoaparát. Zdá se, že výrobci se zaměřili spíše na kvalitu selfie než na kvalitu hlavního fotoaparátu. Ve skutečnosti jsou obrázky slušné.\nJako prostředek komunikace se světem slouží 2 Nano-SIM. Podporují následující formáty digitální komunikace:\nPodporuje také typ komunikace 4 Gi.\nNavigační nástroje zahrnují:\nK dispozici je také Wi-Fi. Telefon podporuje připojení téměř ke všem typům směrovačů.\nMožnosti Bluetooth A2DP (Advanced Audio Distribution Profile).\nKromě toho je k dispozici standardní 3,5 mm konektor pro sluchátka. Nyní drtivá většina výrobců tento konektor odmítá, ačkoli až do letošního roku to bylo relevantní pro téměř všechny mobilní telefony.\nToto zařízení podporuje téměř všechny typy videa a zvuku. Bohužel ale není rádio. Pokud se však podíváte z druhé strany, pak jen málo lidí poslouchá rádio a ještě více po telefonu.\nK dispozici pro většinu kupujících;\nK dispozici je podpora pro 4 gi;\nJe nainstalován standardní konektor pro sluchátka 3,5 mm;\nPořídí fotografii a video ve vysokém rozlišení.\nPro paměťovou kartu neexistuje žádný samostatný slot;\nVhodné pro nenáročné uživatele.\nObecně je Oppo A7 dobrým zařízením, které lze zakoupit za cenu 13 až 15 tisíc rublů. Platí pro chytré telefony střední třídy. Skvělé pro práci a studium. Podporuje moderní komunikační prostředky, má výkonnou baterii, dobrý fotoaparát a docela dobré specifikace. Platí pro telefony střední třídy. Ideální pro turisty.


Jedná se o drcený materiál z kokosového ořechu. Velice dobře saje a drží vlhkost. Je to dřevitý materiál, proto nevodí teplo a působí izolačně. Nenamíchaný se hodí pod pavouky a jiné bezobratlé živočichy. Pod jiná zvířata nenamíchaný nedoporučujeme - při náhodném požití při konzumaci potravy může zvířeti způsobit trávicí obtíže. Pro nehrabavé (hlavně stromové) druhy je možno ho použít jako základní vrstvu a nahoře překrýt jiným materiálem..\nSpeciálně namíchaná směs kokosového substrátu (lignocelu) a písku je již připravena k přímému použití. Nemusíte tedy složitě namáčet lignocel, čekat až nabobtná a následně míchat s dalšími materiály. Poměr jednotlivých složek je prověřený a odzkoušený. Zrnka písku jsou různé velikosti, některá zvířata si je ze substrátu ráda vybírají (pomáhá jim to v žaludku rozmělňovat potravu). Substrát dobře drží vlhkost a nelepí se. Použití: stačí..\nSubstrát pro líhnutí plazích vajec. Má jedinečné vlastnosti při hospodaření s vodou. Díky porézní struktuře váže mnoho vody, udržuje kolem sebe vlhké prostředí, aniž by ho zamokřil. U mnoha druhů plazů kapky vody na vejcích, zabrání vývoji zárodku. Přídavek do substrátu pro rostliny. Díky svým jedinečným vlastnostem se výborně hodí jako přídavek do substrátů pro rostliny - např. africké fialky, orchideje, kaktusy, růže a mnoho dalších. Také se..\n100% přírodní ekologický produkt, tvořený kokosovou drtí. Ideální substrát do tropických terárií Skvěle absorbuje a zadržuje vodu, čímž zvyšuje celkovou vlhkost terária Je vhodný pro výsadbu živých rostlin v teráriu Podporuje přirozené chování živočichů, kteří potřebují umožnit zahrabávání do substrátu Může být použit i jako inkubační médium Substrát je naprosto bezpečný pro obojživelníky, plazy, hady a další terarijní živočichy...


Festival Nafest 2014 | FANTOM - kulturní magazín\nFestival Nafest 2014\nZastupitelstvo se rozhodlo, že festival, který měl být na ploše, kde probíhají Napoleonské války s počtem 12 000 účastníků je bezprostředně blízko sídelních struktur. Nejzajímavější je, že město Chlumec samo vybralo prostor a nabídli ho k užití organizátorům festivalu.\nMultižánrový charitativní festival probíhající od 14. – 16. 8. 2014 zve svým pestrým programem návštěvníky všech věkových kategorií na unikátní zážitek, který se uskuteční v areálu letiště Úžín u Ústí nad Labem. Vstupné je zdarma, výtěžek z dobrovolného vstupného půjde na konkrétní projekty, tj. na pomoc dětem s určitým fyzickým omezením pod záštitou Oblastní charity v Ústí nad Labem.\nZe světa hudby budou účinkovat nejen známé kapely, prostor dostanou také místní zpěváci. Program je zajištěn od odpoledních hodin do časných ranních hodin. „Hudba se bude linout do kraje ze dvou podií. Na hlavním podiu vystoupí například Delik, Yzo Gang, MessenJah, Sepuka, Haha Crew, Gleb, Cuppela, Tryskáči, Young Selektazz, Mek Mehon, Prch, Space boy, Mattgr, Kfc, Casper, nebo Kelevera“ sdělil Tomáš Hart, hlavní organizátor festivalu. Z velké dálky nejsou ani členové formací Distant Muzik a Destroy Self, dále pak Pechy a Motla z Mostu. Na druhém podiu budou hrát DJ’s, jako třeba Sony, Travis, Robob, Fefe, kteří pojedou svoje sety.\nSoučástí festivalové zábavy bude hra ve stolním fotbálku, joju nebo hakisáku budou mít o zábavu postaráno. K dispozici bude herní zóna, odpočinek bude zajištěn v Chill out zóně. Nebude chybět ani čajový koutku. K tomu všemu STANOVÉ MĚSTEČKO ZDARMA a VSTUPNÉ RYZE DOBROVOLNÉ.


Sklokeramické sporáky MORA - barva: bílá | Alza.cz\nSklokeramické sporáky MORA - barva: bílá\n»MORA»Velké spotřebiče»Sporáky»Elektrické»Sklokeramické»Barva: bílá\nVybírejte produkty z kategorie Sklokeramické sporáky MORA - barva: bílá. Aktuálně máme v nabídce 6 položek. Většinu z nich přitom máme skladem. Až k vám domů je tak doručíme do druhého dne. Zajímají vás produkty s jinými specifikacemi než: Sklokeramické sporáky MORA - barva: bílá? Pak se podívejte do obecné kategorie Sklokeramické sporáky, kde najdete úplnou nabídku.\nSklokeramické sporáky MORA - barva: bílá - alternativy\nSklokeramické sporáky MORA - barva: hnědá\nSklokeramické sporáky MORA - barva: nerez


Šaty z Indonésie – luxusní vybavení vašeho šatníku | IndonésieIndonésie\nŠaty z Indonésie – luxusní vybavení vašeho šatníku\nV České republice se v dnešní době setkáte s oblečením z celého světa. Made in China, Bangladesh nebo USA není výjimkou. Stále častěji se však můžete setkat s šaty z Indonésie. Těch na našem trhu neustále přibývá a i ve skříních nejedné ženy či slečny alespoň jedny najdete.\nŠaty právě z Indonésie?\nI když se v Indonésii nenachází tolik výroben šatů jako právě v Číně nebo v Bangladéši, jsou zdejší výrobky stále vyváženější a oblíbenější. Zatím si je můžete pořídit v několika orientálních jak kamenných tak i internetových prodejnách. Cenově se pak pohybují od několika stovek až po maximálně dva tisíce korun. Nejsou tedy nic luxusním, co by si mohl pořídit jen pořádný boháč.\nV posledních jen několika málo letech se velmi rozšiřuje trend mít plesové šaty právě z Indonésie. Tyto šaty jsou totiž často vyrobeny v nejrůznějších zářivých barvách a zajímavých barevných odstínech a navíc často ozvláštněny páskem zvířecích vzorů, ke kterým skvěle ladí například béžové boty a psaníčko. Šaty pak bývají skutečně rozmanitých střihů. S ramínky i bez, s řasením nebo bez řasení, se vzory nebo jednobarevné, s pásky i bez nich či dlouhé nebo krátké. Prostě vše, na co si jen slečna nebo žena pomyslí.\nŠaty z Indonésie i na léto\nOvšem kromě netradičních plesových šatů můžete pořídit i spoustu letních kousků, které rozhodně ozvláštní a oživí každý šatník. Například letos jsou velice žádané dlouhé indonéské šaty v bohémském stylu. Ty totiž bývají jak neuvěřitelné pohodlné a vzdušné, tak i krásně ženské. Na jednu stranu totiž dokáží zakrýt všechny nedokonalosti, na druhou stranu zvýrazní vaše přednosti. Dobrat si k nim pak můžete nejrůznější ploché sandálky, kterými jsou teď obchody vyloženě přecpané k prasknutí, velké sluneční brýle a třeba objemnější tašku přes rameno. Indonéské šaty jsou neskutečně variabilní a i proto jsou tak oblíbené.


Co si obout do sychravých dní? Jaké jsou letošní trendy? — Botyaobuv.cz\nCo si obout do sychravých dní?\n3. prosince 2014 v 19.30, Kozačky, Kožené boty, Sportovní boty, Tenisky, Vysoké podpatky, Zimní boty\nPodzim je v plném proudu a sychravých dní přibývá. Máte ty správné boty pro tyto dny? A co si vlastně obout do sychravých dní?\nVše co si obouváme na nohy, tedy veškerá obuv a boty, podléhají stejně jako oděvy módním vlnám. Jaké trendy přináší botky do chladu, tedy i do sychravého podzimního počasí? Co letos frčí, co je praktické, a co módní?\nV žádném ženském botníku by neměly chybět tenisky, které jsou praktickým krokem k pohodlí. Navíc jsou dnes k mání i tenisky zateplené. Jedinečnou variantou pak jsou tenisky na klínku. Tento zpočátku briskní výstřelek návrhářů se stal doslova trendem. A to super pohodlným, když opticky přidá nositelce na výšce a tím zeštíhlí siluetu. A tyto tenisky lze nosit k jakémukoli outfitu, vypadají totiž skvěle ke všemu.\nDalším kouskem jsou klasické lodičky, které lze obout variabilně k mnoha outfitům. Elegantní lodičky jsou tu stále, a zůstávají standardem v módě mezi botami. Je zcela obojetné, co zrovna letí, frčí a je v kurzu, lodičky přežívají každoročně a neustále dál. Velmi šik a trendy je lodičková obdoba s přídavkem zapínání a sponek.\nNezbytné jsou pak polobotky na nízkém podpatku, jež se dají nosit do práce, do města a na různé pochůzky. Polobotky mohou být i šněrovací, takové jsou nejvíce populární, jelikož jsou inspirovány pracovní obuví. Velmi pohodlnou variantou jsou také nazouvací uzavřené polobotky na klínku, s náznakem jazyka.\nBez kotníkáčů ani ránu\nStejně tak i vysoké šněrovací boty, které jsou neustále se opakující klasikou v módě. A to nejen pro volnočasové altisty, nýbrž se stávají součástí mnoha outfitů. Jsou v současnosti velkým módním trendem. A nosit je lze na několik způsobů – zcela zašněrované, nebo jen napůl.\nHoliny a holínky\nA nezapomínáme ani na holínky, které ochrání nohy od mokra a deště. A současná móda jim dává zelenou i k jiným nežli dešťovým outfitům, holínky se nosí i mimo mokro, k džínám, anebo i sukním.\nMokasíny zůstávají stálici obuvnické módy, a ani letos tomu není jinak. Jsou velmi příjemnou pohodlnou alternativou k čemukoli – od kalhot a džínů, až k sukním.\nObuvi na platformě a vysokých podešvích nikdy neodzovnilo. Vrací se v mnoha podobách a rozličných provedeních již mnoho let. Klínová obuv má mnohdy klín skryt,a tak rafinovaně přidávají nositelce další centimetr na výšku.\nObuv, jež patří rovněž k navracejícím se typům bot. Zkrátka severský styl slaví návrat. Nízké kozačky s prošíváním, kožešinovým lemem, přezkami a pánském stylu – to je letošní design těchto botek. A téměř všechny mají široký podpatek a hrubší podrážku.\nÚvodní obrázek: RichardGilles/Flickr.com\nHumanic podzim 2012: Nová kolekce již na pultech obchodů!


Hasiči prohlédli každý kout hradu Rožmberk - Českokrumlovský deník\nHasiči prohlédli každý kout hradu Rožmberk\nRožmberk nad Vltavou - Nejtěžší by bylo, vzhledem k rozloze, uhasit českokrumlovský zámek.\nČeskokrumlovští hasiči si při svém včerejším cvičení na Státním hradě Rožmberk prohlédli i půdní prostory.Foto: DENÍK/Pavel Kacerovský\nTuristická sezona ještě na Státním hradu Rožmberk nepropukla, přesto bylo včera v objektu pěkně živo. Cizince se zvědavými fotoaparáty nahradili hasiči v plné zbroji. V rámci cvičení si dokonce mohli prohlédnout i novou trasu ve druhém patře, na které se stále pilně pracuje.\n„Takové cvičení organizujeme na památkových objektech v regionu každý rok. Na Českokrumlovsku v Českém Krumlově, Rožmberku a Zlaté Koruně, kde jsou pro nás ztížené prostory. Vyzkoušíme, jak funguje suchovod a pak se seznamujeme s objektem. Stejně jako dneska,“ řekl velitel českokrumlovských hasičů Pavel Rožboud. „Jednotlivé skupiny a velitelé musí vědět, kde je trezor, ve kterém jsou zavřené klíče od objektu. Elektronická požární signalizace má svoji ústřednu. Když ji otevřeme, můžeme vypnout poplach. Pro orientaci v objektu slouží přiložená dokumentace.“\nPokud by na Rožmberku opravdu propukl požár, dorazili by hasiči podle Rožbouda maximálně do čtvrt hodiny.\n„Pokud by to šlo pomalu. Kdyby hořelo, přijeli by místní hasiči, kteří mají dvě cisterny. My bychom z Českého Krumlova dorazili od dvaceti minut do třiceti. Prvotní je ale místní jednotka. Když by byl požár rozsáhlejší, tak by vyjely jednotky podle poplachového plánu. Nejblíže je Vyšší Brod,“ řekl Rožboud. Zároveň dodal, že za celých čtrnáct let, co působí u českokrumlovských hasičů, žádný požár na nějaké ze zmíněných památek nezažil.\nA kde by se zasahovalo nejhůře? Vzhledem k rozsáhlosti celého objektu, tak na zámku v Českém Krumlově. „Jsou tam veliké půdní prostory, daleko více rizikových míst. Na druhou stranu je to tam poměrně dobře střežené a nic nebezpečného se na zámku neděje. Rožmberk je sice na vršku, ale jedná se o samostatný objekt, který není tak rozsáhlý,“ popsal Rožboud.\nOheň již řádil\nRožmberk již ale v minulosti krutost ohně poznal. „Horní hrad vyhořel roku 1522. K obnově již nedošlo,“ řekl Jan Fröstl, který je na hradě truhlářem. Hasiče včera provedl prohlídkovou trasou, přičemž nešetřil odborným průvodcovským výkladem. Cvičení tedy bylo i poučné. Turisté by mohli hasičům závidět svítidla, díky nimž mohli nahlédnout i do nejtemnějších koutů.


Dotaz na lidi, co hrají Minecraft. Jde nějak přenášet úseky mapy? - poradna Odpovidat.cz\nDotaz na lidi, co hrají Minecraft. Jde nějak přenášet úseky mapy? - poradna, odpovědi na dotaz\nNa této stránce naleznete veškeré odpovědi na dotaz na téma: Dotaz na lidi, co hrají Minecraft. Jde nějak přenášet úseky mapy?. Hledáme pro vás ve více než 500 000 odpovědích. Dále zde naleznete další zajímavá související témata.\nDalší témata a dotazy - Dotaz na lidi, co hrají Minecraft. Jde nějak přenášet úseky mapy?\n28. květen - Světový den her. Která hra se dá snáze naučit? Šachy, či Člověče, nezlob se? Ne/hrají se hry i v životě?\nProč po vypálení hudby na CD hrají skladby potichu?\nJak připojit mobilní telefon Acer Liquid Z200 k počítači a přenášet soubory?\nNeznáte pisničku něco jako disco hrají ji občas na radio haná?\nhrají ji občaš v radiu normálně se v ní zpívá je tam myslím ženský hlas a ten se střída se ženským jakoby šmoulím. pozadi je jak disco ale velmi melodycký\nNevíte jak se jmenuje francouzská píseň, jak tam hrají na ty housle?\nNevíte jak se jmenuje francouzská píseň, jak tam hrají na ty housle? Mně se strašně líbila, ale nevím její název, tak prosím, kdybyste to někdo věděl tak to sem napište. DíkyDoplňuji:Zpívá to žena, hráli to v rádiu v rocích 2009 - 2010\nJak je možné, že jsou někteří DJové a producenti známější než zpěváci a muzikanti, jejichž skladby hrají?\nDokonce nám ani jméno interpreta nic neřekne, ale když se řekne jméno DJje, hned se ví, o jakou skladbu jde.Původně... známější, než zěváci...\nVíte někdo, co se letos bude hrát na závěrečném koncertě Pražského jara a která rozhlasová stanice jej bude přenášet?\nLetos mne nějak míjí program Pražského jara…Děkuju za odpovědi.Marci, jak si čtu ten program, tak si uvědomuju, že jsem ho (asi na Vltavě) slyšela.Jenom jsem si ho nedala dohromady s PJ. Stejně je škoda, že zrušili tradiční IX.…\nZná někdo MP 3 sw audio rec.,který dělí dlouhé nahrávky na úseky,podobně jako DVD rec?\nProč mladší kluci teď furt hrají počítačové hry?\nVím, že je to pro ně zábava, hrají třeba s kamarády. Ale i tak... Nevidím na tom pozitiva. Bere to čas, peníze... Chci se hlavně zeptat na váš názor.\nPro ty co hrají The elder strolls: Oblivion dva úkoly a 2 problémy ě. ukol je od cechu zlodějů\n1.ukol: ZRADA BRATRSTVA kde se mám po zjištění že lovec upírů zabil upíra zeptat Carie Runelliho kdo je ten lovec upírů tak jsem se ptala i té ženy a těd mám stále šipku na Carie Runellim2.ukol:ZAPOMENUTÉ PŘÍBĚHY pracuji u stráží vejdu do vězení a vidím jen nějakého lotra ten mi vše řekne (že si toho člověka co hledám odvedla bledá paní) a dál nic ptala jsem se strážných i bezdomovců ale nic nevý nemohu se hnout z místa prohledala jsem celé měst :(\nPostavil jsem si z vlny obrovskeho creepera...A kdyz dole zmacknete tlacitko piston se stahne a mel by vypadnout creeper ale....jak udelat aby se mi na jedno misto furt spawnoval jenom creeper?...Ja zkoušel mob spawner ( takova ta kosticka potazena modryma pruhama a vni se toci prase)....Ale mne se tam furt toci jenom prase....:( Poradte prosim\nJak na 3D mapy od mapy.cz??\nZajímalo by mne, jak mám spustit tu novou funkci 3D map na mapy.cz.Kliknu na 3D mapy, následně si vyberu to červené pole, ale žadnou 3D mapu města mě to neukáže. Jak tedy na to? Díky\nHraji CoD2, a najednou šílené snížení FPS\nPodle čeho si myslíte že prezident uděluje milosti?Hrají tam roli i nějaké peníze?Nebo to je jeho dobrá vůle\nJe to jeho dobrá vůle a je to také zakotveno v Ústavě.\nHrají i herci, herečky doma?\nTaky jsou ženatí a vdané. Hrají doma svou roli nebo jsou sami sebou.\nCo myslite když ma kluk a holka stejne zajmy napr. hraji stejný sport mají nadeji ze jim to vydrzi dele???\nZe začátku to určitě bude výhoda, protože spolu budete trávit víc času. Ale po nějaké době, dospějete do stádia, kdy už budete chtít být každý aspoň chvilku přes den sám a když budete mít většinu stejných kamarádů a stejné zájmy nebo kroužky, tak se vám to nemusí povíst a můžete si začít lízt na nervy.Dal jsem ne jenom z pohledu dlouhodobého hlediska, ale Ano ne Ne se na tvoji otázku odpovědět nedá.\nMyslíte si že je v pohodě když v 11-ti letech hraji hry od 18-ti?\nTáta nereaguje moc potitivně, ale spolužáci hrát mohou.\nMinecraft padnutí mapy\nKdyž hrají hráči šachy k čemu jsou ty stopky co mají vedle šachovnice ?\nKdyž hrají hráči šachy k čemu jsou ty stopky co mají vedle šachovnice ?Doplňuji:Ale výdávám to pouze na závodech, které jsem občas vyděl v televizy.\nJak sehnat lidi na minecraft server?\nDobrý den, mám minecraft server a chtěl bych vědět jakou formou dostat lidi na server mám WEB.....


Výlety Východní Čechy - Přírodní zajímavosti | Toulejse.cz\nÚvodní stránka Tipy na výlety Výlety Východní Čechy - Přírodní zajímavosti\nVýlety Východní Čechy - Přírodní zajímavosti\nVítejte v Adršpachu, v národní přírodní rezervaci, v místě, které ukrývá spoustu přírodních pokladů. Prohlídkový okruh Adršpašského skalního města začíná u skalního útvaru nazývaného Indián. Další významnou skálou na trase je Strážce skal, za ním Orlí hnízdo a jeden z nejhezčích útvarů…\nBabiččino údolí je neodmyslitelně spojeno jednak se zámkem Ratibořice a potom také s Babičkou Boženy Němcové. Nejznámější místa z tohoto románu zde máte všude kolem sebe. Bezpochyby nejdůležitějším místem je Staré bělidlo. Zde se odehrává hlavní děj knihy. Jedná se o romantickou dřevěnou…\nLákají Vás dech beroucí vyhlídky do krajiny, vysoké skály, úzké rokliny, jeskyně a krásná příroda? Pak si obujte pohorky a pojďte s námi do Královehradeckého kraje, kde se majestátně tyčí skalnaté pásmo Broumovských stěn. Národní přírodní rezervací o rozloze 638 ha byla oblast vyhlášena v…\nObujte pohorky a vyzkoušejte prudké svahy Cidlinského hřbetu, kde se zastavil čas a dochovala se tu netknutá příroda. Cidlinským hřebenem se označují kopce Kozlovský hřbet (606 m. n. m.) a Cidlinská Hůra (519 m. n. m.), které se tyčí severně od obce Cidlina v okrese Jičín. 1. září 1998 byl…\nKrkonošský národní park nabízí spoustu překrásných míst a jedním z těch nejkouzelnějších je bezpochyby Labský důl. Mnoho turistů se každý rok vydává po turistické trase, která tímto údolí vede, a obdivují tu přírodní scenérie a kochají se jejich krásou. V tomto divokém údolí je totiž pořád co…\nOstaš je přírodní rezervací na Broumovsku, založenou Ministerstvem školství a kultury roku 1956, ale na rozdíl od Broumovských stěn či Adršpašsko-teplických skal není tolik známá. Její pojmenování souvisí s křestním jménem Eustachius (Eustach) nebo též Ostach (Ostaš). Tento svatý prý býval…\nMezi Náchodem a Novým Městem tvoří řeka Metuje kaňon delší než 10 km. Tuto přírodní rezervaci byste určitě měli navštívit. Své návštěvníky mělo toto místo již v 19. století, kdy bylo velmi oblíbeným výletním místem. V současnosti tudy prochází větší množství turistických tras i cyklostezek. Ať…\nOctnete – li se v náchodském okrese, udělejte si určitě výlet do okouzlující oblasti Polických stěn. Národní přírodní památku s rozlohou 686 hektarů tvoří obrovské bludiště roklí z pískovcových kvádrů. Už v roce 1956 se Polické stěny staly součástí chráněného území, které spravuje CHKO Broumovsko.…


> Stany>Rodinné stany>Outwell Dayton 5 rodinný stan\nRodinný dvouplášťový stan pro 5 osob. Vnější tunelová konstrukce, sklolaminátové pruty, 2 vchody, 2 ložnice, 1 velká předsíň, integrovaná PE podlážka. Voděodolnost tropiko: 4000 mm. Barva zelená. Do kempu a delší pobyt na jednom místě.\nKód produktu: 102308\nKomfortní rodinný dvouplášťový a dvouvchodový stan, určený až pro 5 osob. Nabízí velký užitný prostor, stabilitu i rychlou stavbu. Uživatelský komfort zvyšuje kabelová průchodka, praktické kapsy, okna, odvětrání, integrovaná podlážka a zejména pak prostorná předsíň, vhodná pro uschování věcí, vaření i společenský život.\nVnější rozměry (d x š x v): 480 x 300 x 200 cm\nVnitřní rozměry ložnice (š x d): 120+160 x 215 cm\nSbaleno: 77 x 32 x 32 cm\nOutwell Franklin 5 rodinný stan\nOutwell Collingwood 5 rodinný stan


Proč si do sklenice s vodou vkládat koriandr? Až to zjistíte, budete to dělat automaticky - Zdravestravovani.eu\nHomePotraviny a doplňkyProč si do sklenice s vodou vkládat koriandr? Až to zjistíte, budete to dělat automaticky\nVětšinou jsme zvyklí si do sklenice vkládat lístky máty či bazalky a kolečko citronu nebo jahodu. Takový nápoj je pak zdravý a chutný. Mimo máty a bazalky se vyplatí vkládat do sklenice s vodou koriandr. Proč? Inu proto, že koriandr má úžasnou schopnost vytáhnout z vody těžké kovy, jako je třeba nikl.\nMnohé společnosti nám dnes a denně připomínají, že z kohoutku, kterou pravidelně pijeme, je závadná. Na tomto pak staví svůj byznys a nabízejí nám filtry na čištění vody, které nejsou zrovna nejlevnější. Zda si filtr koupíte či nikoliv, záleží na vás. Nicméně existuje možnost čistit vodu tímto přírodním způsobem. Možná máte koriandr v truhlíku za oknem či na své zahrádce a nemáte tušení, jaký poklad pěstujete.\nVýhody pěstování koriandru\nMá detoxikační účinky – čistí organismus od těžkých kovů\nJe to přírodní diuretikum\nZamezuje hypertenzi a srdečně cévním problémům\nOdstraňuje úzkost, pomáhá při nespavosti a bolestech hlavy\nČistí vodu, kterou pijeme\nVodu dokáže koriandr vyčistit tak, že vstřebává do svých listů nikl, olovo a jiné toxiny nacházející se ve vodě. Tento trik s čištěním vody je znám hodně v Asii a Mexiku. Stačí, když do nádoby s vodou vložíte stonek s lístky koriandru a počkáte 10 až 15 minut, poté stonek vytáhnete a vyhodíte. Koriandr zbaví vodu všech nežádoucích látek, které by mohly ohrozit vaše zdraví.\nJak koriandr využít v kuchyni\nV kuchyni se používají všechny části koriandru. Jak semena, listy, tak i kořeny, které mají podobné využití jako zázvor. Semena bývají součástí kořenících směsí a používají se často k nakládání zeleniny. Použít je ho možné do slaných i sladkých receptů. Čerstvý koriandr: můžete si z něj uvařit čaj, použít ho do polévky, ochutit rybu či maso, použít k ozvláštnění jednohubek, zeleninového salátu.\nObrázky: pixabay.com, cuisineandhealth.com\nOpět tu máme rady z oblasti lidového léčitelství, které se v poslední době dostává opět do popředí zájmu, což je velmi dobře. A podíváme se na kostival. Lidé se zaměřují více na přírodní řešení problémů a nemocí a už tolik neholdují farmaceutickým doplňkům. Pokud patříte k těm, které zajímá alternativní medicína plná léčivých bylinek, pak byste rozhodně měli znát kostival. Tato úžasná léčivá bylinka má celou řadu zdravotních výhod. […]


Rozvoz květin Strašov a okolí do 90 minut | Kytice Expres\nRozvoz květin Strašov a okolí | do 90 minut\nDomů / Kam doručujeme květiny / Rozvoz květin Strašov\nRozvoz květin Strašov ihned - služba Květiny online mezi zákazníky nabírají na popularitě. Také proto doručujeme květinu i ve městě Strašov. Kytice doručujeme na profesionální úrovni. Ještě dnes doručíme jakoukoliv květinu z naší nabídky. Zdarma můžeme ke květině přiložit dárkovou kartičku se vzkazem.\nPřímo z pohodlí Vašeho domova nebo kanceláře můžete nechat doručit kytici do města Strašov. Darujte vašim blízským krásnou kytici. Garantujeme vám čerstvost květin a jejich nejlepší cenu na trhu. Doručování květin je pro nás srdeční záležitostí, není nic hezčího než dělat každý den radost svým klientům a jejich blízkým osobám.\nStrašov další kytice\nStrašov - dárky ke květině\nChcete – li poslat nejen květiny v městě Strašov, ale přidat i nějaký dárek, jsme zde pro vás! V doručení květin Strašov můžete přidat lahve sektu, vína, plyšového medvěda, bonboniéru, dokonce můžete sladit barvu dárku a květin. Samozřejmostí je i možnost přidání kartičky s přáním. Tato nabídka si získává mezi našimi zákazníky čím dál větší oblibu.\nStrašov - další dárky\nJeště něco navíc - Strašov\nrozvoz květin Seľany rozvoz květin Předín rozvoz květin Bělá rozvoz květin Dubovica rozvoz květin Svrabov rozvoz květin Moravský Písek rozvoz květin Liblín rozvoz květin Michaľany rozvoz květin Haláčovce rozvoz květin Ženklava rozvoz květin Lhotka u Radnic rozvoz květin Zbudská Belá rozvoz květin Jablonné nad Orlicí rozvoz květin Lukovištia rozvoz květin Hostovlice rozvoz květin Strašov rozvoz květin Chrastavice rozvoz květin Kvilda rozvoz květin Malotice rozvoz květin Kolinovce rozvoz květin Braňany rozvoz květin Čím rozvoz květin Tesárske Mlyňany rozvoz květin Milovice rozvoz květin Loučeň rozvoz květin Veľká Čausa rozvoz květin Strašov rozvoz květin Vacenovice rozvoz květin Jasenovce rozvoz květin Nahořany rozvoz květin Praha Hostavice rozvoz květin Závod rozvoz květin Iňačovce rozvoz květin Čenkov u Bechyně rozvoz květin Vídeň rozvoz květin Ruskovce rozvoz květin Klubina rozvoz květin Zubrohlava rozvoz květin Rudná pod Pradědem rozvoz květin Stredné Plachtince rozvoz květin Poběžovice u Holic rozvoz květin Křižanov rozvoz květin Moravské Lieskové rozvoz květin Martinice u Onšova rozvoz květin Zdislava rozvoz květin Pukanec rozvoz květin Radhošť květinářství Strašov rozvoz květin Roprachtice rozvoz květin Horné Otrokovce rozvoz květin Čichalov rozvoz květin Žerůtky rozvoz květin Búč


Jak zpracovat medvědí česnek - Bydlení homezin.cz\nMedvědí česnek je rostlinou, která nám na jaře pomůže doplnit důležité vitamíny a minerální látky. Právem je totiž označována za jeden z nejlepších a nejsilnějších životabudičů. S klasickým česnekem jej spojuje především typické aroma. Co se týče vzhledu, rostlinka velice připomíná jedovaté květy konvalinek, a tak se při sběru medvědího česneku řiďte charakteristickou česnekovou vůní.\nTipy na uchování čerstvého medvědího česneku\nVzhledem k tomu, že ideálním obdobím pro sběr česneku je březen až květen, neboť od konce května ztrácí medvědí česnek svou sílu, je třeba si medvědí česnek uchovat po zbytek roku. To, že medvědí česnek už není tak čerstvý a tedy i výživný, poznáte například podle toho, že již tolik nevoní či ztrácí svou barvu.\nIdeální je konzumovat medvědí česnek čerstvý. Ale jak medvědí česnek uchovat co nejdéle? Medvědí česnek bohužel jako každá jiná bylinka velice rychle uvadá. Po dobu čtyř až pěti dnů vám čerstvý medvědí česnek vydrží ve sklenici s vodou nebo jej omytý vložte i se stonky do lednice. Další variantou skladování je zabalit medvědí česnek do vlhké utěrky, která mu dodá potřebnost vodu, díky čemuž bude česnek dva až tři dny stále čerstvý a svěží.\nZpracujte medvědí česnek - poslouží vám celý rok\nČerstvý medvědí česnek je bohužel k dostání jen po určitou dobu, proto si nezapomeňte vytvořit dostatečné zásoby. Velice oblíbenou formou zpracování medvědího česneku představuje pesto. To vytvoříte z olivového oleje, medvědího česneku a soli. Všechny tyto suroviny mixujte, dokud vám nevznikne hladké pesto. Dle chuti k němu můžete přidat i listy kopřivy, parmazán nebo vlašské ořechy. Pesto zkrátka můžete ochutit dle svých preferencí.\nJestliže máte rádi bylinkové máslo, určitě vám přijde vhod máslo s medvědím česnekem. Nasekané lístky medvědího česneku smíchejte s povoleným máslem a osolte. Česnekové máslo můžete použít nejen na chleba, ale můžete jím oživit i další pokrmy. Výborné je například ke steakům.\nNasekaný medvědí česnek i celé lístky můžete rovněž naložit do olivového oleje. Dle chuti můžete přidat voňavé bylinky, jako je například tymián nebo rozmarýn. Olej je možné taktéž osvěžit šťávou z citronu.\nPokud rádi používáte medvědí česnek k přípravě a dochucení pokrmů, můžete jej jednoduše strčit do mrazáku. Ačkoliv mražený medvědí česnek nevypadá již tak lákavě, jeho chuť i vůně stále dobře okoření připravované jídlo. A když už jsme u koření, medvědí česnek lze samozřejmě usušit a používat jako přírodní dochucovadlo.\nLidové léčitelství taktéž využívá tinkturu z medvědího česneku. Na její přípravu budete potřebovat svazek medvědího česneku a nějaký druh alkohol. Výborná je obyčejná vodka, kterou nasekané lístky zalijte. Uzavřenou sklenici s tinkturou nechte zrát po dobu čtrnácti dnů a poté ji sceďte.


/ poradňa / Mercedes-Benz Triedy C / BMW Rad 3\nhodnotenie článku: 3.1 z 5 (62%)\nDOTAZ: Dobrý den, chci si pořídit nějaký výkonnější diesel a to buď v BMW 3, nebo v Mercedesu C. Prostornost nepožaduji, jezdím sám. Chci ale sportovní jízdní vlastnosti. Cena do 250 tisíc korun. K.V..\nODPOVĚĎ: BMW 3 E90 ceny od 100-550 tisíc Kč. 230 dieselů k prodeji, doporučím motorizace 325d a 330d s výkony 145-180 kW, které na svižné cestování dostačují. V obou případech jde o spolehlivé třílitrové šestiválce s rozvodovým řetězem. Za tyto peníze koupíte ročníky 2007-2009 s nájezdy kolem 200-280 tisíc kilometrů. Je třeba pečlivě vybírat a prověřovat si jejich servisní historii, případně technický stav ojetiny (zaměřte se na stav podvozku, který rád rezne). Servisní náklady ale nebudou při těchto nájezdech zrovna malé, určitě si v rezervě ponechte dostatečný finanční obnos i na další nešizený servis. V úvahu by pro vás připadala také poměrně spolehlivá nejvýkonnější dieselová verze 335d (210 kW), ale cenově se v tomto případě dostáváme nad váš cenový limit.\nU Mercedesu C (W204) za Váš rozpočet koupíte vůz se čtyřválcem 220 CDI s výkonem 125 kW a dvěma turbodmychadly, ceně odpovídají první ročníky výroby, tedy od 2007. Zásadní problém tyto motory nemají (potrápí pouze klasika, jako vstřikovače nebo FAP), musíte se ale spokojit se čtyřválcovou charakteristikou dieselu, byť s krásným kroutícím momentem 500 N.m. Pokud je to pro Vás málo, bude třeba si připlatit za šestiválec 300 CDI, případně za 320 a 350 CDI. Ceny takových vozů začínají na 280 tisících korunách, jde ale o notně jeté kousky s nájezdy přes 200 tisíc kilometrů. Pokud zatoužíte po šestiválci, doporučuji si připlatit za auta v cenách nad 320 tisíc korun. Vždy ale samozřejmě rozhoduje reálný technický stav konkrétního automobilu.\nFanda, 15.03.2017 10:09\nMě přijde dočista normální,že studenému motoru nenakládám a zároveň abych ušetřil pár desetin litrů paliva nejezdím stále mezi 1 500- 2000 ot/min,jinak já mám opačnou zkušenost se spotřebou motorů TSi,konkrétně 1.8 pokud řidič nemá místo nohy cihlu a ví kdy přeřadit je hodně úsporná a to se vůbec nemluví o druhé řadě EA 211,která je zase podstatně úspornější.Jo a ta 1,0 Tsi pojede v té oktávce setsakra líp ,nežli 1,6 mpi.\nFanda, 15.03.2017 12:46\nNejdražší benzín ani aditivum se lít nemusí,většina řidičů to nedělá,ale kupříkladu superbenzín aditiv prodraží nádrž benzínu o necelých 40 korun.A například 1.4 MPI co používá třeba ix -20 se umí také zanést karbonem.Při nesprávném používání takhle můžete poškodit celou řadu motorů.\nPavlik, 16.03.2017 14:55\nTakže aditivum ti zdraží palivo o cca 1kč na litr, to není vůbec málo. Pokud jak píšeš tankuješ jen prémiová paliva, máš rozdíl v ceně proti průměru, včetně použití aditiva, okolo 3kč na litr. Sorry ne, opravdu nechci. Motor je sice uživatelsky opravdu příjemný, ale já potřebuji aby dlouhodobě fungoval. A tuhle jistotu s jakýmkoli motorem z dílen VW z posledních let opravdu nemám.\nFanda, 16.03.2017 20:06\nje vcelku logické,že pokud dám natural 98,který je zaručeně aditivovaný,tak již žádná aditiva nepřidávám.Zrovna ,tak mol má aditivovanou i 95,zrovna tak začne znovu aditivovat i benzina .A nikde jsem nepsal,že tankuji pouze prémiová paliva.Klidně natankuji i u OBI,ale pak dám vždy aditivum.\nDavid V, 17.03.2017 07:36\nTakže jsme se obšírně dostali k tomu, jak si vyložit pojem "tankování kvalitního paliva". Znamená to buď OČ 98 a vyšší nebo jakýkoliv N95 a aditivum si přilít sám.\nBMW 2.0 320i CZ Kůže Xenon\nMercedes-Benz CDi 170Hp AVANTGARDE 2.2\nBMW 16V KLIMATIZACE 1.8\nBMW 320d GT Aut.Modern,Navi,Xenon


Palivové dřevo Sloupno (okr. Havlíčkův Brod) - doprava ZDARMA po celé ČR • OPTIMTOP.cz\nPalivové dřevo Sloupno (okr. Havlíčkův Brod)\nZajišťujeme bezplatný rozvoz zboží až k Vám domů do obce Sloupno. Osobní odběr není možný, protože v obci Sloupno nemáme prodejní sklad.\nPalivové dříví Sloupno - výhody\npalivové dřevo - prodej do obce Sloupno platí do odvolání; akce rozvoz zdarma již od jedné palety dřeva na topení\nProdej palivového dřeva Sloupno\nProdej dřeva na topení provádíme celoročně. Dřevoprodej zajišťujeme po celé České republice. Uváděná cena palivového dřeva je vždy konečná (to znamená, že se již nepřipočítává ani DPH, ani kilometrovné). Akce doprava zdarma pro prodej palivového dřeva do obce Sloupno platí do odvolání;\nProdej dřeva Sloupno – sezónní ceny


Jaroslava Krtičková Červený Kostelec IČO 62021150 kontakty (18.12.2018) | Finance.cz\nJaroslava Krtičková Červený Kostelec IČO: 62021150\nTato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu Jaroslava Krtičková, která sídlí v obci Červený Kostelec a bylo jí přiděleno IČO 62021150.\nVýpis obsahuje aktuální i historická data z obchodního rejstříku (Justice.cz) včetně sbírky listin a živnostenského rejstříku (RŽP). Pokud firma Jaroslava Krtičková má i datovou schránku, pak zde naleznete i údaje o její datové schránce.\nJaroslava Krtičková je Fyzická osoba podnikající dle živnostenského zákona nezapsaná v obchodním rejstříku se sídlem v obci Červený Kostelec. Podniká od roku 1995 v oboru Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona a koupě zboží za účelem jeho dalšího prodeje a prodej .\nZákladní údaje o Jaroslava Krtičková IČO: 62021150\nKontakty na Jaroslava Krtičková IČO: 62021150\n154, Červený Kostelec 549 41\nObory činností Jaroslava Krtičková IČO: 62021150\nVedení firmy Jaroslava Krtičková IČO: 62021150\nHodnocení Jaroslava Krtičková\nVýpis dat pro firmu Jaroslava Krtičková obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.\nvýpis firmy Jaroslava Krtičková, 62021150 na živnostenském rejstříku\nM.A. Martina Krtičková - 75270722 - Jablonec nad Nisou , Letohradská 293/36


Co je vlastně smyslem vzdělání 3. | Naucnastezka.cz - Naučné stezky v České republice\nCo je vlastně smyslem vzdělání 3.\nV tomto okamžiku nám nezbývá nic jiného, než se pokusit znovu definovat smysl vzdělání pro období druhé dekády 21.století a snažit se do něj zapracovat aktuální potřeby naší společnosti, protože jinak dojde k oddělení učiva od reality, což by mohlo vést k tvorbě dualistického paradigmatu nechtěně vytvářeného v hlavách žáků a studentů našich škol. Vzdělávání prostě nemůže být odtrženo od reality v jejímž časoprostoru se nacházíme a zejména nyní, kdy ze všech stran na mladou generaci působí různé pseudoreality tvořené nejen virtuálním světem počítačových her prorůstajícím do vnímání skutečnosti natolik silně, že ani nejsme schopni posoudit dopady tohoto moderního fenoménu na společnost, ale i pokřivenými mediálními odrazy skutečnosti, které se týkají nejen politické sféry, ale zasahují i do hodnotových systémů a působí jako agresivní marketingové strategie.\nPodle mého soudu by měl být stanoveno centrálně několik jasných cílů pro jednotný postup ve vzdělávání, které by pak byly metodicky rozpracovány tak, aby forma byla přístupná právě mladé generaci a zaujala natolik, že se učení opět stane zábavou, hrou, prostě něčím, co není strnulé a odtažité od všedního dne žáka docházejícího do školy spíše s nechutí.\nKde tedy hledat cíle reformy? Především se mi zdá, že se vytrácí pocit sounáležitosti s naším státem a národem. Kdysi velmi silná hrdost na příslušnost k českému a moravskému národu mizí jak pára nad hrncem a stává se pouhou iluzí. Je to o to překvapivější, že se právě v Evropě nyní vytváří velmi citelný trend podpory všeho místního a regionálního, kulturou počínaje a potravními produkty konče, a klade se velký důraz na historii a dějiny národů, států a etnik. Není to náhodou, je to logický odraz globalizace, kdy člověk hledá nějaký záchytný bod v prostoru a má potřebu se spojovat a družit s bližními v menších komunitách a společenstvích majících zcela specifická pravidla, jež tuto skupinu oddělují a vymezují od ostatních. U nás je to vidět například ve sportu, protože fandovství naplňuje právě tuto potřebu dokonale, ale nemusí jít jen o tendence směřující k chuligánství, sposta fan klubů má velmi pozitivní dopad na ukotvení jedince ve společnosti.\nNárůst regionálního spolkového života je v okolních zemích výrazný a ukazuje nám jasný směr pro další vývoj. Skončila éra států a velkých neosobních útvarů a vzniká nová společnost menších skupin sdružených v jeden celek, v našem případě v EU – a ať už k tomu máme výhrady jakékoliv, a ekonomické politicko- sociální vztahy mezi jednotlivými státy jsou napjaté a do budoucna to jistě nebzde lepší, jiná cesta prostě zatím zřejmě neexistuje.\nTedy za prvé myslím, že je nutno orientovatse na vytváření pocitu sounáležitosti s krajinou a lidmi v životním prostoru, kde vyrůstáme a trávíme sve dětství. Toto velice citlivé a zvídavé obdobi je nutno uchopit a využít. Příklad si můžeme vzít z jihomoravských vesnic, kde tradice přetrvaly nejdélea nebyly vykořeněny ani socialistickými experimentátory. Jedná se ppředevším o uchování rázovité kultury s pestrou směsicí lidových tradic, pestrobarevných krojů a hudby s tancem, které jsou tyoické mnohdy pouze pro několik vsí v blízkém okolí. Různé dobrovolné spolky a taneční kroužky vytvářejí most vredoucí z minulosti do budoucna ajsou tím pravým, co člověka připoutává k rodné zemi, jakkoliv je tento termín dřívějšími frázemi zcela vyprázdněn.\nPak se nám ale nemůže stát, že většina mladých bude odcházet za prací jinam, aniž by se časem třeba nevraceli zpět a snažili se na základě svých nově nabytých zkušeností pomáhat s rozvojem právě místa svého narození a mládí. On ten Honza, který šel do světa s brašnou plnou buchet od mámy a hledal štěstí v alegorické formě princezny měl podvědomě zakódováno mnoho z lidové moudrosti, a když se pak domů vrátil, ať už sám nebo s princeznou, věděl přesně, kam patří.\nTedy první postupný cíl školské reformy můžeme pracovně nazvat „Jak šel Honza do světa, aby se pak ještě rád domů vrátil“.\nV této souvislosti je třeba velmi ocenit rozbíhající se snahu o změnu školského systému zaváděním Rámcových vzdělávacích plánů umožňujícím školám vytvářet vlastní Školní vzdělávací plány, které musejí naplňovat striktně pravidla daná Kompetencemi a Průřezovými tématy. Je to velmi odvážná myšlenka, možná až tak reformní, že krapet předběhla dobu a je před námi nějaký ten kroky vepředu. Problém její realizace totiž spočívá na jednom činiteli – a to je učitel. Pokud je učitelský stav odhaduji tak tři čtyři kroky za reformou, nezbude z jejích krásných cílů nic a výsledek bude žalostný.\nProto by možná bylo rozumnější ubrat plyn, vytvořit jasné manuály co a jak učit a nenechávat tak velkou individuální volnost, protože všichni dobře víme, že demokracie nespočívá na individuání svobodě, ale je to především pochopení nutnosti přizpůsobit se celku a jeho aktuálním potřebám, což je samozřejmě ve společnosti individuálních a egoistických jedinců věc těžko pochopitelná. A to je podle mě druhý cíl. Ten však necháme na příště.\nVšichni něco hledáme, někteří se spokojí s pohodlným rodinným životem, jíní jsou neustále puzeni touhou po moci a ovládání ostatních, někdo se rád předvádí a excentricky vystupuje před ostatními, dávajíc okázale najevo životní energii, pro jiného je smyslem úspěch ve sportovních kláních, či jiných soutěžích, zahrádkář je spokojen jen když má zeleninu o poznání lepší než soused – a tak bychom mohli pokračovat donekonečna.\nCo je ale všechny dohromady spojuje?\nDatum | 08/07/2011


FJ boty16 Hyperflex CER/SILV 42\nČerná, UK 10\nKód výrobku: 36156005\nČerná, UK 10, Pánské, Se spiky, Medium, Nepromokavé,\nČerná, UK 10,5\nKód výrobku: 36156006\nČerná, UK 10,5, Pánské, Se spiky, Medium, Nepromokavé,\nČerná, UK 11\nKód výrobku: 36156007\nČerná, UK 11, Pánské, Se spiky, Medium, Nepromokavé,\nZískejte dokonalý atletický výkon s golfovými botami HYPERFLEX II pro muže. Díky inovativním materiálům jako je nový FlexGrid 3.0 BioMorph\nVysoce výkonný materiál FlexGrid ™ 3.0 BioMorph kombinuje s měkkou a pohodlnou atletickou síťkou, která dodává neuvěřitelné zadržovací vlastnosti a současně zajišťuje vodotěsnou ochranu.\nSOFT FTF 2.0\nJemně laděná pěna 2.0 poskytuje pohodlí pod nohama a měkké polstrování bez ohrožení boční podpory a stability.\nHYPERFLEX je postaven na laseru Plus Last, který nabízí plně zaobalený palec, standardní tvar přes přední část chodidla a nártu, s mírně úzkou patou. Extra tlustá polštářka s příští generací HeelLoc ™ zajišťuje zvýšené odpružení pod nohama pro vyšší komfort, podporu a protiskluzovou úpravu.\nEXTREME N.E.O. TRAKCE\nDalší evoluční podešev poskytuje lehkou stabilitu a výkon. Tornado Cleats by Softspikes poskytují stabilitu a podporu od okamžiku, kdy vykročíte na hřiště.\nOptimalizovaný stabilizátor výkonu zajišťuje pata a kotník při celém švihu, poskytuje nepřekonatelnou podporu a pohodlí.\nFootJoy zaručuje, že tato golfová obuv bude 100% vodotěsná


Egonovy pohledy: června 2010\nPamatuji vodu v Nise, co hrávala všemi barvami. Pokud jsme se v ní koupali, tak po zralé úvaze neboť jsme si mohli vybrat. Buď mít ve vlasech a na těle barevné pruhy, nebo si počkat na neděli a zkusit neumazat se. Čističky nebyly nebo to prostě nezvládaly. Co vyteklo z domů, brala sebou Nisa. Máloco v ní tehdy přežilo, snad jen hnusní potkani ocenili vše, co v ní plavalo.\nDnes je v Nise, až na ty potkany, veselo. Žije rybami v samém centru měst a vesnic na celém jejím toku. Až do loňska jsem je pozoroval z mostu u Krajského úřadu v Liberci. Stály hlavami proti proudu a bystré vodě sem tam mrskly ocasní ploutví, aby je prudká voda neodnesla. Stály tam, stejně jako se stojí ve frontě na sociální podporu. Mlčenlivě, celé hodiny, podobné jedna druhé.\nŽivé ryby! Ani dnes se to o mnoho nezměnilo, jenom mezi nimi přibyla jedna nová. O něco málo delší a červená. Naprosto odlišná od ostatních vyvolávala mimořádný zájem u kolemjdoucích. Už to, že se objevila u krajského úřadu...\nZlatá rybka. Znáte přece tu pohádku, kde zlatá rybka plní všechna přání. Nebo tu, o bílém slonovi, který přináší štěstí Siamu? Však taky jo! Tak nějak si představuji věci, které nás čekají. Přece to není samosebou, že kousek odtud celou zimu ve větvích stromů u Nisy sídlili ptáci, kteří nejsou v téhle lokalitě běžní – mlčenliví kormoráni. Když to dáte všechno dohromady, pak vidíte, že je tu nová kvalita, něco, co v Liberci ještě nebylo. A je to docela zadarmo, bez poplatkuý, bez toho, že bychom i tenhle, do náruče nám spadlý majetekl někomu zastavili...\nJablonec, Liberec, Chrastava i Hrádek se všemi obcemi kolem se mohou jen radovat. NA březích a ve vodě Nisy je živo a pokud se nebudeme moc snažit všem tam ve vodě, na zemi a ve vzduchui pomáhat, tak přežijí a budou žít. Nepotřebují náš beton, naše hráze, přikrmování. Jsou živočichy, jsou součástí téhle naší krize a pomohou si sami a bez Evropské unie a kontrolách na hranicích. Bez úzkostlivé lidské péče, která dovede zahubit.\nAž půjdete zase jednou k Nise, nic jim tam neházejte. Mají tam toho dost. Od starých pneumatik až po staré mříže, které pamatují návštěvu císaře a henleinovce...\nProč číst noviny\nAčkoli netrpím nešvarem nečíst nic, bulvár si skutečně nekoupím. Jsou tu ale mladí, kteří své životní programy odvozují od přečtení titulků na internetu a noviny prostě nemusí. Stačí jim, že Paroubek a socani jsou nemožní a tak volí pravici. Nejde mi ani tak o to, kdo koho volí, ale že jejich úsudek je bílý-bílý, černý-černý. Dvoubarevný, zjednodušený, tak trochu republikánský s řešením na jedno použití. Díky tomu, že jsem se ještě mladými nedal umluvit, mám svobodné myšlení a čtu si, co chci. Právě jsem se dočetl, a jsem tomu rád, že někde našli návod proti tomu, co nás trápí. Romů je u nás v Česku o polovinu méně než na Slovensku, ale řešení, jak Romy začlenit do společnosti je excelentní. Známý fakt, že mnoho lidí neumí hospodařit s penězi je alfou a omegou i u Romů, samozřejmě, až na výjimky.\nOd tohoto poznání lze odvíjet i další kroky. Česká strana sází na vzdělání, Slováci na chytrou bankovní kartu, která vydá peníze pouze den po dni. Pokud chce poživatel státních peněz víc, musí na větší nákup našetřit z předchozích dnů. Jak moc se mi právě tenhle nápad líbí! Komu se líbit nebude, jsou zcela jistě majitelé karet, neboť na kartu vám těžko vydají alkohol a cigarety. Ale tahle cesta je jediná, která vede od vrat pekla zpět do světa lidí, kteří umí hospodařit a mohou posílat své děti do učení a do škol.\nNaše česká cesta, nabízet vzdělání, je jistě chvályhodná, ale má stejný dopad, jako žít v jedné multikultuře s muslimy. V praxi to moc nejde. Mají své zákony a ty upřednostňují před našimi. U nich doma to nevadí, ale pokud jsou tu mezi námi, žebříček hodnot mne změnit nedonutí. Zaplaťbůh, na rozdíl od Holandska není tenhla problém u nás zatím aktuální.\nO to víc mne štve, když si v novinách přečtu, že naše dálnice jsou o třeba třetinu dražší než v sousedním Německu. Stojí o tolik víc, protože pod dálnicemi stavíme podchody pro zvěř. No a tohle není pravda, právě jsem si to ověřil. Noviny nelhaly, lžou představitelé stavebních firem. Nejsou to podchody plné zvěře pod dálnicí, ale nenasytní lidé, kteří staví a lžou a nás mystifikují. U sousedů je takových podchodů mnohem, mnohem víc a přesto své občany neokrádají. To je výzva Nečasovi, brountosauru Kalouskovi, bývalému knížeti a moderátorovi. Tady se ukáže, jak to myslí zodpovědně a zda se ubrání tlaku: zaplatili jsme vám kampaň, je čas vracet vložené finanční prostředky. Proto čtu denně noviny.\nSvětová výstava v roce 1899 ve Vídni skončila úspěšným rozporodáním všeho, co za něco stálo. Mezi to „něco“ patřila i vynikající restaurace v obřím sudu. Ta se přestěhovala do zvlněné krajiny nedaleko Liberce a našla svůj domov v Javorníku. Téměř 76 let se zde scházeli místní Češi, Němci a Židé na dobrém pivu, na párky s křenem, chodilo se sem na tlačenku s cibulí, preclíky, slané rohlíky, pivo a červenou limonádu až do osudného dne 20. října 1974, kdy tu ve 13 hodin 15 minut vznikl požár, při kterém Obří sud během dvou hodin lehl popelem.\nJednotě Liberec, která restauraci v sudu provozovala, vznikla škoda ve výši 234. 679,-Kč, což v té době byla škoda nemalá, něboť slušné zahraniční auto stálo 40.000,-Kč. Mnohem horší byla škoda způsobená tím, že jsme si už nenohli jít sednout do opravdu příjemného prostředí v krásné přírodě, coby kamenem dohodil od hektického města.\nViníkem byl pracovník, který prováděl naléhavé pokrývačské práce na objektu. Svařoval otevřeným ohněm lepenku. Nezastavilo jej ani to, že staré vyschlé dřevo doutnalo již předchozího dne a že pod krytinou byla spousta prachu. Nešlo sice o prach střelný, nicméně byl to prach, který se za jistých podmíněk umí chovat stejně. Po osudných 15 minutách, kdy pracopvník skončil svařování a z místa odešel, aby ohlásil úspěšné zakončení práce, ozvala se silná detonace. Během chvilky, sotva, co lidé vyběhli z objektu, stála polovina Obřího sudu na Javorníku v sálavém, hučícím ,nekontrolovatelném ohni. Nic nepomohlo, že hasiči přijeli do 20 minut. Mohli klidně zůstat doma. Proti žáru nic nezmohli a tak alepsoň zabránili šíření ohně do okolí. Atrakce srovnatelná s hotelem na Ještědu, byla nenávratně zničena.\nCo následovalo, nemá chybu. Nezvratně se prokázalo, že viník neopatrně zacházel s otevřeným ohněm. Měl štěstí, že tak neučinil ve středověku; šatlavě a mučení by se nevyhnul. Za porušení vyhlášky č. 106/1959 a § 58 odstavce 1) „ocenil“ trestní senát Okresního soudu v Liberci paliče uznáním vinného z trestného činu obecného ohrožení a uložil mu trest odnětí svobody na 18 měsíců. Výkon trestu byl odložen na zkušební dobu tří let a na dva roky zákazu přístupu k něčemu, čím by bez dozoru mohl uškodit druhým.\nNový sud to ale nepostavilo a nic se nezměnilo ani po prohlášení investorů a nadšenců, kteří mohutně publikovali, že slávu sudu obnoví a hodně proinvestují i na okolním sportovním vybavení. Ale po pravdě jim asi zakrátko došlo, že by stavěli další „Vesec“ a nechtěli být za stejné hlupáky, kteří opakují stejnou chybu a tak, jak se zdá, obnovu Obřího sudu na kopci u Liberce odpískali. Škoda...\nLetiště pod Ještědem\nLetiště pod Ještědem aneb pravidelná linka Liberec-Jablonec-Praha a zpět\nProdat becherovku, Karlštejn, práva na Švejka nebo Hurvínka. Taky vám to připadá zcestné? Ovšem. Půjčovat si a dát do zástavy úplně všechno, co město má, je hazard hodný velkých kasin Las Vegas.\nLetiště pod Ještědem, je poslední rovná plocha, která v našem hornatém pomezí může poskytnout odpovídající službu přilétajícím i odlétajícím letadlům. Protože nejsem sám, kdo sdílí tento čistě logický a pragmatický úsudek, dovolte mi vzpomenout i jedné, zaplaťbůh krátké, přesto významné epizody z dějin libereckého letiště.\nNěmečtí okupanti vybudovali za Druhé světové války pod Ještědem důkladně vybavené letecké učiliště, kde se školily všechny letecké specializace: piloti, navigátoři, radiospojaři, zbrojíři i další. Jeden každý z těchto oborů byl přímo na ploše letiště vybaven odbornými učiteli, technickým materiálem, názornými pomůckami. Ve výbavě letecké školy byla provozuschopná moderní bitevní letadla, na nichž se frekventanti učili létat a mechanici se je učili udržovat.\nPřekvapivě byla v hangárech i některá trofejní sovětská letadla, to aby posluchači kurzů mohli poznat nepřátelské zbraně. Úplně celá plocha byla odvodněna důmyslným drenážním systémem, který stoprocentně plnil svoji roli až do konce války, kdy byl využit k zaminování, aby bylo zabráněno využití letiště nepřítelem. Sověti s tím ovšem počítali a před samotným obsazením města zaútočila na letiště jejich letadla. Lehce poškodila část rozjezdové plochy a pozice protiletecké ochrany.\nVálečná epizoda libereckého letiště tím však neskončila. Bylo stále provozuschopné. Několik německých instruktorů, výkonných letců ještě vzlétlo v bitevních letadlech. Překvapivě ne proto, aby se střetli se sověty, ale podle svědectví pamětníka, aby prudkým pikováním proti zemi úmyslně havarovali. Zničili stroje a po vzoru japonských samurajů spáchali sebevraždu. Nikdo nevyvázl živý a letiště pak bylo obsazeno sovětskou armádou.\nNastal čas navázat na úspěšnou předválečnou tradici civilního létání, na pravidelnou linku mezi Libercem, Jabloncem a Prahou, kdy se létalo již od 15.3.1937. Nelze mlčet a skousnout příkoří, pokud se děje nesprávnost. Ano, liberecko-jablonecké letecké spojení se světem není jen historická skutečnost dějin přepravy osob a zboží. Je především moderním spojením celé naší příhraniční aglomerace s našimi sousedy a má i své strategické poslání. Nebo si skutečně někdo myslí, že jsme už všechny války a válečné konflikty vyhráli?\nKomunismus – nacismus\nVěci veřejné – Klasnová K. se obula do komunistů, že učili nacisty dělat likvidační tábory a R. John není jiného názoru. Budiž, na názor má právo každý, pokud mě neomezí na mých právech a nezpochybňuji ani to, co je pravda. Ovšem, co je pravda? Pravdou je, že koncentrační tábory chápané v dnešním slova smyslu „objevil“ a realizoval v jižní Africe za Druhé búrské války v letech 1899-1902 J. C. Rhodes s požehnáním a ve jménu Velké Británie. A Rusové, kteří leží v žaludku „věcem veřejným“ a všem, kteří si myslí, že koncentráky vynalezli ruští komunisté, jsou až další v pořadí.\nRuské koncentráky – gulagy jsou ovšem první v pořadí, pokud počítáme ty, kde bylo zlikvidováno nejvíc komunistů. Ano, v gulazích jich zahynulo nejvíc, nejlepších ze všech, těch, kteří se neobohacovali na úkor svých spoluobčanů, těch, kteří chtěli pro všechny sociální spravedlnost. Z dnešního pohledu utopie. Aby měl jeden všechno, musí mu na to druhý přispět.\nNelze klást rovnítko mezi rasovou a třídní genocidu. Ten, kdo to dělá je na omylu, kterého se často dopouští vědomě. Podle stalinských lágrů nebyla postavena Osvětim ani Majdanek. Na rozdíl od židovského dítěte v Osvětimi, děti Stalinových čistek měli naději přežít. I u nás v Československu, v SSSR jako v Polsku nebo v Maďarsku. Ty děti, které šly do plynových komor vyhlazovacích táborů, ne. Šoa, holocaust byl jen jeden. Rovnítko a paralely mezi režimy neobstojí. Používají se „jako houska na krámě“, ale nesvědčí v náš prospěch. Jsou tendenční a mají snahu řešit teď hned a zjednodušeně. Jsou zhoubné a mají schopnost ničit a pohrdat hodnotami. Jak často ti, kteří pak přicházejí po nás litují, čeho se předci v historii dopustili…\nJak se zdá, jsme nepoučitelní a opakujeme stále stejné chyby. Věříme všemu, všem a ke škodě všech. Především ale škodíme sobě, své rodině a dětem, které nás jednou budou soudit. Trestat ne, potrestáme se sami. Trestem je už to, že naším lídrem se stal Jára Cimrman, který měl zůstat, kde se narodil – na jevištních prknech divadla.\nNejlepší z nás byl asi T. G. Masaryk.\nJe něco málo po půl šesté ráno a parkoviště u Tipsport arény v Liberci je plné aut. Koná se tu pravidelný bleší trh. Jednou za 14 dní se schází sběratelé, prodejci a kupující čehokoli z Jablonce, Semil, Turnova, Mladé Boleslavi, z Lípy i Varnsdorfu. Přijela sem auta z Prahy, Hradce, od Jičína, Děčína i Ústí. Všichni nelenili a přivstali si, jen aby tu byli včas. Zasloužilí sběratelé, obchodníci, překupníci, ti, kdo doma našli spoustu starého haraburdí, kterého se chtějí zbavit. Adrenalin…\nJsou tu známé tváře, lidé se znají. Je to hra o štěstí, překvapení a náhodě. Najdete tu skvosty, stejně jako něco, co nestojí za to vzít do ruky a když se vydaří počasí, hučí to tu jako v úlu. Nezměrná pokladnice folklóru, chytrých i hloupých hlav, snaha prodat, koupit, usmlouvat. Ukázat, co kdo umí, zná, pochlubit se, poptat, získat nové známosti. Nasadit vysokou cenu, smlouvat, koupit a prodat tak, aby každý byl spokojený.\nKdo tuhle atmosféru nezažil, neví o co přichází. Dá se to přirovnat k lovu, houbaření či rybaření. Jeden nikdy neví, zda a co přinese domů, čeho se zbaví, co si koupí. Ruční vrtačku či chirurgické náčiní, staré pohlednice, fotku babičky, krabičky od starých sirek, dětské hračky, poštovní známky, staré hrnce, hrnečky či pekáče, tubetějku z dalekého Taškentu či bumerang z Tasmánie, želví krunýř, obrázek od Marolda, jezdecké boty, pouzdro na pistoli….\nA co známých tu potkáte! Jako by Jablonec, Liberec a široké okolí nemělo nic jiného na práci, než si dát dostaveníčko na asfaltu v Liberci. Děti tu chodí s očima navrch hlavy a nejraději by chtěli všechno. Táta s mámou jsou opatrnější a hledají toho, kdo prodá nejlaciněji. Většinou mají úspěch. Kolem desáté hodiny už toho mají prodejci plné zuby, bolí je nohy (jsou tu od šesti) a tak slevují.\nJe třeba pochválit organizátory. Mají vše pod palcem. Pořádek, čistota, žádné excesy. Ten, kdo zajde, neprohloupí. Každý si přijde na své,každá z nabízených věcí i sebevětší hloupost si najde svého kupce. Když ne dnes, tak jistě příště. O tom to celé je. Přijít a bavit se. O psech, o kočkách, o dětech, co kdo kde koupil nebo prodal, co mu kdo koupil před nosem, co sebou kdo přinese příště. Obrovská tombola, kde vyhrává každý, kde se „za pár šupů“ plní sny a prodávají hlouposti.\nBlešák. Jak příznačně to zní! Romantika i obchodní zápolení, setkání těch, co se jinde nepotkají, to je liberecký všehotrh, po léta zvaný bleší. I když co vím, blechy tu nikdo nikdy nenabízel ani nepoptával….\nMarkýza, aneb pozvání do kina\nMarkýza andělů to sice nebyla, ale vy, kteří si pamatujete, jistě si vzpomenete na liberecká kina, blahé paměti. Nad průčelím velký plakát, ručně malovaný – markýza. Poutač nevšední velikosti, coby anonce příštího promítání. Velikostí a originalitou provedení něco, co žel dnes nemá obdoby. Nadživotní postavy, detaily z filmového představení, žhavé polibky, honičky, známí herci, krásné blondýnky. Vždycky mě zajímalo, kdo tohle umí namalovat. To nemohou být amatéři…\nPožádal jsem ředitele městských kin, pana Hubičku, zda mohu navštívit jejich ateliér. Žádný aťas, nebo něco podobného. Obyčejná dílna, plná šikovných rukou. Malírna, prozaická malírna. Velký pracovní stůl, obrovská pomalovaná tabule, stolek s plechovkami, tempery, klihové barvy a projektor na pojízdném podstavci. A jak se vyráběly všechny ony dlouhé pásy té úžasné, originální reklamy? Na tabuli se připevnil papír, projektor se posunul do správné vzdálenosti a podle velikosti postavy na plátně pár tahů štětcem a nástin byl hotový. Teprve nyní začal umělec - aranžér tvořit. Syté barvy, obličej,postava a hle – Jaroslav Marvan jako živý. Z desítek metrů z protější ulice jej poznáte. To je právě to, co markýza musí umět. Nezkresleně, i na velkou vzdálenost vás upoutat. Správnou kompozicí, výběrem námětů a zpracováním pozvat na filmové představení.\nPrehistorie současné agresívní nevkusné reklamy. Malebný jepičí obraz jednoho filmového představení. Ročně 25O velkých markýz – filmových poutačů. Obrazů, které stály tak na půl cesty od skutečného umění. Rozhodně ale plnily své poslání a dobře. Nezapomněl jsem na ně ani po desítkách let, co odešly kamsi v zapomnění. Byl to pravěk současné vizuální techniky, z pohledu mladé generace asi doba kamenná. Nám to tak nepřišlo. A není se za co stydět. Škoda, že dnes už není oněch kin, z jejichž průčelí vás dovnitř lákala „Markýza andělů“ a filmů našeho dávného, ztraceného mládí.\nPohádkové sídlo Rohanů\nNa zámku Sychrov koncem února roku 1914 zavlály černé prapory. Zemřel kníže Alain Rohan, 12. vévoda z Montbazonu a Bouillonu, princ z Guéemené, Rochefortu, jehož rod od 11. století ve francouzských dějinách patřil k nejvýznamnějším. Rohané byli starou bretaňskou šlechtou, rodinnými svazky spříznění s řadou evropských panovnických rodin. Jejich rodové heslo znělo: „Králem nemohu, vévodou nechci být – jsem Rohan“.\nZa Velké francouzské revoluce opustili Francii a azyl našli v Rakousku, letní sídlo na Sychrově. Ještě předtím se stačili zapsat do dějin své původní vlasti. Největšího věhlasu se dostalo kardinálu Rohanovi a to díky románu A. Dumase staršího, v příběhu statečných mušketýrů a diamantového náhrdelníku. Revoluční změny ve Francii a zrušení šlechtických privilegií donutily Rohany opustit Francii a uchýlit se do exilu. V roce 18O8 císař František I. umožnil příslušníkům této rodiny získat práva rakouských občanů.\nPotomci francouzských Huggenotů záhy v Čechách zdomácněli. Sychrov a Praha se staly jejich domovem. Kníže Karel, vévoda z Montbazonu a Rochefortu zakoupil Svijanské panství a v roce 182O přikoupil i Sychrov a začal mohutně stavět. V nádherné romantické krajině postavil skvělé, hrdé a velkolepé sídlo v bretaňském gotickém slohu v upomínku toho, co museli zanechat doma, ve Francii. Tak, jak zámek známe dnes, je v podobě, kdy skončila doba jeho přestavby v roce 185O, tj. před 16O lety. V.V. Tomek, známý historik a spisovatel, si počátkem 2O. století stěžuje: „Po hříchu však žádný z turistů, žádný z návštěvníků není tak šťasten, aby mohl vstoupit do tohoto pyšného sídla potomků francouzských králů. Nikdo cizí nemůže v překypujícím údivu postáti v nádherných komnatách zámeckých, vyšperkovaných nejdrahocennějšími a velevzácnými čalouny a gobelíny do nichž jsou umělecky vetkány erby rodu Rohanského: routa, hranostajový ocásek a francouzské bílé lilie.“\nSkutečně tehdy nikdo neměl do této svatyně umění a uměleckých skvostů přístup. Uzavřený Sychrov se zdál poutníkům úchvatný a majestátný. Park osázený vzácnými dřevinami byl dosud nízký svým vzrůstem a tak byl zámek obdivován alespoň zvenku. V.V. Tomek jej srovnává se zámkem Hluboká. Byl často srovnáván s čarovným sídlem hrdinů známých pohádek a dětských snů. Historická literatura hodnotí zámek jako perlu, působící úchvatným dojmem. Jakoby byl z „nejlůznější“ pohádky. Zasazený do čarovné, malebné scenérie skalních útesů a nad nimi pláně šumných, svěžích borů, jako démant ve smaragdovém mechoví s mocným, pyšným cimbuřím. Pohádkové sídlo knížat Rohanů.\nPokud byla knížecí rodina na Sychrově, vlála z cimbuří zástava s rodinnými barvami hrdých bretoňců. Dříve se do areálu vstupovalo cestou uprostřed dvojité aleje lip. Pokud vašeho dědečka s babičkou přivezla k Sychrovu parní lokomotiva, pak za zmínku stojí, že přijeli jihoseveroněmeckou drahou od Liberce směrem k Turnovu a k Semilům. Tehdy pro veřejnost uzavřený objekt, malebný oku poutníka, dnes ztratil mnoho na kráse okolním zalesněním. Není jej prostě a jednoduše vidět, tak jako většinu našich krásných historických objektů. Mnohý český diadém je ukrýván očím turistům i znalcům z malicherného pocitu, že hluboký les po právu patří ochranářům a každý strom v okolí je chráněn státem. Běžně se stává, že majestátní a úchvatný historický objekt zůstává skryt očím. U Sychrova to platí více než kde jinde. Vezměte si kompas nebo navigaci a vzhůru do Sychrova. Když zklame technika, zeptejte se kolemjdoucích, Sychrov určitě najdete…\nHvězdná brána – pod Ještědem\nKdyž se v našich krajích řekne taxikář, mnozí vidí jen pražského neurvalého chlapce,\nkterý si svůj žold vydělává okrádáním cizinců i domorodců. Nebylo tomu tak vždy. Před 35 lety se\nv Liberci udál skutek, který dokazuje, že není vše pravda, co se o nositelích této profese povídá.\nBylo pondělí, sluníčko v Liberci svítilo jako o závod a rozzářilo i tváře babiček a dědečků odložených do tehdejšího Ústavu sociální péče ve Vratislavicích. Jejich oprávněná radost měla zcela racionální pozadí. Bylo po obědě a zažívání narušilo skřípění brzd patnácti automobilů se známým označením tehdy i dnes-taxi. Z nich jak bájní rekové vyskočili členové kolektivu soutěžícího o titul Brigáda socialistické práce z taxi služby libereckého Dopravního podniku v jejich čele s vedoucím brigády Přemyslem Kučerou. Nevymýšlím si.\nVšichni si vzali nad obyvateli domova důchodců patronát a první konkrétní akcí bylo právě sluneční pondělí s překvapením. Co o taxikářích říci. Byli to skuteční chlapi z masa a kostí, vody, různých minerálů a živin. Bylo jich celkem sedmnáct a měli již něco za sebou. Řadu hodnotných brigád, např. při sběru šrotu, ale hlavně na budované tramvajové lince č. 11 z Liberce do Jablonce. Co vydělali na brigádách, ukládali na společné konto a financovali z toho družební styky s taxikáři ze Žitavy, nebo třeba onen výlet, který onoho slunné pondělí roku 1975 připravili pro babičky a dědečky z Vratislavic.\nPro všechny „účastníky zájezdu“ - okružní spanilé jízdy měli připravený opravdu bohatý program. Svým „neplatícím“ zákazníkům ukázali nová sídliště, okolí města a výlet za poznáním zakončili na Ještědu, odkud byl díky slunečnému počasí překrásný výhled na město i do dalekého okolí. Jako bonus a ještě navíc přidali stařečkům zdarma občerstvení. Na besedě, která po tom všem proběhla v jídelně ústavu, senioři se slzami v očích děkovali chlapcům z taxi služby za vyjížďku, která jim, jak praví dobový tisk, zůstane dlouho v srdcích. To není konec všech dobrých skutků, kterými zvedli pomyslnou laťku dobročinnosti. Ještě na besedě slíbili, že příští jaro se důchodci schopní cesty dočkají výletu tam, kam si budou přát.\nPokud by byl autorem této glosy Jaroslav Hašek, vypadlo by mu nyní pero z ruky a těžko by mohl pokračovat. Z dnešního pohledu mimořádný počin libereckých taxikářů se opravdu udál tak, jak jej popisuji. Existuje i fotodokumentace a snad ještě někde v archivu i transparent z jednoho taxikářského vozu. „BSP - taxi Liberec – důchodcům“. Věřte- nevěřte…\nNa cestě mezi Jabloncem a Libercem\nPřed 135 lety se narodil na cestě mezi Jabloncem a Libercem, v dnešních Vratislavicích, v rodině klempíře, Ferdinand Porsche. Odmalička ze zajímal o práci v otcově dílně a o nástroje, které otec používal. Konec 19. století byl plný vynálezů a nových technologických postupů. Mladý Porsche velmi mnoho četl a zajímal se o všechno, co se ve světě techniky událo. Záhy mu otcova klempírna byla málo a své 18. narozeniny již oslavil ve Vídni. Ještě předtím stačil absolvovat Libereckou průmyslovku. Jeho vzorem se stal Thomas Alva Edison, který se zabýval elektřinou, vynalezl žárovku a fonograf k mechanickému záznamu zvuku.\nZa 1. světové války konstruuje vozidla a motory pro vojenské účely. Je otcem těžkého tahače pro přepravu polní houfnice ráže 38 cm. Akumulátor nahradil generátorem, jenž byl poháněn spalovacím motorem a pohon kol, podle svého nápadu už z r.1897, nechal vykonávat elektromotory v jejich nábojích. Vedle konstrukce aut se zabýval i vývojem vrtulníků. Po 1.světové válce se věnuje autům pro mírové účely a brzy nato i autům závodním. V roce 1923 se stává vedoucím Daimlerovy továrny ve Stuttgartu. O něco později si zakládá vlastní projekční kancelář a vyvíjí lidové vozítko zcela nové konstrukce. Základní typ vozu Volkswagen byl na světě – „brouk“. V téže době pro koncern Auto-Union navrhl i proslulý závodní vůz, který byl od roku 1934 úspěšným na mnoha závodech. Za 2. Světové války pracoval Porsche na mnoha modifikacích aut pro vojenské účely. Válka pro něj skončila ve francouzském zajetí. Po návratu konstrukčně zdokonalil „VW“ a počtem vyrobených aut překonal Forda s jeho modelem „T“. Založil vlastní továrnu na sportovní a závodní vozy Porsche.\nNikdy nekončí spor o seržanta Gríšu, aneb, ať děláme, co děláme, nemůžeme se s druhou stranou spojit. Asi je ve sprše. Fenomén mobil, internet. Možnost navázat spojení s kýmkoli, kdekoli. Pro dnešní šedesátníky a starší, je to něco, s čím jsme nevyrůstali. Na rozdíl od našich dětí a vnoučat, ke kterým mobil a internet patří už od plenek. Nedávno mi známý řekl, že spousta telefonujících se vrací k pevným linkám, černobílé televizi a k natahovacím hodinkám bez baterií. Nevím, ke komu se přidat. Byl jsem na operaci a vybral jsem si nemocnici, ve které operují s pomocí laparoskopickým automatem Da Vinci s pomocí lékaře. Ano, člověk je nádoba křehká a svodům světa podléháme často a rádi. Co z toho plyne? Snad jenom to, že každá generace pije svůj zelený čaj, polyká vitamíny a opíjí se absintem, vodkou pařížských a českých letních předzahrádek. Časy se mění a lidé kolem nás jen málo. Baví se o nemocech. Někteří vám na potkání sdělí gramáž své zbytnělé prostaty, na obrazovce mobilu ukážou své rentgenové snímky zakouřených plic. Svět se mění. Dcera mi poslala esemesku z ranního koupání v Nice a přidala pozdrav z Azurového pobřeží. Nic moc, spí v kempu, ale co by chtěla, vždyť jde jen o školní výlet… Znám lidi, co všechno v sobě dusí, nekomunikují. Žel patří i do rodiny. To si pak říkám, jak jsme každý jiný a kdo z nás je asi šťastnější. Ten, kdo se z toho vykecá, nebo ten, co obviňuje svět, že sluníčko málo svítí a déšť je mokrý a nepříjemný? Jsou mezi námi tací, kterým se vůbec nic a nikdo nezavděčí. Mají hořkost v puse, v duši a ze svých ztrát obviňují kdekoho. Těm bych doporučil koupit si zrcadlo do každého pokoje, aby si dotyčný mohl zkontrolovat své emoce, kdykoli. Zrcadlo odhalí faldy na břiše, vrásky na tváři, chlad, lásku i nenávist. Zrcadlo nelže. Je to takové domácí sono. Hřeben i kartáček na zuby. Pokud jdu ven, neměl bych chodit neoblečen, a co si obléknu, závisí od počasí. Obdobně se tam chystá den co den i spousta jiných lidí. Nekažme si ten výlet na ulici, setkání před domem tím, že nebudeme vstřícní, nekomunikativní. Pozdravme souseda, usmějme se na dítě v kočárku, pochvalme psa na vodítku, otočme se za hezkou slečnou v minisukni a v hezké halence. Svět patří nám. Buďme jeden každý z nás optimistou. Sluší to všem; mladým i starým. Věřte mi, cvičím před zrcadlem.\nPohledy na sousedy\nKam vás tak poslat... Nejlíp do Žitavy. Do obchoďáků ne za levným prádélkem, pro boty a levnou kosmetiku si dojedete sami. Žitava, to je i zoologická zahrada. Bez urážky. Naprosto originální, původní a na hony vzdálená té předražené liberecké. Do Žitavy nejlépe vlakem. Nechte protentokráte doma auto a vemte sebou děti. Už ta cesta tam a pokud se budete vracet, i cesta zpátky stojí později za vzpomínání. Já si nekdy v Žitavě připadám jako v Praze na Malé Straně v 18. století. Pískovcové barokní portály, kašny, domy, zahrádky, úžasný hřbitov, parky, muzea a čísté, funkční lavičky. Prostě pohoda, klídek, otevřené kostely. Lidé se navzájem pozdraví, jezdí tu na kole, je tu levněji. Tolik radosti jen 20 minut od Libere a něco málo víc od Jablonce!\nA je to bývalé Česko, s horou Luž, kde před válkou v místní hospodě hranice procházela spolu s námi chodbou k toaletám. A vůbec, je tam tepleji než na našem území. Okolo 9°C celoročně, což mi říká, že sníh v nadmořské výšce něco kolem 200 metrů ležet jen občas. Výjimečně. Roste tu květák, rajče, spousta zeleniny, těžilo se tu a už netěží hodně špatného uhlí. Na místech, kde se těžilo, je dnes úžasné a laciné koupání, parkování, vstupování. Úplná italská palmová riviéra.\nDonedávna tu ještě žilo plno Čechů, všelikých exulantů od Bílé Hory až po ty, co sem přišli po odsunu z Čech. Ty čeští naučili místní tkát a příst, barvit, upravovat a šít. Vynálezem „damašku“ dosáhli zdejší tkalci dokonce na jistý čas monopolního postavení. I do plstě se pustili s vervou a vyráběli prý tu nejlepší, co byla k sehnání. Žel vše to skončilo s návratem kapitalismu. Žitavsko se stává skanzenem milovníků Trabantů. Město se téměř z půli vylidnilo a stává se nerušeným domovem ptactva, důchodců a těch, o se starají o opuštěný majetek. A že ho zůstalo! Stojí už téměř 20 let. Vilky a vily, nájemní domy a továrny. Nevybydlené a vcelku zachovalé. Pro Čechy věci nevídané. Není tu nikoho, kdo by poklopy, branky a okapy odvezl do sběrny. A je to ke koupi. Však si taky kupují. Byty i celé domy. Krásné čisté zahrádky.\nMěsto už není výrobní halou náklaďáků Robur, ani domovem vojáků. Ale je tu pořád krásně a cesta úzkokolejkou – vláčkem na Ojbín rovněž nemá chybu. A proto, až to vás přijde, určitě si dejte říct a jeďte do Žitavy s cílem ne utratit peníze, ale podívat se, jak tu všechno krásně kvete, na lidi, co nikam nespěchají. Opravdu se vám tohle bude líbit. Trochu jiné než u nás doma. Inspirující.\nAnketa měst Libereckého kraje\nMnohá města v poslední době přicházejí za svými občany s dotazníkem, kdo je nejzasloužilejším občanem v celých dlouhých dějinách našeho města, co bylo nejdůležitější, jaká budova, atp. Ani Liberec, Jablonec či Česká Lípa nemohou zůstat pozadu a tak se v Liberci pilně píše. Nevím co všechno, ale něco už se na veřejnost dostalo: herci, sportovci, stavitelé, události...\nJá si vybral nejpracovitějšího Liebiega, který město „pojmenoval“, dal svým spoluobčanům práci a nejen v Liberci, ale i v Tanvaldu, všude kolem Liberce, Jablonce i v Podkrkonoší. Postavil pro své zaměstnance velmi pěkné domky, byl donátorem všeho, co se v Liberci dělo. Od kultury přes sport, zábavu i umění. Stál u zrodu institucí, všeho, co město a okolí povzneslo. Myslím si, že to byl člověk na svém místě a nakonec i většina jeho rodiny. Škoda, že po něm město nepojmenovalo žádnou ulici nebo institutci.\nA událost, to byla ta, která pojmenovala město dekretem, pečetí a znakem. Ze staveb města mně, jako i většině návštěvníků je nejvíc povědomá radnice a snad i Ještěd (stavba hotelu). Ale radnice tu stojí jako symbol a spojuje nás i s městem těch, co tu byli před námi. S početným seskupením občanů německé a židovské národnosti, kteří toto město de facto postavili a proslavili doma i ve světě. MY jsme pokračovateli jejich umu a píle. Proč bychom jim neměli poděkovat za to, co nám tu tak bezelstně zanechali? Dříve město textilních továren a inteligence, dnes město obchodních řetězců, výroby automobilových komponentů, gumových rohožek, stěračů a plastových udělátek.\nDoma v Jizerkách, v Čechách\nNebyl jsem doma týden. Co říkám týden, pět dní. Co komu říká doma? Domov jsme si zvykli měřit hodnotami, často nezměřitelnými. Viz soutěže na obrazovkách našich televizorů. Nejlepší Čech, nejznámější Čech. Dotazy typu: co slavíme za svátek, umíte zazpívat naši hymnu, věšíte vlajku naší země při příležitosti, jste hrdi na to, že jste Čech... Ano, to jsou ty otázky spojené s domovem, s národní hrdostí, s fandovstvím na sportovních zápasech, s oním fatálním, kdo neskáče není Čech... Zda se smířit s minarety v Čechách, připustit, že naše kultura může s tou jejich. Na to vše se během našeho života odpovídalo téměř v každé dekádě minulého století jinak.\nJinak tomu není ani dnes. Za tu dobu vyrostly naše děti, co nečtou noviny, jezdí po světě a svůj domovský přístav mají tam, kde se večer uloží. Jistě, přijdou nemoce, stáří, vánoce a mnozí se vracejí, ale pokud se jim daří, nepotřebují staré haraburdí. číst klasiku a klást si otázky. A pak přijde večer a mnozí se ptáme, komu dát hlas. Zda Járovi Cimrmannovi nebo Zátopkovi? Lucemburkovi nebo kněžně Libuši? V Liberci primátoru Kitnerovi nebo baronu Johanu Liebiegovi? Ten první je stále v novinách, ten druhý dal Liberci jméno a práci a postavil kus města. Komu dají hlas naši mladí? A je to jedno, zda podobnou otázku položíte v Jablonci, Turnově či České Lípě. Řekněte proč, proč by mladí měli dát svůj hlas panu profesorovi, který vynalezl kontaktní čočky?\nJá si myslím, že ono bude platit to, co si o nás svět opravdu myslí. Nejsme zemí Barošů a Jágrů, ale hrdinů oněch vyhraných a prohraných válek, kde jsme se angažovali. Když pomineme naše válečné hrdiny, je tu jeden, který ty války přežil s fajfkou v puse. Nebyl ro Žižka ani Albrecht z Valdštejna. Byl vojín Josef Švejk. A protože nikdy ani nežil, má mnoho společného s tím, co taky nikdy nežil, s oním Járou Cimrmanovým, který se nám zdá být přeci jen přijatelnějším, než celá plejáda hrdinů Haškova Švejka, která dala jméno i našemu konání. Švejkujeme. Jinak to snad ani nejde, pokud chceme ve zdraví přežít.\nJak prožiji víkend?\nJak odpověděla servírka z Jablonce pracující v Praze? Tak, jako by odpověděla řada nejen servírek z Liberce, Turnova, České Lípy: „V Jablonci je klid, vždycky se tady zastaví čas“. No, to je známka na vysvědčení. Máme se radovcat nebo plakat? Mladí vědí své a proto se stěhují. Mladí Němci ze Žitavy do Berlína, z Jablonce do Prahy. Ale co my, ostatní? A že toho, co by se na podzim, po komunálních volbách mělo změnit, není málo. Zatím je klid po pěšině, mech, tráva a dobré zažívání. Nic nepřipomíná, že by se něco změnit mohlo. Místní noviny, rádia, lokální televize – ještě nic dramatického, všude ještě visí bilboardy z voleb do parlamentu, nechutné, urážející, oslovující možná, jen možná americké voliče. Hořkost a zklamání, euforie a naděje. Nedejme se mást, to hlavní teprve přijde: komunální a senátní volby.\nVýsledek je otevřený, populisté a fenomén „Schwarzenberk“ do radnic nekandidují. Kmotři, kteří investovali obrovské sumy do svých koní, budou chtít své investice zpátky. Jsou opatrní, ale své „pohledávky“ budou chtít a dostanou zpět. Nechtěl bych být v kůži dlužníků...\nStrašák bankrotujícího Řecka v obecních volbách v Liberci, Jablonci a Turnově prostě nezabere. Tady se bude mluvit o tom, kdo zaplatí dluhy ze šampionátu v lyžování a další dary, kompenzované lukrativními zakázkami. Přišla bída na kozáky, respektive, je tu čas skládání účtů, odpovědí na nepříjemné otázky. Až neskutečnou šanci mají socialisti. Musí vrátit do hry zelené a jejich potenciály, strany, které ve hře o parlament neuspěly. Získat pro řešení komunálních problémů na severu Čech „mozky“ a mladé lidi. To vše je strategický cíl, který může naplnit v závěrečné podobě po volbách, severočeské radnice a senát republiky. Růžové nálady a probuzení z kocoviny a realistický pohled na „kočkopsa“ připravované vlády České republiky bude návodem k posuzování obsazování radnic při podzimních volbách. Je na nás, jak si vybereme, čemu uvěříme, co nás osloví a kdo nám nabídne optimální řešení.\nTehdy jako dnes\nNeměla to Česká republika, lidé žijící v okolí Lužické Nisy a Jizery, před 2. světovou válkou lehké. Měli špatné sousedy. Příbuzné a sousedy si nevybíráme. Obdobně je na tom jediný demokratický stát na Středním východě, Izrael, ze všech stran obklopen teroristickou organizací Hamasu, jejímž jediným cílem je vymazat Izrael z mapy. I v Čechách už jsme tím prošli.\nPřed 2. světovou válkou nacistická strana v tehdejším Německu (NSDAP), obdobně jako dnes Hamas v pásmu Gazy a na územích sousedících s Izraelem, mala v programu zničení demokratické ČSR. Pokusy proniknout do měst a vsí v pohraničí okresů Liberec, Česká Lípa a Jablonec nad Nisou prostřednictvím nastrčených osob, se snažili nacisté z Říše rozbíjet naši republiku. Pašovali do pohraničí zbraně, letáky, prostředky k sabotážím. Současný Hamas, jako by okopíroval a zdokonalil tehdejší formy – pokusy o rozbití republiky, tehdy ČSR, v současné době Izrael. A tak mě „pobavilo“, jak řada nezaujatých aktivistů na lodích směřujících do Gazy byla pohoršena tím, že stát Izrael nedovolí to, co my jsme zažili za okupace, která následovala ústupkům rozbíječům a vrahům z Hamasu. Nic takového, jako ztráty životů nemůže být ospravedlněno, a proto i ty smrt aktivistů, tak jako smrt stovek izraelských civilistů, které povraždil ze zálohy Hamas, jde na vrub nacionalismu a xenofobii, které v současné době je stále stále živý a ohlupuje ty, kteří hlůedají snadná a jednoduchá řešení...\nA proč v mezinárodních vodách? Podívejte se na mapu, kde leží inkriminovaná oblast. Jaké manévrovací možnosti má stát obklopený miliony nepřátelských sousedů, nechce-li vyvolat válečný konflikt. Správně pojmenoval pokus narušit izraelské hranice předseda senátu ČR Přemysl Sobotka. Šlo o provokaci a manipulaci s veřejným míněním ze strany teroristické organizace Hamásu, která nechce připustit mírové rozhovory Izraele se sousedy.\nMířili na lišku, trefili Elišku\nMěli políčeno na císaře, ale znáte to. Téměř vždy se přichomýtne něco, co vám zkazí radost. Tak se přihodilo, že 1. října roku 1891 František Josef I. v Liberci nezemřel pod viaduktem v Dubské ulici.\nAnarchisti to tradičně zpackali. Dynamit odpálili dlouhým doutnákem, který namočili v továrním oleji a asi v hodně vyjetém. Tak či onak tím urychlili dobu hoření a nálože vybuchly nadvakrát a už po půlnoci, tedy v době, kdy císařův vlak ještě postával na turnovském nádraží. To byla voda na mlýn dvořanů, kterým se do Liberce zrovna nechtělo.\nCísař, jako každý pomazaný aristokrat, věřil, že je k vládnutí a žití vyvolen a že jej prozřetelnost uchrání. Dynamit, odpálený na jakýkoli způsob je pěkný šmejd a nadělal do opěrných zdí viaduktu hluboké díry. Nejdřív přes něj pustili nákladní vlak a když přejel bez újmy, projel i mocipán.\nCísař byl, ač to na sobě nedal znát, pohoršen, znechucen a připraven dát to celému regionu pěkně „sežrat“. Na atentátníky byla vypsána vysoká odměna a světe div se, zabrala. Němci udávali Čechy, Češi Němce, smršť anonymů se prohnala poštou, ale nic z toho nebylo. Až v roce 1920 se zjistilo, asi opět anonymně, že to byli anarchisté, pánové Brunclík z Horního Růžodolu, pan Josef Šulc z Františkova a Němec, pan Schmid. Ale to už byl císař 4 roky nebožtíkem a Rakousko dva roky po smrti...\nAtentát měl i jiné zákonité dozvuky. Řídící učitel české školy zažaloval německé liberecké veterány, že ho praštili praporem do hlavy, když kolem projížděl císař. Taky by vás to naštvalo, že? Ovšem to nebylo nic proti tomu, jak se mstil starej Procházka, jak si část národa Františka Josefa I. pojmenovala. Za několik měsíců po zpackaném atentátu přijel do Liberce pražský místodržící hrabě Thun. Rozpustil městské zastupitelstvo, radu a sesadil starostu, který nedávno dostal od Františka Josefa I. vysoký řád. On si totiž císař všeho ukrutně všímal a libereckým nepřidalo, že místní strážníci měli uniformy podle berlínského a ne podle vídeňského vzoru. Z toho se mu prý udělalo nevolno. Ovšem úřední záminka pro výše popsaný postup byla ta, že se překračovala jazyková a jiná nařízení. Vidíte, jak málo stačí a panská láska po zajících skáče... (Teď abychom ani nespali, u vědomí toho, jak Věci veřejné půjdou po současném magistrátu ve věci dluhů z pověstného libereckého lyžování).\nNic nekončí a neskončilo ani tehdejší císařovo bububu. DO Liberce bylo dosazeno další hrabátko, vládní komisař pro „průsery“ hrabě Coudenhove, který na náklady magistrátu ložíroval v tehdejším Zlatém lvu. Hrabátko bylo mužem, kterého by si Liberec měl zapamatovat. Velmi opatrně povoloval výdaje z městské kasy a tak se stalo, že právě dostavovaná nová liberecká radnice (současná), byla dlouho bez oken a dveří. Asi tam na rozhazovačné úředníky dost foukalo.\nZlatá doba nastala teprve pod vedením MUDr. Františka Bayera, po odstoupení Dr. Schückera. Ten byl vyškrtnut z voličských seznamů, pro nedodržení lhůty nějakého hlášení, tedy pro malichernost. Hleďme, co vše se může přihodit, když nějací amatéři zpackají atentát na císaře pána a jeho rodinu.\nKousek od radnice aneb Tři zvířata\nKulaté výročí to není, ale 202 let je taky hodně. V Liberci, Jablonci nebo v Turnově si nemůžeme v tomhle studeném počasí stěžovat na okurkovou sezónu. Pořád se kolem nás něco děje a před 202 lety si liberečtí taky našli čas na zábavu.\nJen pár roků po té, kdy na třetí pokus majitelé papírny, bratři Montgolfierové, roku 1783 posadili ve Versailles ovci, kachnu a kohouta do koše pod papírový balón plněný teplým vzduchem, se v Liberci o ničem jiném nemluvilo. No, to přeháním, ale netrvalo to víc, jak 25 let a mluvit se začalo, protože pokrok se nedal zadržet ani v Liberci.\nJeden z prvních pokusů vzlétnout se v Čechách odehrál jen malý kousíček od Libereckého zámku, na pozemcích přilehlé panské jízdárny a byl to mimořádný sukces. Holandský provazolezec Alexander Terzy, zařadil do svého programu vypuštění papírového balonu plněného horkým vzduchem, což bylo mimořádně vzrušující. Věřím, že návštěvnost Liberce tehdy musela být obrovská. Od babiček s vnoučaty až po uniformované strážníky všichni s otevřenými ústy žasli. Na zemi byla zapálena vatra a ti, kteří drželi lana, si museli připadat obrovsky důležití. Papírový balón se plnil teplým kouřem a těžko si představíme, jak se musela cítit pokusná zvířata. Žel můj zdroj si nepoznamenal, kteráže to byla. Předpokládejme, že byla podobná těm francouzským.\nAť tak, či onak, balón se třemi libereckými zvířaty vystoupal k obloze za „aplausu“ , volání „hćh“ a „sláva“. Ke cti Holanďanům a pro klid Greenpeace lze konstatovat, že neřízený balón se zvířecí posádkou po vychladnutí náplně hladce přistál ve Starém Harcově.\nJeště téhož roku a na témže místě, 26. září, chtěl člověk z Podještěda pokořit zvířecí primát a vystoupat blíž ke slunci. Jeden ze dvoučlenné posádky nebyl nikdo jiný, než muž z radnice, radniční úředník. Jistě čekáte, že šlo o primátora, ale v takové akci jde o každý kilogram váhy a tlouštík musí z kola či lépe z balónu pryč. Takže k letu se připravil muž odpovídající, jakýsi Jakub Thiel. Bohužel, ani on nebyl povznesen neboť osud a nepozornopst těch, co topili způsobila, že v nestřeženém okamžiku oheň olízl papír a ten, vesele hoříc, zkazil náladu všem, kteří se okolo točili, takže bylo po produkci. Ohýnek to byl nemalý, ale chlapi zůstali zaplaťpánbůh celí a doma na zadku.\nTéměř jedno století trvalo, než se v Liberci uskutečnily další pokusy o vzlet. To už bylo 20. století a k nebi stoupal vetroň. No nesmutněme, máme alespoň hrdinná zvířata, která letěla a zařadila se mezi první v Rakousko-Uhersku. A hrdiny my potřebujeme jako sůl, pozitivní vzor. Vzor do každé rodiny. V téhle mizérii.\nTo si takhle jednou půjdu něco koupit a řeknu: „Nemáte něco, co není z Číny?“, a prodavačka mi řekne:“Tak to ušetříte, nemáme“.\nNedávno se na jednom náměstí propadla dlažba a zahučel do ní náklaďák. Dlažba byla sestavena z nekvalitní čínské žuly. Čtete dobře, oči vás nematou. Z čínské! Ne z liberecké, ale odkudsi za devaterým mořem nám tak vzdálené Číny.\nPamatujete na ty přihlouplé fórky o vožení ledniček na severní pól či na umění prodat písek na Sahaře? Co bychom chtěli, už je to tu. Česnek, kola, sklo, pera, boty, bižuterie, látky, tanky, děla, to všechno jsme uměli. Bejvávalo. Teď umíme stěrače, rohožky, zrcátka, blinkry a pryž. AŤ žije lidová, přemnožená Čína a její pracovitý lid! Evropský skanzen je jen pro důchodce a turisty. Co můžeme očekávat od nandnárodních řetězců a multifunkčních kooperací, které přenášejí výrobu tam, kde je to nejalcinější?\nJsme poživační a to něco stojí. Jíme a konzumujeme zbytečnosti. Tam, kde zůstali lidé štíhlí a kupují jen to potřebné (na víc nemají) zůstali pro svět zajímaví. My, evropští a severoameričtí zhýralci a požitkáři, prostě hrajeme poslední part v tragedii novoantického starého Říma. Ničí nás „Vandalové“? Ale kdeže! To je čistě naše práce, práce našich zastupitelů, kteří si mastí kapsy a dělají to, co chce lobby těch velkých podniků, které si mohou dovolit koupit vše a všechny.\nNa prachy slyší všichni. Každý má svou cenu, peníze nikomu nesmrdí a bude hůř, až si Číňané, Japonci, Vietnamci či Korejci koupí naše památky a postaví si je doma. Proč by k nám potom jezdili... Budou si moci koupit a odvézt Karlův most a Hradčany i se Schwarzenberkem jako průvodcem. Teď tam stěhují celý Orlík, pouze tu vodu v přehradě pod Orlíkem nám nechali.\nFrčí u nás teď nová móda. Novorozeným chlapečkům se dává nejčastěji jméno Li, Mao, Kim, Ču, děvčatům „Lotosový květ“. Německo – české auto se od prosince bude jmenovat Škoda – D- Sun. Je to posun, mělo se jmenovat jen Sun-Ču. A učte se čínsky. Léky budou mít návody v čínštině a některé farmy už přešly na chov jatečních psů pro vědecké účely.\nNevěšme hlavy, Češi mají tuhý kořínek, ale pro jistotu si schovejme za komínem pár českých knížek, slovníků a manuálů jak přežít, pro strýčka příhodu a pro děti. Aby nezapomněli rodnou řeč. Ti, co dosud bydlí v panelácích a nemjí komín, ať si svůj balíček schovají za komín teplárny, s laskavým svolením valné hromady.\nNa závěr této mravouky, bych vás jménem česko-čínské spořitelny poprosil, až uvidíte čínskou dlažbu a shodou okolností na ní ke své smůle budete stát, pak... Pak vám neporadím. Můžete se sice pomodlit k Budhovi nebo si hladit pupík. Nepomáhá to, ale aspoň si nezašpiníte kalhoty.\nPoštmistr a chirurg\nZní to jako z francouzské komedie s Louis de Funes v hlavní roli, ale stalo se to v Liberci před 220 lety. Císařským dekretem z roku 1791 byla ve městě pod Ještědem zřízena stálá poštovní linka Liberec-Praha. Do čela poštovního úřadu byl ustanoven František Franke, do té doby zkoušený chirurg. Lékařská praxe v Livberci mu zřejmě nepřipadala zas až tolik výnosná a tak dal přednost ženitbě se starostovou dcerou a poště. Stal se pvním libereckým poštmistrem.\nPoštovní úřad zahájil činnost v ulici 5. května, poštmistr ale záhy koupil pozemek v Panské ulici (ulice 8. března), kde postavil jednopatrový dům a pošta se pořádně rozeběhla. Jo, to byly časy! Žádné nervózní úřednice dnešního monopolu a pěkně vše v jednom. Pošta sloužila nejen k přepravě peněz a listovních zásilek, ale zároveň i jako přepravní kancelář pro osoby na trase Liberec-Praha a zpět a zároveň i jako hotel pro cestující.\nShrneme-li, tak tedy pošta, hotel, dostavníková přeprava osob a dost možná i sem tam nějaký ten chirurgický zákrok pana poštmistra. Expedice, čekárna pro cestující vlevo od skladu, umývárna, na dvoře WC, malá noclehárna, v prvním poschodí poštmistrovský byt 1+4. Poštmistr a chirurg, tak si stále pan Franke nechával říkat. Asi to přece jenom bylo na jednoho moc, protože první liberecký poštmistr zemřel ve věku pouhých 42 let.\nPošta ho ale zcela jistě k infarktu nedohnala. Pro roznášení zásilek postačoval jeden den v týdnu a noclehárna vynášela dost peněz. Tolik, že se místní chirurg začal orientovat na hotelové služby. Ty dále rozšířila vdova po panu poštmistrovi, která se během dvou let znovu vdala a nový manžel se v hotelničení zhlédl, takže začal ubytovávat VIP hosty v poštmistrovském bytě, který jim zcela zištně pronajímal. Toho využil i císař František s chotí, později i leckteré arciknížátko z habsburského chovu.\nPošta stále zdokonalovala své služby a hlavně zkracovala dojezdy do holavního města Čech. Roku 1826 byla dostavěna nová silnice do Prahy a cesta dostavníkem se tak zkrátila na pouhých 16 hodin. Z Liberce se vyjíždělo odpoledne a v Praze se vystupovalo v ranních hodinách.\nV roce 1859 byla pošta všem vykukům vyvlastněna a přestěhována blíže k radnici, kde byla pro potřeby pošty přestavena budova. Poštovní budova jak ji známe dnes, je z let 1890-1. Budova, nákladně opravená v minulých letech, symbolizuje jednu z posledních, dosud neprivatizovaných aktivit státu. Častá kritika neochoty a stálého čekání v nekončících frontách jsou pihou na kráse této tak potřebné instituce.\nNekonečná touha vyhrát\nZa socialismu tu byla Sportka, Mates, Sazka. Nic víc, nic míň. V porovnání s dneškem amatérská liga v kuličkách vzadu za školou. Srovnání? Před třiceti lety sázeli všichni a celý národ sledoval v neděli dopoledne, jak to v té televizi vytáhnou a kdo bude losovat.\nV Liberci bylo v té době 12 pošt a 2 sazkové sběrny tělovýchovných jednot – Slovanu a Lokomotivy. Zde se odehrávaly ony příběhy náhlého syndromu zbohatnutí za socialismu, kdy jsme všichni měli zhruba stejně, kromě veksláků, řezníků a hospodskejch. Takže se sázelo. Ve sběrně libereckého Slovanu (adekvátně jabloneckého či turnovského) bylo podáno každý týden čest tisíc tiketů, s průměrnou výší vkladu 18 korun. To se týkalo jen sportky, k tomu je nutno přičíst tisíce dalších tiketů sazky a matesa.\nStát, jako hlavní zřizovatel (a hlavní výherce), měl vypracovány regule proti nadměrnému zbohatnutí výherce. Ale i přesto to zkoušeli všichni. Fantastické rozpisy zaručující výhru nebo alespoň vrácení vkladu. Překouknutí a vystřízlivění, když někdo uhádl 3 čísla, „chytil“ čtvrtou a ta „sypala“ jen 35 korun. Ale pozor! Na tiketu bylo i číslo, které bylo taženo jako sedmé – prémiové a to vyhrávalo pouze ve spojení s druhým pořadím. No a malér byl na světě, pokud někdo slavil předčasně. Fórkem rovněž bylo, že vyplatit výhru mohla pouze kancelář (pošta) pouze tam, kde byl tiket podán. S tím bývaly trable, ale s logikou si nikdo z hlavounů tehdy hlavu nedělal, hlavně, když národ sázel.\nLeckdo se snažil tiket upravit a doufal, že za okénkem přehlédnou nevyplněný druhý díl tiketu a podobně. Losovaly se nejen peníze, ale i nedostatková osobní auta. V šedesátých letech i jeden šťastlivec z Liberce vyhrál. Nemohl dospat, tiket si vzal sebou i k holení do koupelny a pak – pak tiket nedopatřením spláchnul do záchoda. Marně volal do Technických služeb, nikdo mu nepomohl. Na jízdu v autě mohl zapomenout a vozit se mohl tak leda ve výtahu v paneláku.\nAno, sázení je a byla hra bezbřehého snažení něco získat. Hra nikdy nekončící a stále přítomná. Vychází z lidské podstaty, že sázející udělá hodně pro to, aby byl bohatý, neslušně bohatý, moc, moc bohatý....\nZ dějin Liberecka – B. Němcová\nV roce 2010 můžeme vzpomenout dvou téměř kulatých výročí spojených s velkou osobností naší literatury – Boženou Němcovou. Narodila se před 190 lety a před 160 lety žila téměř rok na severu Čech, v Liberci.\nZvídavá, přemýšlivá a krásná Barunka, z nám tak známé povinné školní četby, se jako třicetiletá, čtyři dny po svých narozeninách 8. února 1850, stěhuje se svým manželem Josefem Němcem, úředníkem finanční stráže, do Liberce, kam byl služebně přeložen.\nNěmcová byla grafomanka. Psala stále a pořád, jako o život. Z rozsáhlé korespondence s desítkami přátel se dovídáme leccos, i to, jak přijeli do města pod Ještědem povozem s třemi dětmi: Karlem, Jaroslavem a Dorou. Nejstarší syn studoval v Praze. Byla třeskutá zima a Němcovi bydleli v bytě, kde byla zima. Nevíme přesně, kde to bylo, ale o něco později se přestěhovali do útulnějšího bytu v Liberci 5. V jednom z listů svým přátelům Němcová píše, že se z pokoje dívali na lipové stromořadí na Lipovém náměstí (dnešní náměstí Českých bratří), z jiného okna měli výhled na Ještěd a do zámecké zahrady libereckých Clam-Gallasů. (S největší pravděpodobností Němcovi bydleli v dnešní budově fary Církve Československé husitské).\nFaktem zůstává, že Němcová se na Liberecku necítila nejlíp. Ten rok 1850 musel být mimořádně chladný. Němcová s dětmi v některých dnech ani neopouštěla byt. Často hleděla k zakalenému Ještědu, který jako by odrážel její duševní rozpoložení. Překvapilo ji, že v německém městě slyší češtinu, kterou hovořili drobní řemeslníci a dělníci z fabrik. V Liberci také Němcové připadalo draho, (copak by asi říkala cenám dnešním) a to si ještě z manželova platu mohla dovolit platit hodiny klavíru. Na klavír se učily všechny děti. V Liberci to bylo u Antona Proksche, bratra známého slepého učitele Josefa, který učil i Bedřicha Smetanu.\nCo Němcovou v Podještědí nejvíce zklamalo? Čeští lidé. Neměli všichni úplně čisté svědomí (stále se tu pilně pašovalo ze Saska a zpět) a manžel Němcové byl přece finanční komisař. Němcová tak z Liberce psala svým přátelům, že všude jinde je lid bodřejší, hovornější a původnější. V dopisu Karlu Jaromíru Erbenovi píše, že byla i v Žitavě, kde se sešla s potomkem českých exulantů Karlem Morávkem, který má obrovskou českou knihovnu.\nCo víme dál o životě Němcové v Liberci? Že názor, který si udělala na začátku studeného libereckého pobytu, opravila po teplejším létu. Mezi lidi moc nechodila, společenského života se neúčastnila. Spřátelila se pouze s manželkou vrchního komisaře, pana Dusbaby, který byl nadřízeným jejího muže. Němcová v Liberci vyjma spousty dopisů ani nic nenapsala.\nNení známo, kdy se Němcovi z Liberce odstěhovali. Vypadá to, že odjeli zřejmě ke konci listopadu či začátkem prosince roku 1850. Do konce života jí zbývalo necelých dvanáct let. Zemřela v Praze 21.1.1862 a je pochována na Vyšehradě, vedle VIP osobností naší země. Nezapomínáme na ni ani my, čtenáři jejích příběhů.


Revoluční změna při závodech F1: Nový start po safety caru? Vettel se brání - Deník.cz\nRevoluční změna při závodech F1: Nový start po safety caru? Vettel se brání\nSpielberg - Může to být zajímavá novinka. Formule 1 vážně zvažuje, že od příští sezony zavede po každém výjezdu zpomalovacího vozu pevný start namísto v současnosti používaného letmého. Představitelé prestižního šampionátu si od změny pravidel slibují zvýšení napětí a dramatičnosti Velkých cen.\nSebastian VettelFoto: ČTK/PA\nPřed víkendovou Grand Prix Rakouska o tom informoval magazín Auto, motor und sport.\nTeď ale zbývá tuto "revoluci" opravdu udělat. Má příznivce i odpůrce… Třeba úřadující mistr světa Sebastian Vettel ji považuje za nešťastnou.\n"V závodě si vybojujete nějakou pozici, kterou dáte pevným startem zase v sázku," řekl šestadvacetiletý čtyřnásobný šampion. "Už takhle je dost zlé, že přijdete o náskok, ale s tímhle novým pravidlem můžete kvůli špatnému startu přijít i o několik míst, nebo vám dokonce někdo nabourá auto," dodal.