Korea 7 | Outsider Media\nG. Alexandrov 28.03.2017\tČlánky\nVálka jako válka – 2\nSituace na Korejském poloostrově v létě 1950 nevypadala nijak zvlášť obtížně mimo jiné ani pro vůdce korejského lidu soudruha Kim Ir Sena. Podle jeho vlastních slov, myšlenka na to, že korejský lid ztrácí víru ve sjednocení Koreje, mu nedala spát, a tak musel pracant chtě nechtě bdít.\nKim Ir Sen byl šprýmař, veselá kopa, přesto ne až tak veselá, že by sám chtěl skákat přes zeměpisné rovnoběžky.\nSSSR odrazoval šprýmaře, strádajícího bezesnými nocemi, od unáhlených činů až do určitého momentu, nicméně 30. ledna 1950 Stalin Kim Ir Sena telegramem uvědomil, že se Kreml rozhodl podpořit jeho úsilí sjednotit zemi. Nadšený vůdce korejského lidu požádal o osobní schůzku se soudruhem Stalinem, a toto setkání se uskutečnilo v dubnu roku 1950. (V tomtéž dubnu téhož roku 1950, kdy se Spojené státy rozhodly znovu vyzbrojit Německo – do očí bijící shoda.)\nPři sjednávání podmínek „spolupráce“, Stalin okamžitě Kima varoval, aby nepočítal s přímou účastí sovětských vojsk ve „sjednocování“, a současně Kimovi uložil zkoordinovat v „souvislosti se změněnou mezinárodní situací“ své počínání s Čínou, a v případě, že by se nepodařilo s Číňany dosáhnout vzájemného porozumění, pak ať Kim raději počká na vhodnější dobu. Za tímto pokynem, kterým se Kim nemohl neřídit, se skrývaly Stalinovy pochybnosti o dostatečné bojeschopnosti severokorejské armády. Kim se podřídil a za měsíc, v květnu 1950, se setkal s Maem. Ten mu řekl, že neočekává, že by se do konfliktu zapojili Američané, a kdyby se událostí v Koreji snažili ovlivňovat Japonci, Čína přijde Kimovi na pomoc.\nKromě slibů, které ostatně mnoho nestojí, mohli Číňané, kteří se ani nechystali k přímé účasti v konfliktu, pomoci Severokorejcům účinnějším, ne-li přímo rozhodujícím způsobem – v letech 1945-49 pomáhal Kim Maovi, vysíláním „dobrovolníků“ do Číny, naklonit jazýčky vah v probíhající čínské občanské válce v jeho prospěch a teď mu Mao mohl tuto službu oplatit, přičemž ne vysláním Číňanů, stačilo poslat zpět do Koreje „dobrovolníky“, co prolévali v Číně krev za Čínu a získali tam cenné bojové zkušenosti. A takových se našlo na 70 tisíc, několik divizí. (Kde prošel Číňan, tam už Žid nemá co pohledávat.)\n(Celý ten povyk a přípravy nemohly ujít bystrému oku „imperialistů“; přesto v žádném smyslu a na žádné úrovni nenásledovala jakákoliv protiakce. Nelze říci, že by tím snad jinou cestou Anglo-Francouzi událostem napomohli, to ne, ale zcela jistě jim ani nepřekáželi.)\n21.června dal Kim prostřednictvím sovětského velvyslanectví do Moskvy vědět, že se mu podařilo zachytit radiodepeše, ze kterých vyplývá, že „jihokorejské loutky“ mají cosi za lubem a on je jednoduše donucen předejít škodám započetím vojenských operací; chystá se zasáhnout 25. června 1950.\nJak klučina řekl, tak učinil.\nZačít, urychlit a prohloubit bojové akce nebylo Kimovi, jehož už svrběly ruce, zatěžko. Celkové množství severokorejských i jihokorejských ozbrojených sil bylo zhruba stejné (přesná čísla nejspíš neuvedeme, ale než vypukly boje, měly obě armády přibližně po 120–130 tisících ozbrojenců). Jenže podstatný rozdíl spočíval nejen v bojových zkušenostech, ale také ve výzbroji – severní Korejci disponovali téměř třemi sty tanky T-34, čtyřmi sty letadly a více než dvěma sty děl ráže 122mm a 76mm, z nichž část byla samohybných a rovněž těžkými minomety. Jižní Korejci neměli kromě ručních střelných zbraní skoro nic, neměli tanky ani letadla a těch několik kanónů, co měli, bylo dávno vyřazených z americké výzbroje, navíc menšího kalibru než ty severské.\nNež nastala hodina H, seveřané soustředili u 38 rovnoběžky a posléze vrhli na jih, 200 letadel a 150 tanků, doprovázených asi stotisícovou pěchotou. 65 tisíc lehce vyzbrojených jihokorejských vojáků je nemohlo zastavit. Neměli, jak se říká, žádnou šanci.\nVojenské operace v Koreji lze rozdělit do čtyř etap, na čtyři období, čtyři časové úseky, snad by se dokonce dalo mluvit o čtyřech různých válkách. Tyto věci jsou všeobecně známé, takže se nebudeme pouštět do podrobností a čísel, prostě události jen přelétneme, schematicky; utřídíme si je chronologicky.\nTak tedy – Korejská válka, etapa první, červen – říjen 1950. Prvních dva a půl měsíce ze třiceti pěti:\nJiž 26. června, den po začátku útoku, dosáhli seveřané předměstí Soulu, a o další dva dny později, 28. června 1950, Soul padl. (Těm, co o tom nevědí – Soul je považován (ctěn) jako hlavní město Koreje jak jižany, tak seveřany, Pchjongjang se stal „dočasným hlavním městem“. Vy i já víme, že není nic trvalejšího než „dočasné“, ale Korejci to, jak to vypadá, nevěděli.)\nS pádem hlavního města vypukla panika, vláda Jižní Koreje utekla, jihokorejští vojáci hromadně dezertovali, anebo přecházeli na stranu seveřanů. USA evakuovalo svých přibližně 600 poradců, kteří byli zčásti poradci vojenskými a zčásti pomáhali Jihokorejcům v obnově elektrické energie. (První, co Kim Ir Sen zařídil, když se stal vůdcem, byl „blackout“, odpojení Jižní Koreje od elektrického proudu. Bylo to lehčí než lehké, vždyť téměř všechny korejské elektrárny se nacházely na severu. A nebylo to provedeno ani tak z touhy škodit, jako spíše proto, že Korea z vděčnosti za „všechny výdobytky“, chtěla SSSR něco vynahradit a začala vyvážet na sovětský Dálný východ uhlí. Kromě uhlí také vyvážela rýži a – na Stalinovo osobní přání – „ne méně 26 tisíc tun olova ročně“.)\nV polovině měsíce června, tři týdny po začátku války, měla jihokorejská vláda z původních 120-130 tisíc, k dispozici méně než 25.000 vojáků. Američané nemohli přijít s okamžitou pomocí. Republikáni totiž iniciovali řadu kongresových bitev za snížení vojenského rozpočtu a Trumanově demokratické administrativě zůstalo z původního velkolepého vojenského rozpočtu jen velmi málo. Například z forrestalovského loďstva1 zůstaly žalostné zbytky, které nemohly zvládnout ani plnohodnotnou blokádu Korejského poloostrova. A tak prozatím, aby něčím „zaplácli díru“, ve snaze získat alespoň nějaký čas, začali Američané přesouvat do Koreje část okupačních vojsk z Japonska, jenže tím stav nezlepšili, spíše ještě zhoršili. Problém nebyl ani tak v selhání sil a zbraní (mluvíme zhruba o třech (a nejprve dvou) divizích, kterým chybělo do plné výbavy 40-60% výzbroje (v důsledku zmíněného nedostatku financí) a výzbroj zjevně neodpovídala potřebám), hlavním nedostatkem bylo, že okupační síly byly původně vytvořeny a vyškoleny spíše k pořádkovým zásahům, nikoliv k bojovým akcím a absolutně nebyly připraveny (včetně kondice a fyzických předpokladů vojáků, kteří spadali do okupačních sil – nevyžadovala se u nich odpovídající bojeschopnost). Ukázalo se, že vítězný nástup Severokorejců nemohou nejen zastavit, ale ani zpomalit, a na konci července 1950 byly ustupující (ale spíše prchající), jihokorejské a americké síly (nebo spíše to, co z nich zbylo), namačkány na malé ploše jižního výběžku Korejského poloostrova, obepínajícího přístav Pusan. Toto předmostí dostalo název Pusanský perimetr. Od začátku války uběhlo něco přes měsíc a severokorejský režim fakticky kontroloval celou Koreu. V Londýně, Paříži a Moskvě mohli oslavovat, jejich plány před očima vyrostly do reálné podoby. Netrpělivý, horlivý Kim Ir Sen, si pospíšil s prohlášením, že Pusan obsadí do 15. srpna.\nTakto vypadala situace, a pokud bychom ji měli nahlížet z čistě vojenského hlediska, vypadala pro Američany, na rovinu řečeno, přímo depresivně. Nicméně, válka má mnoho tváří a stát nebojuje pouze a jen armádou. USA ustupujíce k jihu Koreje, současně začaly útočit v jiné oblasti – v diplomatické. A uspěly. Severokorejské divize sotva vytáhly přes 38. rovnoběžku a Američané už (Trumanem osobně) zahájili v OSN diskusi o „aktu agrese“. 27. června 1950, dva dny po zahájení války, byla připravena rezoluce číslo 83 a předložena k hlasování v Radě bezpečnosti. A Rada bezpečnosti OSN ji schválila. Rezoluce odsoudila akt agrese a Severní Koreu označila za agresora. 7. července 1950, na pozadí úspěšně se rozvíjejícího severokorejského útoku a oslav všeho pokrokového lidstva, byla Radou bezpečnosti přijata rezoluce č. 84, a stala se rezolucí převratnou, protože v mnoha ohledech předjímala pozdější názor, že „dobro je třeba prosadit pěstmi“2. Rezoluce dala zelenou všem členům mezinárodního společenství v poskytnutí veškeré možné pomoci (ve všech možných smyslech) obětem agrese (Jižní Koreji) a doporučila vytvoření mezinárodních sil (v podobě vojenského seskupení), které budou pod vlajkou OSN, budou se opírat o její autoritu a obnoví mír na Korejském poloostrově. Vzápětí po rezoluci Rada bezpečnosti odsouhlasila pro síly OSN jednotné velení, protože armáda bez vrchního velení by k ničemu nebyla a vrchním velitelem se, s vědomím a souhlasem Organizace spojených národů, měl stát představitel USA. Povšimněte si, že to vše se odehrálo 7. 7.1950, kdy se v Koreji ještě neobjevil ani jeden americký voják a USA již dosáhly kolosálního diplomatického vítězství. A dosáhly ho proto, že se SSSR dopustil hrubé chyby. Nemohl vetovat rezoluci č. 83 ani č. 84 z důvodu, že sovětský představitel od ledna 1950 zasedání Rady bezpečnosti bojkotoval. Sovětský představitel se zasedání Rady bezpečnosti neúčastnil, protože se Kreml domníval, že tímto způsobem OSN trestá. Svaz sovětských socialistických republik „trestal“ OSN za to, že Čínu v Radě bezpečnosti zastupoval Kuomintang, uprchlý na Tchaj-wan (dříve nazývaný Formosa)3, ale OSN si nepřála uznat komunisty (spíše „komunisty“, ale abychom neodbíhali od tématu, zavrhneme uvozovky a uděláme radost „komunistům“ a budeme je nadále nazývat komunisty) za oprávněné zástupce všeho velkého čínského lidu, a Sovětský svaz chtěl Spojeným národům ukázat, jak mnoho ztrácí, když se jeho zástupce neúčastní zasedání. Lucullus obědvá u Luculla4 a komunista pomáhá komunistovi, dokonce i když to není komunista, u komunistů a „komunistů“, je to stejné jako u liberálů a „liberálů“, tam je pravda, možnost ujasnit si pojmy a „liberály“ nazvat liberalisté a máme jasno, ačkoliv v takové jasnosti aby se čert vyznal.\nTehdy však liberalisté ještě nebyli, byli tu však komunisté a ve výsledku těchto her, kdy jeden vyhrál a jiný se přepočítal, byl stvořen precedens, díky kterému OSN obdržela právo na své vlastní ozbrojené síly, kterým mezinárodní společenství od nynějška mohlo (a stále ještě může) odkázat panovačného agresora do patřičných mezí. Vraťme se teď na konec července 1950, na Pusanský perimetr, kterému Kim Ir-sen (a nejen on sám) povolil dva týdny života. Červenec skončil a než začal srpen padesátého roku, Američané pochopili (cítili, vnímali) že předmostí neztratí, a že se jejich kalkulace, jež šly daleko nad rámec Korejského poloostrova, ba i regionu, naplní.\nPlán se vydařil.\nJames Forrestal – bývalý ministr obrany Spojených států\nДобро должно быть с кулаками První sloka básně sovětského básníka Stanislava Jurjeviče Kunjajeva\nPortugalci, kteří Tchaj-wan objevili pro Evropu, mu dali jméno Ilha Formosa, což znamená Krásný ostrov\nLucius Licinius Lucullus (asi 118–57 př. n. l.) byl římský vojevůdce, konzul, státník a mecenáš umění, proslulý rovněž nákladným životním stylem – vzpomeňte na „lukulské hody“\nUPD 28.3.2017 – Hansův komentář:\n„….se SSSR dopustil hrubé chyby. Nemohl vetovat rezoluci č. 83 ani č. 84 z důvodu, že sovětský představitel od ledna 1950 zasedání Rady bezpečnosti bojkotoval.“\nNo, rezoluci nemohl vetovat. Ale ani s ní nemohl souhlasit. Podle charty OSN jsou platné a schválené jen takové rezoluce Rady bezpečnosti, pro které hlasují všichni stálí členové (..Rada bezpečnosti rozhoduje kladnými hlasy devíti členů, v tom hlasy všech stálých členů…). Pro zmiňované rezoluce všichni stálí členové nehlasovali – když se sovětský vyslanec ani neúčastnil jednání – tedy de iure rezoluce nebyly schváleny.\nAle kdo by četl pravidla hlasování, že. A kdo by je dodržoval… leda nějaký chudák. Kterého rychle naučí, kdo má větší klacek.


THERALINE Potah na kojící polštář Original design květinové šlahouny (57) | pinkorblue.cz\nTHERALINE Potah na kojící polštář Original design květinové šlahouny (57)\nVšechny varianty THERALINE Potah na kojící polštář Original design květinové šlahouny (57)\nČíslo výrobku: A039227\nTHERALINE Potah na kojící polštář Original\nPro atraktivitu a dlouhou životnost není nic důležitějšího než použité látky a jejich zpracování. Abychom zvýšili životnost a přátelskost k uživateli, zpracováváme jen tkaninu s velmi vysokým počtem vláken.\nPro naše vnější potahy používáme navíc jen jemné, mercerizované a reaktivní (barevně velmi stálé) nabarvené látky. Všechny námi používané látky jsou předeprané a vyhovují nejvyšším nárokům pro denní použití. Všechny použité látky a barvy jsou bez obsahu škodlivých substancí.\n• Vnější rozměr: ca. 190 x 38 cm\n• Praní na 60°C (potahy vždycky obrátit naruby a prát se zapnutým - ca. 10 cm otevřeným - zipem)\nNávrh na změnu popisku produktu A039227.


Dvě písmena ve znaku. Bistro Home Kitchen se stále rozrůstá | Dobrá chuť | Lidovky.cz\nŘízky jsou jako chleba, člověk se jich nikdy nepřejí, říká šéfkuchař VIDEORECEPT: Vyrobte si doma pravou thajskou zmrzlinu se sezamem\n16. listopadu 2016 7:41 Lidovky.cz > Zprávy > Dobrá chuť\nInteriéry všech poboček Home Kitchen navrhuje sám majitel Mirek Strakoš.... | foto: Tomáš Krist, MAFRA\nBistro Home Kitchen bylo před sedmi lety prvním podnikem svého druhu v Praze. Postupně se rozrostlo do čtyř poboček, zatím poslední je ta smíchovská. A podle šéfa značky Mirka Strakoše bude expanze v hlavním městě pokračovat.\nLogo se dvěma písmeny a stolkem mezi nimi je pro každého pražského labužníka jistotou, za níž se rád vydá. Podniky sdružené pod tímhle vývěsním štítem a značkou Home Kitchen jsou v hlavním městě už sedm let jistotou chutného sezonního jídla.\nKdyž v půlce listopadu 2009 otevírala první Home Kitchen v Jungmannově ulici, byla ale situace o dost jiná. Ve městě se tehdy podniky tohoto typu vlastně nevyskytovaly: synonymem rychlého oběda byly dožívající chlebíčko-polévkové bufety nebo nudle s glutamátovým ocasem. Anajednou bylo v centru Prahy místo s elegantním interiérem, kde jste za pár minut dostali čerstvý oběd ze sezonních surovin. Prostě zjevení. Za chvíli tu díky šeptandě mezi mlsnými Pražáky bylo plno.\nMirek Strakoš (37)\nMirek Strakoš (uprostřed v černém) pochází z Krásného Pole na západním okraji Ostravy, kde jeho rodina tradičně vedla hostinec U Strakošů. Z rukou jeho babičky a dědečka ho sice vyrvali komunisté, ale jejich syn, tatínek Mirka Strakoše, se s manželkou do podnikání na restauračním poli pustil hned poté, co jim hostinec v restituci vrátili. Právě tady trávil dnešní šéf Home Kitchen volné chvíle od nějakých svých čtrnácti let. Zatímco maminka stála u plotny, on nosil talíře. „Musel jsem dělat, i když bylo hezky a všichni kamarádi byli na koupališti. Neměl jsem to rád.“ Chtěl studovat architekturu, ale rodiče měli jasnou představu – bude pokračovat v řemesle. A tak šel na hotelovou školu. Po ní nastoupil do svého prvního ostravského baru, kde pochopil, že gastronomický provoz může být zábava. A v roce 2002 se vydal do Prahy. „Nebyl to zrovna ideální rok: chvíli po jedenáctém září a před velkými povodněmi.“ Jeho prvním působištěm byl Alkohol bar, pak nastoupil do Ocean Drive, zároveň rozjel jednu kavárnu a postupně si jej začali na různých místech najímat na optimalizaci provozu. V roce 2009 otevřel první Home Kitchen, která má dnes už čtyři pobočky.\nParadoxem je, že nápad na takovéto bistro měl Mirek Strakoš už dva roky předtím, nemohl ale s kolegy sehnat vhodné prostory. „Majitelé domů nechápali, co přesně chceme udělat. Asi jsme to nedokázali ani sami pořádně vysvětlit.“ Navzdory rychlému úspěchu předpovídala spousta lidí z branže Strakošovu projektu stejně rychlý konec. „Měli jasno v tom, že podnik o dvanácti místech k sezení nemá šanci přežít. Když se ohlédnu zpátky, spočítané jsme to vážně neměli. Nadšení nějak předcházelo rozum a věřili jsme, že to fungovat bude.“\nPříjemná atmosféra, čerstvé a dobře ochucené jídlo, milá obsluha... tento mix rozhodl, že Home Kitchen Jungmannova na trhu uspěla i bez promyšleného byznys plánu, který by vývoj číselně předpovídal. A taky personálně nenáročný koncept: „Na začátku jsme na Jungmannově byli vlastně jen tři: já, jedna servírka a Eduard Ondráček, který má dnes Bonvivant’s. Eduard má neskutečnou chuťovou paměť, v kuchyni je skvělý.“\nProblémy s hledáním prostor se opakovaly i při pátrání po místech pro další pobočky Home Kitchen. „Nejdřív jsme se zaměřili na domy, které patřily městským částem. Třikrát jsme se přihlásili do výběrového řízení, ale pokaždé to dopadlo stejně: někdo z úředníků si tak či onak řekl o úplatek. A rozhodně ne malý. Znechutilo mě to tak, že jsme pozornost obrátili k developerům a naše holešovická i smíchovská pobočka jsou v nových budovách. Dům v Kozí ulici zase patří jedné konkrétní rodině. Takhle bychom chtěli pokračovat i dál, teď nás zajímá Praha 4.“\nMožnost, že by se rozvoj Home Kitchen na chvíli zastavil, Mirek Strakoš zjevně nepromýšlí. „Vlastně už když jsme otevírali Jungmannovu, myslel jsem si, že by poboček mělo být nakonec víc. Praha 4, to by mělo být zatím poslední velké bistro, další plán je otevírat v office parcích menší Home Kitchen to go.“\nSměr, jímž se naopak Strakoš a jeho obchodní partneři vydávat nechtějí, jsou další města. „Máme z toho strach, chceme mít provoz pod kontrolou, aby všechno bylo správně. I kvůli tomu nechceme dělat třeba franšízy.“\nKdyž spolu sedíme ve smíchovské pobočce Home Kitchen, nemůžu si nevšimnout podobnosti jednotlivých interiérů, i když jejich dispozice je naprosto odlišná. Dominuje dřevo, občas proložené sklem, na viditelném místě je vždy stolek, kde jsou vystaveny všechny pokrmy z nabídky. Dneska je z polévek možno vybírat rustikální bramboračku, smetanou zjemněný krém z brokolice a jednoduchý vývar. Mezi hlavními jídly převažuje maso, podzimní chutě dobře uspokojí třeba jehněčí karbanátky nebo telecí kýta. Pro vegetariány je tu nachystaný mezi jinými lilkový salát s kozím sýrem.\n„Lilek je věc, která vždycky rychle mizí, a kozí sýr taky. Jsou to takové naše jistoty. Tohle je recept inspirovaný něčím od Jamieho Olivera, ale od originálu se dost liší.“ Pokrm, o němž Mirek Strakoš mluví, je klasickou ukázkou středomořské části menu Home Kitchen. Do téhle kategorie spadají jídla bezmasá, saláty a taky část polévek. Nezřídka ale na menu natrefíte i na klasické české recepty. „Velkým hitem byly od začátku francouzské brambory, i když jsme často slyšeli, že to si mimo domov nikdo nedá. Naopak: jsou vždy vyprodané rychle. Postupně jsme do nabídky zařadili mnohem víc zdejších starých receptů, než jsme původně plánovali. Hodně táhne žemlovka, děláváme buchtičky se šodó, plněné knedlíky...“\nJídel, která Home Kitchen poslala mezi hosty, ale neuchytila se, je naopak poměrně málo. „Jednou z těchhle výjimek je sleď. Na toho jsme zákazníky vážně přitáhnout nedokázali.“\nMenu sestavuje Mirek Strakoš ve spolupráci se šéfkuchařem každý týden, dělá se stejné pro všechny pražské provozovny. „Dost to žere čas, ale jiný model jsme zatím nevymysleli. Každý den máme tři polévky, mezi nimiž je vývar a alespoň jedna bez masa. Vegetariánskou variantu dáváme vždy i mezi hlavní jídla.“\nJednou z provozních věcí, které trvalo nastavit dlouho, byla stálá síť dodavatelů. „Zkoušeli jsme jít za farmáři, ale najít někoho, kdo dodává spolehlivě a v dobré kvalitě, se nám u většiny zboží nepovedlo. Ale máme trvale farmářské máslo, jogurty. Na druhou stranu, se všemi našimi dodavateli, byť to nejsou farmáři, máme dlouhodobé a dobré vztahy, někdy doslova rodinné.“\nJednou z dalších cest, kterou se Home Kitchen postupně vydává, jsou jejich vlastní produkty. „Děláme si lučinu – jednu kolegyni to baví a umí skvělou. Taky přidáváme do nabídky domácí vepřovou pomazánku... Chceme nabízet čímdál víc věcí, co takhle přichystáme sami.“\nRodinné vztahy má Home Kitchen nejen s dodavateli jedlých surovin, ale též s těmi, kteří pro ně pracují na interiérech. „Máme stálého tesaře i kováře, se kterými se pustíme do práce hned, jak skončí hrubé práce zedníci. Rád jsem dědovi pomáhal v dílně a chtěl bych se toho naučit víc. Jsme vlastně domluvení, že když budu mít všeho dost, můžu na čtrnáct dní přijet a naučit se kus řemesla a pomáhat při výrobě.“\nUž v téhle chvíli je Mirek Strakoš tím, kdo navrhuje veškeré interiéry pro jednotlivé pobočky Home Kitchen. Plní si tím trochu dávný sen, kterým bylo studovat architekturu. Tomu jako mladému klukovi zatrhli rodiče, sami hostinští, kteří chtěli, aby šel v jejich šlépějích. „Tohle mě na celém provozu baví skoro nejvíc, jsem vždycky rád, když najdeme nové místo a můžu se pustit do navrhování dalšího interiéru. Nejradši kombinuji přírodní materiály, jako jsou kov, dřevo a sklo.“\nSkoro to vypadá, že šéf Home Kitchen nedokáže stát bokem u žádné z činností týkající se čtyř bister. „Přenechat někomu kus zodpovědnosti pro mě bylo asi nejtěžší. Pak jsem postupně pochopil, že spousta našich lidí některé věci zvládne lépe než já. S tím postupně mizel i strach, jestli dokážeme atmosféru z Jungmannovy přenést na další pobočky. Týmu absolutně věřím, jsou to lidé, kteří přicházejí na doporučení těch, kdo už u nás pracují. Většina z nich nemá gastronomické vzdělání, chceme spíš lidi bez zlozvyků, které naučíme všechno sami.“\nKdyž přijde na focení, projeví se Strakošův vztah ke kolegům asi nejsilněji. Tam, kde se jiný šéf s chutí postaví před objektiv nebo jde pózovat se zaměstnanci, se začne tvářit rozpačitě. „A nechcete prostě vyfotit ostatní? Oni jsou tváře Home Kitchen.“ Nakonec se usadí v chumlu mezi číšníky a kuchaři a za neustálého vtipkování pro fotografa chvíli postojí.\nVztah Mirka Strakoše ke značce Home Kitchen a jejím lidem ukazuje ještě jedna věc: „Vlastně nechodím jíst jinam než k nám. Na kávu zajdu ke konkurenci rád, ale do restaurací v Česku skoro nechodím. Spíš se stáhnu domů. Anebo jedu na výlet třeba do Mnichova: po práci tam vyrazím na večeři a zůstanu na noc a užiji si ráno, když se město probouzí. To je můj oblíbený moment. Města a restaurace nevybírám podle průvodců, prostě nějakou čtvrť prozkoumám. Zajímá mě atmosféra restaurací, zkrátka pozoruji cvrkot.“\nBoj o bistro. Někdo po nás chtěl peníze, tvrdí majitel. Praha 1 úplatek odmítá\nVše kromě bonbonů za euro. Ve Francii otevřeli nové bistro\nF. Jetel Nemá to být Home Pitchen? Dneska vaří každý, kdo má díru do řiti. Tohle by byla... 9:02 16.11.2016


Výtvarný výraz, symbol – stavební kameny řeči o výtvarné výchově?\nK Slavíkovu článku - SLAVÍK, J. (2004 a) Znak, symbol a výraz (Stavební kameny řeči o výtvarné výchově). Výtvarná výchova, 2004, 44, mimořádné číslo, s. 10 – 15. RS 5096 ISSN 1210 – 3691 byla následně ve Výtvarné výcbově otištěna takto polemika - VANČÁT, J. (2004) Výtvarný výraz, symbol – stavební kameny řeči o výtvarné výchově? Výtvarná výchova, 2004, 44, č. 4, s. 15 – 17. RS 5096 ISSN 1210 - 3691\nZískat „ústřední kategorie“, které by vymezovaly náš obor, znamená především získat pojmy, které by usnadňovaly jeho praxi. Tato praxe by neměla být izolována, vázána sama na sebe, ale měla by být co nejvíce a nejpřímějším způsobem spjata s ostatní lidskou činností v celé její škále od teorie až k utilitárnímu konání. Podstatné při tom je si uvědomit, že uplatněné pojmy, svým metaforickým příměrem spíše než stavebním kamenům bližší soustavě nástrojů − protože cílem není vytvoření ukončené stavby, ale provozování praxe − dovolují dosažení určitých cílů a znemožňují dosažení jiných. Tyto cíle by proto měly být zřetelné napřed, protože ony implikují potřebnost konkrétních pojmů a jejich vztahů i jejich reálný účinek.\nCíle výtvarné výchovy byly a jsou v současnosti vymezovány v širokém spektru, výchovné směřují k tvořivosti jako základnímu stavebnímu kameni svobodného osobního rozvoje, k poznávání kulturních hodnot konkretizovaných díly výtvarného umění, vzdělávací cíle jsou ve škále od (nyní spíše přehlížených) praktických zobrazovacích dovedností ke schopnostem vyjádření svých estetických zážitků a pocitů (v současnosti imanentně považovaných za jádro výtvarné výchovy) či až k („estetickému“) uspořádání svého životního prostředí. Spontánně přijímaným zdrojem obsahů a metod předmětu je pro každého učitele výtvarné výchovy výtvarné umění.\nTyto obecně uznávané cíle výtvarné výchovy se však mohou za jistých okolností stát velmi vágními. Stačí totiž, abychom se pozorněji podívali na názory na výtvarné umění, které jsou základem takto vymezených cílů a srovnali je bez předsudků se základy současné umělecké praxe. Zjistíme pak, že praxe výtvarného umění současnosti již opustila povícero postulátů, kterou jsou pro výtvarnou výchovu stále ještě (často skrytým a neuvědomělým) základem jejích metod a postupů, že v praxi výtvarného umění došlo a dochází k radikálnímu posunu, který teorie výtvarné výchovy prakticky nejen v jeho důsledcích téměř nereflektovala, ale často se jeho přijetí − dokonce brání.\nPro kvalitu výtvarné výchovy a její schopnost naplňovat aktuální životními potřeby je totiž rozhodující hloubka kontaktu se současnými tendencemi výtvarného umění. Bez interpretace toho, co právě vzniká v důsledku řešení nejpalčivějších problémů současnosti, nelze naučit nejpodstatnějšímu principu umění, tvořivosti – nechápeme-li ji pouze jako nějakou kombinatorickou zábavu, ale jako místo někdy i nelehkého a riskantního rozhodování o dalším směřování. Čím větší je historické zpoždění výtvarné výchovy za živými ohnisky výtvarného umění (ať již osobní toho kterého učitele, tak společné – v teorii oboru), tím více se jeví nahlížené umělecké hodnoty jako stabilní, nadosobní, výtvarná výchova se pak stává normotvorná na úkor podpory tvořivosti a experimentálního přístupu.\nSe zřetelem k tomu, čím opravdu je výtvarné umění dnes, ovšem zjišťujeme, že epocha, v níž žijeme, nemění ovšem v uměleckém přístupu pouze náměty a jejich způsob zpracování (střídání – ismů), ale kompletně celé paradigma, které proměňuje představy o tom, kdo a čím je umělec, proč a z jakých zdrojů vzniká umělecké dílo i představy o tom, jaké má účinky, jak je interpretováno, a v čem tkví jeho hodnoty.\nPřetrvávající pojetí umění praktikované ve výtvarné výchově se tak liší v mnoha aspektech od praxe současného výtvarného umění, což je přesvědčivě vidět na příkladech chápání pojmů „krásy“, k ní se vztahujících „výtvarných hodnot“.\nVýtvarné umění se velmi plynule − od Courbetova zachycení dlaždičů, které aristokracie považovala za ubohost – přes skandály neuhlazených -ismů až k zásadní drastické ráně Duchampově a dadaistů dostalo k hranici, kdy základním faktorem jeho účinku je senzuální vytržení, vizuální šok, bez ohledu na pozitivní libost jeho účinku, krásu. Krása ani senzuální šok v tomto aktuálním, dynamickém pojetí navíc není obecná vlastnost předmětů či jevů, ani vlastnost přímo výtvarných děl, ale stav, vytvářený individuálně v nitru každého subjektu jako výsledek jeho mimovědomého porovnání jeho dosavadních zkušeností s aktuálním zážitkem vnímání.\nVýtvarná výchova však přesto stále ještě pracuje s krásou jako s objektivizační kategorii, která je ukryta v předmětech − v esteticky založené skutečnosti nebo uměleckých dílech, s nimi má být jaksi automaticky spjata − a považuje se proto za možné předměty či díla ve výtvarné výchově takto ocenit. Důsledkem je ono vyzdvihování „povedenějších“, „krásnějších“ dětských výtvarných projevů a zavrhování jiných, „méně povedených“. Oporou k přesvědčení o legalitě takového hodnocení je právě ona víra, že hodnoty, s nimiž je srovnáváno, jsou coby „výtvarné hodnoty“ kdesi objektivně zakotveny.\nSoučasné výtvarné umění je přitom založeno na permanentní kritice hodnot. Jestliže ovšem umění modernismu řešilo tento problém jako problém odporu prozírajícího umělce vůči retardujícímu obecnému, vůči společnosti, přičemž role jedince spočívala v jakési korekci obecného, dnešní umění každým svým dílem poukazuje na to, že ani obecně sdílené hodnoty nemají objektivizační hodnotu z principiálních důvodů. Jakékoli ještě přežívající „obecné“ nebo dokonce „objektivní“ hodnoty jsou v umění bez prodlení napadány. Na rozdíl od modernistické touhy „zařadit se se svým objevem pevně do linie dějin“ současné umění tak existuje jako aktualizační stav uvědomění, v němž každá interpretace je osobní angažovaností a osobním rizikem, autentickým odhalováním jevu, které je třeba provést příště znova bez nejmenších předsudků – k opozici k životu v přijímaných a zavedených schématech. Z prizmatu výsledku tohoto posunu se ovšem samozřejmě v dynamické struktuře znakového systému umění reinterpretují i jeho dosavadní hodnoty. Stejným podmínkám inovace podléhá v umělecké tvorbě i tzv. „řemeslo“, které je pro toto dynamické pojetí umění překážkou, machou, která brání vyzkoušet věci jinak.\nLaikovi, který byl ve světě umění zvyklý na oporu „věčných hodnot“ se pak v úzkosti z této ztráty i z nastupujících nároků na tvorbu jako permanentní aktualizaci může zdát, že současné umění vlastně již žádné hodnoty nepřináší. Za takové situace by ovšem výchova i vzdělání začaly obecně ztrácet smysl a pro učitele výtvarné výchovy s tímto vědomím by pak bylo velmi obtížné obhájit i smysl výtvarné výchovy. Nasnadě je pak otázka, jestli by v případě takovéhoto přesvědčení o marasmu současného výtvarného umění (potažmo celé současné kultury, jak z některých kruhů často také slyšíme) nešlo raději zůstat u dosažených jistot. Taková možnost se ovšem široce praktikuje – základem výtvarné výchovy je při ní výtvarné umění stále ještě v pojetí modernismu.\nVýchodiskem modernismu a nakonec jedním z jeho dosažených výsledků byl odpor k „naturalistickým formám (zobrazení), převzatým z přírody“, což z historického hlediska můžeme interpretovat jako odpor k přežilým zobrazovacím formám, trvajícím svými počátky již od renesance a odpor k obsahu z nich vyplývajícímu, jímž na konci bylo „objektivizující“ pozorování přírody založené na totalitě universalistického postoje (reprezentovaného perspektivní formou zobrazení). Filozofie i fyzika také již zjistily, že neexistuje žádné nazírání reality (natož zobrazování), které by bylo nezávislé na subjektu. Nastupující váha subjektu, ruku v ruce s jeho sociální a politickou emancipací, od romantismu zaplňující prázdné místo po Bohu, vedla v oblasti výtvarného umění k zobrazením, interpretovaným nakonec jako „výrazové prostředky, (které) neslouží k zobrazování přírodních jevů, ale k vyjádření umělcovy duše“. Umělec se stal člověkem, „jemuž nejde o zobrazování skutečnosti, byť navýsost umělecky, ale o to, aby vyjádřil svůj vnitřní svět“. Toto pojetí, které podpořil i Apollinaire ve své apologezi kubismu rozdělením malby na zobrazující („umění nápodoby“) a na „umění představy, usilující dospět až k novému tvoření.“, se stalo obsahovým jádrem modernistického názoru na umění a opanovalo interpretaci nefigurativního výtvarného umění, jež se stalo jeho základem.\nPojmy výraz a symbol, za které se pro praxi výtvarné výchovy staví ve své stati Slavík, nelze ovšem nevnímat bez souvislosti s tímto modernistickým pojetím výtvarného umění. Etymologicky se dokonce vztahují ke dvěma z modernistických směrů, k symbolismu a expresionismu. Symbolismus je chápán jako interpretace světa, který je „za“ primárním, banálně se jevícím vzhledem věcí, a který má vzhledem k němu ovšem „niternější“, „hlubší“ povahu. Expresionismus, do něhož lze vzhledem k požadované přítomností „výrazu“ zařadit obecně výtvarná díla modernismu počínaje van Goghem, přes Gauguina, fauvisty, směrem k „abstrakci“ včetně Kandinského, můžeme chápat obousměrně: pojem „výraz“ ve vztahu od umělce k dílu slouží (zejména u nefigurativních děl) k opodstatnění existence a k obhájení obsahu expresionistických výtvorů, ve vztahu od díla k divákovi pak k odhalování obdobné „hlubiny“ umělcovy či obecně lidské „duše“ ve stejném přesahu, jakého nabývá profánní skutečnost u symbolismu. Nástup sémantických modelů a na ně navazujícího postmodernistického (pluralistického) diskurzu ovšem svými postuláty odkazuje tento přístup do patřičných souvislostí.\nJestliže v souladu s uvedenými poznatky filozofie a fyziky připustíme, že subjekt netvoří subjektivně pouze v případě výrazového vyjádření (oproti mechanicky získávanému „realistickému“ zachycení), ale vždy (!), protože žádné samovolné zachycení jako protiklad subjektivně zabarveného výrazu neexistuje (i tzv. fotografické zachycení, považované za vrchol objektivity, je výsledkem konceptu a tedy výsledkem subjektivního náhledu), pojem „výraz“, kterého bylo třeba k obhájení a ke zdůvodnění smyslu onoho „nerealistického“ výtvoru – začíná být nadbytečný, nadbytečná je pak i jeho obrana pro jeho „kreativní založení“. To, nač je pak možné soustředit pozornost v racionálním zkoumání, není tajemné proniknutí člověka do díla (jak se hmotné stává duchovním či naopak) ale struktura vazeb v societě vytvořených a sociálně vázaných znakových systémech, do nichž jednotlivé výtvory vstupují a v jejichž rámci teprve získávají smysl. Výzkum se pak soustřeďuje na nalézání vztahů mezi těmito znakovými a sociálními (se subjektivitou jako substrukturou), biologickými a dalšími systémy nejen pouze v synchronním průřezu (jak bylo vytýkáno strukturalismu v jeho počátcích, když se o svém objevu struktur domníval, že v duchu předchozí filosofie míří také k ideální finalizaci), ale v chápání jejich procesuální, časoprostorově kreativní komplexity.\nPodíváme-li se v této souvislosti na současnou praxi výtvarné výchovy, zjistíme, že důkazem o tom, že je velmi často vedena v pojetí tvorby jako výrazu subjektu, je to, že za její teoretický základ je jejími učiteli nejčastěji považována psychologie. Pro interpretaci výrazu subjektivity a jejích výsledků v díle se to zdá být přirozené. Avšak psychologické přístupy založené na rozlišení psychologických typů ve vztahu k typologii výtvarného projevu (Herbert Read), stejně jako další psychologicko typologické teorie, které umožňují výtvarné dílo popsat či třídit, jsou protikladné dalšímu základnímu požadavku na přístup k tvorbě – být ve vždy znovu dobývaném přesahu osobních zkušeností a znalostí jedinečným a neopakovatelným. Uvedené psychologizující popisy nepopisují nakonec ani tak umělecké dílo, ale skrze něj spíše – jeho autora. Tím se ve školní praxi mohou stát velmi zatěžující – užití psychologie jako typologického nástroje je s tímto svým deterministickým účinkem vůči originálnímu autorství, potažmo dětskému přesvědčivě manipulativní asi ve stejném účinku jaký vyplývá z domněnky o danosti a neodvratitelnosti osudu při astrologickém či chiromantickém výkladu. Obdobné důsledky v tomto pojetí má případné rozhodování o tom, zda výtvor „má či nemá výtvarný výraz“, tedy zda se liší od konceptu, který ten, kdo rozsuzuje, považuje za konvenční. Pomoci žákovi najít cesty vedoucí k nekonvenčnosti výtvoru a k nalezení jeho smyslu je možné skrze analýzu prostředků a obsahů k ostatním prostředkům a obsahům a skrze možností jejich proměn; akceptování tohoto konstruktivistického pedagogického přístupu je pro něj rozhodně schůdnější, než překonávání často fatálně chápané determinace talentu (schopnosti či neschopnosti dosáhnout výrazu), zdá-li se být přímo zakotven v osobnosti tvůrce.\nTaké nabídku symbolu jako víceznačnějšího a otevřenějšího ve svém obsahu než znak je třeba zkoumat ve vztahu modernistického přístupu k přístupu z hlediska aktuální praxe. Sémantická interpretace obsahu znaku (či v pojetí Slavíka: symbolu, který by měl pro výtvarnou výchovu výraz znak raději nahradit) by podle současných poznatků sémantiky měla být obecně odvislá od diskurzu (uvědoměle nebo mimovědomě utvořené dohody o smyslu obsahu), ten určuje význam a postavení znaku ve znakovém systému a postoje a chování subjektů vůči němu (jež mohou být značně diferencované u každého ze subjektů).\nAbychom mohli tvrdit, že znak je jednoznačnější a omezenější ve svém obsahu než symbol, musili bychom napřed zapomenout na všechna užití symbolu, která vyplývají ze zavedených symbolických obsahů. Je-li symbolem sv. Floriána škopíček, může se stát, že postupnou proměnou diskurzu (který může měnit obsah znaku) to příště budou šípy uprostřed těla?\nV pojetí Ricoeura „symbol je všude tam, kde se musí interpretovat zjevný smysl, aby se tak odhalil, demaskoval, dešifroval smysl skrytý“, či ještě razantněji: „Symbol zde budu napořád pojímat jako výraz o dvojím smyslu, kde smysl doslovný, bezprostřední, fyzický odkazuje na smysl skrytý, obrazný, existenciální, ontologický, atd.“ Je to řečeno jasně, symbol je typ znaku, který má dva významy.\nZbavíme−li naše chápání symbolu dualistického protikladu a podíváme-li se na takový dvojí význam z historického hlediska, vyvstane otázka, zda první význam symbolu, ten banální, bezprostřední, fyzický, který chceme interpretací překonat, obraz člověka se škopíčkem, je dán sám sebou od věků, či byl-li také (konečně, nejde také o nic jiného než o znakový jev!!!), jako znak vytvořen, tzn. založen z potřeb nějaké společenské specifikace představ o realitě, stejně jako později jeho druhý, symbolický význam? Odhalení symbolu jako znaku s následně proměněným významem umožňuje ovšem sémantice interpretovat vztahy každého z významů vůči sobě navzájem i ke znakovému systému, jejich vzájemný historický poměr a tak hledat i důvody, proč k nim došlo.\nNásledná proměna významu se ovšem děje u znaku obecně, jen s tím rozdílem, že vzájemná vázanost dvou významů, která je charakteristická pro symbol, se u znaku může stát významovostí mnohočetnou – a to jak v prizmatu historické proměny, tak zejména z pozice postavení interpretujícího subjektu v interpretačním poli. Tak např. umělecko teoretická interpretace Duchampových děl je zprvu považovala za provokativní hříčku, aby později dospěla k jejich ocenění coby základnímu zdroji umění modernismu, posléze feministická interpretace Duchampových děl neobjevuje „něco za zjevným“ (takové jsou obecné požadavky na symbol), ale čistě jen další z interpretací, ženskou vedle dosavadní mužské, stejně jako feministickou interpretaci lze dále poznat jako od sebe odlišné či překrývající se interpretace, až k individuálním interpretacím jednotlivých představitelek, z nich jedny jsou radikálnější apod., vždy se zřejmým indexem postavení interpreta v societě (diskurzu) a jeho (jejích) zájmů v ní.\nVětší sémantické bohatství symbolu vůči znaku tak můžeme vyvozovat pouze tehdy, chápeme-li znak jako danost bez ohledu na jeho sémantickou genezi a strukturní vázanost jeho interpretačních vztahů. Umění, jehož smyslem je - v nejobecnější rovině jeho chápání – proměna sémantického obsahu znaků, ať už jejich novým zařazením do pole sémantických vztahů, či u nových znaků (dokonce i vzniklých náhodně, jako u dadaismu) hledáním jejich místa v sémantickém poli - což je ovšem činnost, kterou nevědomě a skrytě provádíme také při každé nové interpretaci - se stabilního a zavedeného významu znaků nemusí bát. To je také cesta, jak vrátit umění od pouhé reflexe subjektu a od vyjadřování pouhé duality významu zpět k otevřenému přístupu k realitě a jejímu mnoho obsažnému nepředpojatému zkoumání.\nRozšíření chápání umění nad jeho pojímání pouze v jeho symbolických hodnotách a hodnotách výrazu a přijetí sémantického pojetí umění jako otevřeného znakového systému, který má přesně vymezitelné a konkrétní vlivy na rozšíření našeho vizuálního vnímání, cítění i racionálního uvažování - pochopení vztahů umění v sémantické struktuře znakových systémů, jeho systémových sociálních i subjektivních vztahů může výtvarné výchově pomoci aktualizovat její možnosti i univerzalizovat její mimooborovou účinnost.\nFLUSSER, V., Za filosofii fotografie. Praha: Hynek 1994, ISBN 80-85906-04-X\nFRANCASTEL, P., Figura a místo. Praha: Odeon 1984.\nHALL, J., Slovník námětů a symbolů ve výtvarném umění. Praha: Mladá fronta 1991.ISBN 80-204-0205-5\nHAVLÍK, Synergetika- návrat ke světu přírodních procesů. Praha: Filosofia 1995. ISBN 80-7007-073-0\nHEFFERNANOVÁ, J., Archeologie symbolu. In Ke kořenům oduševnělého tvaru. (Brožek J. a kol. ed.) Ústí nad Labem: Česká sekce INSEA. ISBN 80-7044-233-6\nHEISENBERG, W., Fyzika a filosofie, Praha: Svoboda 1966\nKANDISKY WASSILY, O duchovnosti v umění. Praha: Triáda 1998. ISBN 80-86138-06-2\nLAKOFF, G.; JOHNSON, M., Metafory, kterými žijeme. Brno: Host, 2002, ISBN 80-7294-071-6\nLAMAČ, M., Myšlenky moderních malířů. Praha: Nakladatelství československých výtvarných umělců 1968\nLINAJ, E. Dvě skryté tendence výtvarně pedagogického uvažování. Výtvarná výchova, 2001, 41, 2, s. 3 - 4. ISSN 1210 – 3691\nMUCHA, I. Symboly v jednání. Praha: Karolinum 2000. ISBN 80-246-0012-9\nMUKAŘOVSKÝ, J., Studie z estetiky. Praha: Odeon 1966\nPIAGET, J., Psychologie inteligence. Praha: Portál 1999. ISBN 80-7178-309-9\nPRIGOGINE, I., STENGERSOVÁ I. Řád z chaosu. Praha: Mladá fronta 2001. ISBN 80-204-0910-6\nRICOEUR, P., Symbol a událost (původně 1963). In Život, pravda, symbol. Praha, ISE 1993, s. 203 - 219. ISBN 80-85241-32-3\nSLAVÍK, J. Od výrazu k dialogu ve výchově - Artefiletika. Praha: Univerzita Karlova - Karolinum 1997. ISBN 80-7184-437-3\nSLAVÍK, J. Znak, symbol, výraz – stavební kameny řeči o výtvarné výchově. Výtvarná výchova 2004 – mimořádné číslo „Myšlení, tvorba, dialog“, s. 10 - 16\nVANČÁT, J., Dynamické chápání symbolu. In Ke kořenům oduševnělého tvaru. (Brožek J. a kol. ed.) Ústí nad Labem: Česká sekce INSEA. ISBN 80-7044-233-6\nVANČÁT, J., Tvorba vizuálního zobrazení (gnozeologický a komunikační aspekt výtvarného umění ve výtvarné výchově). Praha: Karolinum 2000, 167 s., ISBN 80-7184-975-8\nVANČÁT, J., Výtvarná výchova oportunistů. Výtvarná výchova, 2001, 41, 3, s. 12 - 13. ISSN 1210 – 3691\nVANČÁT, J., Poznávací a komunikační obsah výtvarné výchovy v kurikulárních dokumentech. Praha: Nakladatelství MAC 2003, ISBN 80-860-1590-4\nVOLEK, Základy obecné teorie umění. Praha: SPN 1968\nWITTGENSTEIN, L., Tractatus logico-philosophicus. Praha: Svoboda – Libertas 1993. ISBN 80-85241.30-7\nZUSKA, V., Temporalita metafory. Praha: Gryf 1993.\n Slavík, (2004) Znak, symbol, výraz – stavební kameny řeči o výtvarné výchově. Výtvarná výchova 2004 – mimořádné číslo „Myšlení, tvorba, dialog“, s. 10 – 16.\n Vančát (2001), což je i replika na Slavíkem citovanou Linajovu polemiku nazvanou „Dvě skryté tendence výtvarně pedagogického uvažování“ (Linaj 2001).\n Zuska (1993, 24 n, 48). Vycházeje z tohoto pojetí můžeme zážitek krásy, s ní spojeného estetického vytržení považovat za celkem profánní funkci, jako vše, čeho bylo dosaženo přírodním výběrem, neboť subjektu takto synteticky, mimovědomě umožňuje bezprostřední orientaci v jeho vjemech.\n Je pravda, že přiznání toho, v jak neukončeném procesu jsou hodnoty konstruovány, vyžaduje často velkou odvahu v jejich zdůvodňování, neboť je rozdíl v tom, tvrdím-li, že „jsou věčné“, „jsou to hodnoty děl“, „jsou všemi přijímány“ a mezi tím, když přiznám, že jsou moje, že si nejsem vždy zcela jist, proč a s kým je vlastně sdílím a že při jejich mojí obhajobě v tomto přístupu je vždy vážena nejen její věrohodnost, ale také věrohodnost mojí dosavadní nabídky.\n Z nespočetných příkladů viz třeba vztah k secesi v době modernismu, postupnou rekvalifikaci baroka až do šedesátých let, současnou diskusi o významu a vztazích umělecké moderny. Tvář klasičnosti, spočívající v relativně větší stabilitě jejich hodnocení, získávají umělecké směry teprve s větším časovým (v modernismu) či strukturním (v poststrukturalismu) odstupem od aktuálního ohniska náhledu.\n Kandinsky (1998, 41)\n Wittgenstein (1993), Heisenberg (1966)\n Kandinsky (1998, 39)\n Appolinaire, Kubističtí malíři, 1913, citováno podle Lamač (1968, 95)\n Kubismus, stejně jako konstruktivismus či futurismus z tohoto pojetí trochu uhýbá, neboť jejich tématické časoprostorové zakotvení je řadí spíše ke směrům, které se zabývají „studiem přírody“.\n V této souvislosti je třeba podotknout, že sémantika není jen o triádě (Prvost, Druhost a Třeťost u Peirceho je rozvíjena vzájemnými kombinacemi a odvozeninami do značně vysokého počtu tříd, aniž by bylo možné vysledovat u těchto číselných zařazení nějaký praktický smysl). Peirceho triáda: „objekt – representamen (vehiculum) – interpretans“ (Palek, 1997, 9) je jen počáteční předpoklad vstupu do komplikovanějších vztahů, rozvíjených v návaznosti na tento Peirceho model. Podstata současné sémantiky pak spočívá ve zkoumání vztahů ve znakových systémech, vzhledem ke vztahům v sociální struktuře (z jejíž strukturality subjekt, na nějž bylo dosud soustředěno tolik pozornosti, jako subjekt teprve vzniká) a z výzkumů takto dedukované strukturní interakce society i subjektu v komplikovaných vzájemných vztazích vůči tomu, co nazýváme realitou ( způsoby a výsledky „konstrukcí reality“, které ovšem znamenají konkrétní strukturaci našich praktických přístupů k ní). Tato interakce je pak následkem našeho strukturního přístupu, navíc ještě v historickém pojetí, chápána jako mnohem komplikovanější než tomu bylo v dřívějším modelu, počítajícím s pouhou reflexí (odrazem) (Volek 1968), tudíž je považováno za přirozené, že je jistým způsobem přesahuje.\n Takto lze např. dualistickou představu o „věčném“ střídání symbolického a realistického přístupu v dějinách umění nahradit zkoumáním obsahového posunu, který přineslo užívání obdobných symbolických znaků, které objevilo umění primitivních národů, v (ve vztazích k) psychické struktuře sebechápání individua i (k ) sociální struktuře 20. století.\n Havlík (1995), Prigogine, Stengersová (2001)\nV těchto intencích jsem se snažil psát - nejvíce, jak jsem byl schopen - i Slavíkem polemizovanou práci Tvorba vizuálního zobrazení. Může být i mojí chybou, že si toho nebylo recenzentem povšimnuto a nalezeno zde bylo „lineární – ,modernistické‘ – pojetí historického vývoje ... : jako by strukturální model byl (následující termín přes uvozovky, kterými jej Slavík opatřil, není mnou nikde takto užit:) ,nejlepším ze všech světů‘“. (Slavík,2004, s. 11)\nNa rozdíl od modernistického pojetí se ovšem domnívám, že do komplexních systémů jsou ranější strukturní formy často integrovány jako subsystémy (v kritizované knize Vančát (2000, 117n)), zde pak vykazují větší stabilitu, než na nich postavené komplexní systémy a v případě jejich nefunkčnosti jsou reaktivovány (což je případ např. návratu k magickému či symbolickému myšlení v případě nefunkčnosti jím nadřazených racionálních systémů; podle těchto principů také tzv. reflexivní modely poznání dosud stále vyhovují pro neprocesuální a nestrukturní chápání lidské praxe). K reaktivaci strukturně podřazených systémů může samozřejmě dojít také v době, kdy se komplexní systém radikálně restrukturuje, takže starý systém (v našem případě racionálně osvícenský) již nevyhovuje a nový – v tomto případě poststrukturální - není ještě zcela obecně užíván.\nMagický a symbolický prvek jsou tak zajisté i v raných základech výchovy. Tvrdí-li se dítěti, že jistý předmět je „ham ham“, je to z jeho hlediska magické vyjádření, které má však (pokud matka na ně reaguje) v jeho životě i praktické účinky, neboť takto svým znakem přímo „ovlivňuje realitu“. Z této magické a symbolické funkčnosti znakových forem v jejich životě jsou děti i mimořádně citlivé k jejich působení a je nezbytné s těmito funkcemi znakových forem ve výchově a vzdělání uvědoměle (!) pracovat. Avšak magický a symbolický přístup k magickým či symbolickým formám (Babyrádová, 1996) činí celý proces pedagogicky velmi zavádějícím a toto pojetí snižuje odbornou váhu výtvarné výchovy vzhledem k diskurzu návazných oborů.\n Podle výzkumu uvedeného ve Výtvarné výchově č. 3, ročník 41 (2001) zdaleka nejvíce, celých 44% respondentů z řadu učitelů výtvarné výchovy, považuje z a nejdůležitější z věd, které jsou základem výtvarné výchovy, psychologii.\n To by nebylo možné praktikovat při aplikaci strukturně zaměřené Piagetovy vývojové psychologie, která umožňuje chápat a rozvíjet strukturní návaznost vývoje osobnosti jako jedinečnou a originální kvalitu, strukturně vázanou na životní podmínky a sociální interakci, té však se v jejích systémových vztazích nevyučuje (soudě podle absence jejího odborného ohlasu, rád se však budu mýlit) ani na katedrách výtvarné výchovy a tudíž se v nějaké zaznamenatelné míře nepraktikuje ani ve školách.\n Za všechny ostatní např. Hall, J., Slovník námětů a symbolů (1991)\n Ricoeur (1993, 161).\n Lakoff, Johnson (2002, 53) považují kulturní a náboženské symboly za zvláštní případ metonymie. Uvádějí to na příkladu křesťanské volby obrazu holubice za symbol Ducha svatého: „Jak je pro metonymie typické, tato symbolika není jen tak libovolná. Je zakotvena v pojetí holubice v rámci západní kultury a v pojetí Ducha svatého v křesťanské teologii. Existují jisté důvody, proč je symbolem Ducha svatého holubice, a ne například kuře, sup nebo pštros. Holubice je pojímána jako krásná, přátelská, něžná a hlavně mírná. Jakožto pták má holubice své přirozené prostředí na obloze, která metonymicky zastupuje nebesa, tedy přirozené prostředí Ducha svatého. Holubice je pták, který létá půvabně, tiše se vznáší a typicky je ho vidět, jak se snáší z oblohy a usedá mezi lidmi.“\n Na rozdíl od pluralistického postoje k obsahu znaku je často obsah symbolu pociťován jako trvalý (věčný), často i celospolečensky všeobecně platný (archetypální) (Heffernanová 1998). To svádí často ke snaze o jeho „správnou interpretaci“, třebaže také symbol, stejně jako ostatní znaky získávají svůj obsah v závislosti na postavení interpreta v interpretačním poli (societě). Vykladač „správného obsahu“ symbolu tak nárokuje svému také pouze subjektivnímu názoru bez další diskuse všeobecnou platnost (Vančát, 1998).\n Viz Slavíkem citovaný Mucha (2000, 87). Znak jako danost se ovšem vyjevuje z představy, že daná, zřejmá a viditelně zřetelná je realita a znak je k ní ovšem jednoduše přiřazen. Při představě konstruování představ o realitě v důsledku strukturace sémantických systémů tento předsudek ovšem padá, realita se zjevuje v tvořivém aktu jako výsledek diferenčních schopností jednání (do něhož patří i diferenční schopnosti vizuálního rozlišování), diferencovaných právě zásluhou jejich označení (v našem případě vizuálního rozlišování - zásluhou jejich zobrazení).\n V tomto smyslu se pojmu znak v umělecké teorii ovšem již běžně užívá, v našich souřadnicích od doby Mukařovského, který umělecký znak charakterizoval právě jako mnohoznačný, ve svém významu procesuálně závislý na způsobu svého vzniku, s neuzavřeností svého smyslu. (Mukařovský, 1966, 111). Grafické schéma, které umožňuje získat představu o včleňování znaku do sémantického pole viz Vančát (2003, 17).


POŘÁDNÁ PORCE TELEVIZNÍ ZÁBAVY: Na jaké seriály, filmy a pořady se můžete v létě těšit? - TV Nova\nTaké už s napětím vyhlížíte dovolenou a horké letní dny? Prozradíme vám, na jaké skvělé pořady a seriály se můžete těšit! Program bude opravdu nabitý. A navíc, podívejte se, na jakých akcích se o prázdninách můžete setkat s TV Nova osobně!\nPOŘÁDNÁ PORCE TELEVIZNÍ ZÁBAVY: Na jaké seriály, filmy a pořady se můžete v létě těšit?\naktualizováno 17.06.2017, 10:47 | 14.06.2017, 20:32 | Nova.cz\nDovolená, pohoda, klid, slunce, grilovačka, moře (nebo alespoň bazén) a něco dobrého k pití.... Možná si i vy představujete podobně letošní léto! K tomu všemu ještě pár skvělých pořadů, které zkrátka nikoho nezklamou a které k pořádným prázdninám a letním radovánkám rozhodně patří.\nAni televize Nova nezůstává pozadu a přichystala pro vás pořádnou porci toho nejlepšího. Mezi nabitým a atraktivním programem najdete české a zahraniční filmy, oblíbené seriály a pořady české i světové tvorby.\nMůžete se těšit na premiérové díly seriálu Drazí sousedé, které poběží každý všední den v podvečer. V hlavních rolích se zde představí Lenka Zahradnická, Štěpán Benoni nebo Petr Buchta, které můžete znát mimo jiné ze seriálu Ulice, dále pak Milan Šteindler, Robert Jašków nebo Dana Batulková.\nSeriál je z prostředí malé vesnice, ve které vnoučata podivínského Aloise zdědí kromě 30 milionů i velký dům s hospodářstvím. Má to ale jeden velký háček! Vnuci musí v tomto polorozpadlém domě žít celý jeden rok, jinak dědictví propadne obci. Nenechte si ujít, jak si s tímto nelehkým úkolem Kateřina, Filip a Tomáš poradí.\nPozor! Letní sezónu zahajuje TV Nova již 26. června, kdy tyto seriálové podvečery odstartují.\nVe večerních hodinách se pak na obrazovku vrátí i Kriminálka Anděl, a to rovnou se dvěma díly najednou, sitkom Comeback nebo retro seriály Dynastie Nováků a Návštěvníci. Atraktivní večerní program TV Nova ve středu doplní ještě premiérové díly soutěžní show Chcete být Milionářem? s Markem Vašutem.\nNa jakých akcích se o prázdninách můžete setkat s TV Nova osobně?\nRuntour - http://www.run-tour.cz/\nNova Cup - http://www.novacup.cz/\nSlide Czech - http://www.slideczech.cz/\nMasive stage race\n100 let republiky, 130 let v pohybu http://100letvznikurepubliky.cz/\nVýstava Gott my life - život pěvecké legendy Karla Gotta\nYnspirology - Festival youtuberů a všech kreativních lidí\nFilmový festival - Noir festival


Cleverlance jezdí se Škodou Enyaq iV | Autoservis Magazín.cz\nHome » Aktuality » Cleverlance jezdí se Škodou Enyaq iV\nCleverlance jezdí se Škodou Enyaq iV\nČeská technologická společnost Cleverlance zakoupila do své firemní flotily první čistě elektrický vůz Škoda Enyaq iV. V souvislosti se svým zapojením do programu Sledujeme/Snižujeme CO2 tak aktivně řídí přímý dopad své činnosti na životní prostředí.\nKlíčky od vozu Enyaq iV 60 za Cleverlance v Autokomplexu Menčík převzal Jiří Voldán, který v této firmě řídí dodávku softwarových projektů. Jeho tým má mimo jiné na starosti vývoj a testování aplikací v oblasti automotive.\n„Díky novému vozu ve firemní flotile nebudou naši kolegové z vývoje a testingu odkázaní na simulátory nebo půjčená vozidla, což významně zefektivní jejich práci a pomůže udržet vysoký standard kvality a bezpečnosti námi dodávaných aplikací,“ řekl Executive Director for Solutions Delivery v Cleverlance Jiří Voldán.\nSymbolicky se přejímky za Cleverlance zúčastnily i zástupkyně testerů, které předvedly, jak takové testování mobilní aplikace pro ovládání vozu probíhá. S nástupem elektromobility roste zájem zákazníků o Connected car, tedy aplikace propojené přes internet s vozem. Přibývají jim nové funkce, jejichž vývoj představuje cestu do budoucnosti. Veliký důraz automobilky kladou na spolehlivost a bezpečnost připojených aplikací, a i to je role Cleverlance.\nNákup nového vozu pro Cleverlance znamená i významný krok směrem ke snižování uhlíkové stopy. Jedná se o první elektromobil v její firemní flotile. Cleverlance dlouhodobě klade důraz na udržitelnost. Je držitelem ISO 14001 (systém environmentálního managementu), vybírá si kanceláře v nízkoenergetických budovách a klade důraz na dodávky čisté elektřiny s garancí původu. Letos se zapojila i do programu Sledujeme/Snižujeme CO2 a jako první z předních českých IT firem se hlásí k uhlíkové odpovědnosti.\n„Pro Cleverlance se jedná o logický krok, protože většina produktů dodávaných pro naše klienty už řadu let přispívá k digitální transformaci a potažmo tedy i ke snižování jejich uhlíkové stopy,“ dodal Jiří Voldán.


MODO by Superior Bikes. Program pro ženy napříč Evropou, v Čechách pět MODO pointů. - Dámynakole.cz\nÚvodní strana > Rady a tipy > MODO by Superior Bikes. Program pro ženy napříč Evropou, v Čechách pět MODO pointů.\nMODO by Superior Bikes. Program pro ženy napříč Evropou, v Čechách pět MODO pointů.\nVyjížďky, servis, MODO ambasadorky, které vás povedou. Vedle dvou MODO pointů v Praze se můžou těšit i dámy z Jihlavy, Brna a Opavy.\n„Jezdíš ráda na kole pro zpříjemnění dne, žiješ aktivním životním stylem, zajímáš se o sportovní módu a ráda sdílíš zážitky s kamarádkami? MODO komunita je plná holek, jako jsi ty! Evropských bikerek, které vyrážejí každý týden na společné vyjížďky v různých lokalitách, užívají si spolu volný čas, aby se jejich den stal krásnějším od společné vyjížďky, přes posezení u dobré kávy a servisu Vašeho dvoukolého miláčka v lokálním MODO obchodě by Superior Bikes.“\nS tímto programem, zaměřeným na ženy, přišla značka Superior Bikes pro letošní rok. Útržkovité zprávy se navenek dostávaly již během loňského roku, kdy značka prezentovala své modelové novinky, a bylo znát, že se pro dámy chystá něco většího, než jsou jen krásná designově sladěná kola kolekce MODO a oblečení.\nZnačka Superior vybrala napříč Evropou své důležité obchodníky, se kterými se zrodil projekt MODO obchodů, napojených na lokální MODO ambasadorky. Ty budou v průběhu roku pravidelně vyrážet od obchodů na společné vyjížďky s dalšími dámami z řad veřejnosti a budou se tak snažit bikerkám, které jsou při jízdě odkázány samy na sebe, nebo na své partnery, připravit fajn program a den na kole jak v ČR, tak dalších zemích, jako je Dánsko, Německo, Polsko a další.\nJednou týdně tak budou na společné vyjížďky vyrážet i dámy u nás, a to v Praze od obchodů Štěrba kola a Cyklo Vape, od brněnského BB Cyklosport v Popůvkách, jihlavského Hipp Cycles a Opavského SupShopu, vždy s ambasadorkou MODO, jednou z pohodových holek, o kterých si už teď můžete přečíst na nové podstránce webu Superior Bikes https://superiorbikes.eu/cz/modo . S vyjížďkami bude spojeno i testování kol MODO a další program.\nCelý projekt spojila značka Superior s dalšími značkami, ve světě cyklistiky dobře známými, Fizik a Pearl Izumi, které projekt zajišťují materiálně a jsou díky svým zkušenostem ze světa dámského bikingu celému projektu inspirací, stejně jako inspirovaly kolekci MODO kol značky Superior, svým originálním designem.\nDámy, pokud hledáte partu holek ve Vašem okolí a bydlíte v blízkosti výše jmenovaných lokalit, k tomu fajn servis v obchodě, který se může stát Vaší bikovou základnou a chcete si užívat bezva dny na kole, MODO by Superior Bikes je stvořeno pro Vás.


Luftova zahrada - TOTEM Plzeň\nDomů/Bolevec/Pro seniory/Archiv událostí/Luftova zahrada\nPojďte s námi navštívit Luftovu zahradu, která se nachází nad pravým břehem řeky Radbuzy. Luftova zahrada je cenný příklad zahradního umění z období První republiky v plzeňském regionu, je to poklidná přírodní partie bohatá na vodu, mokřadní a vlhkomilnou vegetaci, obojživelníky a ptáky. Nachází se zde množství letitých exotických dřevin velkých rozměrů. Od r. 1991 je Luftova zahrada v majetku města Plzně. Zahrada byla „znovuobjevena“ v r. 1996 a od té doby probíhá postupná obnova s ohledem na finanční možnosti města Plzně. V květnu 2010 se poprvé otevřela široké veřejnosti. Zahrada nese statut významného krajinného prvku, je součástí regionálního biokoridoru ÚSES a od roku 2009 běží řízení o jejím prohlášení za kulturní památku. Bližší informace při přihlášení.


4 dny PRO DVA v Budapešti za 3250 Kč! Čtyřhvězdičkový hotel v centru! | Zapakatel.cz - Plzeň\njiž není v prodeji, doporučujeme Vám přejít na slevu Čtyřhvězda v Budapešti.\nDnešní sleva v Plzni: 4 dny PRO DVA v Budapešti za 3250 Kč! Čtyřhvězdičkový hotel v centru!\nBudapešť na 4 dny (tři noci) PRO DVA s bonusy v luxusním hotelu Golden Park Hotel**** jen za báječných 3250 Kč místo 5954 Kč! Cena zahrnuje: Pobyt na 4 dny (3 noci) PRO DVĚ osoby Snídaně formou bufetu Pozdější check out Welcome drink PRO DVA Neomezeně saunu a fitness Wi-Fi zdarma! Krásný hotel přímo v centru Budapešti – skvělá základna pro poznávání nádherného města na Dunaji! Vouchery platí až do března 2013! Podrobnosti o slevě v Plzni


Mobil není náš pán\nAčkoli si jinak autora článku vážím, zde s ním nemohu v jediném bodu souhlasit. Mobilní komunikace je jen jiný komunikační kanál a pouze musíme zvolit správné techniky využívání. V naší firmě je běžné, že pakliže mám jednání - a to je poměrně často, telefon prostě nezvedám. Mí kolegové vědí, že když telefon nezvedám, mám asi něco důležitého na práci. Nikdo to nepovažuje za něco negativního. Učme se spíše telefonovat stručně, rychle a jasně. Je pouze na nás, jak k mobilu přistupujeme a když si vše srovnáme v hlavě, nebude nás vyzvánění znervózňovat a neskoncíme jako zoufalci, kteří mobil zvedají i na záchodě.\nNeztrácejte čas hloupostmi! Nečtěte Idnes !!!\nrada pro firmy, které se zabývají telemarketingem...\nTak tomu se rika okurkova sezona


Aktuální nabídka stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice než Vás někdo předběhne.\nKategorie stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující stavební pozemky Srbská Kamenice, a to stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice, pronájem stavebního pozemku Srbská Kamenice, dražby stavebních pozemků Srbská Kamenice.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii stavební pozemky k prodeji Srbská Kamenice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích stavební pozemky Srbská Kamenice, stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice, pronájem stavebního pozemku Srbská Kamenice, dražby stavebních pozemků Srbská Kamenice.\nJe možné, že v lokalitě Srbská Kamenice nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Srbská Kamenice na prodej nebo pozemky na prodej Srbská Kamenice. Pokud se nechcete navíc omezovat druhem prodeje nemovitosti Srbská Kamenice použijte následující kombinace pro vyhledání nemovitostí Reality Srbská Kamenice případně pozemky Srbská Kamenice.\nNehledáte stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice ?\nPokud jste v této kategorii stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice. Určitě lépe naleznete stavební pozemky na prodej Srbská Kamenice, který hledáte.


Batoh Thule Versant 60L Mens Barva: zelená\nBatoh Thule Versant 60L Mens Barva: zelená\nCena: 4074 CK\nExpediční 60L pánský batoh Versant od proslulé značky Thule je opravdovou jedničkou na trhu. Nejvhodnější je na 3-5 denní výpravy. Batoh Thule Versant 60L pro muže zaručuje snadné přizpůsobení a bezchybné usazení díky možnosti nastavení zádového dílu podle détlky trupu v rozsahu 12cm a podle beder v rozsahu 10cm. Bederní pás je plně nastavitelný a disponuje kaspičkou na zip. Systém StormGuard kombinuje částečnou pláštěnku s nepromokavým dnem a vytváří tak plně vodotěsný batoh. Tento systém umožňuje lepší přístup i lepší ochranu proti vlhkosti a je odolnější než klasická pláštěnka. Horní víko umožňuje přeměnu na jednoramenný batoh pro vrcholové výstupy. Batoh disponuje dvěmi poutky na trekingové hole, nebo cepíny. Přednosti batohu Thule Versant 60L Men's: nastavitelný zádový díl nastavitelný bederní pás nepromokavý velmi odolný materiál proměna v jednoramenný batoh poutka na trekingové hole, či cepíny Představení batohu Thule Versant 60L Men's:\nBatoh Thule Versant 60L Mens Barva: zelená e-shop >>\nPláštěnka Pinguin pro batoh S 15–35 l Barva: žlutá\nKvalitní pláštěnka na batohy Pinguin velikosti S ochrání 15 - 35 litrový batoh před promáčením, zároveň však zvyšuje i vaši viditelnost. Pláštěnka na batohy ve velikosti 15–35l, t.. Další informace >>\nInovovaný model léty prověřeného batohu, Trail Head 26 od značky Boll s vysoce komfortním a propracovaným zádovým systémem s vysokou cirkulací vzduchu. Batoh Trail Head 26 od české znač.. Další informace >>\nBatoh Fjällräven Kånken 15 Barva: vínová\nBatoh na notebook Fjällräven Kånken 15" vychází ze základního legendárního modelu této švédské značky, navíc má polstrovanou kapsu na 15" notebook. Batoh na notebook Kånken 15" je ino.. Další informace >>


Bratrská liturgie z roku 1612 (ukázky) | Českobratrská církev evangelická sbor Brno I.\nBratrská liturgie z roku 1612 (ukázky)\nBudiž dověrnost vaše o tomto chlebu a kalichu Páně, že chléb jest tělem Pána Ježíše, na smrt daným, a víno krví jeho, za vás vylitou: Ne nějakým způsobem přirozeným a tělesným, ale posvátným jako tak obřízka, jest smlouva Boží. Beránek velikonoční – Jítí Hospodinovo. Křest – obmytí nového rození. A to z ustanovení a vysvědčení Pána Ježíše k službě duchovního požívání těla a krve Páně na paměť všech skutků, a práce jeho i smrti nevinné, kterouž pro vás podstoupiti ráčil: i k hojnějšímu sobě toho všeho přivlastnění. Slyšeli jste také velmi milostný rozkaz Pastýře a Biskupa nebeského, kterýmž nás laskavě pobízí, abychom s ním v vnitřním člověku hodovali, jedli a pili za stolem jeho. Užitečný anobrž velice potřebný, též i velmi rozkošný jest tento pokrm a nápoj duši lačné a žíznivé, milosti a spravedlnosti Kristovy. Uposlechnětež ho tedy a pojďte k tak milostnému hlasu jeho, beřte, a jezte ten pokrm a nápoj spasitedlný, kteréhož vám, jako svým milým dítkám, skrze tuto službu podávati ráčí z své veliké a srdečné milosti, kterouž k vám má. Protož s tím potěšením Ducha, pojďtež všickni, kteříž jste se k tomu připravili, i právo sobě zřízeně dané máte, tak jakž toho jest dobrý obyčej.\nNasyceni jsouce dobrými věcmi z stolu Páně, napomeňmež se k chvále Boží a k modlitbám, jakož nám Kristus Pán k tomu slovem i příkladem svým slouží. Nebo když bylo po večeři, chválu vzdal Bohu a modlil se. Napomínal k témuž i učedlníků svých. A že takový způsob při požívajících hodů Páně býti má, i David prorok svědčí, řka: Jísti budou tiší a nasyceni budou; chváliti budou Hospodina ti, kteříž ho hledají; živo bude srdce vaše na věky. Protož i my živá a vděčná srdce majíce z tohoto nasycení, Pánu Bohu chválu vzdávejme a jeho svaté milosti prosme, aby s námi býti ráčil v hodinu pokušení a choval nás v tomto požívání dobrého svědomí. A takovouž milost aby činil i s bližními našimi, za to se modleme.\nO nejdobrotivější Bože Otče, Synu, Duše svatý, jediný Hospodine, vší cti a chvály na věky hodný, děkujeme z tohoto tak rozkošného pokrmu a nápoje, kterýmž jsi lačné duše naše nasytiti a napojiti ráčil. O budiž z toho milosti tvé vděčná čest a sláva. Chváliž tě z toho nebe i země. Oslavujtež jméno tvé svatí Anjelé i všichni vyvolení tvoji. Chvála i sláva budiž milosrdenství tvému na věky věků. O nejlepší a nejdobrotivější Bože náš, prosíme, račiž nám dáti této milosti své bez hříchů a všelijakých bludů požívati, v ní růsti, a prospívati i setrvávati v práci dobré až do smrti; abychom projdouce skrze rozličná pokušení přivedeni byli k rozkošnému odpočinutí a k věčné slávě.\nPřevzato z Brněnského evangelického měsíčníku Setkávání 9/2013


Druhý díl seriálu Rapl: Křížová cesta. Ano, především pro diváka\t| Reflex.cz\nKateřina Kadlecová 6. září 2016 • 10:05\nMožná si vzpomínáte, že minulé pondělí Česká televize do primetimu vrhla první díl Rapla. Nelíbil se mi, ale práci si holt člověk nevybírá, že jo, majore Kuneši. Jen nemůžu uvěřit, že to může být ještě topornější, pomalejší a nesrozumitelnější. Kdo se na to může dívat?\nSnad jen člověk, který neumí na internetu upirátit jakýkoli zahraniční seriál s českými titulky (čímž takovou činnost nechci legitimizovat). Být hodnotícím na csfd.cz, rovnou křičím Odpad! Ale po pořádku. „Gregore, máme snad ňáký postupy, ne?“ jak pronesl šéf oddělení Lexa Pyško.\nJenže oni postupy nemají. V té hodině se řeší tolik případů a je v tom tolik vedlejších linií a zbytečných postav, aby se v tom prase vyznalo. Tentokrát v Jáchymově přímo v kostele zabijí faráře – a postupem děje, který zde nebudu vyzrazovat (částečně proto, že jsem tu tříšť až do posledních minut moc nechápala), se začnete obávat, že během majorova působení v té ospalé díře s vlastní mordpartou nezůstane jediný občan živý.\nJá osobně bych ale začala likvidovat nejdřív ty poldy. Počínaje tím ušákem, který se chvíli po vraždě oblíbeného starého faráře ptá bratra v sutaně: „A co jeho sexualita?“ Já vím, že je IQ orgánů předmětem četných vtipů, ale tohle už je trochu moc, ne?\nScenárista si pro tvorbu Křížové cesty vzal tvrdší drogy než ta falešná ukrajinská prostitutka (Proč mimochodem produkce seriálu nezaplatila skutečného Němce a skutečnou Ukrajinku? To už máme tak velký strach, že nám přistěhovalci vezmou práci? Aspoň že pro roli Vietnamce našli tvůrci někoho autentického – tedy skutečného Vietnamce). Postavy, o kterých absolutně nic nevíme ani po druhé hodině už teď nekonečného seriálu, jsou placatější než rozjetá kuna. Nebýt webu ČT, který v anotacích-spoilerech prozrazuje, na co scenárista zapomněl, stěží byste je od sebe rozeznali. Neznáte jejich motivace ani historii, a co je horší, vy to nechcete znát. Vžít se do nich? Chovat k nim sympatie nebo antipatie? Ti panáci ve vás vzbuzují podobný pocit jako loužička vlažné vody, co vám po mytí nádobí zbyla na lince.\nStanislav Šulc 31. srpna 2016 • 17:03\nVíc než jejich úlohu v tomhle seriálu si při pohledu na ně vybavíte všechny ty reklamy, ve kterých hráli. Tam totiž aspoň mluvili a občas v obličeji vykouzlili výraz. Třeba chudák pan farář, náramný suvenýr, co se hodlá stát finančním poradcem, je realistický asi jako kluk z plakátu. I když se v jedné replice pokusil o (poměrně komplikovaný) vtip. To i reklamy na Vodafone, ve kterých ztvárnil pablba, byly zahrané věrohodněji.\nJo a pokud jde o vtipy, jeden tam scenárista vsadil hezky pěkně po způsobu Zdeňka Trošky: první postava středoškolský fórek odvypráví a druhá, která právě prochází a zřejmě má zatraceně dobrý sluch, protože historku celou slyšela, jí šlohne pointu. Kameňák!\nVíc než vedlejší story Kunešova soukromí, která se tam během těch pár desítek vteřin mihla skutečně jen za účelem odvedení pozornosti od toho, že je hlavní linie dočista hluchá, mě tentokrát štvala postava Slepičkové. To je těhotná asistentka, co nic neumí a nic nedělá, jen má ruku demonstrativně položenou na těhotném břichu a srká nějakou tekutinu. Kamera ovšem Slepičkovou miluje, tak s ní vytřeli lecjaké slepé místo, až se člověk začal bát, že ji někdo odbouchne. Nebo že by tam byla od toho, aby na setmělé služebně bleskurychle nakreslila dokonalý portrét podezřelého? Nebo že by byl v Jáchymově výtvarně nadaný každý policista? Možná si to Kuneš nakreslil sám!\nPodobných náhod je ovšem v tomhle díle Rapla tolik, že se chce divákovi plakat. Co ta rakev u místa činu – že by náhodou okolo jel pohřebák? A on je dnes na každé policejní stanici nejen expertní kreslíř, ale taky lahvička s metadonem?\nPokud přežijete odvyprávěné, dovysvětlené, do bezvědomí zrekapitulované finále šmrncnuté Danem Brownem a Karolinou Světlou (nebo v jakých dobách se o postavě obecního blázna uvažovalo jako o hybateli děje?), možná se příští pondělí odvážíte podívat na třetí díl, Smrt na lovu. Já ne. Další marný lov smyslu tohohle Rapla, který je ve skutečnosti lobotomizovaný kliďas na sedativech, by mě mohl stát život.\nViliam Buchert 5. září 2016 • 11:09\nVelkolepý kousek moderátora ČT Václava Moravce – pozval jen lidi zastupující jednu stranu\nKlíčová slova: Rapl, seriál, Česká televize, Hynek Čermák


Lords of the Fallen - recenze na konzolista.cz\n5/10 I m a simple Sunbro\n6/10 Tomáš Tetřev\nLords of the Fallen ( Lord of the Fallen )\nHodnocení hráčů: 7.03 z 10, hodnotilo 67 hráčů\nMartin Šmíd, 29.10.2014 16:30\nHry Demon’s Souls a Dark Souls ukázaly, že i v dnešní době je místo ve videoherním světě na pořádné výzvy, ačkoliv mnohé hry se vydávají spíše cestou zjednodušování a snižování obtížnosti. Souls hry ovšem neměly jen vysokou obtížnost, která mnohé začátečníky nutila házet ovladači z okna, ale také výbornou hratelnost, nádherný svět a hlavně vysokou návykovost. Není divu, že se na úspěchu nyní pokusí svést spousta dalších her, a jednou z nich je i Lords of the Fallen od studia Deck 13. Inspirace oblíbenými předlohami je vidět na první pohled, ale jestli se hra povedla a zaslouží si vaší pozornost, vám nyní řekneme. Ono kolikrát jen úspěšná předloha nestačí.\nDnes základem každé dobré hry je kvalitní příběh, a třeba zmíněná Souls série na něm dost stavěla, ačkoliv kolikrát bylo na hráči, jak si co domyslí nebo pochopí, vývojáři dávali v tomto volnost, v čemž ale bylo i ono kouzlo. Lords of the Fallen má příběh spíše klasický, a je vidět, že za ním stojí evropští vývojáři, kteří ještě nemají takový cit a smysl pro detail, jakým disponuje Miyazaki a jeho tým. Zápletka se točí kolem jednoho z bohů, který se naštve a vyšle do světa lidí své ohavné přisluhovače, a jediný hlavní hrdina je hoden, aby se mu postavil a vypořádal se s ním. Hrdina se jmenuje Harkyn a je bývalý trestanec, asi pro někoho normálního tu není místo, který udělal podle všeho něco opravdu ošklivého, ačkoliv se bohužel nikdy nedozvíme, co přesně, což je docela škoda. To by bylo k příběhu, který je opravdu docela prostý a moc nezaujme, ale to ve výsledku ani tak nevadí. Ono je důležitější, že ani tak neštve, má i docela slušně napsané dialogy s několika postavami, které během hraní potkáte. Už ostatně na tom, kolik postav potkáte, je vidět, že na příběhu Lords of the Fallen moc nestojí. On tu je vlastně jen proto, aby mohl hlavní hrdina vyrazit bojovat s démony. Pokud čekáte v tomto něco hlubšího a propracovanějšího, nedočkáte se.\nProtože je hlavní hrdina jasně daný, nemůžete si ho vytvořit jako třeba v Souls hrách. To ale nevadí, zvláště když pořád je tu na výběr, za jakou třídu bude kopat. Můžete se do hraní pustit jako neohrožený válečník, který je asi nejvíce přístupný nováčkům, prostě jde o takového toho tanka, který vše rád řeší spíše silou, i když samozřejmě Lords of the Fallen se dost od klasických akčních her liší. Možná i proto jsem ho zvolil, a vsadil na jeho velký štít a obrovský meč, který na začátku má. Méně obrněný je Cleric, no a spíše na rychlost je tu Rogue, který v boji využívá spíše dýky, rozhodně nepřítele neudolá jen hrubou silou. Všechny tři třídy se docela dost od sebe odlišují, hlavně přístupem k boji. Když už je vybrána postava, je třeba si zvolit ještě magii, čímž se Lords of the Fallen od Souls her liší. Každá třída totiž může mít nějaké top magické zaměření, samozřejmě je tu vždy jedno zaměření, které se trochu více hodí pro danou třídu, ale je možnost kombinace, a počáteční výběr má tedy rovněž velký vliv na následnou hratelnost. Tvorba postavy tedy není tak komplexní a rozsáhlá, jak by si každý asi představoval, ale jsem toho názoru, že to ve výsledku tolik nevadí. Zvláště když vývojáři přidali novinku v podobě magie.\nIhned po spuštění Lords of the Fallen je jasně vidět, kde vývojáři brali inspiraci. Pokud jste hráli některou ze Souls her, budete zde jako doma. Stejně jako Souls série i Lords of the Fallen hodně staví na hardcore akční hratelnosti, alespoň na začátku, získávání zkušenostních bodů a lepšího vybavení, abyste měli proti nepřátelům šanci uspět. Pokud čekáte od něj klasickou hack and slash akci, jakou je třeba God of War, musíte jít hledat jinam, protože by vám mohl Lords of the Fallen přinést nejeden rozbitý gamepad a hlavně velkou frustraci. Na druhou stranu, vývojáři si možná byli vědomi, že příliš vysokou obtížností by mohli odradit hráče, kteří třeba Souls hry nemohli dohrát a proto už další díly ani nezkoušeli. Obtížnost ačkoliv je na začátku posazena docela vysokou, následně když se naučíte všechny finty a bojový systém, o němž se zmíním ještě, tak obtížnost jde rapidně dolů, stejně tak s tím, jak roste level a dovednosti hrdiny. Obtížnost tedy ve výsledku není tak vysoká, a třeba fanoušci Souls série určitě hrou proplují jako nůž máslem. Na druhou stranu, komu se moc nelíbila vysoká obtížnost Souls her, mohl by najít v Lords of the Fallen daleko větší zalíbení, navíc jde o docela dobrou volbu i pro nováčky, kteří si můžou k podobné hře přičuchnout, a třeba si udělat trénink nervů na blížící se Bloodborne. Ten bude obtížností asi úplně někde jinde.\nKaždopádně Lords of the Fallen je sám o sobě kvalitní a zábavnou hrou, ačkoliv si nehraje na žádnou velkou originalitu. Může za to i prostředí, které je docela rozmanité, ačkoliv se budete většinou pochybovat jen v několika větších lokací. Navštívíte nejen zamrzlé venkovní krajinky a nejrůznější ruiny, ale také prozkoumáte chrámy, katakomby a dostanete se i na hřbitov. Každé prostředí se vývojářům po stránce designu povedlo, jsou nápaditá a je radost v nich prozkoumávat každou skulinku, kde by se mohla nacházet truhla s lepším vybavením. Ostatně je tu velké množství nejrůznějších předmětů, brnění a zbraní. Tím tedy naznačuju, že ačkoliv se to může na začátku zdát, Lords of the Fallen není zase tak lineární záležitostí. Sice jste hnáni hlavní zápletkou, ale je tu dost odboček, kam se můžete, ale také nemusíte vydat. Prostředí je i docela dobře zapamatovatelné, ale docela bych uvítal, pokud by hra obsahovala mapu s prošlými lokacemi. Mapa by jistě byla ku prospěchu, protože takto i kolikrát nevíte, kam které dveře vedou, když jdou ven z lokace.\nNejvětší chloubou Lords of the Fallen je hlavně soubojový systém, který se vývojářům velmi povedl. Na nepřátele samozřejmě nejde jen tak naběhnout a očekávat, že je usekáte. Tato taktika prostě a jednoduše nevede vůbec nikam. Dá se říci, že každý protivník je velkou výzvou, takže je třeba taktizovat, po vzoru Souls her uskakovat pomocí kotoulů a ve správný čas následně zaútočit. Vliv na souboje má hodně i vybavení, které zrovna nesete. Můj válečník třeba mohl mít ve výbavě obouruční velký meč či později sekyru, která je ale docela těžká, takže chvilku trvá, než s ním máchne, s čímž je nutné počítat, navíc takové máchnutí spotřebuje i dost energie. Když ale samozřejmě takový meč zasáhne cíl, je to znát. Ve hře jsou samozřejmě i jednoruční rychlejší zbraně, které ale zase neuberou tolik života protivníkovi. Kolikrát je dobré zbraně střídat podle protivníka i konkrétního bosse, což jde docela snadno pomocí rychlého přepínání.\nSoubojový systém samozřejmě těží z přesného a hlavně intuitivního ovládání, které vývojáři přebrali ze Souls série, a prakticky se neliší. Rozvržením vůbec, jen samozřejmě tu jsou trochu jiné akce a útoky, novinkou je možnost používat magii, která hraje docela zásadní roli, v řadě soubojů bych se bez ní neobešel, a to ani jako válečník. Vývojáři navíc měli konzolovou verzi jako hlavní, což je vidět hlavně na inventáři, který dobře sedí na gamepad. Co ovšem musím zkritizovat, je kamera. Ta během řady soubojů je dost neposedná, a ačkoliv je možné si ji natáčet, občas jsem byl zahnán do míst, kde jsem nemohl dobře vidět na boj, což zvláště u takové hry je docela problém. Určitě navíc doporučuji zvolit volnou kameru, ne tu s lockem na protivníky, s níž je pořádný boj.\nHra Lords of the Fallen vychází tento týden pro současné konzole PlayStation 4 a Xbox One.\nNepřátel k likvidaci je docela dost, a to i co se týče druhů, odhadl bych, že jich jsou tak dvě možná tři desítky. Každý protivník vždy vyžaduje trochu jinou péči a taktiku k poražení, liší se nejen vzhledem, ale i velikostí a zbraněmi, které mají, a že se budete mít co ohánět, když na vás vyběhne hned několik druhů najednou, což se občas stane. Vrchole hry pak mají být a částečně i jsou bossové. Ti svým designem opravdu budí respekt a jejich nástupy jsou kolikrát hodně epické, takže vás polije studený pot. S bossy se ale pojí i ona jednoduchost, protože ačkoliv by bossové měli představovat výzvu a v Souls hrách kolikrát připravovali pro hráče muka, zde tomu tak není. Jakmile je postava vylevelovaná a hráč má v rukách ovládání a herní mechanismy, jsou bossové docela jednoduchou záležitostí. Na první pokus jsem bosse nikdy nedal, to se přiznám, ale jakmile jsem věděl na něj taktiku a věděl jsem, jak útočí, byla to otázka vždy chvíle, než zařval a mě naskočila trofej za zdolání. Samozřejmě, každý z bossů vyžaduje jinou taktiku k poražení, což je určitě dobře, ale určitě by měli být bossové i těžší, protože takto nepřichází žádné uspokojení po jejich porážce, jako tomu bylo u Souls série. Tady si jen řeknete, hmm, pohoda, další boss dole. A to je prostě problém, možná největší, jaký s hrou mám.\nZákladní protivníci slouží hlavně k nahrání XP bodů, za které můžete levelovat postavu u checkpountů v podobě červených krystalů a dělat ji tak silnější, odolnější, obratnější a dopřát ji větší výdrž. Klasický RPG systém viděný v řadě jiných podobných her který určitě na začátku pochopí naprosto každý, je opravdu jednoduché ho zvládnout. Dá se říci, že za každého poraženého protivníka dostanete určitý počet bodů. Když je neinvestujete do levelování nebo do magie, máte je normálně v inventáři, takže pokud zemřete a body nejsou investované, prostě o ně přijdete. Tedy, je možnost si je sebrat, když se dostanete na místo smrti, kde bude bílý mráček se zkušenostmi, ale protože se protivníci vždy po smrti respawnou, nejde o nic lehkého, navíc mráček postupně mizí a mizí tím pádem i šance na získání všech bodů zpět. Ještě zde musím zmínit, že si můžete vylepšovat i zbraně u speciálního kováře, který krásy moc nepobral, ale důležitý je samozřejmě jeho účel. Do zbraní i brnění můžete narvat různé drahokamy, které během hraní nasbíráte.\nProtože nejsem zase tak moc dobrý hráč, na první dohrání mi Lords of the Fallen zabral nějakých 25 hodin podle ukazatele ve hře, což není určitě málo na dnešní dobu, ale je třeba říci, že jsem plnit i hodně vedlejší úkoly a další aktivity, takže jsem nešel jen po hlavní lince. Motivace pro opakované hraní ale bohužel moc není, protože jsem skoro vše viděl, a moc neláká ani možnost New Game +, v níž můžete pokračovat v hraní s vylepšenou postavou a lepšími zbraněmi hned od začátku. Jedině snad, že byste chtěli vyzkoušet další postavy, tak se vyplatí rozehrát hru znovu. Znovuhratelnost moc vysoká není, čemuž možná i dopomáhá sem tam nějaký ten bug, který se objeví a kazí hratelnost.\nVývojáři před vydáním prohlašovali, že na konzoli PlayStation 4, na níž jsem měl Lords of the Fallen k dispozici, běží vše v nativním rozlišení 1080p. V něm nakonec skutečně běží, navíc grafika vypadá moc pěkně, vše je stylizováno ne do temných a sirových barev Souls série, ale spíše do stylu Diabla 3, což samozřejmě nevadí. Zvláště když prostředí má docela dost detailů a není tolik strohé jako v Souls sérii, navíc i postavy mají spoustu detailů, ať už mluvím o hlavním hrdinovi, tak protivnících. Zde se jasně ukázalo, že hra vznikla na novou konzolovou generaci, takže mohli vývojáři připravit pohlednou akční RPG hru. Dobrý dojem kazí jen občasné doskakování objektů a trochu neposedný framerate. Propady nejsou velké, ale sem tam jsou, určitě si jich všimnete, stejně jako tearingu. Na tomto tedy mohli vývojáři ještě zapracovat, a snad vydají i update. Optimalizace je trochu z jejich strany odfláklejší, ale možná je to dáno i rozpočtem a faktem, že Deck 13 je malé studio. Hudební doprovod bohužel moc během hraní neuslyšíte, vývojáři prakticky rezignovali na jakýkoliv kvalitnější soundrack, což je docela škoda. Hudbu jsem kolikrát postřehl jen při soubojích s bossy, kde ale vytváří docela slušnou atmosféru. Každopádně i ozvučení mohlo být výraznější, je takové mdlé a nevýrazné, což bude vadit zvláště v případě, pokud máte doma drahé domácí kino nebo si chcete hru vychutnat na Pulse headsetu. To dabing se zase na druhou stranu povedl, je docela kvalitní.\nLords of the Fallen není tou nejoriginálnější hrou na světě, má i sem tam nějakou tu chybičku jako nějaký ten bug, neposednou kameru nebo horší optimalizaci, ale dokáže zabavit díky svému povedenému soubojovému systému, který se vývojářům povedl. Stejně tak se povedl i design světa a svým způsobem jsou zajímavé i souboje s bossy, ačkoliv nepředstavují takovou výzvu. Pokud máte rádi Souls sérii, na nových konzolích se jedná o docela dobré rozptýlení, než v příštím roce přijde Bloodborne. Navíc je Lords of the Fallen svojí obtížností přístupný i nováčkům, což se určitě také počítá.\nLords of the Fallen 2 je nejambicióznější hrou studia CI\nLords of the Fallen 2 přišel o vývojáře\nLords of the Fallen 2 je ve vývoji v Defiant Studios\nCI Games: Na Lords of the Fallen 2 pracuje v současnosti\nS Lords of the Fallen 2 chtějí vývojáři oslovit širší okruh\nNová hra studia Deck 13 se jmenuje The Surge\nStudio Deck 13 pracuje na akční sci-fi RPG hře\nLords of the Fallen 2 má vyjít někdy v roce 2017\nLords of the Fallen dostane Game of the Year edici


5. únor 2019, 20:17\nDomůRopaCeny ropy stagnují, těžební škrty OPEC vyrovnaly dopad dat ekonomiky USA\nKrátce po 17:00 SEČ oba hlavní typy ropy stagnovaly, barel ropy Brent se prodával za 62,49 dolaru a WTI za 54,48 dolaru.\nObchodování na světovém trhu bylo dnes slabší kvůli oslavám nového lunárního roku v části jihovýchodní Asie.\n„Nepříznivé údaje o zakázkách výrobních závodů v USA oživily obavy trhu ze zpomalení globální ekonomiky, ztráty ale byly omezeny díky snížení těžby OPEC a díky sankcím USA na Venezuelu,“ uvedla společnost Cantor Fitzgerald Europe.\nOPEC a její spojenci včetně Ruska od minulého měsíce těžbu snižují a ropný průmysl předpokládá, že tyto škrty v letošním roce přispějí k dosažení rovnováhy na trhu. Finanční ředitel BP Brian Gilvary soudí, že růst poptávky po ropě bude letos zhruba stejný jako loni, a to o 1,3 milionu až 1,4 milionu barelů ropy denně.\nAmerické sankce vůči Venezuele podle analytiků nebudou mít na trh takový dopad jako sankce vůči Íránu, snížení nabídky odhadují na 0,5 až jedno procento.\nLondýn – ICE Brent duben 62,49 62,51\nNew York – NYMEX WTI březen 54,48 54,56\nŠtítky: ropatěžba ropyUSAOPECtrh s ropouceny ropy


Garden e-kniha mobi zdarma | Knihy zdarma\nGarden e-kniha mobi zdarma\nGarden stáhnout knihu pdf, epub, mobi\nPodrobnosti knihy Garden z Fiona Watt\nNázev knihy: Garden\nAutor knihy: Fiona Watt\nDostupné soubory: garden-361096.pdf, garden-361096.epub, garden-361096.mobi\nJak stáhnout knihu: odkazy ke stažení knihy Garden v dolní části stránky\nShrnutí knihy Garden z Fiona Watt\nStáhnout Garden knihu ve formátu pdf, epub, mobi. Průměrné náklady na knihu Garden je 64 Kč. Zde si můžete knihu stáhnout zdarma ve formátu pdf, epub a mobi. Ke stažení použijte následující odkazy Garden kniha ve formátu pdf, epub a mobi.\nGarden z Fiona Watt – jedna z nejlepších knih v češtině. Naše webové stránky obsahují nejzajímavější knihy, které si můžete stáhnout ve formátu pdf, epub a mobi. Níže naleznete seznam webových stránek, kde se dozvíte více o knize Garden z Fiona Watt.\nPopulární vyhledávání: Garden pdf, stáhnout Garden pdf, stáhnout Garden knihu pdf, Garden kniha ve formátu pdf, zdarma Garden kniha ke stažení, zdarma Garden ebook ve formátu pdf, Garden knihu lze číst online, kde si mohu knihu stáhnout Garden pdf? Jak mohu stáhnout Garden kniha ve formátu PDF? Kde mohu stáhnout Garden zdarma? Jak mohu zdarma stáhnout knihu Garden? stáhnout Garden epub, stáhnout Garden ebook epub, Garden e-kniha ve formátu epub, zdarma Garden ebook ve formátu epub, kde si mohu stáhnout knihu Garden epub? Jak stáhnout knihu Garden ve formátu epub? Garden mobi, stáhnout Garden mobi, stáhnout Garden e-kniha mobi, Garden kniha ve formátu mobi, zdarma Garden ebook ve formátu mobi, kde si mohu stáhnout knihu Garden mobi? Jak mohu stáhnout knihu Garden v mobilním formátu? Kde knihu stáhnout Garden z Fiona Watt zdarma? Jak stáhnout Garden z Fiona Watt e-knihu zdarma?


Volné obchodní prostory Úhřetice | Eurobydleni.cz\nVolné obchodní prostory Úhřetice\nPotřebujete volné obchodní prostory Úhřetice pro vaše podnikání a stále se vám nedaří žádné najít? Nabízíme obchodní prostory Úhřetice přesně podle vašich potřeb.\nVolné obchodní prostory Úhřetice (440+)\nPotřebujete volné obchodní prostory Úhřetice pro vaše podnikání a stále se vám nedaří žádné najít? V tom případě u nás se vám toto stát nemůže. Nabízíme obchodní prostory Úhřetice přesně podle vašich potřeb a především představ. Stačí si zadat hledané parametry a získáte nabídku jako ušitou přímo vám na míru. Využijte tedy skvělé možnosti a získejte obchodní prostor Úhřetice, díky kterému váš obchod začne opravdu vzkvétat.\nObchodní prostor Úhřetice\nAčkoliv se může zdát, že v současné době je ve městě Úhřetice nabídek na pronájem jakýchkoliv obchodních prostor mnoho, opak je pravdou. Najít si vskutku dobré místo, není tak snadné. Dokonalé volné obchodní prostory Úhřetice, díky kterým byste mohli posunout své podnikání o stupeň výše, se zase tak snadno nehledají. Naštěstí ale máte na své straně odborníky, nás. Dokážeme vám pomoci s hledáním. Získejte tak obchodní prostory Úhřetice, které vám budou plně vyhovovat. Vyberte si opravdu takové obchodní prostory Úhřetice, kde se budete cítit opravdu jako doma.\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii obchodní prostory Úhřetice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující obchodní prostory Úhřetice, a to obchodní prostory na prodej Úhřetice, pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Úhřetice, Obchodní prostor Úhřetice na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii obchodní prostory Úhřetice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích komerční nemovitosti Úhřetice, komerční nemovitosti k prodeji Úhřetice, komerční nemovitosti k pronájmu Úhřetice, Komerční nemovitosti Úhřetice na dražba.\nDalší lokality v okolí obchodní prostory Úhřetice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii obchodní prostory Úhřetice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr obchodní prostory Úhřetice. Určitě lépe naleznete obchodní prostory Úhřetice, který hledáte.


Chalcarzová je zpět v repre a slaví postup na ME - Olomoucký deník\nChalcarzová je zpět v repre a slaví postup na ME\nOlomouc – České volejbalové reprezentantky uspěly v kvalifikaci o postup na mistrovství Evropy. Na vítězném tažení se podílela i olomoucká smečařka Petra Chalcarzová.\nReprezentace vyhrála turnaj v Karlových Varech i ve francouzském Adge a během šesti zápasů ztratila jen pět setů. Zdá se proto, že postup byl hodně jednoznačný.\n„Výsledky tak sice vypadají, ale nebylo tomu tak. Jednoznačné byly jen zápasy proti Rakousku. Francie a Maďarsko byly těžcí soupeři,“ tvrdí Chalcarzová.\nCelou kvalifikaci hodně ovlivnila tie-breaková výhra nad Francií v posledním utkání prvního turnaje v Karlových Varech. Český tým vedl 2:0, ale Francie dokázala vyrovnat a zdálo se, že zápas může otočit.\n„Byla chyba, že jsme nechaly soupeře od třetího setu hrát. Neubránily jsme nejlepší hráčku soupeře. Zlomovým momentem byl vyhraný tie-break,“ přiznala.\nPo vítězství na domácím turnaji si totiž český tým zajistil účast v baráži o mistrovství Evropy. „Ale takhle jsme o tom neuvažovaly. Trenér nás nabádal, abychom šly do každého zápasu s cílem vyhrát,“ poznamenala Chalcarzová.\nA vyplatilo se! Český tým vyhrál i turnaj ve Franci a zajistil si přímý postup na evropský šampionát v příštím roce. Ten představuje pro olomouckou smečařku velkou motivaci. „Je to velké lákadlo, ale ještě o tom neuvažuju. Je to moc daleko,“ přiznává.\nSama se do reprezentace vrátila po dlouhé době. „Ježíši, to ani nevím, kdy jsem naposledy hrála za reprezentaci. Snad po pěti letech,“ se smíchem vzpomínala.\nOlomoucká opora si tak na závěr sezony vylepšila náladu. SK UP Olomouc totiž tentokrát na extraligovou medaili nedosáhl a skončil až pátý. „Čekaly jsme víc. Páté místo není úspěch. Chtěly jsme se dostat do čtyřky a zaútočit na medaili. Vyplývá to z celé sezony, kdy se nepodařila celá řada věcí,“ hodnotí Chalcarzová.\nV kádru vysokoškolaček by měla zůstat i v příští sezoně. „Jsme předběžně domluveni na dalším působení,“ prozradila.


Lanza Fresh & Clean Color prací prášek na barevné prádlo 90 dávek 6,75 kg - VMD drogerie a parfumerie\nHlavní stránka > Praní a úklid > Praní > Prací prostředky > Sypké > Lanza Fresh & Clean Color prací prášek na barevné prádlo 90 dávek 6,75 kg\nLanza Fresh & Clean Color prací prášek na barevné prádlo 90 dávek 6,75 kg\nLanza Fresh & Clean Bílá prací prášek na bílé prádlo 90 dávek 6,75 kg179 Kč\nNová Lanza Fresh&Clean Color díky svému složení skvěle vypere vaše barevné prádlo a zanechá ho příjemně provoněné. Navíc pomáhá chránit barvy před vyblednutím, takže vaše oblečení bude vypadat déle jako nové (v porovnání s běžným pracím přípravkem s vysokou účinností). Lanza Fresh&Clean, svěží a čistě prádlo každý den.\nLanza doporučuje: Pro omezení rizika poškození tkanin snižte teplotu praní z 60°C na 30°C.\nSložení: 15% nebo více, avšak méně než 30% zeolity, méně než 5% aniontové povrchově aktivní látky, neiontové povrchově aktivní látky, polykarboxyláty, enzymy, parfém, butyl phenyl methyl propional.\nDiskuze k: Lanza Fresh & Clean Color prací prášek na barevné prádlo 90 dávek 6,75 kg\nLanza Fresh & Clean Color prací prášek na barevné prádlo 90 dávek 6,75 kgKoupit


Natankujte svým investicím plnou nádrž | Generali Investments - investice do podílových fondů\nNatankujte svým investicím plnou nádrž\nOd prvního pokusu o těžbu ropy uplynulo již téměř 17 století. Za tuto dobu si ropa vydobyla neotřesitelnou pozici mezi zdroji energie. Vývoj ceny či její dostupnost má pak téměř zásadní vliv na vývoj vyspělých ekonomik. Poptávka po ropě bude trvat i v budoucnu, čehož si jsou vědomi investoři na celém světě. Proč byste tedy z globální závislosti na ropě nemohli profitovat i vy?\nA jak vlastně na růstu cen ropy vydělat?\nPokud jste drobný investor, který má volné finanční prostředky v řádech tisíců korun nebo pokud byste rádi investovali měsíčně v řádech stokorun či tisícikorun, jsou pro vás nejschůdnějším řešením podílové fondy, které jsou určeny právě tomuto druhu investorů. Na českém trhu nejdéle působící v české koruně vedený podílový fond se zaměřením právě na ropu a energetický průmysl je ČPI Fond ropného a energetického průmyslu spravovaný společností ČP INVEST investiční společnost a.s.. Fond letos začne psát svou druhou dekádu působení na kapitálovém trhu, a již nyní spravuje investice v hodnotě přesahující 1.300.000.000 Kč.\nGraf č. 2 - Vývoj hodnoty ČPI Fondu ropného a energetického průmyslu\nVíce si můžete přečíst v článku na penizenavic.cz.