Kytaroví velikáni - Stone Gossard - muzikus.cz\nKytaroví velikáni - Stone Gossard\n19.2.2015 | Autor: Vítězslav Štefl | sekce: pro muzikanty - seriály\n„Když děláte vlastní sólové album, máte pocit, že jste mimo prostor, ve vesmíru. Tady už je všechno na vás, děláte vlastní rozhodnutí a musíte je dělat. A taky za ně převzít odpovědnost.“\n(Stone Gossard, interview k vydání desky Moonlander, consequenceofsound.net)\nDnešní velikán je typickým příkladem osobnosti, jejíž všeobecná proslulost a vliv zdaleka překročily hranice žánru, ve kterém se pohybuje jako ryba ve vodě. Jedna ze základních osobností scény v Seattlu a obecně i muzikant, který navíc výrazně pomohl definovat grunge v jeho základních kategoriích. V neposlední řadě jeho spolupráce s Mikem McCreadym nastavila další rozměr významu kytarových dvojic.\nNámi již zmiňovanou spolupráci s McCreadym například ocenil i magazín Rolling Stone, který tuto dvojici umístil do top 20 v kategorii Čtyřruká monstra. Koneckonců, Gossard figuruje v prestižním seznamu The 100 Greatest Guitarists of All Time a obecně je uznáván i jako jeden z nejvýraznějších doprovodných. Nejen v rámci grunge, nejen v rámci let devadesátých a dalších, ale celkově. Není divu.\nStone Carpenter Gossard se narodil 20. července 1966, kde jinde, než v Seattlu. Jeho otec byl právník a matka pracovala v zastupitelstvu města. Jeho prvním hudebním nástrojem nebyla kytara, ale trubka, ke které se dostal ve třetí třídě. O rok později vystupoval v chlapeckém školním sboru a vlastně prvním strunným nástrojem mu byla mandolína, na kterou začal hrát kolem roku 1980. Na střední škole tehdy působila místní kapela The Probes, která hrála tancovačky a Gossard se chtěl dostat k nim. Jak uvádí ve svých vzpomínkách, myslel si, že když přejde z mandolíny na kytaru - doufal, že se naučí jen pár trochu jiných hmatů a fíglů -, tak to půjde: „Jenže to bylo mnohem těžší, než jsem si myslel. A také jsem nikdy nebyl požádán, abych se k nim připojil.“\nOd Drahoušků k Zelené řece\nPrvní kapela, kam se Gossard dostal, byli March of Crimes, kde se setkal s Benem Shepherdem, budoucím baskytaristou Soundgarden, a mimo jiné i s Jonathanem Evisonem, později slavným americkým spisovatelem, naladěným na podobnou vlnu nazírání na americkou společnost jako třeba J. D. Salinger. I když Gossard zde pobyl jen krátce, svůj význam to přesto mělo, protože se dostal do povědomí tehdy velmi prudce a bouřlivě se utvářející seattleské hudební scény. Setkal se mj. i se Stevem Turnerem, budoucím členem Mudhoney, a ten mu nabídl místo ve své kapele The Ducky Boys: „To bylo v roce 1981, kdy jsem nejdříve hrál na baskytaru a pak jsem přešel na kytaru. Steve mi tehdy řekl, že garage rock, o který jsme se snažili, je ta správná cesta, protože toho nemusíte moc umět, a přesto vaše skladby mohou být cool. Nejvíce se mu líbil hlučný punk, ale také miloval muziku Alice Coopera a Black Sabbath. Tenhle člověk měl na mne velký vliv.“\nTurner se poté rozhodl vytvořit novou kapelu s kytaristou a zpěvákem Markem Armem, bubeníkem Alexem Vincentem a baskytaristou Jeffem Amentem, budoucím členem Pearl Jam. Požádal Gossarda, aby také vstoupil do této nové skupiny, která nesla jméno Green River, a to zejména z toho důvodu, aby se Arm mohl věnovat výhradně zpěvu. Ovšem v době, kdy kapela dokončila debutové EP Come on Down, se Turner rozhodl odejít. Nejvíce mu vadilo, že Gossard a Ament tlačili kapelu do jiného výrazu, více k tvrdšímu, až heavymetalovému vyznění. Na jeho místo přišel Bruce Fairweather. Skupina se rozjela velmi dobře, získávala stále větší počet fanoušků a po dalším EP kapela vydala své první CD Rehab Doll. Ovšem už zde je znát, že v souboru existovaly dvě strany. Na jedné stáli Gossard a Ament, kteří chtěli využít stále většího úspěchu Green River a podepsat smlouvu s nějakým velkým labelem a dál se vyvíjet směrem k vrcholům rockového světa. Na straně druhé stál Mark Arm, který chtěl zůstat za každou cenu nezávislý, svět úspěchu se mu protivil a Gossarda s Amentem považoval za kariéristy. (Poznámka mimochodem - tento problém vztahů jsme zmínili v minulém čísle seriálu Letem kytarovým světem jako jeden z nejprotivnějších jedů v atmosféře skupin.) Kapela se tedy rozpadla, ale historicky byl její vliv na definování nového žánru velmi vysoký; existuje nemálo výroků označující Green River za vůbec první grunge kapelu.\nNa vrchol grunge\nGossard spolu s Amentem a Fairweatherem rychle sestavil další skupinu, Mother Love Bone, kam přibrali Andrewa Wooda z Malfunkshun a bubeníka Grega Gilmorea z Ten Minute Warning a Skin Yard. Skupina se sehrála velmi rychle a podepsala smlouvu s Mercury Records. V březnu 1989 tak vydala své debutové EP Shine a na konci téhož roku se MLB vydali do studia natočit své první velké album. Ovšem pár dní před vydáním desky Apple se Wood předávkoval heroinem. Po několika dnech v nemocnici zemřel. Skupina, která měla našlápnuto k úspěchu a obecně bývá také řazena k základatelům definice grunge, tak skončila.\nGossard se tak dal dohromady s bývalým kamarádem z dětství, s Mikem McCreadym, kterého si poslechl při sessionu s místní kapelou Love Chile. Slovo dalo slovo a Gossard nabídl McCreadymu, že by mohli něco zkusit spolu. Po několika měsících společného cvičení McCready Gossardovi navrhl, aby se k nim připojil Jeff Ament. V době, kdy se trio rozhodlo, že by mohli konečně založit spolu kapelu, se objevil Chris Cornell, leader Soundgarden, který jako poctu Woodovi, svému spolubydlícímu, zakládal projekt Temple fo the Dog. Nabídl triu, aby se s ním dali dohromady, a na kvintet je doplnil další člen Soundgarden, bubeník Matt Cameron. Temple of the Dog se tak stali jednou ze superskupin. Výsledkem bylo velmi silné album, které vznikalo, jak uvádí Cornell, v pohodě, bez jakýchkoli tlaků managementu či očekávání labelu. Na desce, která byla oceněna platinou, se objevil i Eddie Vedder, který se dostavil na konkurz pro Gossarda a Amenta. Ti se totiž rozhodli pokračovat ve svém úsilí založit kapelu a hledali frontmana. Čímž ovšem Vedder jednoznačně byl. A bylo rozhodnuto...\nRoku 1990 tak vznikla ve složení Gossard, McCready, Ament, Vedder a bubeník Dave Krusen kapela Pearl Jam, soubor, který se stal nejen nejúspěšnější v řadě ukazatelů v rámci grunge, ale pomohl spolu s Nirvanou a dalšími soubory tento styl definovat a doslova ho „narvat světu do chřtánu“. Navíc ve svém dalším vývoji se kapela vymanila z určitých stylových otěží a dokázala se etablovat i v širokém rockovém světě, což se zrovna nepodařilo jen tak někomu z tohoto ranku. (Můžeme zde mluvit o tzv. silné pětce: Pearl Jam samozřejmě, pak Soundgarden, Faith No More, Alice In Chains a zcela určitě Dream Theater.)\nHistorie této vysoce úspěšné kapely je dostatečně známa, takže jenom telegraficky (bubeníci se více střídali, až od roku 1998 se stal stálicí Matt Cameron). Debut Ten kapelu vyzdvihl na vrchol, posbíral několikanásobné platiny včetně diamantu a stal se nejprodávanějším albem skupiny. Následné CD Vs. zase ustanovilo rekord té doby v rychlosti prodeje jednotlivých kusů během týdne, navíc strávilo pět týdnů na první pozici Billboardu. Trojka Vitalogy šla v prodeji rovnou do multiplatinové pozice. I další následná alba obdržela několikanásobná platinová ocenění, až Binaural byl oceněn, stejně jako další, „pouze“ zlatem. Skupina tím ale rozhodně neztratila na přitažlivosti a hudebním půvabu a uvidíme, jak si povede její zatím poslední počin Lightning Bolt.\nGossard patří mezi ty umělce, kteří kvůli svým sólovým ambicím nerozbijí fungující vztah s úspěšnou domovskou kapelou, ale střihnou si bokový projekt právě jen tak bokem. A to je dobrá formule. Typickým příkladem je vedle spolupráce s Neil Youngem projekt Brad. Gossard ho dal dohromady s Jeremym Tobackem (bg), Reganem Hagarem (dr) a Shawnem Smithem (key). Debut vystoupal na čtrnáctou pozici v Billboardu Heatseekers. I další alba se ukázala jako velmi příjemný, čistě rockový počin, který mohou poslouchat rockoví fanoušci napříč celým stylovým spektrem. Ještě více ke kořenům rocku se ubírá část Grossardovy sólové tvorby, ze které je cítit, jak ho to dokonale baví mít tu možnost nestát jenom na obrovských stadionech, ale díky tomu úspěchu v pohodě hrát i v klubech. A to je přesně ono!\nGossard je ve znamení dvou značek, Gibsonů a Fenderů, kdy Gibsony Les Pauly z hlediska historického převládají. Od této firmy má model Les Paula z roku 1953, goldtopy, ročníky 1954, 1969 a 1972, a jednoho sunbursta (nedopátral jsem se, jaký ročník). Hraje ale i na další typy Gibsonů, mezi něž patří unikátní ES-330 z roku 1964 v úpravě Red s tremolem Bigsby , dále dva klasické ES-335 z roku 1968, jeden v úpravě Apple Red a druhý Black s tremolem Bigsby, z dalších Gibsonů můžeme uvést černý Flying V z osmdesátých let.\nOd Fenderů vlastní řadu Stratocasterů, včetně modelů z roku 1959 (jeden je červený, druhý v úpravě Salmon Pink) a také i Telecastery, zvláště pak „blondýnu“ z roku 1954. Ze šedesátých let také vlastní i Fender Duo-Sonic.\nZ ostatních značek pak můžeme zmínit Guild Starfire z roku 1968, dále Hamer Duo Tone, Rickenbackery, 2001 James Trussart Telecaster a další.\nGossard se vedle značky Marshall, od které používal nejvíce bedny, soustřeďuje spíše na komba. Vedle hlav Matchless H/C-30 či třeba Trentino (všechno třicetiwattové záležitosti) u něj najdeme zejména Savage Blitz 50. Jde o padesátiwattové dvoukanálové kombo třídy A s velkým podílem ruční práce. Má instalován přepínač pentoda/trioda. Gossard si tuto americkou firmu Savage oblíbil i kvůli tomu, že výrobce mu na jeho přání měnil lampy, reproduktory a jejich konfiguraci až do té doby, kdy byl zcela spokojen. Jeho věčně rebelantská povaha mu zejména v období rozjezdu Pearl Jam nedovolila vybavit se stejně jako zavedení kytaristé a volil, jak říkal, zcela „nezávislou a jenom nezávislou“ alternativu. Je pravda, že v USA je takovýchto menších firem dost (namátkou např. Sewell, Soundsmith, Standel, Reazer’s Edge, Guytron Amplification, Egnater a další).\nSamozřejmě že nemůžeme pominout klasiku, která má v jeho výrazu také významné místo, a tou jsou komba Marshall, Fender Deluxe a Vox AC30.\nV průběhu jeho kariéry a zároveň i kvůli účinkování v různých tělesech se jeho pedalboard dost měnil. V éře alba Ten hodně preferoval pedál EH Pan, který měl zapojený mezi Marshallem a Fenderem Bassmanem: „Hodně dobrá záležitost, která mi umožňovala plynule měnit zvuk mezi zkresleným Marshallem a čistým Fenderem. Tohle vám přinese obrovskou škálu zvuků - třeba když necháte puštěné oba dva tak napůl, má to takovou tu šťávu jako Rolling Stones...“\nV době natáčení Vs. si hodně oblíbil pedál Dunlop Crybaby Wah, u Vitalogy zařadil do řetězce DOD Graphic EQ Booster, Boss Hyperfuzz a Ibanez TS-9 Tubescreamer, na No Code použil volume pedál Ernie Ball, u Yield zase upřednostnil Boss DD-3 Digital Delay, Ibanez SD-9 Sonic Distortion a Dunlop Rotovibe, na Binaural zase Hughes & Kettner Rotosphere a tak dále. V každém případě krabičky využívá hodně: „Co si člověk nenastaví ještě předtím, než mu signál vleze do aparátu, tak to nemá. A já mám rád kontrolu nad svým tónem,“ řekl roku 1997. Rozhodně jim dává přednost před multiprocesory.\nVýčet pak můžeme doplnit o Klon Centaur Overdrive, Morgan Miller DT-1 Boost a MXR M-133 Micro Amp, abychom doplnili zkreslovací krabičky, na které Gossard dává zvlášť velký důraz. Z dalších typů efektů pak vedle již jmenovaných uveďme ještě Keely Compressor, Line 6 DL4 Delay, od MXR M-132 Super Comp, Phase 90 a M-135 Smart Gate, dále Hughes & Kettner Rotosphere, Danelectro Dan-Echo, Diaz Tremodillo Tremolo, rackový Fender Spring Reverb a další.\n1 Stone Gossard + Green River\nPozn.: Včetně EP a kompilace.\nCome on Down (1985, EP, Homestead)\nDry As a Bone (1987, EP, Sub Pop)\nRehab Doll (1988, Sub Pop)\nDry As a Bone / Rehab Doll (1990, kompilační vydání, Sub Pop)\n1.2 Rarity, kompilace, tematické a stylové výběry, souhrnná vydání, soundtracky\nDeep Six (1986, kompilace labelu, C/Z Records)\nMotor City Madness (1987, Glitterhouse)\nSub Pop 200 (1988, Sub Pop)\nThis House is Not a Motel (1989, Glitterhouse)\nSub Pop Rock City (1989, Glitterhouse)\nAnother Pyrrhic Victory: The Only Compilation of Dead Seattle God Bands (1989, C/Z Records)\nEndangered Species (1990, Gliterhouse)\nAfternoon Delight: Love Songs from Sub Pop (1992, Sub Pop)\nHype!: The Motion Picture Soundtrack (1996, řada kapel ze Seattle, i včetně Mudhoney, Nirvana, Pearl Jam apod., Sub Pop)\nWild and Wooly: The Northwest Rock Collection (2000, Sub Pop)\nSleepless in Seattle: The Birth of Grunge (2006, Livewire)\n2 Stone Gossard + Mother Love Bone\nPozn.: Včetně EP\nShine (1989, EP, Stardog/Mercury)\nApple (1990, Stardog/Mercury)\n2.2 Rarity, kompilace, tematické a stylové výběry, souhrnná vydání, soundtracky\nSingles: Original Motion Picture Soundtrack (1992, řada kapel ze Seattle, zařazeny i skladby Jimiho Hendrixe a Smashing Pumpkins, Epic)\nMother Love Bone (1992, kompilace, Stardog/Mercury)\nThrash and Burn: The Metal Alternative (1993, Sony)\nThe Best of Grunge Rock (1993, Priority)\nAlterno-Daze: Natural 90s Selection (1995, MCA)\nProud to Be Loud (1997, Debutante)\nAlternative Moments (2001, Sony)\nThe Road Mix: Music from the Television Series One Tree Hill, Vol. 3 (2007, soundtrack, najdeme zde ale i výbornou kapelu Band of Horses, Maverick)\n3 Stone Gossard + Temple of the Dog\nTemple of the Dog (1991, platina, A&M)\n4 Stone Gossard + Pearl Jam\n4.1 Základní, profilová alba\nPozn.: U této kapely uvádíme i vzácné kovy v USA, Kanadě a UK a také i umístění v anketách v USA a UK (pouze do 10. místa) a to vše v uvedeném pořadí.\nTen (1991, 13x platina + diamant / 7x platina / platina, 2./-, Epic),\nVs. (1993, 7x platina / 5x platina / zlato, 1./2., Epic,),\nVitalogy (1994, 5x platina / 5x platina / zlato, 1./4., Epic),\nNo Code (1996, platina / 2x platina / zlato, 1./3., Epic),\nYield (1998, platina / 2x platina / zlato, 2./7., Epic),\nBinaural (2000, zlato / zlato / stříbro, 2./5., Epic),\nRiot Act (2002, zlato / platina / stříbro, 5./-, Epic),\nPearl Jam (2006, zlato / platina / stříbro, 2. / 5., J Records),\nBackspacer (2009, zlato / platina / stříbro, 1./9., Monkeywrench),\nLightning Bolt (2013, - / platina / -, 1./2., Monkeywrench).\nLive in Two Legs (1998, platina, Epic),\nLive at Benaroya Hall (2004, BMG),\nLive in NYC 12/31/92 (2006, Ten Club),\nLive at Easy Street (2006, J Records),\nLive at the George 05/06 (2007, Rhino, WEA),\nLive at Lollapalooza 2007 (2007, na webu, vlastním nákladem),\nLive on Ten Legs (2011, Universal Music),\n9. 11. 2011 Toronto, Canada (2011, na webu, Monkeywrench).\nLost Dogs (2003, zlato, Epic),\nRearviewmirror (Greatest Hits 1991-2003) (2004, platina, Epic),\nPearl Jam Twenty (2011, Columbia).\n5 Stone Gossard + Brad\n5.1 Základní, profilová alba\nShame (1993, Epic),\nInteriors (1997, Epic),\nWelcome to Discovery Park (2002, Redline),\nBest Friends? (2010, Monkeywrench),\nUnited We Stand (2012, Razor & Tie Records).\n5.2 Rarity, souhrnná vydání, soundtracky\nThreesome: Music from the Motion Picture (1994, Epic),\nChicago Cab: Soundtrack (1998, Loosegroove),\nBrad vs Satchel (2005, kompilace dvou kapel, The Establishment Store).\n6 Stone Gossard - sólová tvorba\nBayleaf (2001, Sony),\nMoonlander (2013, Monkeywrench).\n7 Spolupráce, hostování, účastni na projektech\n7.1 Významné záležitosti\n- Neil Young: Mirror Ball (1995, Reprise).\nPatří sem kupříkladu: Three Fish, Mike McCready, Cole Peterson, Chris Friel, Steve Turner, Josh Freese a další.\nAutor, autoři: Jeff Ament, Eddie Vedder\nInterpret: Stone Gossard, Mike McCready\nSkupina: Pearl Jam\nAlbum, zdroj: Ten (1991, Epic)\nOnline verze stránky: http://www.muzikus.cz/pro-muzikanty-serialy/Kytarovi-velikani-Stone-Gossard~19~unor~2015/


Jen malý dotaz, mohu zároveň žádat o rodičovskou dovolenou, tím i o příspěvek a zároveň si vybrat řádnou dovolenou na zotavenou?\nahoj, ano můžeš. Na úřadu práce - odbor sociální ( vyplácení dávek) si požádej formulářem o rodičovský příspěvek a u zaměstnavatele požádej zř. dovolenkou o řádnou dovolenou ( ale hned po skončení mateřské dovol.!) Dostaneš prašulky od obou\nSociální odbor zajímá pouze ukončení mateřské doolené, takže penízky za řádnou dovolenou a rodičovský příspvek dohromady dají ještě slušnou sumičku:-)\nHolky fakt??? Myslela jsem, že to nejde zkloubit… Máte to vyzkoušeno? Vím, že jsem se o to zajímala a bylo mi řečeno, že v případě, že budu čerpat rodičovské příspěvky a zaměstnavatel mi bude chtít proplatit zbytek dovolené, že se bude třeba odhlásit po dobu čerpání dovolené a pak znovu přihlásit.\nje to skutečně tak, jak jsem psala. mám to vyzkoušeno Jsou to dvě různé instituce a od každé čerpáš něco jiného. ale ještě nezapomen u svého zaměstnavatele po skončení dovolené na zotavenou požádat o rodičovskou dovolenou do doby 3 let věku dítěte ( obyč. přípisem).\njá jsem měla rizikové těhu a nestačila jsem si vybrat dovču v práci a náš podnik jí neproplácí.Dohodli jsme se tak,že po skončení mateřský nastoupím jako do práce na dovolenou a pak zpátky na rodičovskou.No ale já tedy nic osobně nevyřizovala na sociálce,vše za mě vyřídil můj zaměstnavatel.\nUrčitě to jde,takže se informuj u Vás v práci.\nNado,to je velice zvláštní, že tvůj zaměstnavatel za tebe vyřídil i rodičovský příspěvek. Promin,ale moc se mi tomu nechce věřit. Vždyt se musí vyplnit příslušný formulář,který musí být vlastnoručně podepsaný, a musí se přiložit OP a rod.list dítěte. Myslím si, že je nutné osobní podání žádosti na úřad !!! ( vyřizovala jsem si rodičák před 2m!)\nprosím tě, proč mám u zaměstnavatele žádat o rodičovskou dovolenou? O tu přece žádám na sociálce. Rozumím tomu tak, že papír, který si vyzvednu na sociálce(o ukončení a výši mateřské- myslím?)zašlu do práce k potvrzení a pak s tím požádám socíalku o vyplácení rodičáku.Příklad - mně končí mateřská 3.10., tyto tři dny mi pošle ještě proplacené zaměstnavatel, od 4.10. poběží rodičák, nekrácený, v plné výši a navíc ještě (pokud požádám) proplacená dovolená. Říkám to správně? Co mám ještě psát do práce? Jako oznámení, že zůstávám doma? Jak to má vypadat? Naše mzdovka, se kterou byla vždycky fajn spolupráce je bohužel marod, kdoví kdo za ni zaskákne, tak ať vím, co udělat a něco neprošvihnout.\njá jsem tím myslela ukončení mateřský a přechod na tu dovolenou.Rodičák si pochopitelně musíš vyřídit sama.\nDoufám,že jsem to popsala dobře.\njejda to je otázek\npozor na rozdíl v názvech. O rodičovský příspěvek ( asi 3600 kč) se žádá na úřadě. Já myslela obyč. žádost o poskytnutí rodičovské dovolené ( můj zaměstnavatel to možná vyžadoval z opatrnosti,ale spíš by to mělo být nutné). Pro vysvětlení, nejdříve jsme byly na mateřské dovolené, pak nám skončila a my žádáme o řádnou dovolenou, ta nám skončí a my zaměstnavatele požádáme o rod. dovolenou. Stačí úplně krátká žádost - dopis-žádám o poskytnutí rodičovské dovolené od… (den po skončení řádné dovol.) do 3 let věku dítěte… ( datum, podpis).\nA na úřadě po skončení mateřské dovolené žádáme současně rodičovský příspěvek ( jak jsem už psala). Snad je to trochu srozumitelné .\nV zaměstnání by měli mít od tebe písemně, že žádáš o poskytnutí rodičovské dovolené do (dejme tomu) tří let dítěte.\nProstě na to chtějí papír. Já jsem to taky tak nějak posílala. Taky jsem to netušila, že to tak musí být.\nHolky prosim Vás a nevíte, když tam teď budu do práce nastupovat na poloviční úvazek, tak to asi nemám psát tu žádost o rodičovskou dovoulenou nebo taky?\nRodičovský příspěvek a další těhotenství,zvýšení


Popravený popravčí — ČT24 — Česká televize\nKaždá diktatura potřebuje „zlé muže“, „šedé eminence“, „všehoschopné lidské bestie“. V kontextu totalitního Československa byl jednou z takových postav bezesporu Bedřich Reicin. Původně zapálený komunista a antimilitarista se v poválečném období stal de facto prvním mužem armády i celého bezpečnostního aparátu. Jím budovaná organizace Obranné zpravodajství kontrolovala prakticky veškeré dění ve státě i v nejvyšších patrech strany, provedla čistky v armádě, které odnesly stovky mnohdy vynikajících vojáků; další desítky z nich pak ve lživých procesech skončily s vysokými tresty, i tresty smrti. Reicin však nakonec spravedlnosti neunikl, kolesa stroje, který pomohl vytvořit, ho semlela stejně nemilosrdně jako jeho oběti.\nO Bedřichu Reicinovi hovořili v Historii.cs z 21. února historici František Hanzlík z Univerzity obrany Brno, Jiří Bílek z Vojenského historického ústavu a Jiří Pernes z Ústavu pro soudobé dějiny Akademie věd České republiky. Ptal se publicista Vladimír Kučera.\nJedním z lidí, kteří vytvářeli atmosféru 50. let byl Bedřich Reicin. Kdo to byl? Vyšel z poměrů, o kterých bych nikdy neřekl, že z nich vyroste sadista, násilník, fanatik.\nHanzlík: Bedřich Reicin pocházel z rodiny kantora židovské náboženské obce. Jeho rodina pocházela z Ruska. Narodil se ale v Přerově v roce 1911 a velmi brzy se jeho rodina přestěhovala do Plzně. Jeho otec zemřel, když byl Reicin velmi mladý, takže ho vychovávala matka.\nReicin byl od dětského věku byl příznivcem komunistického hnutí, ale nikdo z jeho příbuzných nebyl schopen říci, proč tomu tak bylo.\nHovoří sestřenice Bedřicha Reicina Erika Žádníková (úryvek z dokumentu Bedřich Reicin - člověk a moc z roku 2002, režie Jaroslav Bařinka):\nVím, že byl v mládeži, v Komsomolu. Můj nevlastní otec, pan Mahler, vždycky říkal, jen ať mi ten bolševik nepřijde do chalupy.\nZnala jsem ho víc z Pankráce, dalo by se říct, že byl víc zavřený než na svobodě. Byl také jedním z redaktorů Rudého práva. A myslím, že v septimě skončil gymnázium a odjel do Sovětského svazu, tehdy do Ruska. Teta měla velké novinové výstřižky, jak řečnil na Rudém náměstí. Prostě odmalička jsem věděla, že je oddán straně.\nBílek: U Reicina byly dva momenty. První byl jeho židovský původ, což mu v určitém smyslu opravdu házelo klacky pod nohy. A druhá věc byla, že byl vyloučen ze studia z politických důvodů. Myslím, že tehdy zapůsobilo naštvání mladého muže, který si řekl, já vám teď ukážu. On totiž skutečně působil až dojmem revolucionáře na efekt. Schválně všude vystupoval, vykřikoval, nijak neskrýval, kolikrát si tu činnost vymýšlel a stále měl problémy s policií a tehdejšími zákony. Mnohokrát porušil zákon na ochranu republiky, ale v podstatě nikdy se mu nic nestalo.\nNavíc vstupoval do KSČ v roce 1929, v období bolševizace, pátý sjezd a tak dále. Tehdy z KSČ odešli ti starší, zkušení, vzdělaní intelektuálové a nastupovali tam tihle mladí, pro které se otevřel obrovský prostor k tomu, aby šli nahoru. (Říkalo se jim karlínští kluci, protože proti tomu původnímu vedení to skutečně do značné míry kluci byli.) A čím mohli jít nahoru? No tím, že budou velice tvrdě revoluční, nesmlouvaví, nekompromisní. Že budou odsuzovat všechno, co patřilo k tomu starému světu, který je potřeba zničit.\nHanzlík: Už z roku 1928 pochází první policejní záznamy o Reicinově zatčení za nepovolenou činnost. V roce 1929, v 18 letech, se stává placeným funkcionářem komunistické strany. Zejména v první polovině 30. let pak jezdil po celé republice a dělal antimilitaristickou činnost. Připravoval mládež, která nastupovala do armády, aby pro komunistickou stranu získávala informace o počtu vojáků, zbraní, smýšlení vojáků a důstojníků.\nDokonce byl v roce 1934 obviněn ze špionáže pro Sovětský svaz. Jenže tehdejší zákony, justice i zpravodajské služby fungovaly jinak než dnes, takže státní zástupce odmítl podat žalobu, protože důkazy zpravodajské služby nebyly takového charakteru, aby mohl být odsouzen.\nReicin odešel do zahraničí až v roce 1940. Žid a komunista a vlastně nebyl nijak nacisty perzekvován?\nPernes: Není to úplně přesné, perzekvován byl. Po příchodu Němců na území Čech a Moravy byl zatčen a asi po měsíci propuštěn. Ovšem vzápětí ho zatkli znovu a seděl až do října 1939. Podle různých svědectví se k němu nechovali nijak lidumilně, údajně mu vyrazili při výsleších několik zubů a mlátili ho.\nSkutečností ale je (možná to byla reakce na sovětsko-německý pakt), že byl propuštěn na svobodu a měl jako Žid možnost opustit území protektorátu. Němci tehdy totiž ještě neměli zcela jasně vypracovánu koncepci řešení židovské otázky – jejich fyzickou likvidaci. Takže některým umožnili se vystěhovat.\nHanzlík: Proč Reicin neodešel do Sovětského svazu stejně jako vedoucí funkcionáři KSČ? Reicin oproti ostatním pracoval v ilegalitě. O Reicinovi nevěděl nikdo nic. Přitom Reicin se perfektně znal se všemi, od Gottwalda až po Kopeckého.\nDruhá věc byla, a to je paradox, že sice byl zatčen gestapem, ale na žádost plzeňské české policie. Gestapu ale jméno Reicin jim neříkalo, takže ho po měsíci propustili. Hned druhý den dostali přípis z Plzně, aby jim ho poslali na výslech.\nBílek: Kalkulovalo se s tím, že Reicin mohl být agentem gestapa. (Reicin se dokonce v procesu z 50. let přiznává, že do Sovětského svazu odjel jako agent gestapa, že vydal Fučíka a další nesmysly.) Ovšem když zatkli generála Jaroslava Procházku, našli u něj několik krabic, které byly vedeny na různé osobnosti, kdyby se mu to hodilo. Mimo jiné tam byla také složka věnovaná Reicinovi, kde bylo vše možné, ale o Reicinově spolupráci s gestapem tam nenajdeme vůbec nic.\nA co jeho pobyt v Sovětském svazu?\nHanzlík: V původním výjezdním povolení je uvedena Šanghaj,protože povoleníse dávalo do států,které exulanty přijaly.Reicin alezůstal v Sovětském svazu,potom pracoval v rozhlase. Při přepadení Sovětského svazubyl zatčen jako všichni držiteléprotektorátních pasů a byl jako občan nepřátelského státu internován.\nA jak se Reicin pak dostal do toho Svobodova korpusu?\nPernes: Byl zatčen a internován. Právě jeho internace je jedna z mála nejasností v jeho životě, protože se neví, co vlastně ve skutečnosti dělal. Jestli byl skutečně ve vězení, nebo jestli tam procházel nějakou nalejvárnou NKVD. Ostatně se zachoval dopis, ve kterém píše, že mu sovětští bezpečnostní orgánové umožnili překládat nějaká díla klasiků marxismu-leninismu, což byla nepochybně výsada, které se mohl věnovat málokdo ze sovětských vězňů.\nReicin byl propuštěn v lednu 1942 a jako dobrovolník vstoupil do československé vojenské jednotky. Svědci uvádějí, že přišel ve velmi zbědovaném stavu.\nJak to že se jako pacifista, odpůrce vojenské služby najednou hrnul jako dobrovolník do armády?\nBílek: Na to je dost těžké odpovědět. Faktem je, že do armády na výzvu naší vojenské jednotky vstupovala většina lidí, protože pobyt v gulazích bylo něco hrozného. Takže to bylo zřejmě v tom, že už to tam nemohl vydržet. Ostatně když Reicin přišel, vypadalo to, že zemře, a také byl velice dlouho v nemocnici.\nPernes: To je jedna možnost. Druhá je ta, že to byl kalkul, že jako komunista spojí svou budoucnost s armádou, kde bude pracovat pro bolševizaci nebo komunizaci české vojenské jednotky. Možná tam odešel z pověření Gottwalda nebo exilového vedení KSČ a byla to vlastně jeho politická práce.\nHanzlík: Nedávno zesnulý generála Kvapil, který začínal v Buzuluku a byl v táboře v Orankách, kde byla ta Svobodova skupina, popisoval, že tam byly dvě skupiny – jedna vojenská, Svobodova, a druhá byla skupina držitelů protektorátních pasů.\n(Reicin požádal velitele tábora, kde byli Svobodovi vojáci, aby mohl pronést projev ke vzniku republiky. Tehdy ho viděli poprvé, nikdo ho do té doby neznal. Generál Kvapil říkal, že to byl projev, na jaký byli zvyklí z první republiky, žádná komunistická agitace. Později byli držitelé protektorátních pasů odsunuti někam pryč a nikdo z nich nevěděl, kam se Reicin poděl.\nAž potom se s ním setkali v Buzuluku. Názor generála Kvapila (ale i Sochora, Tesaříka a řady dalších) byl ten, že Reicin byl v táboře proto, aby zjistil co to je za lidi a aby o nich podával zprávy.\nHovoří generál Oldřich Kvapil:\nKomunisti si dali na čepice nebo kabáty červené hvězdy. A my, kteří jsme tam přišli bojovat, jsme počítali, že půjdeme do Francie jako ti, kteří tam šli před námi. Komunisté nám říkali „Francouzovi“ a my jsme jim zase říkali „hvězdáři“.\nO nás taky bylo známo, že nám v jednotkách (a to včetně Jaroše) nevadil komunista, pokud se choval jako československý voják. Jenže zvláště ti, co přišli ze Španělska, začali zavádět různé manýry. Třeba si volili velitele a plnili jenom rozkazy, které se jim líbily, a ty, které se jim nelíbily, neplnili. Ale my jsme byli českoslovenští vojáci a byli jsme zvyklí žít a chovat se podle našich řádů.\nJaká byla situace v naší jednotce?\nBílek: Vedení jednotky jednoznačně stálo na pozicích londýnské vlády. Měli samozřejmě problémy s komunisty, kdy se těm hodně aktivním, pro které bylo všechno málo a kteří by to chtěli dělat ještě tvrději, říkalo „hvězdáři“. Podle mě byl v Buzuluku velký zmatek a bylo to i svým způsobem umění ukočírovat, protože jim tam začala pracovat i polotajná stranická organizace.\nHanzlík: Byly tam dokonce jazykové problémy, protože pod první republiku patřila Podkarpatská Rus a různé příhraniční oblasti. Takže tam byli Němci, Maďaři, Ukrajinci, Poláci, Slováci. Někteří mezi sebou nemluvili jinak než německy, takže vznikaly konflikty, komunisté si stěžovali u soudu. Problém byl i s Maďary. A dokonce i mezi komunisty byli takoví, kteří neuměli česky a mluvili německy nebo maďarsky.\nJakou funkci měl v československé jednotce Bedřich Reicin?\nHanzlík: Komunisté získali od Moskvy pokyn: pokud budou v armádě, mají dělat všechno pro to, aby se z nich stali nejlepší vojáci, aby se dostali do velitelských funkcí a aby mohli svým způsobem leccos ovlivňovat.\nJenže problém byl, že za první republiky komunisté v armádě v podstatě nebyli, a proto všechny důstojníky předmnichovské armády považovali za fašisty. Reicin píše: oni se jimi nestali, když utekli ze Sovětského svazu, oni jsou jimi odjakživa. To byl velký problém, pokud z nich měl Svoboda udělat jednotku schopnou bojovat na frontě.\nJinak Reicin nastoupil, byť neměl ukončenou střední školu, do záložní důstojnické školy, a pokud si dobře pamatuji, skončil desátý ze 42 absolventů. Později byl na přímou žádost Gottwalda, když tam byla komunistická delegace na návštěvě, vyreklamován do funkce osvětového důstojníka. Toho tam tenkrát dělal Jaroslav Procházka a Reicin mu dělal víceméně pomocníka, vydával tam ty naše noviny.\nJak si vedl Reicin v bojích? Slyšel jsem, že to nebyl zrovna příklad hrdiny.\nPernes: Reicin se jako ostatní českoslovenští vojácipoprvé zapojil do bojev bitvě u Sokolova, kdebyl jako osvětový důstojník. Je pikantní, že když šli k Sokolovu, velkou část cesty jeli vlakem a potom museli jít asi 360 km pěšky v zimě, mrazu, vánici, ale Reicin se vezl na saních u rozhlasové stanice, dělal noviny, vydával zprávy a tak dále. Takhle se údajně choval přímo i v Sokolovu. Ti, kteří o něm vyprávějí, říkají, že nebyl vzorem hrdinství navzdory tomu, že byl po skončení bitvy vyznamenán Řádem rudého praporu.\nReicin tam také utrpěl zranění na noze, ale to byla spíš náhoda – zbloudilá kulka. A myslím si, že hodně vypovídá i to, že sám Ludvík Svoboda naznačoval, že si Reicin to zranění udělal sám.\nHanzlík: Existuje věrohodné svědectví Armina Širokého, který stál vedle Reicina, když to zranění utrpěl. Bylo to před sokolovským kostelíkem u telefonu, stál tam Jaroš, Armin Široký a vedle nich Reicin, který byl skutečně zbloudilou střelou raněn do nohy a ještě před začátkem bojů odsunut, takže se bojů vůbec nezúčastnil.\nAle napsal o tom knihu.\nHanzlík: Napsal o tom knihu,ale ta kniha je velkým mýtem. Právě v ní se zrodil mýtuso Jarošově smrti.\nV archivu jsem našel výpovědi příslušníků 1. praporu, kteří byli zajati Němci. Jedním z nich byl desátník Šmolík, spojař u kapitána Jaroše právě v tom kostelíku. Ten říká, že mu Jaroš vydal rozkaz zabezpečovat spojení z věže kostela. Když začal boj, Šmolík sešel dolů a v tu chvíli dostala ta věž přímý zásah dělostřeleckým granátem. Pak vyšel před kostel, ale nikdo tam nebyl. Dal se proto směrem, kudy předpokládal, že ustupoval zbytek vojáků s Jarošem, a padl do rukou Němců.\nTo znamená, že Jaroš nemohl v žádném případě padnout před sokolovským kostelíkem, natož před pásem německého tanku. Šmolík totiž odcházel z kostela poslední a žádné tanky tam nebyly.\nKdyž jste říkal, že psal o důstojnících, že to byli fašisté, komu to udával? Komu hlásil antikomunistické nebo nekomunistické smýšlení?\nHanzlík: Moskevskému vedení. Sehrával v tom důležitou funkci i osvětový důstojník Jaroslav Procházka. Ten psal Gottwaldovu vedení, ale daleko rozsáhlejší zprávy psal pro NKVD. Ty zprávy čítají deset patnáct stran hustě popsaných psacím strojem. Je na tom vidět, že už tehdy měli jakousi agenturní síť, takže ve zprávách je například uvedeno, nadporučík Jaroš tehdy a tehdy, tam a tam řekl ty a ty protisovětské výrazy. Tato Procházkova hlášení přicházela průběžně jednou za měsíc, za měsíc a půl a byla to snůška veškerých dehonestujících informací o protikomunistické činnosti.\nČili oni byli zaúkolováni pravděpodobně z NKVD?\nHanzlík: Téměř všechno řídil major Kambulov, příslušník NKVD, oficiálně nazývaný styčný důstojník. Zajímavé je, že Kambulov šel z Buzuluku až do Prahy a v době, kdy měl sbor 16.000 osob a stovky důstojníků, Kambulov je znal všechny jménem a všechny osobně.\nV roce 1945 vznikla zvláštní organizace Obranné zpravodajství, velmi temná organizace. Co to bylo?\nBílek: Obranné zpravodajství bylarozvědka působící dovnitř armády.\nČili fízlové na vlastní vojáky.\nBílek: Přesně tak.Ale to je ve všech armádách.Do té doby to poskytovaliSověti (Kambulov, Kuzněcov a další). Když už byl sbor veliký a počítalo se s tím, že se stane základem československé armády, bylo potřeba udělat některé věci v předstihu, takže se vytvořilo Obranné zpravodajství. To byla složka, která měla za cíl sledovat nálady u vojáků, velitelského sboru a v případě nějakého špatného jednání (špatných názorů) vystoupit nebo provést protiopatření.\nProblém byl v tom, že vznikalo něco, s čím naše armáda neměla žádné zkušenosti, bylo to převzato podle sovětského vzoru. Neexistoval k tomu žádný obecně platný předpis, tím méně zákon. Díky tomu Obranné zpravodajství dostalo obrovské možnosti. Takže nakonec nejen vyhledávalo, ale i vyšetřovalo a v konečném důsledku i trestalo. A jelikož jeho činnost byla utajovaná, což je svým způsobem logické, nikdo nevěděl, čím se zabývají. De facto si mohli dělat cokoli. Navíc od začátku bylo Obranné zpravodajství budováno tak, aby zůstávalo pod rozhodujícím vlivem Komunistické strany Československa.\nHanzlík: Za první republiky existovala Vojenská zpravodajská služba, která měla dvě složky, defenzivní a ofenzivní, ale neměla žádné výkonné pravomoci, jen zjišťovala informace. Takže když zjistili agenta, museli požádat Kriminální službu nebo Státní bezpečnost, ta ho zatkla a oni to u soudu museli prokázat.\nKdežto v Sovětském svazu byl naprosto odlišný systém. Obranné zpravodajství bylo vyňato ze Zpravodajské služby v lednu 1945 a bylo mu podřízeno Polní četnictvo, přejmenované na Bezpečnostní oddíly Obranného zpravodajství. V branné pohotovosti státu a za válečné situace pak v podstatě řídili všechno. Odpovídali za bezpečnost jak v přifrontovém pásmu, tak i v republice. Do konce roku 1945 tak bylo Obranné zpravodajství nadřízeno všem bezpečnostním složkám – armádním i policejním.\nPernes: Obranné zpravodajství bylo založeno na základě rozkazu Ludvíka Svobody, který ho vydal na základě rozkazu sovětského generála Mechlise. Londýnská vláda, která byla hlavou zahraniční odbojové akce, to pouze vzala na vědomí, nic proti tomu nemohla dělat.\nA jakou roli tam měl Reicin?\nHanzlík: Reicin byl šéfem Obranného zpravodajství. Nejdřív šéfoval oddělení u sboru, jeho zástupcem byl Karel Vaš, známý z procesu s Píkou. V dubnu 1945 se Reicin stal šéfem Hlavní správy Obranného zpravodajství a Vaš se stal šéfem oddělení sboru. Velice příznačné je povyšování Reicina: v březnu nadporučík, v dubnu kapitán, v květnu štábní kapitán, v červnu major, v srpnu podplukovník a potom za rok plukovník. To byla obrovská kariéra. Jinak Reicin byl jednoznačně, a Karel Vaš to sám říkal, agentem NKVD.\nCo Obranné zpravodajství dělalo po válce?\nBílek: Nejdůležitější bylo,že v podstatě rozhodovalo,kdo bude přijat do armády. Takže dělalo ty první čistky, které ale ještě nebyly tak vyhraněné jako v roce 1948.\nOvšem třeba generál Ingr to odnesl.\nBílek: Hned na začátku… Ale vedle toho, že odstranili lidi,kteří z různých důvodů nevyhovovali komunistické straně,zároveň si zavazovalilidi, které přijali.Přitomti měličastovětší škraloupy než ti, kteří neprošli.\nV armádě tak vznikala vlastně další zpravodajská agentura, která už s armádním organismem de facto neměla co dělat. Byla to, dalo by se říct, soukromá komunistická agentura, která byla schopna velice rychle reagovat, zjišťovat, předávat. A v tom bylo i to největší nebezpečí.\nHovoří bývalá zaměstnankyně 5. oddělení Ministerstva národní obrany Ludmila Řičicová - Uhlířová (úryvek z dokumentu Svědectví o hrůzné noci z roku 1990, režie Tibor Podhorec):\nPřed únorem 1948 začalo takzvané generálské sledování. Začali být sledováni naši nejlepší generálové, ať už z Východu, Západu, Afriky nebo domácího odboje. Byl to generál Píka, generál Hasal, Janoušek, Kuttelwascher, Kudláček, Liška, Přikryl, Paleček a další a další. Prakticky výkvět naší armády, který měl být zlikvidován.\nSledováni byli prostřednictvím různých informátorů. Byli sledováni od rána do večera, ve službě i v soukromí. Byla jim kontrolována pošta, speciálně panu generálu Píkovi. Byly jim namontovány odposlouchávací přístroje pod stoly jejich kanceláří, opět speciálně u pana generála Píky. Ostatně u Píky se kontrolovaly telefonní hovory už na ústředně, takže než se přepojily, natáčely se na magnetofon.\nKontrolovaly se dokonce i seznamy z letiště, aby bylo zřejmé, kdo do Československa přilétá a kdo odlétá. Ve spolupráci s ministerstvem vnitra se to pak převádělo na sledování, s kým tito lidé přicházeli do styku, ať už to byli cizinci, naši vyslanci nebo naši atašé. Reicin prostě v každém viděl špiona nebo spolupracovníka s anglickou nebo americkou zpravodajskou službou.\nHanzlík: Obranné zpravodajství pracovalo podle směrnic, které zpracoval Reicin, které byly tajné a které nikdo neviděl. Takže co nařídil, to zkrátka platilo.\nDůležité ale je, že Obranné zpravodajství mělo rozhodující podíl na ovládnutí ministerstva vnitra komunistickou stranou. Pokud se podíváme na Košický vládní program, není v něm o ministerstvu vnitra ani slovo. Asi 18. dubna rozhodla vláda, kde měli komunisté převahu, že starý bezpečnostní sbor bude zrušen a nahrazen novým – Sborem národní bezpečnosti a tak dále. Ale kde měli brát velitele? Ti šli z armády, buď to byli záložní důstojníci nebo aktivní důstojníci prověřovaní Obranným zpravodajstvím.\nDalší věc je, že Obranné zpravodajství mělo obrovský zdroj kompromitujících materiálů, protože mu sovětské zpravodajské služby předávaly veškeré dokumenty, které kde v zahraničí získaly. V Rakousku to byly seznamy spolupracovníků Siecherheinstdienstu z celého Slovenska, v Plavně v roce 1946 to zase byli všichni vojáci, kteří prošli výslechy na gestapu. A v létě 1945 získali část archivu Hlavního říšského bezpečnostního úřadu. Takže Obranné zpravodajství fakticky nedělalo jen očistu armády, ale všech složek a státních institucí, které byly důležité pro obranu státu, a to byly všechny.\nNadto Obranné zpravodajství dělalo takzvanou zpravodajskou ochranu znárodněného průmyslu. Tam byla oficiální část, nějaký ten bezpečnostní referent, a pak část neoficiální. Takže OBZ mělo agenturní sítě všude – v armádě, v politických stranách i ve státních institucích.\nPernes: Obranné zpravodajství ovládlo také Pražský hrad. Dosadili své lidi do Hradní stráže, snažili se je dostat do vojenské kanceláře prezidenta republiky. Je zajímavé, že tam začal svou kariéru Martin Dzúr, pozdější Husákův ministr národní obrany (Dzúr byl původně jedním z antikomunistů v Buzuluku). Na Hradě ovládli i telefonní ústřednu, takže kdyby bylo potřeba, mohli Beneše naprosto izolovat a nezbylo by mu nic jiného než promlouvat k davům z okna Pražského hradu.\nBílek: Reicin sehrál velice významnou úlohu v únoru 1948. Reicin totiž spolu s Jaroslavem Procházkou de facto řídil armádu. Svoboda tak jako ministr obrany neměl ponětí, co se děje, normálně ho od armády odstřihli. Procházka úkoloval osvětové důstojníky a přes Reicina šly všechny rozkazy do armády. Takže kdyby chtěl Beneš jako vrchní velitel armády vydat rozkaz, nikam by se to nedostalo.\nReicin s Procházkou tedy v podstatě zaručili i to, že armáda v únoru nemohla vystoupit na podporu demokratických sil. Dokonce měli připravené jednotky, takže kdyby náhodou došlo k nějakému zmatku, mohli je nasadit. Měli rovněž spočítáno, které řidiče tanků vyměnit, bylo to až absurdní.\nHovoří bývalý policista Ondrej Hiadlovský:\nKontrolovali jsme vlaky, co šly od Karlových Varů, aby někdo neutíkal s nějakými věcmi, tenkrát byli ti zlatokopové, co chodili krást do pohraničí.\nJendou tam byl tam nějaký chlápek, vidím, že je nějaký nepokojný a že má velkou bandasku. Tak říkám, co to má, a on, že tam má jídlo. Opravdu tam měl knedlík, ale já jsem to vzal, ono to zachrastilo, tak jsme ho sebrali. Měl tam zlato, zjistilo se, že vykradl zlatnictví v Mariánských Lázních a v Karlových Varech. Byly tam krásné zlaté hodinky, to se nevidí. To všechno se tehdy vozilo na Fond národní obnovy do Dejvic, to bylo 5. oddělení, kterému velel Reicin. Mým velitelem byl taky.\nJednou jsem přijel do Prahy, jdu chodbou a proti mně Reicin. Tak jsem mu tak ledabyle zasalutoval a on říká: „Kapitáne, neumíš lepší zdravit?“ Já říkám: „Tebe ne!“ A vidím: „Prokristapána, ty hodinky jsem před 14 dny zabavil a ty už je máš na ruce?“ A už bylo zle. Tak jsem potom radši z armády odešel, protože mi kluci říkali, ten jde po tobě.\nJak to bylo s Bedřichem Reicinem a jeho „slavnou“ érou po roce 1948?\nHanzlík: Perzekuce se připravovali už od roku 1946.Byly vytvořeny seznamy všech důstojníků až do hodnosti štábního kapitánas vyznačením – člen KSČ,je pro KSČ, není pro KSČ. A stejné to bylo na ministerstvu vnitra.\nReicin měl také připravený seznam 16 generálů, které chtěl okamžitě zatknout. Ale to mu svým způsobem překazil Ludvík Svoboda. Ten šel s Karlem Klapálkem okamžitě za Benešem, aby mu řekli, že připravují tyto věci. Benešovi se pak po jednání s Gottwaldem podařilo alespoň zabránit zatčení těch lidí, nikoli však jejich vyhození z armády. Fakticky tím umožnili odchod řady z nich do zahraničí.\nČistky začaly bezprostředně po roku 1948. Na zasedání armádního Poradního sboru byly seznamy stovky lidí. Celkem bylo po únoru 1948 armádu vyhozeno kolem 2.300 důstojníků, rotmistrů bylo také mnoho.\nPak ale nastala doba horší. Na podzim roku 1948 se stal Reicin z iniciativy Rudolfa Slánského náměstkem ministra národní obrany Ludvíka Svobody pro kádrovou práci, dostal hodnost brigádního generála. A potom začaly akce D – zatýkání důstojníků propuštěných do civilu podle zákona č. 231 na ochranu republiky. (Jak se později ukázalo, 90 % z nich se ničeho nedopustilo.) Byli zavírání v pověstném nuceném táboře na Mírově a mnozí to zaplatili svým životem, protože tam byli posíláni s podlomeným zdravím.\nA byli vyslýchání také v pověstném domečku…\nHanzlík: Samozřejmě, to byla další věc. Byla akce D, to bylo ještě něco jiného,a mezi tím fungoval domeček.\nPrvní velký proces pak byl s generálem Píkou,který byl na základě podvrženého dokumentu odsouzen k trestu smrti.\nPráce zintenzivnila a zaměřila se na konkrétní osoby. První osobou, na které měl Reicin veliký zájem, byl generál Janoušek. Byla spáchána provokace na generála Janouška, který nechtěl odejít za hranice, a tak skončil v kriminále.\nDalší veličina byl generál Píka. Píka byl velmi populární, byl znám jako člověk vysoce charakterní, lidský, chytrý, to Reicin nemohl potřebovat. A také nemohl potřebovat, že znal všechno ze Sovětského svazu. Takže došlo k převozu pana generála do konspirační vily v Dělostřelecké ulici č. 11. První rozmluva byla celkem krátká, řekla bych informační. Potom došlo k dalším dvěma rozmluvám, kde už byly předestřeny ty nejdůležitější věci – speciálně Píkův styk s belgickým vojenským atašé. To měl ale Píka v rámci služební náplně a vždy na 2. oddělení podával zprávu, že belgické velvyslanectví navštívil.\nOvšem pak na něj vytáhli ten nejhorší falzifikát, a to byla spolupráce s britskou tajnou službou, se zpravodajcem Davidsonem, hlášení z Londýna. Po prvním přečtení na to pan generál velice ostře a prudce zareagoval a začal se bránit, že to není pravda, že nemá právo, aby ho někdo nazýval agentem anglické nebo americké špionážní služby, že vždy pracoval tak, jak to potřebovala a zasluhovala československá armáda a že si rozhodně nepřeje, aby mu bylo něco takového vytýkáno. Dokonce u toho povstal, podíval se na Reicina a říkal: „To není pravda.“ Reicin se chvilku zalekl a zpozorněl a generál Píka pokračoval: „Já jsem agentem cizí zpravodajské mocnosti nebyl, ale zato o vás, pane podplukovníku, vím, že jste byl a jste agentem Kominterny.“ Nastala pauza, zřejmě velké překvapení, a rozhovor skončil.\nPak se jelo do Kapucínské ulice, kde Reicin písemnosti osobně předal tehdejšímu prokurátorovi Karlu Vašovi s tím, že je to slabé, že to snad nevypadá ani na 15 let. Vaš na to odpověděl: „Bedřichu, řekni, kolik potřebuješ? Patnáct let nebo provaz.“\nDá se spočítat, za kolik životů nesl Recin s tou svou organizací odpovědnost?\nHanzlík: Dalo by se to rozdělit do několika oblastí. Docházelo k utajeným úmrtím nebo k likvidaci osob. Například byl zatčen jeden člověk, který se měl pokusit o atentát na Svobodu a Reicina. Reicin si ho vyžádal na vyšetřování a on na Generálním štábu vyskočil z okna, spáchal sebevraždu. Takových nevysvětlených sebevražd bylo mnoho. A byly nařízené i fyzické likvidace.\nAle skutečné ztráty představovaly nezákonné procesy. Například major Nechanský, major Šatana, generál Píka. Podle mého názoru to byly určitě desítky osob.\nJak se Reicin choval při výsleších? Zúčastňoval se jich? Nebo dával jen instrukce?\nPernes: Reicinse zúčastňovalvýslechů a byl neobyčejně brutální. Ale neobyčejně hrubý a arogantní byl i vůči svým spolupracovníkům. Zaznívají úvahy o tom, jestli to opravdu nebyl založením skrytý sadista, protože jemu skutečně dělalo potěšení lidi trápit. Byl také trochu paranoidní. Svědčí o tom i to, že nechal celé ministerstvo národní obrany odposlouchávat včetně svých nadřízených, tedy včetně ministra Ludvíka Svobody.\nPoslyšte, a to mu to nemohl někdo zarazit? Nemyslím teď Svobodu, ale někoho z těch komunistů?\nBílek: Armádu Svoboda neřídil. Zůstával ministrem titulárně, ale armádu ve skutečnosti řídili Reicin s Procházkou. Oni se nesnášeli vzájemně už od Buzuluku. Udávali na sebe, sbírali na sebe materiály, ale na druhou stranu se potřebovali a podporovali.\nV roce 1949 byl vytvořen užší poradní sbor ministra, v podstatě pár vyvolených. Když to sledujete, za celou dobu užšího poradního sboru předložili 90 % materiálů Reicin s Procházkou, kdy si vzájemně hráli do karet. Svoboda předložil za celou tu dobu dva materiály – návrh státního rozpočtu a žádost o zdravotní dovolenou.\nNavíc Reicin měl přístup kamkoli, mohl za Gottwaldem, velice dobře se znal se Slánským, v podstatě byl nekontrolovatelný. Navíc dělal to, co si mnozí netroufali dělat otevřeně, dělal Reicin skrytě. A ještě měl podporu sovětských poradců. Takže on byl prostě persona VIP na druhou. Nikdo s ním nemohl nic udělat, protože on dělal to, co se od něj čekalo. Dělal dokonce i víc, protože věděl, že si může všechno dovolit.\nČili on byl vlastně šedá eminence toho vraždění tady, když se to tak vezme.\nHanzlík: Byla tady řeč o odposleších. Od roku 1946 odposlouchávali všechny soukromé a služební telefonní hovory na Generálním štábu včetně Svobody. Když se pak Reicin stal náměstkem, existovala utajená síť Černín mezi ministerstvy, což osobně povoloval Reicin. Takže poslouchali všechny včetně Gottwalda a prezidenta Beneše. Reicin měl díky tomu všechny informace. Nadto ty agenturní sítě byly dělány tak chytře, že informace se scházely u Reicina, ale pod ním to na žádné úrovni nemohli konfrontovat a porovnávat.\nUvedl bych příklad: V listopadu 1947 se konala tajná schůzka, byli tam Gottwald, Zápotocký, Fierlinger a Nosek. Druhý den měl Reicin v deníku zpráv pro předsedu vlády Gottwalda obsah toho jednání – kde jednali, o čem a tak dále. Reicin si tedy musel být vědom svého postavení, protože kdyby toto udělal jakýkoliv jiný podřízený předsedovi vlády, musel by okamžitě ve funkci skončit.\nHovoří manželka generála Františka Peřiny Anna Peřinová – Klimešová:\nManžel měl nějakou schůzku s generálem Vicherkem v Praze, takže letěl z Malacek do Prahy. Na schodech ministerstva obrany se srazil s Reicinem. Tenkrát už byl Reicin generál. Reicin se na něho podíval a říká: „Jak to, že nosíš uniformu a anglická křidýlka?“ Manžel samozřejmě hned řekl: „Proč bych nenosil křidýlka? Tys mi je nedal.“ Reicin se strašně rozčilil a řekl: „Co mi tykáš?“ Manžel mu ale odpověděl: „Důstojníci si mají vykat, pane, ne si tykat, a když jsi mi tykal, tak já ti tykám taky.“\nReicin byl hrozně vzteklý a řekl: „Na tebe si ještě posvítím“ a odešel do budovy. Manžel pak přiletěl domů, zastavil se v Olomouci a druhý den letěl do Malacek. Když tam přiletěl, už tam byl dálnopis, že je postaven mimo službu, na dovolenou s čekáním, nebo jak se to jmenovalo.\nKdo s čím zachází, tím také schází. To se stalo i u Reicina. On poslal plno lidí na smrt a jeho konec byl stejný. Jak k tomu vůbec došlo? Popravili ho za to, že to byl zlý padouch, který vraždí nevinné důstojníky? Nebo za co ho popravili?\nPernes: Reicin byl nesmírně ctižádostivý. Jemu nestačilo, že se stal náměstkem ministra obrany, a dělal si zuby přímo na post ministra. V archivu jsou dochovány udavačské dopisy, které Reicin společně s Procházkou psal Gottwaldovi a ve kterých kydali hnůj na Ludvíka Svobodu. Už jim nestačilo, že podepisoval všechno, co připravili.\nOstatně i Sověti vyjádřili nespokojenost s tím, co dělá Ludvík Svoboda ve funkci ministra, a požadovali jeho odvolání. Gottwald vyhověl, avšak k velkému překvapení nejmenoval ministrem Reicina, nýbrž svého zetě Alexeje Čepičku, do té doby ministra spravedlnosti. Čepička byl ovšem jiný typ člověka než Svoboda, ten se od Reicina nenechal manipulovat a začal se tomu bránit. Takže odňal Reicinovi některé kompetence a tím omezil jeho manévrovací prostor.\nShodou okolností to bylo v době doby, kdy se začala prosazovat Stalinova teze o hledání nepřítele ve vnitřních řadách. Tehdy se přišlo na to, že Reicin měl kontakty s brněnským tajemníkem Ottou Šlingem, který byl obviněn ze špionáže. Každý člověk nebo každý důstojník, který přišel se Šlingem do kontaktu, měl přitom napsat zprávu o tom, co s ním měl společného. Reicin to neudělal, své styky se Šlingem bagatelizoval a hrál do bezvýznamnosti. Ukázalo se však, že to tak není, a Reicin se stal podezřelým a byl zatčen.\nHanzlík: Když byl ministrem Svoboda a Reicin mu dával něco ke schválení, Svoboda říkal, předložte mi k tomu další doklady. A Reicin mu řekl, ví o tom soudruh Slánský a je to projednáno se soudruhem Gottwaldem. Svoboda vzal telefon, zavolal Gottwaldovi, ten řekl, ano, já o tom vím, a víckrát už se Svoboda neptal.\nKdyž stejně přišel za Čepičkou a předkládal mu návrhy na povýšení, Čepička řekl, doložte mi jejich osobní spisy a tak dále. Reicin řekl ne, to je projednáno se soudruhem Gottwaldem, Slánský o tom ví, ale Čepička řekl, já chci ty spisy. Ale Reicin mu je nedal. Takže jak chodily návrhy na povýšení a na jmenování do funkcí, Čepička to skládal na hromadu. Byla neobsazena místa, problémy s financováním a já nevím s čím ještě, až Reicina donutil nosit i ty ostatní věci.\nTaké když přišel Čepička, věděl, že se všechno odposlouchává. Takže když chtěl něco vyřídit, netelefonoval, ale nechal lidi běhat z kanceláří do kanceláří, aby vyřídili to, co potřebovali, a aby Reicin nevěděl, co se děje.\nPernes: Pikantní na tom je, že Čepička zrušil odposlech, ale jen u své osoby.\nBedřich Reicin byl nakonec v roce 1952 popraven na základě procesu se spikleneckým centrem, kde se ke všemu přiznal. Já bych měl ještě poslední otázku: Byl rehabilitován?\nHanzlík: Rehabilitován byl v roce 1963,ale nebylo mu vráceno členstvív komunistické straně.Občansky byl tedy bezúhonný člověk, protože je tam napsáno, že byl odsouzen za něco, co ve skutečnosti neudělal, a rozsudek byl v plném rozsahu zrušen. Nicméně ve vyšetřování je napsáno, že se dopustil trestných činů (zneužití úřední moci a tak dále), ale že proti zemřelému nelze vést trestní řízení.\nTakže formálně je Reicin bezúhonný člověk, byl rehabilitován, rodina dostala odškodnění, ale měl být souzen za zločiny, které ve skutečnosti udělal.


Těstoviny se špenátem, dýní a…\nVýborné, zdravé a lehké jídlo. Miluju pečenou dýni, jen škoda, že je v tomto období tak šíííleně drahá. Ale stálo to za to :-).\nJak bojovat proti zavodňování…\nDobrý den, s čajem souhlasíme a máme přímo lymfaticky vlasní směs který je vhodnější než…\nMandle pomeleme najemno, přidáme bílek, cukr a kapku aroma. Vše důkladně promícháme tak, aby vznikla tuhá jemná hmota. Poté zabalíme domácí marcipán do fólie a necháme v lednici několik hodin uležet. Domácí marcipán...\nVepřovou panenku odblaníme, žampiony a šalotku nakrájíme nadrobno nebo krátce promixujeme. Na pánvi rozpustíme trochu másla, necháme na něm zesklovatět šalotku, přidáme žampiony a společně s trochou soli, pepře a...


dámské kolo Trek Remedy 8 27,5" Matte Anthracite - Jizdní Kola Hnízdil\nHlavní strana > Jízdní kola > Horská kola > 27,5 MTB > Dámská > dámské kolo Trek Remedy 8 27,5" Matte Anthracite\ndámské kolo Trek Remedy 8 27,5" Matte Anthracite\n13,5" na dotaz 79 990 Kč\n15,5" na dotaz 79 990 Kč\n17,5" na dotaz 79 990 Kč\n18,5" na dotaz 79 990 Kč\n19,5" na dotaz 79 990 Kč\nDámské kolo Remedy 8 je ideální kombinací výkonu a skvělé ceny v kategorii allmountain. Lehký slitinový rám, komponenty SRAM GX Eagle, špičková 160mm vidlice RockShox Lyrik a 150mm zadní tlumič z něj činí ideální stroj pro jezdce, kteří chtějí nesmírně schopné horské kolo na parádní traily.\nLehký a odolný hliníkový rám Aplha Platinum, 160mm vidlice RockShox Lyrik RC, 150mm zadní zdvih s naším exkluzivním zadním tlumičem RE:aktiv. 12rychlostní řazení SRAM GX Eagle, čtyřpístové hydraulické kotoučové brzdy SRAM Guide R pro vyšší brzdný účinek, teleskopická sedlovka Bontrager Drop Line, sedlo speciálně navržené pro ženy a kola Bontrager Line Comp 30 s 54zubým nábojem Rapid Drive pro rychlou aktivaci.\nJe to náš nejšpičkovější model Remedy s hliníkovým rámem. Odolný slitinový rám, 27,5palcová kola a špičkové odpružení nabízejí ideální kolo, které se ničeho nezalekne a zvládne jakékoli zacházení na trailu. Pokud parádu jízdy měříte dle vynaložených peněz, pak lepší dámské kolo než Remedy 8 nenajdete.\nRockShox Lyrik RC, vzduchové odpružení Solo Air, tlumení Motion Control, kónický sloupek E2, Boost110, zdvih 160 mm\nBontrager XR4 Team Issue, umožňující použití bezdušového kitu, vysoce odolné bočnice, 120 tpi, aramidová ochrana, 27,5x2,40"\nBontrager Evoke 2, dámská verze, lyžiny Chromoly\nBontrager Drop Line 125, vnitřní vedení kabeláže, 31,6 mm (15,5: Drop Line 100)\n15,5" – 13,97 kg / 30,80 lbs\n15.5 in Vysoký 27,5" 39.4 67.7° 74.1° 10.0 66.1° 54.9 34.6 0.9 43.3 4.3 11.1 113.5 77.7 39.8 58.7\n17.5 in Vysoký 27,5" 41.9 67.7° 74.1° 10.0 66.1° 57.9 34.6 0.9 43.3 4.3 11.1 116.5 75.6 42.8 58.7\n18.5 in Vysoký 27,5" 44.5 67.7° 74.1° 10.5 66.1° 59.7 34.6 0.9 43.3 4.3 11.1 118.4 75.1 44.5 59.2


Nová republika: Drang nach Osten, tažení na východ….\nTaké Itálie vyrazila v dubnu 1939 za svou kořistí do Albánie. Ve Španělsku byla krvavým fašistickým pučem odstraněna demokraticky zvolená vláda, za pomoci Německa, Itálie a opět za tichého přihlížení a nečinnosti Francie, Velké Británie. To byla Evropa v předvečer 2.světové války.\nDějiny nikdy nebyly černobílé. Příkladem rozporuplného hodnocení událostí, které dovedly svět před 80lety až k druhé světové válce, je i tzv. „Pakt Ribbentrop – Molotov“. Tento „Pakt o vzájemném neútočení… “ mezi Německem a Sovětským svazem (SSSR), uzavřený 24.8.1939, je často zneužíván proti SSSR, dnes tedy i vůči Rusku.\nBuďme, ale spravedliví, „Pakt o neútočení…“ ze srpna 1939 byl vynuceným krokem ze strany SSSR, vycházel ze situace která, na konci třicátých letech minulého století panovala v Evropě. Evropa byla ve znamení nástupu fašismu v Německu, Itálii, Španělsku, Maďarsku,… Evropou vládla politika usmiřování (appeasementu) k požadavkům Německa. Příkladem je i Mnichov 1938. Tuto politiku ústupků vytvářeli politici Velké Británie a Francie a v SSSR ji vcelku oprávněně považovali i za protisovětskou.\nSSSR po zhroucení odporu polské armády 17. září začal obsazovat východní části Polska, tedy svá bývalá území Ukrajiny, Běloruska, která až do Brestlitevského míru (3.3.1918) a sovětsko-polské války (1920 - 1921), byla součástí tehdejšího carského Ruska. Při hodnocení tohoto kroku SSSR, je třeba připomenout, že i samotné Polsko, mělo s hitlerovským Německem smlouvu o neútočení z ledna 1934 a ještě v lednu 1939 probíhala intenzivní jednání mezi samotným Hitlerem a ministrem zahraničí Polska o vzájemném postoji vůči SSSR. Tato jednání zákonitě musela ještě více vyhrotit, už tak napjaté vztahy mezi Polskem a SSSR. V létě 1939 pak neúspěšně skončila jednání mezi SSSR, Velkou Británií a Francií…. A začala rodit se ona dohoda.\n„Pakt o neútočení…“ mezi Německem a SSSR, byl tedy jen logickým důsledkem předválečné situace v Evropě. Byl pokusem SSSR oddálit válku s Německem, SSSR nebyl na válečný konflikt připraven, což ukázala i následná válka s Finskem v listopadu 1939. Obdobně, na válku nebyla připravena ani Velká Británie, ani Francie. Následný vývoj války na západní frontě na jaře 1940 byl toho dokladem. Byl to nakonec Sovětský svaz, který nesl hlavní tíhu války…\nDějiny nikdy nebyly černobílé, je nutné vždy je chápat s širších souvislostech a s hodnocením politického vývoje v té dané době.\nKostěj Nesmrtelný 28. srpna 2019 10:45\nJá bych se za to Slovensko až tak nestyděl, neboť Polsko v roce 1938 okupovalo těšínsko a k tamním českým občanům se také zrovna dvakrát přátelsky nechovalo. Poláci dojeli na to, že věřili těm samým oblbovákům jako my, nakonec sklidili to, co pomohli zasít, když si je pro změnu naporcoval Hitler se Stalinem.\nAnonymní 28. srpna 2019 11:35\nNíže (11:29) je poznámka o tom, že Slováci obsadili slovenské území, které Polsko okupovalo pro IWW. Naprosto to samé ale přece udělal Stalin, když vrátil Rusku území okupované Polskem po I.WW :-)\nAnonymní 28. srpna 2019 12:04\ndnes Poláci okupují Adršpach a to mně vadí nejvíce, rád bych se tam někdy dostal s vlastními dětmi\nAnonymní 29. srpna 2019 11:26\nTam to dovedla exminstrině obrany Uršuka von L..., a nyní povede EK, máme se na co těšit. Je to jak s Jourovou v ČR. V ČR nikomu nechybí a v EK zmastí na co sáhne. Nedělejte to za 0,5 miliónu měsíčně.\nJozef Šiša 28. srpna 2019 11:29\nSlováci obsadili len slovenské územie,ktoré Poliaci okupovali po I.WW.\nKeď Hitler ponúkal Slovákom Zakopané,tak Tiso to odmietol s tým,že tam Slováci nikdy nežili.\nBeneš odškodnil Poliakov za Tešínsko slovenskými oravskými a spišskými dedinami.\nA to svinstvo pretrváva doteraz.\nAnonymní 28. srpna 2019 18:01\n11:29, Nefabulujte. Československo mělo s Polskem tři územní spory - Těšín, Orava a Spiš. Polsko si nárokovalo území na všech třech, nejen na Těšínsko.\nTěšín byl ekonomicky a logisticky nejvýznamnější, protože se jednalo o bohatou černouhelnou pánev a, a to především, železnici Bohumín - Košice. Jedinou, která spojovala obě země.\nSpory o každou oblast se vedly odděleně. Co se týká Těšína, Poláci nestáli o nějakou náhradu, ale konkrétně o toto území. I kdyby taková možnost byla, i tak by se nemohla nahradit z české/moravské strany, protože tato část Československa měla s Polskem jedinou hranici a tím bylo předmětné Těšínsko.\nPokud by Československo prohrálo spor o Těšín, ztratili bychom železniční spojení, které je funkční dodnes.\nSpory na slovenské části byly také ostré. Pokud se podíváte ve Wikipedii hned na první obrázek, uvidíte, na jaké území Poláci pretendovali - to jsou ty zelené a červené fleky. Zelené získalo Slovensko, červené připadly Polsku. Například Československo odmítlo Zakopane s tím, že tam nežijí žádní Slováci, ale ochránilo Starou Lubovňu (sorry, nemám měkké L na klávesnici).\nSouboje o území pokračovaly dál, pohyby byly před i během války, a vše se to dořešilo v r.1958.\nTo, o čem mluvíte, byl návrat červených území zabraných Polsku Slovenským štátem proti závěrům arbitráže ve Spa roku 1920 během války, s Těšínskem to nic nemá.\nI v současnosti se živí všelijaké ukřivděné reminiscence, které nereflektují dohody a mezinárodní právo. Je třeba s tím přestat.\nJen tak naokraj, Česko získalo jen území, které patřilo ke koruně. Zato Poláci, tak trochu, trochu dost, hráli v Těšíně vabank a využívali k tomu svou menšinu. Ale na arbitráži zabraly argumenty Československa. Slovensko v hranicích svého současného území tehdy teprve vzniklo, a hned získalo Košice (Kassa), Bratislavu (Pozsony), Lučenec (Losoncz) a další města, stejně tak severní část Podunajské nížiny, část Potiské nížiny a část Tokaje(!). Jak se zpívá "od Tatier až k Dunaju". Blahopřeji! Myslím, že právě vy jste vítězové válek 20.století.\nVáclav Dvořák 29. srpna 2019 4:38\nRedakce děkuje Anonymovi 18:01 za zasvěcený komentář k československo-polským pohraničním sporům\nvojta 29. srpna 2019 14:31\nAniž bych chtěl komukoliv oponovat, musím konstatovat, že všechny příspěvky, kterépodávají objektivní a prokazatelná fakta, vadí současné mociklice v ČR. Oproti tomu "stoupenci" naší státní ideologie se omezují jen na sprostá volání "rudý trole", "rusáckej parchante" a podobně. Jsem rád. že už nemají co říct a vědí že končí, a že jim teče do bot ( pozn. - česká verze výrazu "zvoní hrana" sic. )\nAnonymní 28. srpna 2019 11:31\nV jednolitém šiku se všemi svými "historickými přáteli" jako je Francie, Velká Británie, Německo, Polsko a Maďarsko se Česko (i Slovensko) nemá již čeho obávat. Pro retardovaného Pepka Vyskoče: to je jenom vtip :-)\nAnonymní 28. srpna 2019 12:00\nten šik se vám nějak trhá, velký Borisek chce bez placení zdrhnout a má na to i posvěcení od královny Alžběty II, asi má nějaké info, které před námi Donald zatím tají, tedy myslím toho bruselsko-polského Donalda\nAnonymní 28. srpna 2019 11:37\nPřed velkými národy, ať jsou zprava nebo zleva, je třeba se mít vždy na pozoru, protože ti uvažují jinak, myslí si, že spolkli šalamounovo hovno, a když jde o nějaký jejich zájem, neznají ani bližního svého ani bratra. Na menšího a slabšího si dovolí, jim slušné chování za určitých okolností nemusí nic říkat. Představa, že se velké národy mohou polepšit, je naivní. Mohou být doby klidnější a méně klidné, kdy se láme chleba. Doba a lidé se neustále mění, a ne vždy k lepšímu. Kdo si dnes myslí, že se německý národ změnil k lepšímu. Tak tomu není, mají stále stejné schéma, dens opět na výši nad ostatními, morálně nadřazení a lepší, souseda se ptát, jestli to co dělají je správné, to nepotřebují. A Rusáci, jakbysmet. Jedni stále nepoučitelní a nechají sebou manipulovat a vláčet jako stádo vedeno prvním kusem, druzí rovněž ideologicky vymytí svým prventsvím a velikostí. Ano, jsou nám svým smýšlením v konečných důsledcích, kdy na tom záleží, opravdu cizí. Proto je se třeba před nimi mít na pozoru.\nAnonymní 28. srpna 2019 11:52\nPíšete o velkých národech zleva a zprava, ale Československo doplatilo přece i na ten severní (Polsko) a jižní (Maďarsko) a to dokonce dvakrát - nejenom za Hitlera, ale i v r. 1968. Nepochybuji o tom, že že si rádi kousnou i při nejbližší další možné příležitosti.\nAnonymní 28. srpna 2019 11:48\nSSSR také teprve 16.9.1939 uzavřel příměří s fašistickým přítelem Německa - Japonskem, po krvavé bitvě u Chalchin-Golu. Obsazení části Polska nastalo až po útěku polské vlády prakticky bez bojů a např.Židy tím pádem čekal jiný osud než na Němci obsazeném území.\nTak ještě jsem to nenastudoval, ale to co píšete je pravým opakem dnešního vyjádření nějakého historika\nna ČT, kdy na dotaz jak závažný byl útok na Polsko z SSSR, odpověděl, že velice závažný, dokonce rozhodující. Jinak by se prý Polsko udrželo mnohem déle. No a máte to.\nAnonymní 31. srpna 2019 21:50\nSSSR ve válce proti již prakticky poraženému Polsku zabral Polskem okupovaná území od 1. světové války: SSSR 1939 postoupilo na tzv. Coursonovu linii, kterou vypracovala komise vedená britským diplomatem Coursonem pro jednání ve Versaille po 1. světové válce.\nAnonymní 28. srpna 2019 12:46\nStalin nic jiného nemohl dělat armáda nebyla připravena a byla teprv vyzbrojována novými zbraněmi.Tak se snažil oddálit konflikt jak jen to šlo. A že budou muset bojovat věděli.\nAnonymní 28. srpna 2019 13:12\nStalin si s Hitlerem předem rozparcelovali Evropu.\nStalin ve spolupráci s Hitlerem napadl Polsko. Stalin napadal také jiné země jako Finsko.\nStalin anektoval cizí území ve spolupráci s Hitlerem.\nSověti povraždili 25.000 Polských důstojníků v Katyni.\nStalin byl až do léta 1941 kolaborant nacistů a kdyby ho Hitler nečekaně nenapadl, tak s ním vesele kolaboruje dodnes.\nNaprosto nesrovnatelné s Británií a s Fancií, které nikoho ve spolupráci s Hitlerem nenapadaly a žádná území nekradly, vojáky spojeneckých armád nevraždily..\nJe špatné se dívat na historii černobíle, ale ještě daleko horší je relativizování a omlouvání vyložených prasáren. Například zrovna těch, které prováděli Sověti do roku 1941.\nAnonymní 28. srpna 2019 13:43\nGratuluju. Dokonalý blábol neinformovaného indoktrinovaného a méněceného telete. Nauč se číst, vyhledávat informační zdroje, srovnej si v hlavince data do posloupnosti, no a pak se vrať...\nAnonymní 28.srpna ve 13.12 - no to je blábol roku, na to ani nelze reagovat, to je dokonale vymytá palice dnešní lživou propagandou. Je zajímavé, že na svého "koně" Lenina Západ tolik špíny nekydá, spíše se tomu tématu vyhýbá, stejně jako Trockému, který byl rovněž financován ze Západu. Ale na Stalina naházeli všechny hříchy světa, hm no proč asi, on to byl právě Stalin, který zatrhl Západu především USA, aby mohli vydrancovat obrovské nerostné bohatství Ruska a to se neodpouští, že. Stejné je to i v dnešní době, Jelcina, který by Rusko Západu rozdal je miláčkem Západu, kdežto Putina, který jim rozkrádačku zatrhl, nenávidí až za hrob. A už zase byli tak blízko rabování a zase nic. Na a proto rovněž Putina Západ viní ze všeho špatného, co se ve světě přihodí. Brzezinski prohlásil, že budoucnost USA závisí na zničení Ruska a získání jeho obrovského nerostného bohatství. No a o to se budou USA snažit různými způsobi neustále.\nAnonymní 28. srpna 2019 13:49\n... opr. No a proto....způsoby....\n13:43 a 13:47\nNo tak to by jste si měli urychleně zopakovat ZŠ nebo vrátit náklady zbytečně vyhozené na vaše (ne)vzdělání, stalinisti.\nAnonymní 28. srpna 2019 15:11\n13:52 data jednotlivých událostí vysvětlují všechno zcela spolehlivě. Co je vyučováno v dnešní základní škole nevím, vím ale přesně, čemu jsem byl učen za Protektorátu Böhmen und Mährem. Ta zkušenost mi spolehlivě stačí k tomu, abych si ničí, ani váš překroucený výklad dějin neosvojil. Zdraví pamětník, Čech vyhnaný ze Sudet.\nBagoun 29. srpna 2019 10:44\n13 52 do zakladky utikejte vy.Pise se abyste a ne aby jste proboha.Negramota poucuje\nAnonymní 29. srpna 2019 23:15\nJe nepodstatné zda pár tisíc důstojníků polského expedičního sboru postříleli v Katyni rudoarmějci nebo SS jednotky. Poláci si to za zvěrstva na rudoarmějcích z roku 1920 zasloužili (nechali zdechnout hladem v mrazu 120 000 ruských vojáků, zajatců z 1. světové.\nPoláci nejsou Slované, ale zčásti židé, zčasti germáni a zčásti litevci. Jejich národním vzorem je zchudlý slovenský zeman Moric Beňovský, který zradil polská vojska, utekl do Ruska, odtud na Madagaskar kde se sám jmenoval králem a následně byl zabit (na dělech měl vyryto heslo "poslední argument krále"). Oficiální doktrinou poláka je dvojitá zrada t.j. zrada vlastního národa a následná zrada páníška. FUJ!!!\nAnonymní 30. srpna 2019 7:48\n23:15, další z demagogických příspěvků, kteří celý národ, jeho obyvatele a dějiny en bloc dehonestují, vybírají jen to, co je jim výhodné, a i tohle překrucují. Vůči polské politice můžete mít výhrady, ale i ona ma své příčiny. Ještě že už nemáte vliv, Adolfe.\nAnonymní 31. srpna 2019 22:01\nFreancie a Anglie pilně kolaborovaly s Hitlerem ve snaze obrátit jeho válečné plány proti SSSR. Odmítli proto se SSSR smlouvu o vzájemné pomoci v případě napadení Hitlerem. Toto b yl důvod, proč SSSR uzavřelo smlouvu s Hitlerem o neútočení. Není bez zajímavostí, že po boku Německa pak bojovaly proti SSSR divize z většina zemí, které Hitler předtím zabral, nebo které se přiklonili na stranu Hitlera. Mj. také divize slovenská, maďarská, italská, španělská... rumunská, ale i z dobrovolníků Francie, Belgie, Holandska, Dánska, Norska.... počet těchto divizí tuším překročil 20. Západ byl ve spojenectví se SSSR zaa války zrádný, "krvavý Churchill se na konci války paktoval s SS o novém pokračování války proti SSSR s podporou britské armády: Narazil u Roosevelta, který potřeboval SSSR ve válce proti Japoncům. Takže Pražané, kdopak na Žižkově před sídlem odborářsko-kapitalistických bossů vám "zdobí" svými zločiny město!!!\nAnonymní 28. srpna 2019 13:22\nA teď tu pohádku o tom,že Angláni i Francouzi NEMĚLI KOLONIE,NEVYVRAŽOVALI MÍSTNÍ OBYVATELSTVO A JAK MOC HITLERA PŘEMLOUVALI,ABY NÁS NEZABÍRAL A NEOKUPAVAL!!!!!!!!!!Bože můj,havloflaška znova v akci!.-)\nAnonymní 28. srpna 2019 13:25\nTady se baví dospělí o vážných věcech. Tak odpejskni, nevychovaný, drzý hulváte s projevem 5 letého retardovaného děcka.\nUnknown 28. srpna 2019 13:28\nZopakuj te si dějiny nikoho sice nenapadly ale jako naši spojenci se pred Hitlerem poklonily a dali mu něco co nebylo jejich.O polacich se ani bavit nebudu ti byli rychlejší jak Hitler,sebrali velkou část Moravy,okupovali ruské i české území tak nevím proč se vám nelíbí rusko -nemecky pakt o neútočení,který měl pouze obrany úmysl a nebýt neho tak dnes si ani napíšeme.Trochu úcty k tem co zachránily prdel vaším předkům by vám neskodilo\nAnonymní 28. srpna 2019 14:04\nHele rudý nacisto, Anglie a Francie nikomu nic "nedaly" a nikomu se neklaněli.\nProti paktu o neútočení nic nemám. Ale mám nekonečně moc proti přímé Sovětské SPOLUPRÁCI s NACISTY. Zapište si to za uši!\nMám nekonečně moc proti tomu, že Sověti opět ve SPOLUPRÁCI s NACISTY vpadli Polsku do zad!\nMám nekonečně moc proti tomu jak Sověti napadali Finsko a jiné země přesně podle DOHODY s NACISTY.\nA znovu Až do svého napadení nacisty byli Sověti Hitlerovy nejvěrnější spojenci. Válka pro ně začala až v roce 41 nečekaným napadením. Kdyby toho napadení nebylo, byli by nejvěrnějšími kolaboranty nacistů dodnes.\nA mám taky nekonečně moc proti bezpáteřním sviním jako jste vy, které tohle rudé SVINSTVO, kolaboraci s nacisty, napadání jiných zemí a vraždění spojenců omlouvají. A dávají to na roveň toho, že za nás Britové a Francouzi nešli umírat. Jste fakt hnusák.\nAnonymní 28. srpna 2019 14:17\n14:04 Vy sám jste zcela bezpáteřní hlupák, který ledabyle prohazuje příčinu a následek. To, jak tu dupete (obrazně) svýma bagančatama svědčí jenom o tom, že jste nejenom hloupý, ale i negramotný (jenom opravdový křupan neumí skloňoval přivlastňovací jména).\nPoslouchej, ty rudý hlupáku, i ten Hitler a nacismus, měli nějakou příčinu vzniku. A to mělo zase jinou příčinu atd.\nTakže nacismus je teda v pohodě a Hitler za nic nemůže, protože měli prostě nějakou "příčinu" a byli jen "následkem" této příčiny.\nVše tedy odpuštěno a do smrti dobrý, Hitlere. Ty vlastně za nic nemůžeš a jsi jen obětí příčin a okolností. Máme tě rádi a omlouváme se ti.\nAneb, takhle nějak uvažuješ ty, fanatický, stalinistický blbe. Jen za si Hitlera dosaď Stalina.\nAnonymní 28. srpna 2019 14:31\nA co si takhle místo Stalina po druhý světový válce DOSADIT AMIOKUPANTY???!!!!!To by Milionu chcanek a TROPičkám teprve praskla cévka!.-)\nAnonymní 28. srpna 2019 15:49\nPokud byste 14:04 jen poněkud znal historická fakta a ne jen pochycené nenávistné pokřiky jedněch nebo druhých, budete vědět, že Finsko bylo součástí carského Ruska, že hraniční čára mezi Finskem a SSSR nebyla mezinárodně právně nijak zajištěna a že SSSR chtěl směnit území, které by vojensky krylo tehdejší Leningrad za mnohem větší území v prostoru Karelie. Také byste věděl, že Finská politika se už před konfliktem opírala o Německo, a že přecejen získané předpolí umožnilo Leningrad uhájit. Měl byste vědět, že ono územní uspořádání platí dodnes, a to bez předtím nabízené územní kompenzace. Mocenské hry nejsou nic pro Rychlé Šípy, které zlobí nanejvýš tak Bratrstvo kočičí pracky. Pokuste se dopracovat nadhledu. Já jsem za totáče, za přesný výklad k Rusko-Finské válce, dostal napráskáno. Jak to tady dnes začíná vypadat, hrozí to zas, jen v opačném gardu. Mimochodem, znáte státní symboly Finska za Druhé světové války? Co víte o generálu Mannerheimovi?\nAnonymní 31. srpna 2019 22:14\nAd 14:04. První, kdo komu vpadl do zad byli Poláci do zad rodícího se SSSR po 1. světové válce. Přitom okupovali západní části SSSR a počínali si na okupovaných územích snad barbarštěji, než pak Němci. Byl to první nácek Evropy, polský Pilsudski, který se pak stal vzorem ve vyvražďování obyvatel a ve výrobě Lidic Hitlerovi.\nAnonymní 28. srpna 2019 14:21\nPokud mně pamět neklame,tak Pšonci měli s hitlerovským Německem SMLOUVU DALEKO DŘÍV!!!!!!\nTaky chtěli obsazovat České pohraničí daleko dřív,než Hitler,takže BYLI POTOM PO ZÁSLUZE ODMĚNĚNI!!!!!!\nA pravda o tom,že podporovatelé Hitlera byli z počátku experti z demokratů největší jako Preston Bush a sám Churchill se ti nezamlouvá ty amikolaboranskej trotle!\nAnonymní 28. srpna 2019 14:42\nPepku, už zase vyšiluješ a nadáváš, ty nešťastná nulo? Kdo si myslíš že jsi? Že jsi snad sežral Šalomounovo ho.no, šupáku? Tady to máš:\nAnonymní 28. srpna 2019 14:53\nJe nejvyšší čas, začít budovat armádu, která by chránila naše území. Ale to by vyžadovalo nejspíš nový velitelský sbor, kterému by ležely na srdci zájmy země, a ne poplácání od jejich přátel z NATO. P.K.\nAnonymní 28. srpna 2019 15:06\nUž starý Čínský mistr Sun před našim letopočtem psal, že válka neni hra, že v ní jde o všechno a že pokud je to možné je třeba aby se jí moudrý vladař vyhýbal. Pokud v ní pak už jste nezbývá než použít vše mo máte a všechny metody boje které existují. Ve válce neexistují žádná pravidla. Vítězové se nesoudí a běda poraženým. Z pohledu dějin se ani rozpínavým říším následně nevyplatila jejich expanzivní politika. Jak dopadla Římská říše, Chetité, ale i Osmanská říše, Španělská a Portugalská koloniální říše, Britské impérium, Francouzké impérium, Švédské království, Rakousko-Uhersko, Německé říše, Japonské císařství, Ruská říše, SSSR a další v historii. Stačí jen srovnání velikosti carského Ruska s velikostí SSSR (byl o dost menší než původní carské Rusko) a co teprve dnešní Rusko. Obdobně katastrofálně dopadlo Německo. Dnes jeho historická území patří Polsku a dalším státům. Některé říše na vojenské dobrodružství doplatili úplným zánikem jako Rakousko-Uhersko a je z nich řada nevýznamných států. Bývalé velmoci jsou dnes nevýznamné státy jako Švédské království nebo Francie a málo významná Velká Británie. Dnes je Jižní Korea, Čína, Indie, Mexiko významnější než kdysi velmoc Francie nebo Španělsko, Portugalsko či Itálie.\nŽádná válka se nikdy nevyvíjí podle představ politiků a nemoudrých vůdců. Stačí se podívat na průšvih USA ve Větnamu, Afghanistánu, Iráku nebo Libii. Kdyby je vedli soudní a moudří prezidenti nikdy by se k podobným hloupým dobrodružstvím nedali strhnout a za vyhozené a promrhané prostředky mohli vybudovat takové projekty, které by jejich země nejen posunuly ohromně ekonomicky dopředu, ale i je samotné proslavili a zapsali do historie jako přední tvůrce a budovatele. Dnes místo toho mají astronomický dluh a prezidenta viděrače, který neví jak oloupit celý svět aby pokryl jen rozpočet. Dokud národy povedou hlupáci, jako naši politikové, lidstvo se nikam reálně neposune.\nAnonymní 28. srpna 2019 15:12\nPolsko uzavřelo smlouvu s Německem již v roce 1934, kromě toho se zprostilo dohod s Československem.\nPokud jde o napadnutí Polska, tak 1. záŕí 1939 začala válka výstŕelem z lodního děla némeckého kŕižníku Šlesvik - Holštýn, který kotvil v pŕístavu v dnešním Gdańsku.\n17 dní bojovali Némci proti polské armádé. Mimochodem, Poláci se hrdině bránili v pevnosti Westerplatte nedaleko Gdańsku mnoho dní. 17. záŕí se setkaly némecká a a sovětská armáda na Curzonově linii, která byla určena v roce 1919 na mezinárodní konferenci. V témže roce vypukla válka polsko-ruská, která se skončila vítězstvím Polska v roce 1921. Paradoxně, tak se vrátilo území SSSR jako nástupci Ruska. Takže SSSR, jako nástupce Ruska, v tomto směru si vzalo to, co ji přiřkla uvedena mírová konference v roku 1919. Mimochodem, v polsko - ruské válce bylo u obce Strzelków postříleno cca 30 000 vojáku ruské armády. Nebyla Katyň odveta za Strzelków? Nevím, mohlo by to být možné. Stalin nezapomínal.\nAnonymní 28. srpna 2019 15:28\npo páde 1. ČSR sa na delení Slovenska podieľali tak Magyari tak aj Poliaci, takže ak sa Poliaci nehanbili, Slováci duplom. autor tu tára s neznalosťou zatuchnutého pšonka, a mal na konci prehlásiť že aj tak budeme v Moskve - tých sovietom bolo zabitých v Poľsku cca 200 000 - Katyň - cca - podľa Kaganoviča - 3200 - a poprávu - zbytok odišiel s Andesom brániť demokraciu do Afriky\nAnonymní 29. srpna 2019 7:48\nDělení Slovenka? Ah, ja. Od poraženého Polska se získaly vesnice na Oravě a Spiši (to asi nebude dělení, ale naopak), a na oplátku svým soudruhům z Magyarországu se věnovaly žírné nížiny hraničící až u Nitry. To je ta blahodárná doba, kterou nutno neustále připomínat se slzou nostalgie v oku.\nAnonymní 28. srpna 2019 15:33\nV polsko-ruské válce bylo ze strany Polska povražděno až 80 000 ruských zajatých vojáků (údajných bolševiků). Některé prameny uvádějí ještě více, takže Poláci brečí nad tím co si sami zavinili jako naši tzv. sudečtí milí spoluobčané. Nejprve sami vyháněli až byli nakonec vyhnáni také. Živočišná primitivní nenávist a zlo zatemňující mozek jsou špatní rádci a moudrý politik by se měl takových myšlenek na hony vyvarovat. Dějiny rády oplácejí.\nKostěj Nesmrtelný 28. srpna 2019 16:51\nDělat z Poláků nešťastné oběti je nesmysl, když se jim to hodilo tak okupovali bez mrknutí oka a ve spolupráci s tímže Hitlerem, který je později vyčítán CCCP. Každý si hájí své zájmy. Pokud někdo tvrdí, že Anglie a Francie nespolupracovali s Hitlerem, tak Anglii zachránil Churchill a měl to zpočátku pěkně nahnuté, jinak by bombardovali Německo letákama dodnes. Francie, režim ve Vichy, admirál Darlan v zámořských koloniích a pod.. Vichystická Francie iniciativně lapala, věznila své židy a umožnila jejich deportaci. Pomoc spojenců při útoku na Polsko byl latentní pomocí Hitlerovi, neboť jeho cesta do Ruska musela vést přes tuto zemi, proto vojenskou historii obohatil sitzkrieg.\nTo vše je notoricky známo, jenže hlavně mladou gardu to už\nNěmci a spol. jsou už hodní a tím i naši přátelé nejvěrnější.\nFrantišek Opluštil 28. srpna 2019 20:43\nPokud se týče "sovětské otázky", Poláci si s Němci rozuměli víc než by dnes rádi slyšeli.\nJedni jak druzí mysleli na svůj Drang nach Osten.\nJedni, aby vytvořili svou Rzeczpospolitou od jednoho moře ke druhému, ti druzí (nadlidi), co se rozmáchli o to víc, zas tisíciletou Říši od oceánu k oceánu. Ani jedna se - zaplať_pán_bu - neutvořila. Sověti je i s jejich (vlhkými) sny rozdrtili.\nFotka (https://cdn.news-front.info/uploads/2019/08/Germaniya-i-Polsha.jpg) dává cos tušit o vzájemné náklonnosti ...\nAnonymní 28. srpna 2019 21:01\nTak ty oslavješ "rozdrcení Poláků"? Zvedá se mi z tebe kufr, Opleštile.\nFrantišek Opluštil 28. srpna 2019 21:24\nZa své jméno se stydíte, a tak si dovoluji oslovovat vás Nýmande.\nNýmande!, beckovské Polsko té doby, jehož státní ideou byl polský (protisovětský i protičeskoslovenský) šovinismus, si ani nic jiného nezasluhovalo (než dostat přes_držku!).\nNa tom není co oslavovat, jen si to dobře pamatovat a tu a tam připomínat. I naši lidé na Těšínsku by vám cos o Polácích té doby mohli povědět ...\nPšonci chtěli moc,lísali se k Frickovi,tak se spálili!!!!DOBŘE JIM TAK,ŠMEJDUM!\nPodívej se dobře na tu fotku ty kritiku,třeba se ti rozbřeskne v mobilu na krku!\nAnonymní 28. srpna 2019 21:37\nHlavně , že v Zakopaném Poláci postavili pomník Józefu Kuraśi, vrahovy Slováků. Anektovali třetinu Oravy a sever Spišského regionu. Chtěli i Javorinu a Šariš. Nesmírně rozpínavý národ, který dnes při zvýšeném zbrojení musí v Česku a na Slovensku vzbuzovat obavy.\nJan Servus 29. srpna 2019 7:40\nStalin, ač zřejmě vrah /do jaké míry jest otázkou, zásadně nevěřím, že zavraždil 30 milionů svých občanů v gulazích, i když budiž, nějakou publikaci na toto téma jsem nečetl, takže nebudu vehementně svůj názor hájit/ v roce 1939 uzaviraje pakt o neutočení s nacistickým Německém jednal státotvorně, to jest háji svůj stát, byl k tomuto paktu donucen západními mocnostmi, které naoko s ním předtím jednaly o možném spojenectví, ve skutečnosti se sověty žádné spojenectví nechtěly, hraly o čas - na poslední jednání v Moskvě v srpnu 1939 Angličané plují lodi například. Těm, kdo nemůžou z morálních důvodů snést pakt bolševiků a fašistů, kteří způsobili II. sv. válku a kvůli nim /tedy kvůli fašistům/ zemřelo 70 milionů lidí, nějak nevadí, že Britanie a Francie vlastně tím, že neudělaly proti Hitlerovi nic, vlastně byly Hitlerovým tichým spojencem. Nabízí se zde latinské přísloví Kdo mlčí souhlasí - to má stejný dopad pro praxi. Nějak tito moralisté se nepamatují, kdo jen to řekl - Chamberlain? - Anglie a Francie přece nebudou bojovat za nějaké Sudety a potom se to opakovalo - nebudou bojovat za nějaký Gdaňsk. Jinak zdejším moralistům, zastáncům černobílého světa - dobři kapitalisté, špatní bolševici, dobrý Západ, špatné Rusko, bych doporučil nevěřte tolik svým mentorům /prodejným profesorům, kteří nyní hájí zájmy USA/, ale citlivě reagujte na své ideologické "nepřítelé". Pokud jste pravičák, přemýšlejte o tom jestli náhodou před Vámi stojicí levičák nemá pravdu. Tak to dělám i já, který mám levicové názory. Když mi někdo něco říká, vždy mnou hlodá: nemá náhou pravdu, i když patří do jiného ideologického tábora /pravičáky nemám rád již proto, že si myslím, že heslo svět patří schopným, není zrovna dvakrát povedené/. Doporučuji Vám přečtete si něco z nepřátelské ideologické dílny. Pravdu se dozvíte totiž spíše od nepřítele než přítele. Přátelé jsou falešní, pějí o Vás ody, protože jim z Vaši osoby kyne nějaký profit. Nepřítel o Vás otevřeně řekne, že jste třeba blb, liný, nevzdělaný atd. a myslím si, že pouze člověk hloupý nebere v potaz nepříznivé o sebe soudy jiných /npřátelských/ lidí. V daném případě tykajícím se začátku druhé světové války, tedy doporučuji knihu: Naročnickaja: Uvertura do druhé světové války. Autorka, ruská historička, myslím si, moudra osoba, již starší věkem.\nJan Servus 29. srpna 2019 7:51\nAd 7:40, malá oprava: Kniha se jmenuje přesně Partitura druhé světové války, autorka: Natalia Naročnickaja, v nakladatelství Kosmas stojí pouhých 89 korun.\nKostěj Nesmrtelný 29. srpna 2019 15:08\nIdealizovat si Polsko je nesmysl, je to jako dneska, tváří se jako velmoc a nemá na to. Ve 30 letech cvičilo a vyzbrojovalo své Židy a kteří následně emigrovali do Palestiny, tedy k anglickým spojencům, jimž zle zatápěli, neboť chtěli izraelský stát. Spojenci jako lusk, jedni jako druzí. Pro Hitlera musela být radost v takovém prostředí pracovat. Obzvlášť když viděl anglickou delegaci jak se na nejpomalejším parníku a bez kompetecí šine projednat spojeneckou smlouvu s CCCP. Stalin nebyl hloupý a zabil dvě mouchy jednou ranou, zbavil se nepřátelsky nalazeného Polska a získal čas i území i když počítal s tím že a něj Hitler vletí. Polsku mohlo být jedno jestli bude Němci okupováno celé nebo jenom napůl. Stalinovi ne,ten získal čas a kilometry, které potom chyběly Ádovi chyběly jinde.\nVálky vyhráli Židé, jako vždy. Na začátku podnikali na všech stranách konfliktu, aby sklízeli lví podíl kořisti na straně vojenských vítězů. Vojákům metál, (kulky, střepiny, medaile, odznáčky, čestné řády, sanatoria pro válečné "mrzáky" a práce za pár drobných pro přeživší ve zdraví...) VÁLEČNÝM DODAVATELŮM MILIARDY... aby milostivě zaměstnali po válce "vítěze i poražené" a měli z nich všech další tučné zisky...Deutsche Bank financovala vybudování koncentračního tábora Osvětim-Březinka.\nAnonymní 30. srpna 2019 21:31\nPakt Molotov-Ribbentropp byl důsledek odmítnutí snah SSSR o vznik protihitlerovské koalice se Západem. Západ stále orientoval Hitlera proti SSSR, proto prodal Hitlerovi ČSR v Mnichově a 15.3.1939, proto reálně nehnul prstem po napadení Polska Německem. A tak si Hitler se soukmenovci podrobili země dnešní celé EU. A pak proti SSSR kráčely divize nejen německé, sle i maďarské,italské, španělské, slovenské, chorvatské, rumunské, italské, finské... ale také dobrovolníci z Francie, Belgie, Holandska, Dánska, Norska. Tak se podívejme, jak se zatím daří EU/NATO plnit sny i plány Hitlera a nacismu a současný Drang nach Osten je jen ukázkou, že kapitalismus bez válek a masového vraždění milionů lidí hyne sám na úbytě. Jste jistě šťastni, že jste členy státu, který tomu všemu poslušně sekunduje!\nAnonymní 31. srpna 2019 17:40\nNajvačšou hrozbou pre mier v Európe je Poľsko. Americké základne tam rastú ako huby po daždi.


21.1.2011 – Po rozchodu se Sandrou Bullockovou si Jesse James sypal popel na hlavu a dušoval se, jak rád by manželství se slavnou herečkou zachránil. Brzy na ni ale zapomněl v náruči umělecké tatérky Kat Von D, s níž se zasnoubil. James prohlásil, že loňský rok byl ten nejlepší, jaký zažil.\nOsobnosti: David Beckham (1052 článků), Rihanna (884 článků), Vendula Svobodová (809 článků), Justin Bieber (1497 článků), Jitka Válková (530 článků), Eva Svobodová (23 článků)\n16.6.2014 – Manželství herečky Sandry Bullockové (52) před sedmi lety skončilo kvůli podvádění jejího manžela Jesseho Jamese (47). Konstruktér motocyklů, který měl spoustu milenek, nyní prohlašuje, že nevěra je přirozenou součástí života.\nOsobnosti: Eva Decastelo (773 článků), Michaela Štoudková (91 článků), Nikol Moravcová (248 článků)\nPři rozvodu Bullockové by se dělil majetek ve výši pěti miliard\n28.3.2010 – Pokud se spekulace o rozvodu hollywoodské herečky Sandry Bullockové (45) s jejím mužem Jessem Jamesem (40) potvrdí, bude ve hře spor o společný majetek čítající 250 miliónů dolarů (zhruba pět miliard korun). Napsal to server Gossiponthis.com.\nMilenka Jesse Jamese se omluvila Sandře Bullockové\n16.4.2010 – Milence manžela Sandry Bullockové zřejmě nechybí dobré vychování. Poté co zveřejnila svůj poměr s Jessem Jamesem v době, kdy byla Bullocková oceněna jako nejlepší herečka a obdržela svého prvního Oscara, se rozhodla podváděné manželce omluvit.\n23.5.2010 – Jesse James, který v dohledné době přestane být manželem americké herečky Sandry Bullockové, bere všechnu vinu za rozpad jejich pět let trvajícího manželství na sebe.\nManžel Bullockové bere všechnu vinu za krach manželství na sebe\n26.5.2010 – Jesse James, který v dohledné době přestane být manželem americké herečky Sandry Bullockové, bere všechnu vinu za rozpad jejich pět let trvajícího manželství na sebe.\n7.5.2011 – Nevěrný exmanžel herečky Sandry Bullockové Jesse James není žádný gentleman. V televizi promluvil o detailech z jejich intimního života. Motorkář přiznal, že jeho potetovaná milenka Kate Von D je v posteli stoprocentně lepší než bývalá manželka Sandra.\n19.3.2010 – Jesse James ve čtvrtek prohlásil, že lituje bolesti, kterou své ženě Sandře Bullockové způsobil. Bývalý bodyguard a stavitel motorek vzal na sebe vinu za konec jejich vztahu.\nJe to náhoda? Exmanžel Moniky z Přátel se pár dnů po bývalé ženě také znovu zasnoubil\n3.7.2014 – Exmanžel herečky Courteney Cox, jež se proslavila rolí Moniky v seriálu Přátelé, taktéž herec David Arquette, se zasnoubil s přítelkyní Christinou McLarty. Jen pár dnů předtím dostala od svého partnera Johnyho McDaida zásnubní prsten také Cox .\nOsobnosti: Courteney Cox (114 článků), David Arquette (60 článků), Christina Cox (6 článků)\n1.4.2010 – Jesse James po všech skandálech s milenkami odešel do léčebny. Učí se zvládat svůj neukojitelný chtíč a závislost na sexu. Jesse James se prý podobně jako golfista Tiger Woods snaží takto zachránit manželství.\nOsobnosti: Sandra Bullock (273 článků), Tiger Woods (312 článků), Jesse James (38 článků), Jesse James (37 článků), Jesse James (37 článků), James Woods (13 článků)\n2.5.2010 – Krátce poté, co herečka Sandra Bullocková podala žádost o rozvod s nevěrným manželem Jessem Jamesem, dala k prodeji i jejich společný dům na pláži, v němž žili až do skandálu s Jamesovými milenkami. Za dům chce herečka v přepočtu přes sto milionů korun.\n23.5.2010 – Jesse James, manžel americké herečky Sandry Bullockové, obvinil v televizním rozhovoru sám sebe, že za rozpad manželství nese vinu on. Rozvodové řízení tímto výrokem ale nezastaví.\n29.12.2010 – Herečka Sandra Bullocková letos zvítězila v tradičním průzkumu, ve kterém dospělí Američané volí mezi celebritami a politiky toho, s kým by nejraději sousedili. Bullocková získala více než čtvrtinu všech hlasů, oznámila agentura Reuters s odkazem na zveřejněné výsledky ankety serveru Zillow.com.


Proč jsou předváděcí notebooky a počítače tou správnou volbu — SWMag.cz\nNacházíte se: Úvodní stránka\t> PR články\t> Proč jsou předváděcí notebooky a počítače tou správnou volbu\nPotřebujete nový počítač nebo notebook, ale máte omezený rozpočet? I v takovém případě se nemusíte vzdávat snu o prestižní značce, či skutečně dobrém stroji s výbornými parametry. Stačí objevit stránky, kde nabízí předváděcí notebooky a počítače za výprodejové ceny. Jaké to má výhody a v čem spočívá rozdíl v porovnání s pořízením zbrusu nového kousku? To se dozvíte v tomto článku.\nNotebooky jde sehnat i levněji\nNevyprodané skladové zásoby a předváděcí kousky\nPředváděcí notebooky pochází z různých marketingových akcí, popřípadě z výstavy na prodejně. Může se jednat také o krátkodobě používané kusy nebo nedoprodané skladové zásoby, které musely uvolnit místo novému modelu. Většina z nich je v zásadě jako nová bez poškození. O něco výraznější sleva je potom nabízena na předváděcí notebooky s určitým drobným nedostatkem, který však většinou neomezuje samotnou funkčnost a bývá hlavně estetického charakteru.\nHlavní předností, jakou nabízí předváděcí notebooky , je nízká cena. Finanční stránka je důležitou výhodou, protože je možné sehnat dobré značky i modely za skvělé ceny. Není tak problém pořídit si notebook ve vyšší cenové třídě, kdy na pořízení úplně nového kousku nemáte finance. Zajímavou kategorií je také výprodej počítačů , kde jsou připraveny další zajímavé slevy pro pořízení toho správného kousku s výtečnými parametry. Když nakoupíte z takové nabídky, bývá úspora v řádech tisíců korun.\nV nabídce jsou i velmi lehké notebooky\nPestrý výběr se zárukou 12 až 24 měsíců\nNa nabízené přístroje se zároveň vztahuje záruka o trvání 12 až 24 měsíců podle konkrétního stavu či modelu. Tato informace je vždy uvedena u konkrétního produktu, ať jasně víte, s čím máte počítat pro případné poruchy a problémy. U variant s dvouletou zárukou jde tak v zásadě o stejné výchozí podmínky jako při koupi úplně nového přístroje.\nČlánek Proč jsou předváděcí notebooky a počítače tou správnou volbu byl publikován 10. dubna 2021 v 00.00 v rubrice PR články. Autorem článku je Petra Havlíková. Pro diskusi slouží komentáře (0).\nRepasované notebooky a jejich výhody 15.04.2014 22.45


Kuchyňská deska obdélníková 35x22 cm, přírodní | Obchodní dům OZEO\nDomů Dekorace Dekorační předměty Podložky a tabulky Kuchyňská deska obdélníková 35x22 cm, přírodní\nKód produktu: DP05\nJedná se o víceúčelovou kuchyňskou desku, kterou využijete při přípravě jídel, krájení surovin, ale také při servírování. Je vyrobena z vrstvené březové překližky. Její povrch je přírodní a pečlivě opracovaný.... Číst více\nTuto kuchyňskou desku využijete na mnoho způsobů při přípravě jídel i jejich servírování. Poslouží také coby deska na krájení masa a zeleniny. Je vyrobena z vrstvené březové překližky. Její povrch je přírodní a opracovaný. V naší nabídce naleznete bohatý výběr kuchyňských desek různých tvarů a velikostí. Využijte možnosti vypalování do dřeva! Nechte si desku ozdobit jménem, vtipným textem nebo obrázkem a vytvořte jedinečný doplněk kuchyňského koutu! Vypalujeme do dřeva dle přání zákazníka...


Èeský Forrest Gump pøebìhl sedm nejvyšších pohoøí v tuzemsku. Rekordem podpoøil vozíèkáøe | Hospodáøské noviny (HN.cz)\nÈeský Forrest Gump pøebìhl sedm nejvyšších pohoøí v tuzemsku. Rekordem podpoøil vozíèkáøe\n17. 7. 2016 16:44 ▪ Aktualizováno ▪ 4 min ètení\nUltramaratonec René Kujan v rámci projektu Cesty na vrchol pøebìhl sedm èeských pohoøí, aby podpoøil vozíèkáøe. Autor ▪ Archiv projektu Cesty na vrchol\nUltramaratonec René Kujan pøekonal nejvyšší vrcholy sedmi èeských pohoøí a za 22 dní ubìhl více než 23 maratonù. V rámci projektu Cesty na vrchol tak chtìl upozornit na sbírku, která má pomoci financovat provoz tréninkového pracovištì pro vozíèkáøe Hvìzdný bazar. Kujan už v minulosti zdolal nìkolik rekordù na podporu vozíèkáøù, obìhl pøitom celý Island a pøebìhl ho od severu na jih a od východu na západ.\nPøezdívají mu èeský Forrest Gump. Ultramaratonec René Kujan propadl vášni pro bìh na dlouhé vzdálenosti a nezvdal se jí ani po vážné autonehodì, pøi které málem zemøel. Dobu rekonvalescence prožil na vozíèku a nevìdìl, zda ještì nìkdy bude chodit. Pøestože nemá trvalé následky, na vozíèkáøe nezapomnìl a dlouhodobì prošlapává cestu na vrchol tìm, kteøí bìhat nemohou. Naposledy se rozhodl bìžeckým rekordem podpoøit tréninkové pracovištì Hvìzdný bazar, které pomáhá vozíèkáøùm postavit se na vlastní nohy. Za 22 dní zdolal nejvyšší vrcholy sedmi nejvyšších tuzemských pohoøí a ubìhl skoro tisíc kilometrù.\nFacebook umožòuje nevidomým "vidìt" fotografie. Snímky doplòuje hlasovým popisem\nSociální sí� Facebook pøedstavila novou funkci pro uživatele se zrakovým postižením. Systém dokáže automaticky rozpoznat obsah fotografií a...\n27. 4. 2016 ▪ 3 min ètení\nÈeští vìdci vyvinuli slepeckou hùl, která se spojí s mobilem a pomùže navigovat nevidomého\nHùl s pomocí kamery chytrého telefonu pøenáší obraz místa, kudy nevidomý jde. Asistent nebo rodina tak vidí jeho pohyb a mohou ho v reálném èase...\n17. 3. 2016 ▪ 3 min ètení\nZaèíná soutìž Zdravotnì postižený zamìstnanec roku. Firmy mohou nominovat své kandidáty\nSoutìž oceòuje zamìstnance, kteøí dokážou být i pøes handicap úspìšní ve své profesi. Soutìží se ve dvou kategoriích - chránìný trh práce a...\n27. 6. 2016 ▪ 3 min ètení


Lukáš Buchvaldek: Věřím, že zvládneme i druhou fázi kvalifikace - Opavský a hlučínský deník\nLukáš Buchvaldek: Věřím, že zvládneme i druhou fázi kvalifikace\nOpava - Lukáš Buchvaldek, odchovanec Hlučína a opora devatenáctky olomoucké Sigmy zazářil i na mezinárodním poli. Ofenzivně laděný fotbalista byl jedním z tahounů výběru trenéra Miroslava Koubka v cestě za postupem do Elite fáze o postup na mistrovství Evropy devatenáctiletých v Maďarsku.\nLukáš Buchvaldek (č. 7)Foto: DENÍK / Petr Widenka\nSedmnáctiletý Lukáš Buchvaldek se objevil na hřišti ve všech třech zápasech, proti Kypru a Gibraltaru se dokonce zapsal mezi střelce. „Kvalifikace nám vyšla, věřím, že se nám takto povede i druhá fáze," přeje si talentovaný záložník. Mladí Češi prošli kvalifikačním turnajem bez klopýtnutí, navíc diváky bavili i dobrým fotbalem.\n„Sami jsme nečekali, že nám to tak půjde, máme ale dobrý tým, skvělého trenéra, všechno nám prostě sedlo," podotkl sedmnáctiletý fotbalista.\nOpavsko-vítkovická skupina přinesla jedno velké překvapení, na úkor Chorvatska postoupil do další fáze Kypr, přitom před turnajem byli Chorvaté označovaní za hlavního favorita skupiny. „Samotného mě to překvapilo. Na druhou stranu můžeme být rádi, že je jeden kvalitní tým ze hry. Nás také může těšit, že máme jeho skalp," podotkl Lukáš Buchvaldek.\nV prosinci je na programu los Elite fáze. „Chceme mezi nejlepších osm, musíme projít i nástrahami druhé kvalifikační fáze. Nad jmény možných soupeřů bych nepřemýšlel, co se má stát, stane se," konstatoval kmenový hráč olomoucké Sigmy.\nJelikož bydlí v nedalekém Hlučíně, měl na tribuně Lukáš Buchvaldek i své osobní fanoušky. „Na tribuně jsem měl asi patnáct svých fanoušků, dorazila rodina a kamarádi," usmíval se talentovaný fotbalista a pokračoval: „Divácká návštěva, jež přišla na Chorvaty, mě mile překvapila."\nNa opavském stadionu nehrál poprvé. „V minulosti jsem tady absolvoval ještě nějaké žákovské turnaje v barvách Hlučína," doplňuje.\nPrávě na Hlučín nedá dopustit. „V Sigmě se mám více než dobře, ale Hlučín je Hlučín. S fotbalem jsem tam začínal, stále tam bydlím, nedám na něj dopustit," podotýká mládežnický reprezentant. Jako znalec zdejšího kraje mohl dělat ostatním spoluhráčům průvodce. „Tak trochu, ale opravdu lehce, jsme s Danem Holzrem ostatní kluky se zdejším prostředím seznámili," směje se hlučínský odchovanec.\nVelkým rádcem mladého fotbalisty je jeho otec, někdejší záložník Hlučína, Kravař, Kozmic a nyní Darkoviček. „Táta vždy uměl a stále umí dobře poradit," poznamenal Buchvaldek junior, který má ještě mladšího bratra Tomáše, který hraje za Hlučín, a také se mu prorokuje velká budoucnost. „Přeji mu to, jednou z něj bude určitě velký fotbalista," míní starší ze sourozenecké dvojice.\nJe jasné, že pokud bude Lukáš Buchvaldek na sobě dál pracovat, ještě o něm uslyšíme. Zájem o tohoto talenta měl Glasgow Rangers, hovořilo se také o římském Laziu. „Tohle vůbec neřeším. Soustředím se na vlastní výkony. Každopádně se chci posunout určitě dál," uzavírá povídání úspěšný reprezentant.