Patrickovi stále posílám esemesky, říká Swayzeho manželka - iDNES.cz\n14. září 2010 13:06, aktualizováno 13:06\nVdova po Patricku Swayzem Lisa Niemi stále truchlí. Ani za dvanáct měsíců ji odchod milovaného manžela nepřestal bolet. A když je jí hodně smutno, pošle hollywoodskému herci esemesku - na jeho mobil, který už ale nevlastní.\nPatrick Swayze | foto: Reuters\n"Prostě tam napíšu to, co jsem psala vždycky: Miluju Tě. A pak se trochu sama pro sebe rozpláču. A nikdy mi nepřijde odpověď. Takže buď to tam on někde dostane, nebo to jde jinam a někdo si řekne: Někdo mě miluje! A víte co? Já jsem si uvědomila, že je to vlastně výhra tak jako tak," uvedla Niemii pro magazín People.\nHercova manželka se s odchodem milovaného muže vypořádává od chvíle, kdy podlehl zákeřné rakovině. Před půl rokem dokonce oznámila, že prodává ranč, kde spolu poslední roky žili a kde, což je možná důležitější, jí hollywoodský herec zesnul v náručí.\n"Lisa má na tom ranči spoustu krásných vzpomínek na život s Patrickem, ale je pro ni teď velmi těžké žít v domě, kde zemřel. Lisa je bez Patricka ztracená, spojila se s médiem. Chtěla vědět, jestli je Patrick v míru a pokoji, nebo jestli mu může něco vzkázat či jí Patrick musí ještě něco říct. Měla tu věštkyni u sebe v Kalifornii a také s ní hovořila po telefonu. Po sezení s ní se jí moc ulevilo," svěřila už dřív kamarádka Niemi.\nSlavný herec Patrick Swayze zemřel přesně před rokem. Podlehl následkům zhoubného nádoru slinivky břišní. Zničit chorobu se snažil více než rok a půl.\nTémata: Kalifornie, Lisa Niemi, Patrick Swayze, Poradna: Rakovina\nLisa Niemi byla vdaná za Patricka Swayzeho 34 let. Osm měsíců po jeho smrti odhalila v rozhovoru pro deníku The Times i...\nSwayzemu se nesplnil největší sen, nestal se otcem\nHerec Patrick Swayze dokázal žít naplno a do poslední chvíle ze všech sil bojoval se zákeřnou rakovinou, které nakonec...


Soud dal za pravdu spolku Chraňme Vary kvůli Zahradnictví Vyhlídka - Karlovarský deník\nZměnu regulačního plánu nutnou pro masivní výstavbu v karlovarské lokalitě Na Vyhlídce krajský soud zrušil.\nPozemky po bývalém zahradnictví v karlovarské ulici Na Vyhlídce. | Foto: Ilustrační foto Deník\nUž jen kasační stížnost u Nejvyššího správního soudu zbývá karlovarskému magistrátu, pokud by trval na změně regulačního plánu kvůli masivní výstavbě na pozemcích bývalého zahradnictví Na Vyhlídce. Změnu odsouhlasili karlovarští zastupitelé letos v dubnu i přes nesouhlas opozice a veřejnosti. Jenomže nyní, a to letos 11. listopadu, ji zrušil Krajský soud v Plzni.\nRozhodnutí zastupitelstva o změně regulačního plánu napadl spolek Chraňme Vary. Nejprve peticí a následně i soudně. Argumentoval tím, že brutální výstavba v nejcennějším lázeňském území výrazně uškodí kráse Karlových Varů a znehodnotí vyhlídku na město i cenu domů a objektů, které v této lokalitě už stojí.\nI přes tyto protesty ale koaliční většina zastupitelů se změnou regulačního plánu v dubnu souhlasila, a tím umožnila investorovi a majiteli pozemků, společnosti Karlovarská Vyhlídka, na studii a následně i projektu dále pracovat. Což nyní rozhodnutí krajského soudu zvrátilo, a celý investiční záměr se vrací na začátek.\nKarlovarské spolky táhnou za jeden provaz. Zázemí najdou ve výměníku v Tuhnicích\nZda vedení města podá kasační stížnost, to zatím není jasné. „Rozsudek soudu jsme obdrželi a v tuto chvíli se s ním seznamují právníci města. Budeme zjišťovat, jak bude moci město dále postupovat,“ sdělil bez dalších podrobností Jan Kopál, mluvčí magistrátu.\nKoupili za 6,6 milionu, prodali mnohonásobně dráž\nTřináct tisíc metrů čtverečních mezi ulicemi Kolmá a Na Vyhlídce, včetně bývalých garáží a nyní už vyhořelé tělocvičny, prodalo město v roce 2004 za 6,6 milionu korun, tedy podle mnoha odborníků za pakatel, a to Karlovarskému stavebnímu bytovému družstvu. To založili čtyři karlovarští občané, z nichž byli dva zastupitelé. Byty tam mělo družstvo postavit do deseti let. Místo toho ale pozemky údajně za 120 milionů přeprodalo společnosti Karlovarská Vyhlídka, která tam hodlá prostavět stamiliony. Jenomže místo původně plánovaných subtilních obytných domků tam investor plánuje výstavbu masivních obytných domů i lázeňské objekty.\nA beze změny regulačního plánu, už druhé, nemůže investor výstavbu Na Vyhlídce realizovat. Zmíněný dokument povoluje v daném území stavět jen do určité výšky i hmotnosti budov a s respektem k danému území. Což záměr současného investora, i když už snížil výšku zástavby o 3,5 metru i její hmotnost, nesplňuje a od původního zadání při původním prodeji pozemků se diametrálně liší.\nSpolek Chraňme Vary se bude podle Petra Ajšmana dále opírat o rozsudek Krajského soudu v Plzni a požadovat po karlovarských zastupitelích, aby v lokalitě nedovolili žádnou brutální výstavbu. „Pokud by majitel podal na stavební úřad jakýkoliv projekt výstavby ke schválení, budeme se jím podrobně zabývat a nedovolíme, aby prošel bez jakéhokoliv souhlasu přímo dotčených obyvatel Na Vyhlídce. To ohlídáme všemi dostupnými prostředky,“ zdůraznil.\nvyhlídka, stavba, Na Vyhlídce, pozemek, Krajský soud v Plzni, Karlovy Vary\nZločiny a soudy Bez slitování: Školák znásilnil pětiletou holčičku, pak ji utopil


Misantropovy stránky - Plivanec na rozloučenou - kniha - Bůh nesmiřitelného hněvu - 1.\nÚvod » Plivanec na rozloučenou - kniha » Bůh nesmiřitelného hněvu - 1.\nBůh nesmiřitelného hněvu - 1.\n„Vyslyš mě, nejvyšší bože! Proč ještě odkládáš svůj blesk? Neodkládej, Die!\nTy to vidíš – a blesky nemetáš!"\nJsem Bůh nesmiřitelného hněvu. Mé řecké jméno je Ανθρωποφόντης, ANTHROPOFONTÉS – Vrah Lidí. Žiji osamoceně v hlubokých lesích společně se svými pokrevními bratry a sestrami – divou zvěří. Občas může zbloudilý opozdilec v noci zaslechnout mé spokojené vytí, neboť jsem věčný. To Já jsem nedávno spláchnul 290 000 lidí posvátnou vlnou tsunami. No a co? Žádná škoda. Všude po celém světě žije tolik lidí a všichni jsou stejní. Žádná individualita. Všichni jsou nezáživní a nudní jako text euroústavy. Všichni jsou směšní a trapní jako bělošský rap. Kdekoliv se objeví, tam zkazí vše dobré – jako Jitka Molavcová ve Formanově Amadeovi. Všichni jsou stejně poživační, stejně omezení, psychicky narušení a stejně zločinní, povrchní, podlí, zákeřní, prolhaní, škodliví a otravní jako ostatní lidé. Spletete si jednoho s druhým. Kdo by jich litoval? Jsou hloupí a ničemu nerozumějí. Nic nechápou, i když se jim to stokrát opakuje. Za méně než jednu pikosekundu už se zase vracejí ke svým starým odpornostem. Říšský ministr propagandy Goebbels, s tím svým „stokrát opakovaná lež se stává pravdou“, byl ještě optimista, naivní hlupák a snílek! - Zdání pokládají za skutečnost a skutečnost za pouhý přelud. Vše, co se nehýbá nebo co se hýbe oproti nim příliš pomalu, než aby to mohli zaznamenat za jediný lidský život, považují za neživé. Kameny a stromy – neživé. Neživé? Samotnému se mi někdy zdá, jako bych zapouštěl z nohou do země kořeny, ve vlasech mi pučely listy a oněmělá ústa se mi zacelovala kůrou, jako vílám, bohům i obyčejným smrtelníkům ze starověkých bájí a pověstí. Být tak stromem! Žít pět set let! Vidět nějakého obejdu, jak si to štráduje k lesu s pilou a sekerou, vyrval bych své kořeny z půdy jako nohy z olověných bot a svalil bych se na něj plnou vahou svého dřevěného těla. Pak bych se zvedl, vrátil se na své původní stanoviště a dělal bych, jako že nic. Být tak kamenem! Žít miliony let! Jak by šel kolem mne nějaký člověk, vyprostil bych se rázem ze svého skalního útulku a mrštil bych sebou po jeho pitomé kebuli. Pak bych se bavil pohledem na to, jak mrchožrouti hodují na jeho vnitřnostech a jak za můj poťouchlý čin odsuzují k mnohaletému žaláři prvního nevinného človíčka, jenž šel zrovna náhodou okolo. Nevinný člověk! Pořád ten mýtus o nevinném člověku, o nevinné oběti nějakého neštěstí! Nesmysl! Všichni lidé jsou něčím vinni. Každý člověk je darebák, který si nezaslouží žádné ohledy! Ach, být tak japonským samurajským mečem, revolverem, morem, atomovou pumou, asteroidem! Nikdy bych nedopustil, aby si po Zemi tak dlouho pyšně vykračovala taková zpupná lotrovská sebranka! Jen zkáza lidského rodu usmíří můj spravedlivý hněv! Tak teď aspoň poznali, že Země, která je musí nosit, je živá! To se mně povedlo! Žádný soucit s nimi, s tou bandou debilů, s tím servum pecus! Kdyby zahynulo stejné nebo i menší množství slonů nebo opic, pak by to byla opravdu tragédie. Jenomže zvířata jsou ostražitá a mají bystré smysly. Vypozorují blížící se nebezpečí. Lidé si myslí, že jsou pány Země; že se jim nemůže nic stát. Ale po lidech ani pes neštěkne. Kdo je potřebuje? Svět bude vypadat podle mne, ne podle nich! To by to dopadlo! Chrlení jedů, hromadění odpadků a vršení jejich smrdutých výkalů. Zvířecí trus je normální, přírodní hmota, téměř totožná s prstí; rychle se rozkládá a nezapáchá tolik jako lidské sračky; je přirozenou součástí koloběhu všech věcí v přírodě, recyklační materiál dál využitelný a důležitý. Ale lidská hovna zasmradí okolí takovým mimozemským puchem, že není divu, že je musejí splachovat do podzemních kanalizací! A poločas rozpadu lidských exkrementů je téměř totožný s rozpadem jejich průmyslových odpadů. Totéž jejich odporné nafouklé mrtvoly: masem jiných zvířat se živí kdekdo, ale lidská mršina musí být zahrabána šest stop pod povrch zemský nebo raději rovnou spálena na popel, aby nezamořovala a neotravovala i po smrti svým hnusným nasládlým smradem.\nGlobální znečištění, globální oteplení. Paráda! Já budu mít mírné zimy, jako je ta letošní, moje devětatřicátá, takže můžu chodit do lesa, a oni budou mít záplavy a jiné přírodní katastrofy. A bude hůř! Jen konečná zkáza lidského rodu usmíří můj hněv! Zatím se ještě domnívají, jak jsou chytří a moudří. Zaslechl jsem jednoho vola říkat sousedovi, jak je to špatné pro přírodu, že nemrzne a nesněží. Jo, jasně, vole! Ty a ostatní lidi tomu rozumíte! Vy zrovna. Vy víte, co je pro přírodu dobré a co ne! Jo, vy jste ti praví! Jako kozel zahradníkem! Kdybyste žili v přírodě, slyšeli byste, jak ptáci radostně zpívají za každého teplejšího zimního dne, prozářeného sluncem; věděli byste, že tuhá, krutá zima je velmi těžkým obdobím pro všechna zvířata, která si obtížně hledají potravu ve sněhem zaváté mrtvé zimní krajině. Vy máte, lakomci, plné sýpky s nastraženými pastmi na myši, ale pro zvěř je vaše dojemná ladovská zimní scenérie smrtonosnou pouští. Přírodě byl tento sezónní odpočinek vnucen zimou. Příroda si nepotřebuje odpočinout, ta se jen tak neunaví. Takže se neopovažujte tvrdit, že rozumíte přírodě!\nJednou asi tak za dvacet let se v přestrojení za smrtelného člověka vydávám mezi lidi, abych – řečeno s lordem Byronem – „dostal novou chuť být sám“. Tuhle jsem nasedl do vlaku. Byl téměř prázdný. Na jedné zastávce si ke mně přisedl nějaký muž. Bylo na něm vidět, že si potřebuje s někým popovídat. Nechtěl jsem být výjimečně nezdvořilý, a tak jsem ho nechal mluvit. Povídal, že jej opustila žena a že nemá žádné přátele. Vykládal mi také o sedmi smrtelných hříších člověka. Na moji námitku, že sedm hříchů je zbytečně moc; že by stačil jeden jediný základní hřích člověka – totiž že vůbec jakožto živočišný druh existuje, podíval se na mne úplně změněným pohledem a jeho utrápený bolestínský výraz přešel do agresívního zpytavého pohledu, který jako by říkal: „A kterej ty seš?“ Uvědomil jsem si svou chybu a omluvil jsem se, věren své roli v komedii, již jsem s ním hodlal sehrát. Pak se mi udělalo nevolno a pozvracel jsem ho. Opět jsem se omluvil a slíbil jsem mu, že když mi dá svou adresu, budu si s ním, s chudákem všemi opuštěným, dopisovat. S radostí mi napsal i telefonní číslo. Ještě jsem nebyl mezi lidmi ani čtvrt hodiny a už jsem toho měl zase na dalších dvacet let dost. Vymluvil jsem se, že musím vystupovat a prchl jsem z vlaku. Myslím, že ho budu žalovat za psychickou újmu a za náhradu oběda.\nV každé posteli prý žije průměrně asi 1,5 milionu roztočů. Nad tím lze jedině žasnout. Tolik živoucích tvorů – a o jejich přítomnosti se dozvíte až zprostředkovaně, na základě jakéhosi podivného vědeckého sčítání, nikdy ne z vlastní zkušenosti. No ano, přece jen o nich vím. A vím také, že si nenápadně občas cucnou z mé ušlechtilé krve. Vídám je též někdy v mých knihách, když je rozevřu. Ale komu by vadili? Mně tedy rozhodně ne. Spíše jsem rozhodnut je bránit a chránit, než je ničit. Horší by to bylo např. s blechami, mravenci nebo štěnicemi. Ovšem zdaleka největší průser by byl, kdyby se vám v posteli uhnízdilo stejné množství byť i stejně miniaturních lidiček! To by pak šlo do tuhého. To by pak bylo kdo z koho. Postel, ba celý dům by se musel jednoduše vykouřit, jinak byste se toho odporného parazitického hmyzu nezbavili! A tak zatímco ostatní obyvatelé mého životního prostoru jsou si jisti mým nehynoucím respektem, jímž se jeden bůh prokazuje jiným bohům, k lidské verbeži chovám jen nesmiřitelnou zášť a neuhasitelný hněv! Můj stálý problém s lidmi tkví ve dvou až třech základních okolnostech: Především je to fakt, že nepatřím k jejich živočišnému druhu. Jsem příliš jiný. Kolikrát to mám ještě opakovat? Za druhé je jakýkoli pokus o smysluplné soužití s člověkem, jakákoli symbióza či vůbec jakékoli mírové soužití a spolusdílení určitého biotopu s lidským druhem předem odsouzeno k totálnímu a bolestnému nezdaru, a to jednoznačně vzhledem k univerzálně zkaženému lidskému charakteru, jenž má svými povahovými rysy blíže k smrtonosným virům než k savcům. Kdybych měl to štěstí a dostal se jednoho krásného dne zcela sám na opuštěný ostrov, musel bych vyhlásit poplach pokaždé, došlápla-li by lidská noha do mých příbřežních dun! Zahnat nebo raději rovnou zabít každého lidského narušitele mé sladké izolovanosti by potom bylo smutnou, leč nevyhnutelnou nutností! Pouhá přítomnost člověka vyvolává všude mezi ostatními zvířaty stav nejvyššího ohrožení! Zeptejte se jich, jestli můžete! Nemůžete-li, pak věřte mně anebo se přesvědčte sami: Lidé se nesnesou ani sami mezi sebou a neustálé hádky, rozmíšky a rozbroje se táhnou beze změny celou jejich krvavou historií. Musejí se vzájemně střežit, aby se zcela nepovraždili. Jejich právě tak krásné, jako falešné ideály míru a lásky slouží jen k tomu, aby uspaly bdělost naivních slabochů a zmírnily odpor všech potenciálních obětí jejich násilnického řádění. Neexistuje člověk, který by se téhle maškarády neúčastnil. Každý nynější katan si snadno v nejbližším okamžiku může vyměnit místo s pronásledovaným – a naopak. Všichni jen číhají na svou příležitost. Tomu se říká krycím názvem „společenské vyžití“. Je neuvěřitelné, že se dá leckdo ještě dnes chytit! Je to tak průhledné! I ti „nejlepší lidé“, není-li to ovšem nejapný protimluv, se svou malou měrou podílejí na šikanování a štvaní mém a mých blízkých v lesích, polích a vodách celého světa! Všichni jsou mými nepřáteli! Jejich nádherná hudba, jejich dojemné básně, jejich tklivé umění, které mne tak nevýslovně uchvacuje a přináší mi ty nejskvělejší duševní prožitky – i tyto milované květy na jejich zapleveleném záhonu lidství slouží v konečné instanci jen k mému dalšímu zotročení. To proto, poněvadž nikdy nejsou zadarmo! Pánové umělci a dámy umělkyně vyžadují náležitý plat! Abych si je mohl dovolit, musím si je koupit, to znamená: musím se kvůli nim do jisté míry zaprodat. I nejsladší plody pak notně ztrpknou. Asi bych je měl nenávidět a odvrhnout je. Francouzský teoretik umění Marcel Duchamp říká, že velký umělec zítřka půjde do ilegality a do anonymity. To je přesně ono, věděl jsem to! Kdo zná jména, jako Josef Ladislav Procházka, Moštěk, Blatný nebo Karel Šebek, který odešel z psychiatrické léčebny a zmizel neznámo kam? Kdybych měl dát každému, kdo zná tyto zapomenuté české básníky, stovku, nemusel bych se věru bát, že přijdu o svoji poslední listopadovou výplatu, již mám ještě teď v únoru 39! Vychází tolik zbytečných knih! Ale kdo hledá, najde! A najde i to, co nehledal! Pro ostatní tu zbude jen banda nezábavných bavičů, jen bezcenná hlušina námezdních řemeslníků a netalentovaných nýmandů. Ti mě nikterak nezajímají. Otroci! Ať si mají svůj chléb a hry, svůj předvolební guláš a televizní estrádu! Já vydloubávám jen samé diamanty.\nArogantní poučky samozvaných veleknězů umění typu: „nejdřív se nauč řemeslo a pak si tvoř podle svého“ dokládají přesně to, o čem mluvím. Ilustrují přesně rozdíl mezi mým chápáním umění a jejich představami o něm. „Řemeslo“ přece slouží jednoznačně k výdělku a chci-li na něčem vydělat, musím vytvořit něco prodejného, co někdo koupí, protože to chce. Takže dobrý řemeslník tvoří více s ohledem na (ne)vkus potenciálního zákazníka než s ohledem na svůj vlastní vkus. Dobrý umělec je antipodem dobrého řemeslníka. A nadto: „Nejdřív se nauč řemeslo“ znamená v podstatě jen „nejdřív to dělej jako já“. A to už je opravdu v přímém rozporu s mým pojetím umění! Můj umělec je vždy a napořád samoukem! Samoukem, který nekouká nalevo napravo, ale sám sobě je učitelem i žákem zároveň! Nehledá u jiných chválu ani prospěch, neškemrá o přízeň bohatých snobů, ani o uznání zavedených „uměleckých veličin“. Jako kritérium hodnoty je mu jen jeho vlastní soud, tehdy, stojí-li v úžasu před svým dílem, neohlížeje se na mínění ostatních.\nProblém s dnešním uměním spočívá převážně v tom, že se zprofesionalizovalo nebo by přinejmenším chtělo být zprofesionalizované. Rozdíl mezi čistým amatérem, který tvoří – řečeno se Stendhalem - „teprve až přijde geniální okamžik vznícení, který přichází tak dvakrát do měsíce“, a profesionálem, který tvoří, když nemá peníze, je vždy patrný. Alespoň Já ten rozdíl bezpečně poznám. Takové vykalkulované „umění“ mě totiž nejen nudí, ale i pobuřuje! Nemáš peníze? Tak běž někam do práce, někam na stavbu nebo na pole! Máš-li co říct svým uměním, jistě to můžeš udělat i zadarmo ve svém volném čase. Nemáš-li co říct, pak raději mlč! Ale nezapleveluj svými zbytečnými, vykalkulovanými, konfekčními a konvenčními výpotky posvátnou půdu umění!\nPojem „umělec“ mi téměř splývá s pojmem „šílenec“. Rozumím pod tímto označením spíše bytost, která je mimo; neochotná a neschopná zapadnout do jejich lidského světa. Třeba Já s tím zápasím neustále. „Zápasím“ v uvozovkách, neboť „zápasit“ znamená „bojovat s něčím, co se mi nelíbí“. A mně se líbí být mimo nich! Tzv. „umělec“, který je populární, hodně vydělává a umí se prodat, je vždy v mých očích podezřelý a nedůvěryhodný. Ach, všichni ti vážení zasloužilí umělci, ty nedotknutelné umělecké autority, ty popové kometární blýskavice, ty protežované mediální celebrity, ti seriózní rozumbradové, ti „importantní“ hodnostářové etablovaného ducha! Nevěřím jim! Ty jejich neškodně nudné, zdlouhavé, nastavované a prodlužované „práce“ jsou výrazem jejich výdělečné činnosti, ne jejich šílenství!\nMívám problém s rozhovory s hudebními hvězdami ve sdělovacích prostředcích. Nemám je rád. Vždycky mě uzemní. Čtu si interview s umělcem, jehož hudba se mi líbí, ale je to vždy zklamání. Téměř pokaždé se totiž ukáže, že ten člověk má úplně obyčejné názory, naprosto ordinérní zájmy a zoufale všední život. Vyjadřuje se x-krát omletými naučenými frázemi, má normální rodinku s dětičkami a ženuškou a pejskem, jezdí rychlým autem, má málo peněz a hodně „práce“, chudák, relaxuje s přáteli hraním kulečníku - ohavné to hry se sexuálním podtextem, neboť se při ní neslušně strká dlouhým bidlem do koulí, jež vnikají do díry -, baví se posíláním esemesek, obdivuje a váží si Beatles – party připitomělých blbečků, kteří jsou vhodní akorát jako kundolap na chytání těch pouze intuitivních blbých ženských zvířat; vhodní jen jako návnada, jen jako vějička (a stejně jako ona i znící) atd. atd. Prostě normální čurák jako každý jiný. I když každý takový „umělec“ není snad vyloženě tím neblaze pověstným „kolečkem v soustrojí“, přesto alespoň plní úlohu parádní fasády. Nikde u nich nevidím žádný problém, žádnou rozpolcenost, žádná ušlechtilá muka ni rozervanost. Na rozdíl například ode mne nemají potíže zapadnout do stávajícího společenského prostředí; dokážou v něm slušně fungovat a ještě se stát uznávanou celebritou. Narodili se a zemřou v čistě povlečené posteli; jejich život proběhne hladce a spořádaně bez jakéhokoli náznaku rušivé, ale také vzrušivé romantické tragédie.\nDalší chybou profesionálních „umělců“ je jejich přílišná ochota spolupracovat a podbízet se jakémukoliv režimu. A když se ten režim změní, tak potom lkají nad tím, jak nemohli tvořit svobodně a jak museli vytvářet prorežimní paskvily na zakázku režimu. To už je naprostá ohavnost! Já bych šel raději do kotelny nebo zametat ulice, než někomu posluhovat – zvlášť tím, co je mi nejdražší! Ztratit pěkné teplé místečko komunistického umělce, jak by si to vyžadovala má čest, by nebylo horší než špinavá práce v kotelně. Špína z rukou se smývá lépe než špína z duše.\nAni dnešní umělec nepřestal být tím, čím byl vždy a čím má podle některých také po všechny časy zůstat: pouhým hradním šaškem, bláznem s rolničkami, potměšile se pitvořícím. Má sice milostivě dovoleno mít i řádně prořízlou pusu, ale jen pokud je to ještě zábavné, co z ní vychází. Šašek-umělec má především bavit. Po dobré práci dobrá zábava. Toto totalitní heslo nepřestalo nikdy platit, táhne se jako červená nit napříč všemi politickými systémy. A že už jich bylo! Leč žádný z nich nebyl svobodný, i když se tak některé nazývaly či „svobodu“ opěvovaly. Všechny systémy jen konzervují nebo dokonce rozšiřují lidskou společnost, tedy nesvobodu. Místo svobody se hledá dokonalá společnost. Nacistická třetí říše byl dobrý pokus o dokonalou společnost. I když je nyní nacismus označován jako hluboce „nelidský“, opak je pravdou: Tvrdím, že nacismus byl naopak hluboce lidský, neboť dovedl lidství k největšímu rozkvětu! Národně socialistický režim naplňoval přirozené touhy lidí jako dosud žádný jiný řád. Zfanatizované davy jásaly a rvaly se za svůj sen o tisícileté říši čistého lidství až do hořkého konce. A tento boj zdaleka nekončí! Prohraná válka a odhalené zrůdné zločiny však lidstvo vyděsily takovou měrou, že teď dělá všechno přesně naopak, demagogii pouze nahradila stejně lživá kontra-propaganda. Jen namátkou pár příkladů: Rázem všechny státy přejmenovaly svá ministerstva války na ministerstvo obrany, koloniální říše se zrušily (některé nástupnické země by se nyní chtěly zase připojit), požadavek rasové čistoty se mění na mnohonárodnostní galimatyáš, Cikáni jsou nyní „Romové“; negři nejsou negři, dokonce to už nejsou ani černoši, ale „Afroameričané“; slovo „Žid“ se musí nyní psát s malým začátečním písmenem, neboť Židé již prý nejsou národ, nýbrž „příslušníci náboženské skupiny“. Těsně po válce se dokonce psávalo „němci“ s malým „n“, jako kdyby Němci nebyli národ, ale jen nějaká zvířata, či co. Ani toho chudáka Beethovena nechtěli hrát! Wagnera nehrají v Izraeli dodnes! (Tak ať! Já taky neposlouchám klezmer. Ostatně si myslím, že podstata Wagnerova údajného „antisemitismu“ tkvěla hlavně v jeho sporu s Meyerbeerem, jenž byl krom jiného náhodou Žid. Nebyli to tedy v podstatě „Židé v hudbě“, proti komu se obracel, ale spíše Meyerbeerové v hudbě, které nesnášel. Dnešní doba má v hudbě také své „židy“ a „meyerbeery“. Takový Karel Gott zpívá možná dokonalým hlasem perfektní písňové formy v tutových šlágrech pro podřadné publikum – a navíc jako starý mládenec s pověstí znalce žen dobře vypadá a má dobré vystupování -, ale něco tak vnitřně vyprázdněného, bezduchého a bezobsažného se snad ani nedá nazývat hudbou. Rozhodně to není žádné gesamtkunstwerk, jež měl na mysli Richard Wagner – spolu s Beethovenem jeden z největších umělců všech dob!) Jako kdyby zrovna oni dva za něco mohli! Dnes vám budou lidi pro změnu tvrdit, že Beethoven je pes z filmu. Zato komunismus se nyní mohl nerušeně rozmáhat! „A to není fakt, soudruzi, to je holá skutečnost!“ Nacistickou rasovou teorii vystřídala jiná pitomost: Žádné rasy prý neexistují! Všichni lidé jsou prý de facto příslušníky jen jedné jediné rasy, a to rasy „lidské“! Takže vztáhneme-li toto „učení“ např. na psy, není rozdíl mezi pudlem a dobrmanem!\nJe tak snadné být dnes „slušným člověkem“. Stačí po nich papouškovat tyhle nesmysly a rázem je člověk na straně dobra. A je tak jednoduché stát se vyvrhelem a „fašistou“. Stačí mít na věci vlastní názor, samostatně uvažovat a nenechat se zblbnout žádnou demagogií.\nKdo všechno dnes není „fašistou“! Já jsem byl pro sousedy „fašistou“ už jen proto, že jsem hrál na bubny! To by mě nikdy nenapadlo, že na hudební nástroj lze hrát „fašisticky“. To je absurdní: Takže nakonec jsem fašista Já, a ne oni! Takže moje divošské víření bubnů je výrazem nejryzejšího fašismu? A není to spíše ta jejich hnusná dechovka, z čeho přímo čiší fašismus?\nSedím si za tiché letní noci jen tak nahý a potmě před blikotavým světlem počítače, jako v té písni od Faith No More, prožívám vrcholně vzácné intimní chvilky při poslechu hudby, zbrocen slzami dojetí nad tou krásou – a ten barbar od vedle buší na stěnu, že jsem fašista! Nelida, neruda, misantrop a nepřítel lidí – to ano, stokrát ano! – Ale fašista? Ach, Antoníne Dvořáku, slyšíš to? Ludwigu van Beethovene, slyšíš? Tys byl přece také jako štvaná zvěř; nastotisíckrát tě vystěhovali z domova kvůli „hluku“ – a ona to zatím byla jen tvá geniální hudba! Tys byl hluchý, ale oni to byli, kdo neslyšel! Nic se od vašich časů nezměnilo!\nKdyž slzel Hitler při poslechu Wagnerovy hudby, bylo to (a je to) považováno za další „důkaz“ jeho vyšinuté mysli a nenormální osobnosti. Takže o mně by si všichni humanisté zřejmě mysleli totéž. Nu, co nadělám. Však si to dojetí schovávám jen pro sebe a nelezu s tím „mezi lidi“. Stejně bych měl po prožitku, kdybych věděl, že mě šmíruje jeden z těch hnusů!\nKdyž jsem viděl nacistický propagační film o začátcích zahrádkářského hnutí, s tím jejich „Heil Hitler, Wernere!“ „Heil Hitler, Gustave!“ „Hm, také bych si propachtoval nějakou pěknou vlastní zahrádku...“ a jejich komunistické pokračovatele a epigony s tím jejich „Čest práci, Klémo!“ „Čest práci, Tondo!“, „Jdeš dělat na kolchoz?“, poznávám v dnešních chalupářích, kteří mě již z dálky vítají svými vystrčenými zadky, kdo je jejich věčnou inspirací a vzorem! A pak že jsem fašista Já, jenž nepatřím do žádné lidské kategorie, natož do nějakého smradlavého politického chlívku! Vážně jsem někdy v pokušení zdvihnout na ně pravici k starořímskému pozdravu, ale oni by takovou zjevnou provokaci stejně nepochopili – a zase bych byl špatný jenom Já, a ne oni, jak je tomu ve skutečnosti...\nA kdo všechno dnes není generálem po bitvě! A kdo všechno dnes není vítězem 2. světové války! Pěkná verbež, když se tak rozhlédnu! Vy jste to tedy vyhráli, jen co je pravda! Od čeho vlastně jste byli osvobozeni? Co přesně jste vyhráli? Já nevidím ani žádné osvobození, ani žádnou výhru. Muž byl nositelem všech ctností, nyní je to žena. Dřívější přísné tresty se zmírňují, „humanizují“, a všichni se milují až běda. Dnes se zločinci netrestají, dnes se zločinci pěstují. Vězení není pro zločince žádným trestem; nebojí se ho, protože tam ničím netrpí. Všechno mu donesou, obslouží ho. To je faktická beztrestnost, ba navádění k trestnému činu! Dnes je skoro pohodlnější sedět v base, než si těžce vydělávat na svůj denní chléb na svobodě. Kdyby tak jedly děti v Africe, jako si debužírují muklové! Pořádek a bezpečnost dnes ani nemá kdo hlídat, neboť policie, soudy, politici a recidivisté jsou všichni na jedné lodi. Ti si rozumějí. Spíše pronásledují ty, kdož berou spravedlnost do vlastních rukou, a ty, kteří příliš hlasitými protesty odhalují tento celospolečenský humanisticko-kriminální komplot! Pěstování síly, tělesné zdatnosti, vůle a disciplíny ustupuje do pozadí. Hrdinové nové fronty jsou dnes vozíčkáři, buzeranti, transsexuálové, narkomani, kreténi, svíčkové báby a plytké celebrity. Hitlerův kult teď dokonale nahradilo uctívání popových Superstars, které zpívají falešně. Jen to plné pracovní nasazení se líbí všem a za každého režimu. Už se domlouvají, jak šikovně zavést povinné pracovní soboty a neděle! Také neustálé bezhlavé vyrábění dalších a dalších dělníků a vojáků a policistů hraje prim za všech dob. Centralizovaná správa Velkoněmecké říše se nám teď vrací jako bumerang v podobě superstátu EU! Hitlerovo Německo byl víceméně socialistický stát. Dnes má skoro celá Evropa své národní socialistické vlády, i dnes po krachu komunistického východoevropského impéria! A všudypřítomná otravná nacistická ideologie byla vystřídána stejně vlezlou reklamou, před níž také nelze uniknout! Reklama samotná je propagandou tzv. „svobodného světa“. Není pravdou, že kdo nechce, nemusí ji konzumovat. Nejde jen tak „zmáčknout vypínač“. To je pověra. To by si člověk musel vypíchnout oči a propíchat ušní bubínky. Před reklamou neunikneš. Nastrkají ti ji třebas i do poštovní schránky, i když máš na ní výslovně uvedeno, že si to nepřeješ. Není úniku. Není to ani záhodno. Jako je ideologická propaganda nutná pro hladké fungování totalitního státu, je reklama nutná i pro chod tržního hospodářství. V obou případech jde o jedno: Zblbnout lidi – a zblbnout je tak, aby blbli stejným směrem. Jen výjimečně odolní jedinci, jako jsem Já, jsou vůči jakékoli propagandě a reklamě imunní. Leze jim totiž tak na nervy, že se tím u nich dosahuje přesně opačného účinku. Ale to jsou nenapravitelně vzdorná bezvýznamná individua, jichž je málo. Masa je však poslušná. A reklama je všude: v televizi, v rozhlase, v novinách, na ulicích, u silnic a dálnic, na dresech sportovců, prostě všude. Dokonce přišli s nápadem zavěsit reklamní poutače na oběžnou dráhu, aby na nás v noci svítily! Prozatím to preventivně zakázali, ale co není, bude. Ten nápad už je jednou venku, džin byl vypuštěn z lahve, takže je jen otázkou času než se tato hrůzná budoucnost uskuteční! Tak je to se všemi „vynálezy“. Můžou být sebezrůdnější, stejně k nim nakonec dojde a pak už nebude v ničích silách vrátit se zpět. Každé „dobro“, jež přinese příští „pokrok“, stane se nikoli lehce dostupným, chtěným a svobodně zvolitelným, nýbrž povinným! Dobrým příkladem budiž takové obyčejné pojištění: Začalo jako vymoženost majetných lidí – a skončilo jako povinná a soudně vymahatelná položka na účtu! Nebo vzdělání: Také bylo dříve výsadou – a skončilo jako zákonná povinnost! Teď politici přemýšlejí o povinné účasti na volbách, protože si nevděčný lid nedovede vážit svého podílu na moci a v čím dál větší míře tu hlasovací šaškárnu ignoruje. Ať se podíváme kamkoli, všude odkryjeme na stejném principu fungující humanismy! Že se stejnou vehemencí ještě nikdo neprosazoval svobodu! To je zajímavé. Vlastně to není zajímavé – je to typické. Svobodu totiž nikdo z lidí nechce. Nějakou příliš krvavou diktaturu také ne, ale výsledný chaos a nepořádek a ono „postonávání“ společenského organismu se lidem také nelíbí. Takže se nenápadně a drobnými krůčky zase vrací zpět. Výsledkem je onen dnešní bordel v bordelu, ono mezidobí mezi různými druhy nesvobody. Lidem je to souzeno. Oni se nikdy nezmění. Ten stesk po totálním lidství, po fašistické jednotě, ty pokusy o zglajchšaltovanou totální společnost jsou stále přítomny a nikdy nezmizí. Ten virus, který zeslabuje každou lidskou společnost, se totiž jmenuje Svoboda. Tu je třeba opatrně odstranit, ale tak opatrně a jemně, aby pacient nezemřel. Tato plastická operace na těle lidstva stále probíhá. Pokud se zdaří, výsledek se mi v žádném případě nebude líbit. Je to pořád dokola. Chirurg odřezává jeden nádor a jiný zatím vesele bují jinde. Nevím, jak vy, ale Já bych raději pěstoval ty neustále se obnovující novotvary. Divím se, kde berou tu nevyčerpatelnou víru v pokrok. Já žádný nevidím, ani žádný nechci. Ne od nich. Dokud existuje lidstvo, neexistuje svoboda. To je prosté. Proto je tak nenávidím. Teprve až bude zemský povrch pokryt jejich vyzáblými mrtvolami, jako jsme to viděli v koncentračních táborech za časů největšího rozkvětu lidstva, pak teprve svitne nějaká naděje. V genetické výbavě lidí je nějaká neopravitelná porucha. Čekáme na někoho nebo na něco, kdo ji opraví stejně razantně jako kdysi Caligula vyléčil kašel.\nAle zpátky k umělcovi-šaškovi: Pokud se nezpěčuje a neodchyluje od všeobecné morálky a dodržuje platné zákony, může vystupovat i v komické roli hlasatele, hlídače a arbitra morálky. Dnes mají tito šašci tak nezaslouženou (i když vlastně zaslouženou) reputaci, úctu u lidu a takový morální kredit, že mnohdy zvládnou i groteskní skeče v úloze až jakéhosi stínového ministra bez portfeje. Ale tím v sobě dřívějšího feudálního kašpárka nezapře. Tzv. „šokující“, „nemravná“, „skandální“, „coolness“ díla nejsou ještě nic, pokud je neprovázejí soudní žaloby, oficiální zákazy, pobouřené ohlasy obyčejných lidí a veřejné lynčování. V dnešní době je tím minovým polem např. téma nacismu nebo neúcta k životu a důstojnosti Člověka. Na toto pole se odváží vkročit jen málokdo, což vždy neznamená, že tam najdeme jen samou kvalitu. Když se to udělá chytře, dá se na tom i vydělat, čehož názorným příkladem je udělení Nobelovy ceny za literaturu rakouské „skandalistce“ Elfriede Jelinekové. Její styl psaní se mi líbí, ale to je také asi tak všechno. Příliš ženské, příliš feministické – příliš lidské. Feminismus je ostatně jen další zvrhlost v nekonečné řadě jiných lidských zvráceností. A ženy obecně tvoří jen samá konvergentní díla malého významu.\nNa věčnou vnucující se otázku, proč je mezi ženami tak málo skutečných géniů, ba vůbec žádný, a ještě jsou tak škaredé, že jejich „ženskost“ musí potvrdit až zevrubná lékařská prohlídka, odpověděl zcela vážně kterýsi mužský feminista (! – co to je?), že to je tím, že ženy jsou tak vysoce inteligentní, že svou genialitu schválně navenek neprojevují, protože vědí, jaký nelehký život géniové mají. (!)\nNo to je k pousmání! - Ne! To je k zešílení! Buďto jsem se zbláznil Já, nebo je celý svět blázinec! Nic mezi tím.\nTakže neprojevovat smysl pro humor je vlastně vysoce geniální! Nepochopit nevinný žert, nerozpoznat nadsázku klasických anekdot o hloupých blondýnkách – to je zřejmě geniální výron feminismu! A kdo ještě je podle této teze geniální? Poslintaný idiot, který si neumí ani sám vytřít prdel? Určitě: Vždyť je tak geniální, že než by se trápil ve světě blbů, kteří nechápou jeho vysokou inteligenci, raději předstírá, že si nedovede sám zajít na hajzl, když se mu chce srát!\nOpravdu..., čeho ještě se od nich dočkám, jakých fantastických „objevů“ a myšlenkových lešení, než mě z nich nadobro chytne rapl? Jiná feministka zase prohlásí, že ženy mají vyšší „emoční“ inteligenci. – A to je zase co? Asi už stárnu, nebo co, protože přestávám dnešnímu světu rozumět! Takže podle tohoto ponaučení je vrcholem inteligence ronit krokodýlí slzy u romantických telenovel, které jsou naprosto, ale naprosto pitomé? Možná by bylo výstižnější těm mimovolným slzám říkat „ženské“ slzy, a ne „krokodýlí“, protože něco tak pitomého svět neviděl a pes to nežral!\nZastavujte na ulici herce, který ztvárňuje v seriálu lékaře, chtějte se dát od něj vyšetřit a nazvěte to „vyšší emoční inteligencí“! Kraďte jako straky všechno, co se třpytí falešným pozlátkem a hihnějte se celý den pitomostem, ať vypadáte „emočně“ chytřejší! Vskutku: Království za ženu, která by se ani jednou nepousmála a která by mé portréty malovala vlastní krví!\nJindy zase naopak tvrdí, že ženy jsou silnější a tvrdší než muži – jak se jim to hodí. Chudinky ublížené! Nemám rád, když ze sebe nějaký člověk dělá ublíženého, tedy něco, co není. Nesnáším, když někdo ze sebe dělá chytrého. To vyloženě nesnáším! Člověk by vážně skoro věřil, že jsou jenom na jedno: do postele a roztáhnout nohy! Vrať se k plotně, káčo blbá, a běž mi vyprat a poklidit a porodit! Já to pak možná nezabiju, když budeš hodná! Hlavně už nikdy samostatně nemysli! Počkejte, až vaši civilizaci ovládnou muslimové – jako že jsou už za dveřmi! Jak se vám pak bude líbit to jejich „Žena má mlčet, když mluví muži“? Jak se vám bude zamlouvat ženská obřízka a tradiční arabská mužská antikoncepce – mrdání do zadnice?\nŽeny dovedou být ostatně také pěkné mrchy, když musejí, co si budem‘ povídat! Zvlášť v tzv. „lásce“ a v manželství. Tam kralují krutěji a nelítostněji než nejlítější válečník z kmene Hunů. A jako manželky nebo matky jsou rovněž více než často protivné. Naštěstí patřím k těm klikařům, kteří si říkají, jak je dobře, že se nikdy neoženili. Žena je jako oheň: dobrý sluha, ale zlý pán. S mužem si rozhodně nemá co vyčítat.\nVůbec nechápu ty zvláštní ohledy k ženám a to zvláštní chování k nim, jehož se jim neprávem dostává od nadržených chlapů s myslí zatemněnou přemírou spermatu a testosteronu. „Galantní gentlemani“! Feministky mají se sebou očividně nějaký problém. Jenom nevím, jaký. Více než feminismus bychom potřebovali spíš nějaký maskulinismus. Ženské mají všechno: celý jeden medicínský obor, valná část výroby a obchodu se točí jen kvůli nim, úlevy všude, četné výhody, celá civilizace funguje jen pro jejich pohodlí, ženské spolky, stranu žen, ženské studie, svátek žen, svátek matek... - vše pro ženy. A pro muže nic. Vždyť by to bylo k smíchu, kdyby i muži vyžadovali takové obstrukce! Ženám se však nesměje nikdo. Mohou se líčit jak libo, česat jak libo, nosit co libo. Mohou se kompletně ostříhat jako chlap a oblékat jako chlap, a je to v pořádku. Ještě jim pochlebují, jak jim to sluší. Já kdybych se naplácal make-upem a vzal si sukni místo kalhot a na nohy červené lodičky na vysokém podpatku – a ne že bych po tom toužil, i když taková sukně by v opravdu parném dni byla rozhodně pohodlnější než jakékoli sebekratší kalhoty -, tak vzbudím vzbouření na vsi, posměch a vykoleduji si možná i předběžné zadržení se závěrečnou pokutou za obscénní výtržnictví. Ale ženy si mohou dovolit všechno. Když rovnost, tak všude! Co např. společné šatny a záchody a sprchy atd.! Nevím, stejně taková veřejná místa nerad navštěvuji; je úplně jedno, jestli mě v mých intimních chvílích očumuje chlap nebo ženská. Taková rovnost by se jim asi nelíbila, když by zvýhodňovala chlapy s jejich mlsnými pohledy. Ale co Já vím, třeba se pletu.\nFeministky dosud nepochopily, že i jejich heterosexualita je jen další „zákeřný implantát zlovolného patriarchátu“. Měly by se stát všechny lesbami. Nevím, co na těch hnusných chlapech vidí, mimo své období ovulace, kdy se po krátký čas alespoň na pár něžných chvil zase jednou chovají jako obyčejné rujné zdivočelé zvířecí samičky, jež v záchvatech té nejstarší hysterie třepotají zuřivě svýma ručkama u hlavy a vřískají: „Já chci dííítěěě!!!“ A úlohou muže je jen předat jim své semeno a hmotné statky, a pak už je jinak k ničemu.\nŽeny jsou tak zvyklé na ty drobné úsluhy, že je berou jako samozřejmost a mužovu povinnost. V opačném případě jsou dokonce schopné muže napomenout za „netaktnost“ a dělat uražené! Nechají si otvírat dveře, pomáhat do přepychových kožichů. V minulém zaměstnání se po mně chtělo, abych jim otevíral okna, když je příliš zahřívalo jejich podkožní sádlo! Věřte, nevěřte, Já na to zíral jako blázen! A když jsem jim poradil, aby se šly smočit do vody, že mořským ochechulím to také pomáhá proti přehřátí, byl jsem špatný zase jenom Já! Fagani se pohlavkovat smí, ale ženám, tvorům, jež jsou rozumově na úrovni desetiletého spratka, se nesmí zkřivit ani jeden omelírovaný vlásek na jejich naondulované hlavě. Co dělají feministky? Tento zvláštní status ženského pokolení je neuráží? Já být ženou, tak by mě to poklonkování a líbání ruček a květinky urážely! Ony se jen pitomě uculují. Nevidí, jak to působí hloupě? Ženy představují kulturní přínos nanejvýš jako služky. Jsou plně zaměstnány jen svými tělesnými pochody a hormonálními bouřemi. Zajímají se jen o fintění před zrcadlem, kožichy, svádění tupohlavých mrdáků, rození nechtěných „plodů“ a v hlavě nenosí nic než svůj menstruační kalendář, klevety a telenovely. K čemu to zvláštní zacházení? Vždyť se od mužů zas tak moc neliší. Odmysli si tu smradlavou hlenovitou kundu, v níž si můžeš vcelku příjemně ohřát páreček – a co ti zbude? Nic. Velké protivné nic. Muži nebo ženy, co na tom záleží! Dvě strany jedné mince. Je to všechno jedna lidská pakáž! Škodlivá, nebezpečná a otravná pakáž!\nŽeny volají po větší rovnosti a samostatnosti. Kéž by byly samostatnější! Ale nejsou! Ani o své děti, ani o jediné své dítě se nedovedou samy postarat! Nesvedou bez pomoci takovou základní přirozenou věc, kterou ostatní savčí samičky zvládají levou zadní! Lidské matky musejí dostávat alimenty od otců a k tomu další hmotné zabezpečení od státu! Zaměstnají celé své příbuzenstvo, plus celou lidskou společnost kvůli tak jednoduché věci, kterou každá obyčejná srnka zvládne sama kdesi v remízku uprostřed polí! Žena nemusí v době těhotenství a několik let po porodu pracovat, takže se nechá živit od státu; když porodí, dostane od státu další peněžní odměnu v podobě jednorázového porodného, jako by to snad byla nějaká zvláštní zásluha přivést na tento přelidněný svět dalšího parchanta – spíše je to naopak, neboť je to zátěž pro všechny (na jednu stranu se činí zoufalé pokusy o vytváření stále nových a nesmyslnějších pracovních míst, ve výrobnách, které chrlí záplavu levných zmetků podřadné kvality, jež se za pár měsíců rozbijí, ale to nevadí, hlavně že mají jedni lidé práci a druzí co kupovat, na straně druhé se podporuje vyšší a vyšší nesmyslná porodnost – typický rozpor v koncepci u bandy debilů, jíž je lidstvo! „Vymíráme!“ Ať žije bída a tlačenice, blbečci!); žena dostává od státu přídavky na dítě, dokud není dospělé a čím víc měla dětí, tím dřív může odejít do důchodu! Takže znovu nemusí pracovat! Naopak všichni ostatní musejí tím víc a déle pracovat pro ni. Ženy jsou dnes téměř v postavení včelí královny! Ale kdyby byla každá druhá včela v roji královnou, dělnice by brzo zemřely vysílením. Termín „matka-samoživitelka“ je největší nesmysl, jaký jsem kdy slyšel! To už není ani vtipné. Řeknu vám, kdo je a není „matka-samoživitelka“: Matka-samoživitelka je orangutaní samice, která šplhá po stromech s mládětem na zádech; matka-samoživitelka je samice lišky, která se denně vydává přes hory a lesy na lov, aby nakrmila sebe a svá hladová liščata. Matka-samoživitelka je myšice, která sama vyhrabe noru v zemi a vystele tam teplý pelíšek ze slámy a z nanošených chloupků zvířecí srsti. Stoupne-li voda, starostlivě přenáší ve vlastní tlamičce všech svých pět nebo šest bezbranných mláďat na jiné místo. Sama, bez pomoci. Toto jsou opravdové samoživitelky, ne nějaká líná, tlustá, zmalovaná fiflena, která by tím zaměstnala celý hasičský sbor, zalarmovala půlku policejního oddělení, uvedla do pohotovosti armádu, pojišťovnu, humanitární organizace, celý byrokratický aparát, příbuzenstvo a sousedy nevyjímaje, včetně celého státu, a která si své přirozené živočišné potřeby nechá pěkně zaplatit! To je stejně uhozené, jako kdybych si Já stěžoval celému světu, jaká to je nespravedlnost, že nedostávám od státu příspěvek na kurvy v bordelu! Ženy nejsou schopné, ani ochotné, samy uživit sebe a své děti! S tím, co mají, by měly být radši zticha a někde v koutku u plotny se stydět za svoji vrozenou neschopnost! Ale ony se domnívají, že jsou ještě málo doceněné, málo uznávané, málo svobodné – a málo placené. Co by ještě chtěly! Válet se jako Peggy Bundová celý den na gauči, zírat na televizní vysílání pro ženy, cpát se bonbóny a utrácet mužovy alimenty a státní příspěvky nesmyslným nakupováním zbytečných tretek?\nOd doby, kdy bylo ženám neprozřetelně přiznáno volební právo, mají ještě méně důvodů k stížnostem. Žen je o něco víc než mužů, mají tedy ve společnosti nepatrnou nadpoloviční volební většinu. Nevím, na co si stěžují. Je to jejich svět! V parlamentu sice sedí a spí převážně muži, ale to jsou přece pouze jejich zastupitelé, zvolení řádnou demokratickou volební ženskou většinou! Celý ten politický pletichářský kurník, který zde panuje, je vytvořen ženskou volební většinou – a podle toho to také vypadá! Nevím, na co si stěžují. Je to jejich dílo.\nA co teprve ženy v politice! Není pravda, že by tam vnášely nějakou empatii a cit – leda tak ještě větší impotenci a hloupost. Nebo ženy soudkyně: Vždycky si vzpomenu na to, co napsal Schopenhauer o soudkyních: Na štíru s logikou, nedostatek citu pro pravdu a spravedlnost atd. Doslova: „Vidět ženu studovat právo a vykonávat povolání soudce – budiž smích.“ Ještě že se nedožil dnešních časů... Ale dost již o tom.\nZpátky k umění: Chladný profi-umělec, na rozdíl od zaníceného amatéra, podléhá snáze moci společenských a politických zákonů a zákonům trhu. Při tvorbě se tedy musí, chce-li se uživit, řídit ne svým srdcem, ale diagramy prodejnosti. A tomu už neříkám „svobodná tvorba.“\nPovaha skutečně svobodného umělce, nezávislého na mínění kohokoli, se vždy obrací proti někomu a musí tedy zákonitě někoho urážet. Pravé umění není jako nevýrazná hudba z obchodního domu, která vyhovuje všem a nikoho neuráží, nicméně znalce ničím nepotěší. O tom, koho z umělců ocenit a koho si vážit, nikdy nerozhodují ti praví, kteří by si s ním věděli rady nebo by jej sdostatek chápali. Skutečné umění je vyhrazeno jen málokomu, není to zábava pro masy, žádná pouťová atrakce. Ocenění podléhá také různým politickým a společenským tlakům, což právem vyvolává podezření z nekalých úmyslů. To ještě za života umělce. Ocenění in memoriam pak se většinou neuděluje autorům za jejich díla, ale spíše za to, že už je od nich konečně pokoj.\nPro koho vlastně píšu, když ne pro sebe? Pro koho se to vlastně namáhám, když ne zase jen pro sebe? Dnes už stejně nikdo nečte. Vidím, jak psané a tištěné slovo prochází dnešními mladými naprosto bez odezvy, jako by to byly nějaké neviditelné radonové výpary. Časy se mění. Dnešní mladí nejsou, jako jsme byli my, kteří jsme se pyšnili dětskou průkazkou do knihovny a dychtivě jsme hltali čtyři dobrodružné romány za měsíc! Tím svým nezájmem o literaturu mi tak trochu dnešní mládež připomíná naše rodiče, kteří úplně stejně nechápali užitečnost, důležitost a krásu rockové hudby. Připadala jim zbytečná, zatímco my jsme ji chtěli poslouchat pořád, i při učení. Myslím, že dnes je podobně postradatelná pro dnešní mládež i literatura. Ta literatura, jež nám byla útěchou v bezútěšném komunistickém Československu. Tenkrát, když každý čtvrtek vycházely nové knihy, táhly se ulicemi dlouhé fronty nedočkavých čtenářů. A ještě se na každého nedostalo! Takže kvetl podpultový prodej až hanba! Dnes mají mladí zájem spíše o debilní mobilní telefony, počítačové hry a kouření marihuany, než o knihy. Jako by číst byla nezměrná dřina, i kdyby to bylo pár titulků k filmu v původním znění. Text musí být pro ně, pro ty „mobilisty“, stručný a nedlouhý jako esemeska, jinak zívají nudou. Naši rodiče byli hlavně televizní diváci detektivek a seriálů z nemocničního prostředí. My jsme si nechávali růst dlouhé vlasy a poslouchali jsme při knížkách rock. Dnes už nikdo nečte. Dříve měl březen status „měsíce Knihy“. Už osm let to neplatí. Březen je teď od roku 1997 „měsícem internetu“. Ale co: pořád lepší, než aby z něj udělali „měsíc mobilu“ nebo „měsíc debilů“, to bych se šel snad oběsit! Ale všechno se motá v kruhu. Třeba zase jednou nastane renesance knížek a naše díla odkudsi vykopou archeologové pro potěchu dalších generací.\nUž v roce 1978, rok po oficiálním vzniku punku, nahrála anarchistická skupina Crass píseň Punk is dead (Punk je mrtev). Dnes získávají punkrockové soubory významná hudební ocenění, z punkové vizáže se stala móda, z punkového hnutí samotného jen další sociální klub se všemi jeho zápory a nectnostmi a punkrocková hudba již dlouho nikoho neprovokuje a neuráží, což je vzhledem k nízké úrovni všeobecného vkusu neklamnou známkou toho, že je cosi špatně. Z punku se stala lotrovská peleš latentních komoušů, homoušů, feťáků, jarmarečních šíbrů, naivních pacifistů, pobožnůstkářů a přesocializovaných, rádoby pozitivistických filantropů.


Streamer Ninja má vlastní kolekci hraček. Dočkají se i další - FRAG.cz - Nejlepší herní web. Videa, recenze a novinky\nStreamer Ninja má vlastní kolekci hraček. Dočkají se i další\nSamolepky a trička už na vyjádření podpory oblíbeného streamera prý nestačí. Firma Wicked Tool Toys se rozhodla, že tihle borci si zaslouží i vlastní hračky, a jako první se dočká hvězda Twitche Tyler „Ninja“ Blevins. Ke koupi budou figurky i dekorativní emotes, přičemž za 20 dolarů si budete moci pořídit taky charakteristicky modrou paruku. Později přibudou plyšáci a další podobný merch.\nTím to ale nekončí. Ninja a taky Lirik, Summit1G a Tim the Tat Man pro fanoušky ve spolupráci s Wicked Tool Toys připravili ještě figurky s QR kódem pro rozšířenou realitu. Pěkně rozjetý byznys!\nMimochodem… Když už jsme u těch hraček pro gamery, 22. března pošle Hasbro do obchodů nerfku inspirovanou Fortnitem. Proč ne, že?


Aplikace na prázdniny: mapy a navigace\nÚvod > Články > Aplikace na prázdniny: mapy a navigace\nBěhem letních cest, ať už po Čechách nebo kdekoliv na světě se vám budou hodit aplikace, které vás bez problému dostanou do cíle. Mobilních navigací a map je nespočet. Otázkou je, které z nich opravdu dobře fungují?\nNavigace Sygic je velice oblíbená. V případě, že vyrážíte na dovolenou autem, nezapomeňte na ni. Aplikace je zdarma. Stažením Sygic získáte základní hlasovou navigaci a offine mapové podklady od společnosti TomTom. Základní verze není špatná, ale pokud budete vyžadovat přídavné funkce, je třeba si zaplatit prémiovou verzi. Pokud se chystáte na kratší dovolenou, můžete využívat výhod placené verze po dobu sedmi dní zdarma. Aplikace je jednoduchá a disponuje mnoha doplňkovými funkcemi.\nPro cestu po Čechách nebo Slovensku je důležitá aplikace SmartMaps pro Android a WP8. Bezplatná verze umožňuje pouze online mapové podklady s online plánováním tras. Lepší je placená varianta, která nabídne offine plánování a offine navigaci po Čechách a Slovensku. Ke stažení placené verze je nutné založit si účet a zakoupit licenci, číslo budete muset zadávat spolu s registračními údaji přímo do aplikace. Před prvním stažením se připojte na Wi-Fi, doba stahování je dlouhá. Stažení veškerých dat k offine užívání zabere více než hodinu. SmartMaps umožňuje importovat body zájmu, zaznamenávat trasy a exportovat je. Aplikace zvládne také komunikaci s PC Managerem. K plánování trasy v PC je nutné si vyndat kartu z telefonu a vložit ji do počítače a po plánování ji dát zpět do telefonu. Aplikace je velmi podrobná a zvládne navigovat na adresy i body zájmu podle řady parametrů, a to ať už jdete pěšky, jedete na kole nebo cestujete autem.\nVelmi kvalitním navigačním softwarem pro offine použití pro Windows Phone 8 jsou mapy Here Maps. Here Maps jsou k dispozici zdarma. Navigace turn-by-turn zobrazuje body zájmu řady kategorií. Je možné využít i funkci virtuální reality LiveSight. Aplikace disponuje vestavěným kompasem a mnoha dalšími detaily, je velmi dobrá a neměla by chybět v žádném WP8 zařízení. Výhodné je stáhnout si mapy dopředu přes Wi-Fi.\nAplikace vhodná hlavně pro motorkáře se jmenuje RadarEu. Tato aplikace umožňuje přes Google Mapy ukázat vrstvu s přeháňkami za poslední hodinu v Evropě. V patnáctiminutových intervalech dokáže vysledovat přesun oblačnosti s přeháňkami v závislosti na vaší naplánované trase. Aplikace je bezplatná a pro její stažení je potřeba jen datové připojení.


Kapitola třicátá pátá: If You Believe | Šílené šuple - začalo to Harrym Potterem\nKapitola třicátá pátá: If You Believe\n13. října 2014 v 0:01\t| Richenza\t| Bless the Child: Kniha třetí - PRAMENY\nKdo z party nepřežil? Jak jsou na tom? Ale myslím, že dokud věří, že dělají správnou věc a že se jim to může podařit, tak mají naději. Setkáme se opět s Wolfricem a jeho milou. Neztratí v něj důvěru, když zjistí, že jí lhal? Nebo alespoň neříkal celou pravdu…\nDrifting...words without meaning\nTwisting through the dark concealing\nYour reflection lives within\nShade in the labyrinth\nTrue the name is honesty\nLet her shine through your darkest temptation\nhidden deep in sincerity\nWith your painted smile so revealing\nTarnished yet, there's no fear in me\nFeeding the flower that dies\nIs a ray of light, a ray of light\nRoaming... colours they were sleeping\nSenses... they are never-ending\nFight again the beauty in the suffering\nTrue her name is honesty\nŽďárské vrchy; 4. března 2012\nStál u neoznačeného kamene porostlého mechem s vyrytým nilským křížem, symbolem věčného života. Vypadal téměř jak křesťanský, jen horní rameno nahrazené smyčkou prozrazovalo, že jde o hrob čarodějníka. Bezejmenného čarodějníka. Jednou to snad bude hrob hrdiny, ale nyní… Zavrtěl hlavou. Bylo to zlé. A bylo to čím dál horší. Od smrti Dáši a Jáchyma uplynuly už dva týdny, on však měl pocit, jako by bloudil v jeskyni, z které sice někde musí existovat východ, ale v té změti chodeb jej nemůže nalézt. Viděl před sebou stále oči Dáši, když se na něj obracela při posledním udílení pokynů před akcí. Byly odhodlané a plné důvěry v něj. Viděl mrtvou klidnou tvář Jáchyma, jehož tělo se mu podařilo přenést.\nMěli první mrtvé, přesněji řečeno první vlastní mrtvé. Tím okamžikem dospěl, měl dojem, že až nyní mu zcela došla vážnost toho všeho. Smrt již nebyla abstraktní. Víru, že se týká vždy jen těch druhých, už nebylo možné udržet. Bylo jiné o tom číst a jiné to vidět. Je jiné, když umírají neznámí lidé. Když jsou to jen čísla, statistika. Tohle byli jeho přátelé. Lidé, které vedl. Stejně dobře mohl pod tím kamenem ležet on. Jenže je tam Jáchym a nikdy nikdo už mu život nevrátí. A Dáša nemá ani ten hrob.\nBylo to zbytečné? Proč se to tak pokazilo? Mohl něco udělat jinak? Jistě, mohl. Nepouštět se do toho. Nedělat nic, protože se nic ve skutečnosti dělat nedalo. Nejspíš to byla marná snaha od samého počátku. Rychlost, s jakou Grindelwald zareagoval, byla neuvěřitelná. To nebyla jen tma. Byla to děsivá černá díra, která nebyla jen tmou a tichem, ale samotným popřením světla a zvuku. Byla to nicota, z které vylétly dva zelené paprsky, které zabily Jáchyma a které by zabily i jej, kdyby sebou již v okamžiku objevení se toho prudkého světla ihned neplácnul do bahna.\nA udělal ještě jednu chybu - tehdy a tam. Nevyužil momentu překvapení, když Dáša rozpoutala Zložár, nevyužil toho, že jej považují za mrtvého. Strach ze smrti jej ochromil. Byl oslepen tím bolestivě prudkým světlem, které se kolem černého středu objevilo, tím ohněm a blízkostí smrti. Místo toho, aby ohně využil a alespoň se pokusil zasáhnout Grindelwalda, který někde v tom černém oku musel být, jen zděšeně pozoroval plamenné nestvůry šířící se z míst, kde tušil Dášu, a pak se i s tělem Jáchyma přemístil. Místo toho, aby využil chvíle nepozornosti, akci ukončil. Stokrát si mohl namlouvat, že to udělal proto, aby nebylo obětí více, ale nedokázal se zbavit pachuti, že to udělal kvůli sobě. Nemohl si to odpustit, protože pokud by se jim Grindelwalda v tu chvíli zabít podařilo, pokud by nezaváhal, pokud by nebyl zbabělec… tak potom by jejich smrt zbytečná nebyla.\nVrátil se zpět a posadil se do křesla vedle krbu. Zapálil oheň, spíše jen ze zvyku. Nikdo tu kupodivu nebyl, přestože se do tohoto Médou poskytnutého útočiště teď, když se na ně rozpoutala štvanice, téměř nastěhovali. Těch několik okamžiků ticha potřeboval. Potřeboval si to ujasnit, alespoň sám v sobě. Potřeboval pochopit, a snad si i odpustit své selhání, přestože mu nikdo nic nevyčítal, dokonce ani Ondra Novák ne. Hovořili spolu o tom, snažili se přijít na to, co dělat dál. Nevraceli se však k tomu, co bylo. Jejich hovory mu připadaly prázdné, vyprázdněná slova bez významu, protože nedokázali mluvit o tom nejdůležitějším, tedy, zda to vůbec mělo smysl. A protože on se jim nedokázal přiznat k těm několika okamžikům bezmocnosti, kdy to mohl udělat nebo se o to alespoň pokusit. Okamžikům, kdy selhal.\n"Petře," uslyšel tichý hlas Kazi, "zase tu sedíš potmě?"\n"Líp se soustředím," zamumlal a zavřel oči, když rozsvítila svíčku. Světlo ho oslepovalo. Nechtěl vidět. Nechtěl myslet, nechtěl vůbec nic.\n"Svět přece nekončí, Petře. Oni do toho šli s tím, že můžou zemřít, jako my všichni. Určitě ti to nevyčítají."\n"Jak by mohli, když jsou mrtví," řekl hořce. "Bylo to moje rozhodnutí," dodal.\n"Ne. Bylo to naše společné rozhodnutí. A bylo to jejich rozhodnutí - i to, že tě budou respektovat, bylo jejich rozhodnutí. Nemusíš to brát na sebe. Vždyť jsi mohl být na jejich místě."\n"Ale nejsem. Možná to je ten problém," zamumlal.\n"To neříkej!" zamračila se Kazi. "Potřebujeme tě."\n"K čemu? Na mně přece není nic zvláštního."\n"Chceš to vzdát?"\n"Ne," zavrtěl hlavou. "Pokud jejich smrt nemá být zbytečná, nesmím to vzdát. Ale ostatní samozřejmě k ničemu nenutím. Ani tebe ne."\n"Jsem ráda, že to říkáš. A ještě lepší bude, až se podle toho budeš chovat," podívala se mu do očí, pak tišeji dodala: "Nikdy jsi nás k ničemu nenutil, Petře. Jsem tu, protože tu být chci. Udělám večeři, jo?"\nNečekala na jeho souhlas a rozdělala hůlkou oheň v starém sporáku. Postavila na něj hrnec s vodou. Jak ve snu pozoroval brambory, které se na pokyn její hůlky začaly loupat, a cibuli, kterou jiný nůž krájel nadrobno. Do masa se pustila vlastnoručně.\n"Nikdy se to kouzlem neudělá tak dobře, aspoň mně se to nedaří. Vždycky tam zůstanou blány-"\n"To nemyslím. Proč se o mě staráš?"\n"Někdo to udělat musí," pokrčila rameny a vysypala na olej nakrájenou cibuli.\n"Zvládnul bych to. Kdybych chtěl."\n"Vím. Jenže ty teď nechceš. Petře…" začala jako by chtěla něco říct, pak jen pokrčila rameny a otočila se k plotně. Pozoroval ji, jak dokrájela maso a nasypala ho do hrnce a jak opatrně, jako přísady do lektvarů, odměřovala koření. "Uklidňuje mě to," prohlásila do ticha. "Život mi pak připadá mnohem normálnější. Kde jsou vlastně všichni?"\n"Doubravka s Jarkem obstarávají proviant. Lukáš s Šimonou spí, v noci se ji snažil dostat přes hranice. Jsou tam magické zábrany a alarmy, sotva se jim podařilo uniknout. Nejde se přenést, nejde proniknout pěšky. Nemůžeme použít ani mudlovské prostředky."\n"Možná by měli přeci jen zkusit letiště s mnoholičným lektvarem…"\n"Nebudeme to riskovat, jsem si téměř jistý, že na letištích budou mít odhalující kouzla, když teď po nás jde policie i bystrozoři. Bezpečnější bude, když ji schová v Čechách. Meda zařizuje další skrýše, bude lepší, když nebudeme všichni pořád spolu. A když nebudeme na jednom místě."\n"Takže zůstáváme." Přikryla hrnce pokličkou, umyla si ruce a posadila se vedle něj ke krbu.\n"Ano, je to v tuhle chvíli nejrozumnější." Nešlo jen o to, že hranice pro ně byly uzavřeny. Hlavně nebyl rozhodnut, zda vůbec odejít. Došlo to už příliš daleko, Grindelwaldovi bylo jasné, kdo na něj zaútočil, to bylo zřejmé. Neměli by klid, kdekoli by byli. Musí ho zabít, teď už mu skutečně nic jiného nezbývá. Když odejde, už nikdy k tomu nemusí najít příležitost. A ani odvahu.\n"Je dobře, že o Medě nevědí," poznamenal.\n"Nejsem si jistá, že to musí být dobře."\n"Proč?" zamračil se Petr. "Co tím chceš říct? Na tebe ostatně taky nepřišli."\n"Bojím se, že to, že naše jména nezveřejnili, nemusí znamenat, že o nás nevědí."\n"To mě taky napadlo. Ale Medě věřím."\n"Já taky, Petře," přikývla Kazi.\nMlčky přikývnul a pozoroval zamyšlenou tvář Kazi hledící do plamenů. Dášu identifikovali podle hůlky, která kdovíjak přečkala Zložár. A podařilo se jim vypátrat její kontakty. Teď téměř po celé jejich partě pátrali jako po skupině žhářů, která má na svědomí minimálně ten útok v Kojaticích. Smyčka se stahovala a ony dvě by z ní mohly vyklouznout, přesto se ani jedna z nich o to nepokusila. A možná ani nemohly, možná to skutečně byla past. Kojatice, dříve neznámé jméno, kterého teď bylo všude plno, dokonce i v zahraničních médiích. Jeho noční můra. Osmnáct uhořelých mužů, dvacet osm uhořelých žen a třicet pět mrtvých dětí. Nejmladšímu nebyly ani dva týdny. Sevřel pěsti. To mu na tom vadilo nejvíc. Jeho jméno je spojováno s odporným zločinem, a on se nemůže bránit. Památka jeho přátel, jejich hrdinná smrt, je pošpiněna.\n"Ondra měl dneska sraz se spojkou. Nývltovi se dozvědí pravdu. Tomáš se o to postará," řekl zachmuřeně. Rodiče Dáši žili v zahraniční, kam odešli dobrovolně. Spojení přes Anonymní prostřednictvím Ondřeje Nováka naštěstí stále fungovalo. Jak dlouho ještě?\n"Poslal jsem jí sovu. Ale ona by tomu beztak nevěřila." Ne, ona se zprávami z médií zmást nedá. Ala mu věří, i kdyby jí dopis nedošel, bude vědět, že je to všechno jinak. I když… Ta lež byla hrozná právě v tom, že částečně pravdivá byla. Byla to Dáša, kdo vyvolal Zložár, důkaz její hůlkou byl nezvratný. Byl to poslední zoufalý pokus, nezazlíval jí to, i když to byla chyba, která ji téměř okamžitě stála život. Mohla to předvídat? Mohl to předvídat on? Měl to předvídat, na něm bylo, aby tak mocného protivníka nepodcenil, aby na to ostatní připravil. Další chyba. A další vina.\n"Ala tomu neuvěří, tím jsem si jistá," přikývla Kazi. Po chvilce dodala: "Důležitý je, jaké věci jsou, ne jak vypadají, Petře."\n"Jsi si tím tak jistá? Musíme očistit jejich jména. A naše jména, samozřejmě. Vlastně mi mnohem víc vadí, že bych na sobě měl nechat tu špínu, než že bych měl umřít. Kdyby to aspoň nebylo zbytečné!" sevřel bezmocně pěsti.\n"Nebylo to zbytečné, Petře."\n"K ničemu to nevedlo," zavrtěl hlavou.\n"Když se na to podíváš tak, jak jsme to viděli předtím, rozhodl by ses nejspíš stejně. Aspoň já bych se stejně rozhodla. Nemohli jsme jen sedět se založenýma rukama."\n"Nevím. Teď mi připadá, že jsme se chovali jako blázni. Že to bylo od počátku odsouzeno k nezdaru."\n"To jsme nemohli vědět. Mohlo se to podařit. Když jsi vrhnul tu kletbu, mohl jsi se trefit, já taky, nikdo nemohl vědět, že všichni mineme. A to kouzlo se světlem a tmou… vždyť jsme ani nevěděli, že existuje! A rozhodně jsem netušila, že jde takhle vrátit Zložár! Dáša nemohla vědět, že se to stane."\n"Měli jsme to vědět!" vykřikl. "Měl jsem to vědět," dodal tišeji.\n"A jak?" pokrčila Kazi rameny. "Mohli jsme to odkládat a studovat a studovat… ale to bychom přišli o docela dobrou příležitost. Bylo správný se o to pokusit, pokud byla aspoň malá šance na úspěch. A ta byla. A najdeme další, uvidíš. Zítra budu pokračovat v pátrání."\n"S mnoholičným lektvarem."\n"Samozřejmě. A Tomáš určitě taky na něco zase přijde. Neprohráli jsme, Petře, ještě zdaleka ne. Na naší straně je pravda, a na jejich ne. Nezapomínej na to. A může se to podařit, musíš tomu ale věřit," podívala se na něj naléhavě, "protože pokud přestaneš věřit, ztratíš i odvahu. A teprve pak prohrajeme."\nHebridy; 16. března 2012\nPřipadal vám váš den surreální? Zkuste si ten můj." Less Wrong, MoR\nWolfric vstal brzy, ještě za šera. Vydal se do deštivého a větrného rána na malou pláž obklopenou útesy. Vlny se o ně divoce rozbíjely, slyšel chechot racků. Vzduch voněl slaně. Měl to tu rád. Cítil se tu doma, přestože zde nebyl tak dlouho a ani docela dobrovolně. A přesto měl pocit, že sem patří, že právě tady, v kamenném prostém domě, který sám s pomocí kouzel postavil, by chtěl vychovávat své děti raději než v honosném sídle rodiny Scamanderů. Hořce se usmál - proč myslí na děti? Komu z vlkodlaků se poštěstí mít děti… Zdravé ženy se provdávaly za vlkodlaky jen naprosto výjimečně a dívky trpící lykantropií děti neměly, alespoň on žádnou takovou neznal.\nOd zasnoubení s Magdalenou uplynuly už tři týdny, dokonce je již zvládnul ohlásit na ministerstvu. Nic už nebránilo tomu, aby jí řekl, čím je. A přesto to stále odkládal, příliš se bál, že ji ztratí. Ve skutečnosti nic jiného nečekal a vychutnával si každý den, kdy byl s ní. Kdy ještě byla ochotná být s ním.\nJejich zasnoubení bylo zvláštní a vlastně si ani nebyl jist, zda tomu může říkat zasnoubení. Žádné představování rodičům, žádná rodinná večeře, žádné sepisování předmanželské smlouvy, jak bylo zvykem v jeho rodině. Jen koupil prstýnek z bílého zlata s malým diamantem a pozval ji na večeři do Witchery v Edinburghu. Překvapil ji, když jí krabičku s prstýnkem podal, když se jí nejistým hlasem zeptal, zda by chtěla být jeho ženou. Nechápala proč, namítala, že jsou příliš mladí, že je to nezvyklé. Jemu to až tak nezvyklé nepřipadalo, v kouzelnickém světě se lidé ženili a vdávali brzy. A z jeho vrstevníků žijících na ostrově se vzali nejen Kenley s Lovellou, ale také Conor Diggory se nedávno oženil s Tsukiko Kuroganeovou, Bardolph Channing se zasnoubil s Ylvou Gampovou a Sandalius Bright měl se svou manželkou Beryl už dvouměsíčního syna. Souhlasila však, a až na těch několik námitek vlastně téměř neváhala. Protože nevěděla, čím je.\nŠel po úzké pláži kolem moře, dokud se zcela nerozednilo, pak se vyšplhal zpět a zamířil mokrou travou domů. Použil sušící kouzlo a vešel.\n"Dobré ráno, Wolfricu," usmála se na něj, právě vstávala. "Chtěla jsem uvařit čaj, ale nepodařilo se mi zatopit v kamnech. Nejsem zvyklá na tak spartánské podmínky," omlouvala se.\n"Neomlouvej se, udělám to," přiklekl ke sporáku a sáhnul po sirkách. Nepodařilo se mu zapálit ani jednu, byly navlhlé. Po pěti pokusech to vzdal. Také nebyl zvyklý rozdělávat oheň mudlovskými sirkami. Sáhnul po hůlce, pak zaváhal. Jeho dívka jej stále pozorovala.\n"Mai," zvedl hlavu a vážně se na ni podíval. "Měl bych ti něco říct."\n"To jako že se budeme muset obejít bez teplý snídaně? Nechceš dojít k Brightům? Snad budou mít dobrý sirky."\n"Proč?" nechápavě se na něj zadívala.\n"Protože je nepotřebují. My je také nepotřebujeme."\n"No, když myslíš, že když jsou venku tři stupně, prší a řádí menší hurikán, že nemusíme topit…" neskrývala dívka svou ironii. "Wolfricu, nedělej si srandu, vždyť Sandy s Beryl mají malé děcko, neříkej, že netopí. I když je mimo moje pochopení, jak se někdo může dobrovolně rozhodnout trvale žít uprostřed ničeho bez elektřiny s miminem," zamumlala.\n"To je to, o čem jsem s tebou chtěl mluvit, Mai," přikývl těžce. "Nelekni se, jen ti něco ukážu." Vytáhl hůlku, namířil na připravenou hraničku dřeva ve sporáku a řekl zřetelně: "Incendio."\nOheň vzplál. Magdalena vytřeštila oči a chvíli neříkala vůbec nic.\nDo ticha, které přerušoval jen praskot hořícího dřeva, Wolfric řekl: "Accio konvice," a v rukou mu přistála kovová konvice naplněná vodou. Wolfric ji položil na sporák a pokračoval: "Accio vajíčka a slanina. Accio pánvička." Neodvážil se podívat na svou snoubenku, která stále nic neříkala, a začal připravovat snídani.\n"Co to děláš? A jak?" našla konečně Magdalena hlas.\n"Snídani. A jak? Poměrně složitě, mohl jsem totiž na vodu použít ohřívací kouzlo, jenže máma vždycky říkala, že čaj nikdy nechutná tak dobře, jako když dáš vodu opravdu vařit."\n"Kouzlo," prohlásila dutě Magdalena. "O čem to, ksakru, mluvíš? To jsou nějaké triky, že?"\nWolfric jen tiše zakroutil hlavou.\n"Řekni mi, že si děláš legraci." Magdalenin hlas zněl téměř prosebně.\nWolfric dokončil snídani, nachystal ji na talíře a neverbálně odlevitoval na stůl.\n"Nakrájíš chleba, Mai?" řekl nejnormálněji, jak dokázal.\n"To mám jako říct Abrakadabra? Půjčíš mi na to tu svoji hůlku?"\nWolfric zavrtěl vážně hlavou. "Nefungovala by ti. Nejsi čarodějka. Hůlka magii netvoří, jen ji usměrňuje, tobě by byla k ničemu. A to slovo… jak jsi to řekla? S tím nežertuj, prosím."\n"Abrakadabra?" rozesmála se Magdalena, ale její smích zněl mírně hystericky. "Vždyť je to jen legrační slovo z pohádek!"\n"Připomíná to něco, o čem nechci mluvit. Neříkej ho raději, prosím. Nakrájíš ten chleba? Víš, prkýnko, nůž… to zvládneš."\n"Ano," odpověděla Magdalena a zněla víc než nejistě. Otočila se ke kredenci a mlčky pracovala. Pak donesla chléb na stůl. Vrátila se k věšáku vedle dveří a zamyšleně sáhla na Wolfricův kabát. Podívala se na podlahu, pak na Wolfricovy boty a kalhoty. Pak se podívala na něj s otázkou v očích. "Venku prší."\n"Použil jsem sušicí kouzlo."\n"Ty to myslíš doopravdy," řekla tiše.\n"Ono to je doopravdy, Mai. Jsem kouzelník."\n"To přece není možné," vrtěla pro sebe bezmocně hlavou.\n"Flagrate," řekl místo odpovědi tiše Wolfric a napsal hůlkou do prostoru svítící písmena: "To, co je, je i možné."\n"Protože bys zaječela a utekla?"\n"Ječím a utíkám?"\n"Ne," přiznal Wolfric. "Ale bál jsem se toho. A vlastně ještě bojím."\n"Může to být i nebezpečné?"\n"Všechno může být nebezpečné. I ten nůž, co jsi jím nakrájela chleba. I ta voda, z které jsme udělali čaj."\n"Jsou i nebezpečná kouzla?"\n"Obranná i útočná. Nebezpečné může být ale jakékoli kouzlo, pokud je nezvládnuté. Třeba i přemísťování."\n"Jako že jsi někde a pak zas jinde?"\n"Chápeš to rychle."\n"V čem je to nebezpečné? Že se třeba přemístíš někam, kde už něco je, a ty třeba budeš uprostřed stěny?"\nWolfric se na ni zadíval s obdivem. Magdalena se neděsila, přesněji téměř neděsila. Namísto toho začala logicky uvažovat. A vůbec ne špatně. Začala být zvědavá spíše než vystrašená, a to bylo dobré znamení. Možná… přeci jen… určitě je tu šance, že pochopí i to druhé, to horší. Má jí to říct také dnes? Co bude lepší - využít momentálního šoku, nebo jí to dávkovat postupně? A neobviní ho potom ze lži?\n"Ano, to také. A také se můžeš odštěpit. Nesmí se přenášet mudlové, leda v okamžiku nebezpečí života."\nWolfric se usmál: "Protože část v tobě ve skutečnosti nevěří, že je to možné."\n"Asi máš pravdu. Měl jsi mi to říct předtím," nadzvedla ruku s prstýnkem. "Nemyslíš, že jsem měla tohle o tobě vědět dříve, než jsem ti slíbila, že si tě vezmu?"\n"Bylo by to porušení zákona. Ministerstvo čar a kouzel-"\n"Ministerstvo čeho?" vytřeštila oči Magdalena.\n"Čar a kouzel," zopakoval trpělivě Wolfric. "Snad sis nemyslela, že něco tak nebezpečného může být bez administrativní regulace?"\n"To je pravda," přikývla dívka. "Když je nutné normovat i délku okurek a zakřivení banánů…"\n"To ale neděláme," podivil se Wolfric.\n"Vy ne," odpověděla suše. "Pokračuj."\n"Ministerstvo čar a kouzel, vlastně Mezinárodní sdružení kouzelníků-"\n"Jistě, co byste si počali bez mezinárodních sdružení," přikývla Magdalena.\n"-se už dávno dohodli na utajení našeho světa před mudly-"\n"To slovo se mi nelíbí," zamračila se.\n"Na něm není nic-"\n"Je," stiskla rty. "Pokračuj."\nWolfric si vzdychnul. Měla pravdu, jistě. Mudly kouzelnické společenství vnímalo v lepším případě blahosklonně a v tom slovu to bylo, přestože si to většina kouzelníků už ani neuvědomovala. "Smíme prozradit náš svět jen nejbližší rodině. Nesměl jsem ti nic říct ani to jinak dát najevo, dokud ses nestala mou snoubenkou."\n"Vždyť se to nedá nijak prokázat! Bylo to jen ústní!"\n"Odnesl jsem svou vzpomínku na ministerstvo. Zaregistrovali to tam. Zasnoubení se na rozdíl od manželství automaticky do knih nezapisují."\n"Jistě, to mě mělo hned napadnout," přikývla, a kdyby ji neznal, tak by ani nepostřehl náznak ironie. "Vzpomínky. Automatické zápisy do knih. Jistě. Co se stane, když se tvou ženou nestanu?"\n"Pochopil bych to, Mai," řekl tiše a podíval se stranou.\n"Ptám se na to, co udělá to vaše ministerstvo," doplnila netrpělivě.\n"Vymazalibytipaměť," zamumlal téměř neslyšně.\n"Cože? Nerozuměla jsem."\n"Vymazali by ti paměť," zopakoval zřetelněji, byť stále ještě tiše.\n"Celou paměť?" zeptala se nevěřícně.\n"Ne, jen… na mě. Na to, co jsi viděla… na existenci magie."\n"Jak to tak přesně poznají? To nepoškodí jiné vzpomínky?"\n"Ne, jsou na to specialisti. Většinou-"\n"Většinou?" téměř zakřičela. "Takže s největší pravděpodobností budu normální, možná ze mě taky bude blekotající troska?"\n"To jen, když se něco nepovede…"\nMagdalena vstala. "Promiň, potřebuju být chvíli sama," řekla chladně a oblékla si bundu. Vyšla ven, pak se však ještě beze slova vrátila, mezi dva plátky chleba položila vajíčko s kusem slaniny a odešla.\nWolfric složil hlavu do dlaní, lokty opřené o stůl. Nereagovala úplně špatně. Určitě to mohlo být ještě horší. Pořád je tu naděje, že se vrátí, že mu bude věřit, že si o něm nemyslí, že ji zradil. Vždyť to nemohl udělat jinak, pokud nechtěl porušit zákon! Přece po něm nemůže chtít, aby riskoval vězení, zvlášť když je… Což samozřejmě neví a momentálně nevěděl, jak jí to říct, aniž by ji úplně ztratil.\nMi se sice nezdá kapitola zase tak dlouhá, ale systém tvrdí, že je. Takže pokračujte na její dokončení.


Lake Charles Hotely: levné nabídky 118 hotelů Lake Charles\nVyhledávejte a porovnávejte hotely v destinaci Lake Charles na stovkách stránek pro cestovatele a ušetřete.\nLake Charles, LA, Spojené státy\nLake Charles 118\nOblíbené hotely v destinaci Lake Charles\n1591 West Prien Lake Road, Lake Charles, LA, Spojené státy\n4,2 km od centra města, Lake Charles\nHotel nabízí 92 pokojů, disponuje navíc i venkovním bazénem. Nachází se 20 minut jízdy od Lake Charles regionální letiště a hosté mohou využít zdarma kyvadlovou dopravu autobusem.\n2995 L'Auberge Boulevard, Lake Charles, LA, Spojené státy\n5,1 km od centra města, Lake Charles\nHotel nabízí 100 pokojů, disponuje navíc i venkovním bazénem. Tento hotel je umístěn pouze krátkou procházku od známých míst jako L'Auberge Casino Resort a Contraband Bayou Golf Club at L'Auberge Du Lac.\n3900 Highway 90 East, Lake Charles, LA, Spojené státy\n4,7 km od centra města, Lake Charles\nMotel svým hostům nabízí řadu vybavení a služeb, zahrnující například pokojovou službu, prádelní služby a kuřárnu. Bezplatné bezdrátové připojení k síti Wi-Fi je k dispozici hostům, kteří chtějí v průběhu svého pobytu zůstat dostupní online.\n2550 Golden Nugget Boulevard, Lake Charles, LA, Spojené státy\n5,6 km od centra města, Lake Charles\nResort nabízí 739 pokojů, disponuje navíc i venkovním bazénem. V resortu je bezplatně k dispozici přístup k internetu.\nVšech 118 hotelů v destinaci Lake Charles\nTipy pro rezervaci hotelu v destinaci Lake Charles\nPrůměrná cena Lake Charles:\n4 056 Kč/noc\n1 924 Kč - 7 078 Kč\n3 164 Kč - 5 243 Kč\nNejlevnější hotely Lake Charles, Louisiana\nCeny hotelů v destinaci Lake Charles\n2 148 Kč–15 409 Kč\n3 770 Kč–4 669 Kč\nKde se ubytovat v destinaci Lake Charles\nNejčastější dotazy týkající se cestování do destinace Lake Charles\nJaké jsou nejlepší hotely v destinaci Lake Charles?\nGolden Nugget Lake Charles je velmi populárním hotelem v destinaci Lake Charles s celkovým skóre 8,6 na základě 1 052 recenzí. L'auberge Casino Resort Lake Charles (8,1 na základě 1 723 recenzí) a Courtyard by Marriott Lake Charles (8,3 na základě 190recenzí) jsou podle nedávné zpětné vazby uživatelů stránek HotelsCombined také vysoce hodnocenými hotely v destinaci Lake Charles.\nKterý hotel v blízkosti Lake Charles Civic Center představuje dobré ubytování?\nGarden District Beauty with Space to Spread out and all the Comforts of Home je oblíbený hotel v blízkosti Lake Charles Civic Center, který je také vřele doporučovaný, s hodnocením 10,0 na základě 20 recenzí.\nMůžete doporučit dobrý hotel v destinaci Lake Charles, v blízkosti Prien Lake Mall?\nHoliday Inn Hotel & Suites Lake Charles South, An IHG Hotel se těší hodnocením 7,8 na základě 264 recenzí a nachází se v blízkosti Prien Lake Mall.\nNachází se v blízkosti Prien Lake Park nějaký dobrý hotel?\nGolden Nugget Lake Charles se těší 1 052 recenzemi na stránkách HotelsCombined s celkovým hodnocením 8,6/10 a je díky tomu doporučovaným hotelem v blízkosti Prien Lake Park.


FOR ARCH 2019 zaostří na chytrá města i na bezpečnost - Časopis Elektro - Odborné časopisy\nSpolečnost ABB jmenovala generálním ředitelem Björna Rosengrena Představenstvo společnosti ABB jednohlasně jmenovalo Björna Rosengrena generálním…\nStudentské formule ČVUT v Praze přivezly z Mostu zlatou a stříbrnou medaili Ve dnech 13. až 17. srpna se na polygonu u Autodromu Most konal mezinárodní závod…\nFOR ARCH 2019 zaostří na chytrá města i na bezpečnost\n27.05.2019 | ABF, a.s. | www.abf.cz\nObjevte novou, chytřejší a bezpečnější budoucnostna 30. ročníku mezinárodního stavebního veletrhu FOR ARCH. Od vystavovatelů, v poradenských centrech a během doprovodných programů se dozvíte, jak změnit dům nebo byt na chytrý domov. S trendy pro větší pohodlí, bezpečnost a úspory ve spotřebě energie je možné seznámit se ve dnech 17. až 21. září v PVA EXPO PRAHA v Letňanech. Generálním partnerem veletrhu je Skupina ČEZ.\nZ loňského výzkumu Ministerstva vnitra ČR zaměřeného na postoje občanů k prevenci kriminality vyplynulo, že více než polovina lidí považuje situaci za stejnou jako před 3 lety. Lidé se cítí být ohroženi nejčastěji kapesní krádeží (50 %), vloupáním do bytu (43 %) a vandalismem (39 %). Společnost Gallup ohodnotila jednotlivé země takzvaným "skóre bezpečnosti", Česko skončilo nadprůměrně, v žebříčku je na 32. pozici. Ale život přeje připraveným. I proto se letos Česká republika zapojí do Evropského dne proti vloupání 16. června. K němu Ministerstvo vnitra (MVČR) chystá řadu akcí pro veřejnost.\nO bezpečnost je třeba se postarat\nBezpečnost je důležitým prvkem i v hodnocení bytů, domů a lokalit pro bydlení i pro podnikání. Technologie a řešení pro zvýšení bezpečnosti mají tedy své místo i na veletrhu FOR ARCH. Od roku 2017 jsou stálou součástí nomenklatury, doprovodného programu i výstavních expozic firem, kde najdete např. bezpečnostní dveře, okenní kování, bezpečnostní fólie, zámky, mříže a ploty, řízení osvětlení v době nepřítomnosti, kamery, technologie pro monitoring a služby i expozici Městské policie. I letos bude připraveno poradenské centrum v Hale 4 pod záštitou MVČR a partnerů, Policie ČR a Cechu mechanických zámkových systémů ČR (CMZS). Zájemci mohou konzultovat své stávající nabídky od firem i rozdíly v používání certifikovaných a necertifikovaných produktů nebo se poradit, v které fázi hrubé stavby začít řešit zabezpečení.\nCo vše může být chytré?\nLidé chtějí komfort a úspory, přitom chtějí ovládat své domy, byty a provozovny jednoduše a k tomu potřebují, aby technologie byly vzájemně propojeny. Otevření okna musí být signálem k útlumu vytápění, zvýšení teploty osluněním musí být signálem pro žaluzie a chlazení a ukládání energie. To jsou reakce na již vzniklou situaci. Dalším stupněm vývoje k úsporám a komfortu je využití a práce s predikcí. Například s predikcí počasí v případě využívání obnovitelných zdrojů, s predikcí chování uživatele v případě vytápění, větrání a přípravy teplé vody. To je cesta inteligentních budov.\nSpolečnost ABB připravila na FOR ARCH 2019 řadu novinek v oblasti inteligentní elektroinstalace. Jednou z nich je nová generace systémového modulu 2.0 pro inteligentní elektroinstalaci ABB-free@home®. Proti předchozí verzi nabízí řadu vylepšení s možností připojení až 150 prvků. Návštěvníky jistě zaujme nový designový dotykový snímač ABB-tacteo® KNX, který představuje řídicí prvek pro řízení inteligentních budov, zejména hotelů, veřejných a obytných budov. Mnohdy je bezpečnostní funkce zároveň zvýšením komfortu. Třeba jako u nového 7" videotelefonu v nabídce domovní komunikace ABB-Welcome Midi s plně dotykovým 7" displejem s vyšším rozlišením a uživatelsky přívětivým uspořádáním ikon. „Patříme k lídrům v oblasti inteligentních domů a budov a jsme pyšní na to, že můžeme na FOR ARCHu představit široké spektrum výrobků a řešení pro chytrou automatizaci budov. Naší snahou je vyvíjet a nabízet řešení, která budou účelně a účinně sloužit v rezidenčních i komerčních budovách a zaručí jak efektivní nakládání s energiemi, tak pohodlí a bezpečí všem, kteří v těchto budovách bydlí nebo pracují,“ říká Vladimír Janypka, ředitel obchodní jednotky ABB Elektrotechnika.\nJak bude za pár let vypadat běžná domácnost? Odpověď nabídne expozice Smart Home od Alza.cz, kde si návštěvníci vyzkouší inteligentní spotřebiče a další vychytávky, např. dálkově ovládaná světla či stále oblíbenější hlasové asistenty. Novinkou bude 3D tisk a baby koutek se smart produkty pro miminka a s chytrými hračkami.\nChytré a bezpečné bydlení v chytrých městech\nSmart Cities (SC) je téma v posledních letech hojně diskutované. Chytrá města sdružují technologie, vládu a společnost k vytvoření chytré ekonomiky, chytré mobility, chytrého životního prostředí, chytrého bydlení a chytré správy a řízení města pro chytré lidi.\nKoncept zajistí městům trvale udržitelný model rozvoje, vynikající kvalitu života, bezpečnost a maximální efektivitu využití energie. FOR ARCH má od chytrého bydlení nakročeno k chytrým městům a prvním počinem bude letošní konference CHYTRÁ MĚSTA OD A DO Z.\nKlíčem pro psychickou pohodu člověka je osvětlení, které má i pozitivní vliv na jeho zdraví. Kdo někdy stavěl dům nebo rekonstruoval byt, ví, jak těžké je říci ve fázi hrubé stavby, kde budou zásuvky a kde světla. Pestrou nabídku osvětlení a světelných zdrojů najdou návštěvníci v Hale 4, v poradenském centru časopisu Světlo mohou probrat nejvhodnější osvětlení i otázky kolem modrého světla. Osvětlení je asi nejčastěji integrovaným prvkem v systémech inteligentních domů a je významný element v otázce bezpečnosti budovy z pohledu ochrany před trestnou činností i bezpečného užívání.\nOsvětlení souvisí i s pocitem bezpečí, a to nejen doma. Za důležité aktivity v oblasti prevence považují lidé dle průzkumu Ministerstva vnitra ČR také zlepšení veřejného osvětlení (shodně 87 % občanů). Novinky pro veřejné osvětlení na veletrhu budou, zájemci se dozví, které je úsporné, bezpečné a zároveň snižuje světelný smog apod. K dispozici budou i poradenská služba ohledně dotací na osvětlení pro města a obce. Tohle téma se objeví také na SMART CITIES konferenci.\nDoprovodný program veletrhu FOR ARCH 2019 – inteligentní a bezpečné bydlení\nÚterý 17. 9. 2019 – Bezpečné stavby, projektování bezpečnostních a protipožárních systémů: Školení sdružení AMBO se zaměří na požadavky na projektování z pohledu prevence kriminality, priority při výběru kritérií v projektování bezpečnostních a protipožárních systémů a význam integrace bezpečnostních systémů v procesu jejich montáže a provozu.\nStředa 18. 9. 2019 – Požární bezpečnost budov: TZB-info pořádá již 4. ročník konference, kde se potkávají památkáři, hasiči, stavaři a technologové. Navazuje na trend z minulých let, kdy měli posluchači možnost vyslechnout přednášky např. o zabezpečení nejvyšší dřevostavby světa v norském Bergenu, požární bezpečnosti obnoveného Světového obchodního centra, o rekonstrukcích divadel od architekta Davida Vávry. Letos zazní např. téma obnovy vyhořelé památky Libušín na Pustevnách.\nStředa 18. 9. 2019 – Bezpečný bytový dům SVJ/BD 4.0 – trendy a možnosti, pro moderní zabezpečení majetku a bytů: Odborný seminář MVČR přinese informace pro zástupce bytových domů a SVJ zejména k problematice zabezpečení bytů a domů jako součást nového preventivního projektu „Zabezpečte se, chraňte majetek sobě i svým sousedům“, který mimo jiné zdůrazňuje důležitost certifikace výrobků a služeb a podporuje využívání norem prevence kriminality řady ČSN EN 14383 při výstavbě budov.\nČtvrtek 19. 9. 2019 – CHYTRÁ MĚSTA OD A DO Z: Konference posluchače provede chytrým městem od projektu, přes technické řešení po realizaci. Ukáže, jak jsou tato témata úzce provázaná a jak by mohla chytrá města v budoucnu vypadat v návaznosti na další tematiku např. Green Cities, Stavebnictví 4.0, BIM, Smart Grids, Smart Energy, IOT, ICT. Na Smart Cities Market budou technologie a technika vč. virtuální reality.\nČtvrtek 19. 9. 2019 – Chystané legislativní předpisy pro oblast VTZ - Seminář pořádá Elektrotechnický svaz český.\nVíce informací najdete na: www.forarch.cz.\nve smyslu normy ČSN 33 2000-6 ed. 2\nŠkolení pro revizní techniky EZ\n5. - 6.9. Kutná Hora, 31.10. - 1.11. Černá Hora\nProvozuschopnost EPS a jeho uvádění do provozu\n9. 9. Brno, 12. 11. Praha\n11. 9. Brno, 3. 10. Ostrava, 8. 10. Praha\nprováděné dle ČSN 33 1600 ed. 2 - teoreticky i prakticky\nHromosvody a uzemňování prakticky\n16. 9. - 18. 9. Brno, 17. 9. - 26. 9. Ostrava, 20. 11. - 3. 12. Praha


Pension Dreiländereck - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Birx\nAm Sportplatz 7, Birx, Birx, Německo, 98634 - Zobrazit na mapě\nPension Dreiländereck – podrobnější informace\nPro cestovatele chtějící vnímat památky a zvuky města Birx je hotel Pension Dreiländereck perfektní volbou. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nPension Dreiländereck rovněž nabízí mnoho vybavení k obohacení vašeho pobytu ve městě Birx. Hoteloví hosté si mohou užívat vybavení jako pokojová služba, přeprava do hotelu / na letiště, grilovací zařízení, pronájem auta, prádelna.\nAtmosféra hotelu Pension Dreiländereck je cítit v každém pokoji. topení, budicí služba, stůl, balkon/terasa, budík jsou pouze částí vybavení, které můžete mít k dispozici. Ať už jste milovník fitness nebo jen hledáte způsob uvolnění po náročném dni, budete se bavit špičkovým rekreačním vybavením, jako je sauna, lyžování, dětské hřiště, billiard, zahrada. Ať už je váš důvod k návštěvě města Birx jakýkoliv, Pension Dreiländereck je skvělé místo pro osvěžující a vzrušující uvolnění.\nBirx Ubytovacích zařízení


Volný úvěr pro celou Českou republiku Velké banky odmítnou vaši žádost o úvěr. Jsme skupina finančních odborníků schopných dosáhnout hodnoty úvěru, kterou potřebujete, a podmínek, které usnadní váš život. Poskytujeme úvěry v rozsahu od 80000...\n53× 2 147 483 647 Kč, Celá ČR\nDobrý den, hledáte legitimní a důvěryhodný finanční věřitel? Potřebujete půjčku? Potřebujete naléhavou finanční pomoc? Potřebujete naléhavou půjčku na splacení svých dluhů nebo potřebujete kapitálový úvěr na zlepšení vašeho podnikání? Nabízíme...\n57× 800 000 Kč, Celá ČR\nPračka Aspes. Pere, ale občas zlobí elektronika. Spíše na náhradní díly. Cena 500,- Kč 777 007 402\n75× 500 Kč, Celá ČR\nJste v dluhu nebo potřebujete naléhavou peněžní / finanční pomoc? Potřebujete půjčku, rychlé a spolehlivé, je to místo, kde získáte věrohodné půjčky, nabízíme podnikatelské / studentské / domácí / osobní půjčky, platí úroková sazba 3% a kontaktní...\n80× Zdarma, Celá ČR\n93× 65 000 000 Kč, Chomutov\nNabízím spousty různých ručně vyřezávaných betlémů tvořených na Českomoravské vrchovině vyrobené z lipového dřeva. Různé druhy.\n100× Zdarma, Olomoucký kraj\nProdám starožitné tesařské vrtáky na kolíčkovaní,tedy spojování trámů Vladimír\n119× 300 Kč, Hradec Králové\nProdej pokrývačského sponkovacího kladívka\nProdám, pokrývačské sponkovací kladívko na instalaci střešní krytiny,podkladní lepenky,šindele,paropropustné fólie atd: Vladimír\n115× 850 Kč, Hradec Králové


Deník muže na mateřské | L'amour\nDeník muže na mateřské\nÚskalí rodičovské dovolené jsou daleko záludnější než jen věčný řev, zlobení a stres. Třeba taková lednička....\nBýval jsem takový pěkný kluk. Ženy obdivovaly mé svalnaté tělo a já byl na něj právem pyšný.\nMůj den začínal v posilovně a končil na squashi. Jenže pak se to stalo. Poznal jsem svou ženu. Večerní protahování těla vystřídaly pozdní večeře, filmy a víno. Hodně vína. Ručička váhy se pomalu začala vydávat opačným směrem, než jsem byl zvyklý. Ale pořád se to ještě dalo zvládnout. Jenže pak moje žena otěhotněla. Jako správný nastávající tatínek jsem dělal, co jsem jí na očích viděl. Jenže v nich jsem toho času viděl právě jen samé jídlo. Běhal jsem do cukrárny pro dortíky, v lednu sháněl jahody, po kterých obvykle následovala chuť na držťkovou polévku nebo anglickou slaninu. Trpělivě jsem svou ženu následoval ve večerních přežíracích orgiích a usínal zásadně na zádech. Moje břicho bylo po krátké době vypouklejší než to její. Na poznámky přátel jsem se smíchem odpovídal, že by si měli uvědomit, jaký jsem skvělý otec, když se svou ženou držím basu. Smích mě přešel asi týden po narození syna. Manželka byla téměř na své původní váze, zato já svých nově nabytých 13 kilogramů vláčel dál. Vtip je v tom, že pak byla má žena těhotná ještě dvakrát, takže si umíte představit, na jaké váze se u mě ručička zastavila...\nMé ženě se to ale shazovalo! Hned z porodnice běžela do práce, zato já musel zůstat doma s dětmi. Když jste dennodenně vystaveni takovému psychickému tlaku, jídlo a víno je jediným světýlkem ve vašem pomyslném dni hrůzy.\nUž se sám se sebou nedomluvím\nPo vyčerpávajícím dni s dětmi není nic lepšího, než lehnout na sedačku a tupě zírat na televizi. Vydržím to vždycky asi tak 5 minut. Láká mě, potvora. Nemůžu na ni přestat myslet. Představuju si, co je uvnitř... Lednice. Už stojím před ní a koukám, co dneska pěkně ztrestám. Salámek, sejránek, čokoládičku. To vše proložím suchým rohlíkem a sklenkou vína. Když jsem snědl i všechny Kostíky, co mají děti k snídani, došlo mi, že takhle to dál nejde. Svůj pocit viny jsem zajedl kolečkem salámu, který přivezla žena z Itálie. Ráno se budím výčitkami, co jsem zase večer splácal dohromady. Dneska to bude rozhodně jinak. Ale asi tušíte, jak to vždy končí. Copak už se sám se sebou nedokážu domluvit? Náhle slyším známý řev nejmladšího syna: Tatí, Vilda se mi směje, že mám holkový kartáček, tatíí, on mi nechce dát můj polštář, tatí, on mi bere iPad... Buď je teď půjdu nahoru seřvat, nebo... otevřu lednici a dám si kousek čokolády. Ale jen malinký...\nKrása nočních měs...\nV noci se města mění v kouzelná místa plná romantiky. Večerní procházky jsou jako více\nKouzlo prvního po...\nZajímavý projekt: 20 párů, které se neznají se poprvé políbí. více


Palubky cena obi – Hverdagens skonhed\nHomegarážePalubky cena obi\nPodlahové palubky koupit o objednat u OBI. Mají tepelně izolační účinek, takže šetří energii. Pripravený na vyzdvihnutie od ďalšieho. Palubky mají tepelně izolační vlastnosti.\nNavíc palubky za trvale nejnižší ceny. Nákup bez rizika: 28 dní na vrácení.\nAkční zboží z letáků OBI – PALUBKY. Vám zobrazí slevy a akce na PALUBKY z letáků OBI. Vyberte si co potřebujete z 75 aktuálních inzerátů v kategorii Stavební bazar – nářadí, stavebniny: palubky. Nebo zadejte inzerát zdarma a rychle prodejte.\nOBI laminátová podlaha „ Comfort“. Důležitými součástmi koncepce BAUHAUS jsou nejen. BAUHAUS zaměřuje na udržitelnost, ochranu klimatu a ochranu. Hornbach, Baumax, OBI či Bauhaus však nabízejí polotovary (plotové díly… prkna či obkladové palubky ) a jestliže máte některý z těchto řetězců v. CZ – dodáváme plastové palubky pro podhledy, podbití i provětrávané fasády.\nObi v kuchyni asi 2-3 roky, to už nevim přesně a cena byla okolo 250,- m2, takže žádná extra kvalita, ale zatim slouží.\nKč za m2, běžná cena těchto podlah se ale pohybuje. Nakupujte kvalitní plastové palubky levněji. Obkladové a fasádní palubky v nejvyšší kvalitě. Plastové profily jsou.\nDodací lhůta: 2-3 týdny. Na výběr jsou kancelářské stoly a skříně z lamina, které lze. Všechny informace o parketách Bauhaus. Castorama – největší polský DIY řetězce (tzv. "udělej si sám" potřeby pro kutily, dále vše pro stavbu, rekonstrukce, vybavení domu, zahrada). OBI a stavebninách, dostala jsem odpověd že nic takového nexistuje,parkety. Jak lze tefdy poklást parkety nebo palubky přímo na beton?\nA není divu, mají totiž spoustu výhod. Vybírat můžete z 22. V dnešních řetězcích Baumax, Hornbach, Obi zakoupíte už dřevo nejen suché, ale i. Tato nabídka od prodejce milmarekbyla archivována dne 02. Obi osb desky cena – Stavební materiály pro opravy. Cena bez DPH: 33,37 €.


TOPFIELD TF S3000RHD IRDETO USB PVR, Satelitní přístroje\nÚvod › Satelitní technika › SAT přístroje › TOPFIELD TF S3000RHD IRDETO USB PVR\nTOPFIELD TF S3000RHD Topfield S3000RHD je satelitní HD přijímač vyladěný pro použití v České a Slovenské republice s integrovaným dekodérem systému Irdeto PI sys a certifikací Skylink Ready. Celý popis\nMaloobchodní cena: 3 490 Kč, Ušetříte 1491 Kč (43 %)\n1999 Skladem, expedice do 24 hodin SAT přístroje\nNáš kód: 1077009943\nZobrazit všechny Satelitní technika - SAT přístroje TOPFIELD\nJednoduchý a bez problémů.\nELECTRO WORLD v k internetovém zasílání používá českou poštu,ke mě objednaný satelit putoval osm dní.To byla jediná vada.\npřed 22 měsíci, Václav\nspokojenost s produktem uz mam dva :-) Doporucuji ostatnim.\npřed 23 měsíci, monika\njsem spokojen ve všech směrech\npřed 24 měsíci, Jan Fulek\nPřístroj má české menu.AUtomatické naladění programů proběhlo rychle a bez problémů.\nPo čase sám aktualizuje seznam programů a vyhledává nové programy a radia.Občas nejde dálk.ovladačem vypnout"zamrzne"a je nutný restart.\nTlačítka na dálk.ovladači jsou sice měkká,ale musí se vždy dost silně stisknout,aby reagovala.Pak se vám stane,že opakovaným stiskem tlačítka dálky vyvoláte požadovanou nabídku a ta se vám hned zase schová,což bývá někdy otravné.\npřed 29 měsíci, L.Bleha\nUž jeden přijímač mám,tak to byla brnkačka.\npřed 31 měsíci, Pepa\n- produkt jsem zakoupil protože jsem pro známé již tento přijímač zakoupil a instaloval\n- funkce FastScan\npřed 33 měsíci, Lackovič\nDoporučuji, pro běžné užívání plně dostačuje.\npřed 35 měsíci, PhDr.Pavel Jůra\npřed 37 měsíci, Mojmír Šimeček\nMám TV Samsung se satelitním příjmem a po 2,5 rocích provozu jsem musel řešit buď opravu za cca 5000.- Kč nebo koupit satelitní přijímač. Už nikdy bych nekupoval TV se zabudovaným satelitním přijímačem. Satelitní přijímač rychleji stárne a rychleji se nahradí. První naladění dle návodu je zavádějící. Je lepší první naladění provádět ručně(dle menu). První ladění Fast Scan nenaladí všechny dostupné stanice. Nahrávání a přehrávání nemám zatím odzkoušeno. Ovládání je příjemně snadné. Nastavení funkcí a ovládání je mírně zavádějící a nepřesné dle návodu.\npřed 39 měsíci, Jiří Vaňura\nZatím se jeví velmi dobře. Ladění ok. Frekvenci je nutno zadávat ručně, což mě trochu potrápilo.\npřed 40 měsíci, láďa\nkoupě přijímače doporučuji\npřed 42 měsíci, jaromír\nvybrala jsem na internetu a protože jsem měla tu samou značku ale starší typ.\npřed 43 měsíci, Dana Polomská\nnaprosto OK...pochopí i technicky nezdatný jedinec :-)\npřed 44 měsíci, Mischelyn\nCena a celkem dobré recenze\npřed 46 měsíci, Reichert Václav


Záběry z dronu: V Děčíně spustili na Labe devadesátimetrový tanker – Novinky.cz\nZáběry z dronu: V Děčíně spustili na Labe devadesátimetrový tanker\nCvaknutí zajišťovacího háku, zadrnčení propnutých ocelových lan a devadesátimetrový kolos vážící téměř 700 tun se pomalu vydal poprvé na vodu. Cesta do laguny loděnice v Děčíně trvala přibližně půl hodiny. Podívejte se, jak se tanker na kapalné látky spouští na Labe, i z ptačí perspektivy.\nV Děčíně spustili na Labe devadesátimetrový tanker\nčtvrtek 29. března 2018, 12:43 - Děčín\nPlavidlo pojmenované Zostera bylo ve středu odpoledne přesunuto z výrobní haly na břeh zátoky na tzv. výtahu.\n„Proces spouštění na vodu je jednoduchý. Je to výtah čili jsou tam elektrické vrátky a přes lana se výtah spouští až do vody,“ řekl Novinkám obchodně-výrobní ředitel České loděnice Pavel Hvězda. Na palubě pohyb lodi neustále monitorovala desítka lidí. Další desítka lidí dozorovala spouštění ze břehu.\nPlavidlo se do vody spouštělo pomocí výtahu.\n„Plavidlo chemického tankeru má délku 90 metrů, šířku 11,5 metru a výška boku je 5,5 metru. V sobě má vestavěné nádrže na chemické produkty o celkovém objemu 1400 kubických metrů,“ uvedl Hvězda s tím, že loď není určena na moře, ale pouze na říční evropské toky.\nVýroba lodě trvala sedm měsíců, s technickou přípravou osm.\nZostera ale bude ještě pár dnů stát u přístavní zdi přímo v loděnicích v Křešicích, kde podstoupí důkladnou první kontrolu německé plavební správy.\nVe středu byl tanker slavnostně pokřtěn.\nZ Děčína ji pak vlečná loď dopraví do Nizozemska, kde do ní nainstalují motor, navigaci, elektrosystémy a další potřebné technologie.\nTanker je určen pro převoz kapalných látek na říčních tocích.


Je to ideální místo pro aktivní odpočinek. Kdo si k nám přijede zahrát, užije si pohodového golfu v krásné přírodě, zapomene na každodenní starosti a na každé jamce si najde své.\nSrdečně Vás zveme k nám na návštěvu.\n08. 01. 2020Zimní přestávka\nRádi bychom Vás informovali, že jsme dne 27.12. 2019 uzavřeli hřiště na letní jamky. Přejeme příjemné prožití zimního " negolfového" období. Již teď se těšíme na jarní setkání s Vámi!! Váš Valašský golfový klub Rožnov\nSki & golf 2020\nTermín - lyže 21.3. a golf 28.3. 2020 Srdečně Vás zveme na již tradiční akci na úvod nové golfové sezóny a to velmi oblíbený Ski & Golf. Golfového turnaje se mohou zůčastnit i ostatní hráči, kteří nejeli lyžařskou část, ovšem bez nároku na vítězství. • info na ČGF\nAreál golfového hřiště je momentálně uzavřen z důvodu zimní přestávky. Ani golf a bohužel ani běžkování. Počasí si s námi zahrává. Nejnovější předpověď počasí slibuje sněhovou nadílku, tak uvidíme....


Lidé pochodovali proti úložišti - Klatovský deník\nLidé pochodovali proti úložišti\nChanovice — V Chanovicích na Klatovsku už pošesté vyrazili o uplynulém víkendu lidé z okolí na pochod proti uvažovanému jadernému úložišti v Pošumaví.\nV Chanovicích na Klatovsku už pošesté vyrazili o uplynulém víkendu lidé z okolí na pochod proti uvažovanému jadernému úložišti v Pošumaví.Foto: DENÍK/Ludvík Pouza\n„Šlo o procházku krásným územím, které je mezi vytipovanými lokalitami ke stavbě úložiště radioaktivního odpadu. Lidé, kteří se pochodu zůčastnili, přišli podpořit snažení naší obce o veřejné, reálné, odborné, odpovědné a ohleduplné hledání řešení velkého celorepublikového problému: Kam s ním,“ informoval starosta Chanovic Petr Klásek.\nPřestože ráno teploměr ukazoval deset stupňů pod nulou, přišlo na pochod na 250 obyvatel Chanovic a obcí v okolí.\n„Trasa pochodu byla volena tak, že účastníci obešli území znázorňující 300 ha, což je požadované území pro stavbu úložiště. Délka pochodu byla zhruba deset kilometrů a vedla členitou, pestrou krajinou Pošumaví, odkud jsou krásné výhledy na Šumavu. Start byl u chanovického zámku a pokračovalo se přes Dobrotice, Holkovice, Plácek a Újezd u Chanovic. Cíl byl v Kulturním domě v Chanovicích, kde bylo připraveno posezení s hudbou,“ popisuje průběh akce starosta.\nCelá oblast Prácheňska patří od poloviny devadesátých let mezi vytipované lokality pro možné ukládání jaderného odpadu dle vládní instituce Správa úložišť radioaktivních odpadů.\n„Na území obcí tohoto regionu probíhají čtrnáct let průzkumné práce pro případnou stavbu úložiště. Prvních devět let žádný ze starostů a zástupců pověřeného města neměl o průzkumech jakékoliv informace. Stále zde chybí pravidelná a otevřená informovanost s možností dotazů a vzájemné komunikace všech zúčastněných stran, rovnost jednotlivého občana v nejzapadlejší vísce a i té nejvyšší vládní instituce, kontrola veškerých činností, odpovědnost. Nikdo se nás na nic neptá, nikdo z našeho regionu není zván k jednáním, a to se nám nelíbí,“ pokračuje Klásek.\nIniciativa obce Chanovice má mezi občany velkou podporu.\n„Pochodu se účastníme pravidelně. Nechceme úložiště na Prácheňsku. Chceme, aby zdejší krajina byla zachována i pro příští generace. Je tady nádherně a moc dobře se tu žije. Proto se snažíme alespoň naší účastí vyjádřit svůj názor,“ říkají Marie a Miroslav Gabrielovi a Dana Parisová z Černic.


KRAJ / LIBERECKO – Muže bez známek života resuscitovali policisté z Nového Města pod Smrkem.\nV pátek 26. ledna v Novém Městě pod Smrkem, krátce před devátou hodinou, prováděli policisté z místního obvodního oddělení běžnou hlídkovou činnost. Poblíž budovy zdravotního střediska v centru města spatřili na zemi ležícího muže. Nečekali na nic a okamžitě se vydali muži na pomoc. Nehybně ležící osoba nereagovala na jakékoliv podněty, nedýchala a policisté u ní ani nenahmatali pulz. Mužům zákona bylo ihned zřejmé, že tady půjde o čas a každá vteřina navíc při záchraně lidského života může mít fatální následky. S naprostou profesionalitou si rozdělili role. Poté, co první z policistů podložil ležícímu muži hlavu a počal s nepřímou masáží srdce, druhý z policistů nejen že zavolal rychlou zdravotnickou pomoc, vyrozuměl operační středisko, ale doběhl do nedalekého zdravotnického střediska pro místního lékaře.\nBěhem několika málo minut se podařilo policistovi, který prováděl masáž, muže oživit. Druhý z policistů již přibíhal zpět s místním lékařem. Společně zachráněného, téměř šedesátiletého muže, uložili do stabilizované polohy a poskytli mu spolu s lékařem odbornou péči a dohled, který trval až do příjezdu Zdravotnické záchranné služby. Již reagujícího muže si zdravotníci převzali do péče a převezli jej k dalšímu ošetření do nemocnice v Liberci.\nOba policisté nejen, že reagovali naprosto profesionálně, odhodlaně a přesně tak, jak vyžaduje péče o zdraví a život člověka v takto nenadálé situaci, ale zachovali si především „chladnou hlavu“ a rozvahu. Společným pojítkem všech těchto vlastností, zkušeností a dovedností je zachráněný lidský život!