+ 420 775 901 270, + 420 721 311 407\nLetní sebezkušenostní kurz rožnovské arteterapie\nPhDr. Milan Kyzour, zakladatel rožnovského arteterapeutického pojetí\nAteliér Milana Kyzoura stál – jako by příznačně – u silnice, která vede z jihočeské Kaplice do Hradiště, Benešova nad Černou, Stropnice a dál do Nových Hradů, Terčina Údolí, na Dobrou Vodu, do Černého Údolí a do dalších osad v podhůří Novohradských hor, s nimiž bylo spjato malířovo dětství a mládí. V Kaplici prožil většinu života. Stranou mimo velká, malá i ta nejmenší centra uměleckého dění maloval své obrazy, v souladu se svou osobitou životní filosofií. Věřil, že výtvarné gesto je metaforou lidského jednání, a proto si přál, aby jeho obrazy měly pozitivní dopad na člověka, který s nimi přijde do styku, aby jej nepoškozovaly a nebortily zdravé struktury jeho psychiky, ale naopak je posilovaly. Nevěřil na umění destruktivní a ošklivé, pokud mu chybí jakákoli pointa, původnost či dobrý nápad. Nepřipadalo mu ani smysluplné starat se úzkostlivě o estetické a konceptuální tendence, které vládly v moderním umění za jeho života. Nemyslel, že by měl být na nich závislý. Byl přesvědčen, že umělecký projev je vázán na prožitek v konkrétním místě a ve specifické situaci a že výtvarné vyjádření je svým způsobem unikátní a nepřenosné. Jeho krédem byla autentická tvorba, která neměla šokovat ani provokovat; měla diváka motivovat k volným asociacím. Jak v životě, tak v malbě inklinoval ke stifterovské harmonii a idyle, jakkoli dobře věděl, že těchto ideálů není možné v běžném životní realitě dosáhnout. Vnímal je přesto jako nejpozitivnější lidské pocity, o něž je třeba usilovat. Domníval se, že každý jedinec by se měl starat o kvalitu světa a života v něm a přispívat k ní zejména svou prací. Ta by se – třeba i přes vysokou odbornost – neměla uzavírat do sebe, protože pak se stává zatuchlou a neužitečnou, ale měla by být provázaná s okolním světem a jeho kulturním kontextem. V roce 1969 napsal příteli: „Před každým je dilema: buď odborničit bez ohledu na možnost upadnutí atomové bomby v sousední ulici nebo se snažit, aby kolem mě (včetně mě) žili lidi, kteří k tomu neposkytnou příčinu sami nebo druhou generací. Jsou to slova šíleně finální a jistě chápeš, nakolik si zásluhu na možné finalitě (která ostatně neexistuje) připouštím. Snad si kladu jen podmínku nepřikládat pod kotel, pod kterým se topí lhostejností, drogovou euforií a v němž se smaží neexistence a záruka nicoty.“\nNulla dies sine linea... Ani den bez čárky\nMilan Kyzour se narodil v Českých Velenicích v roce 1932. Nejútlejší dětství prožil v Horní Stropnici v době, kdy se začaly rýsovat budoucí společenské katastrofy. Po obsazení pohraničí na podzim 1938 museli jeho rodiče, stejně jako řada dalších Čechů, odejít během několika hodin do vnitrozemí. Rázem ztratil své dětské prostředí a kontinuitu svého rodu. Rodina strávila dobu okupace nejdříve u příbuzných v Hluboké nad Vltavou a později v Českých Budějovicích. Tam Milan Kyzour navštěvoval osmileté gymnázium s posledním ročníkem zaměřeným na pedagogiku a nastoupil jako učitel v Černém Údolí, Terčí Vsi a v Benešově nad Černou. Nedlouho na to začal studovat hudební profesuru na Karlově univerzitě v Praze. Hudba se stala jeho celoživotní láskou. Už tehdy byl zkušeným klavíristou a varhaníkem, na varhany hrál pravidelně od svých čtrnácti let. V padesátých letech putoval po jihočeských kostelích nejčastěji pěšky nebo v zimě s panem farářem na saních. Silně prožíval a vnímal jihočeskou krajinu protkanou gotickou a barokní architekturou, v níž se odehrávalo velkolepé divadlo církevních slavností, jejichž podstatnou částí byla varhanní hudba a sborový zpěv. Velké slavnostní mše hrál ještě v sedmdesátých letech.\nPo ukončení studia hudby zamířil zpátky do pohraničí. V roce 1955 se stal ředitelem nově založené Hudební školy v Kaplici. V roce 1959 začíná intenzivně malovat. Od té doby „už ani den bez čárky“. Během šedesátých let utváří při práci s neurotiky a pacienty závislými na alkoholu svou originální koncepci interpretační arteterapie a v té době také krystalizuje jeho názor na roli umění a estetické výchovy. V duchu Friedricha Schillera trval na tom, že umění a estetická výchova jsou především nástrojem vlastního zdokonalení, rozvoje a neustrnutí a že mohou přispět k rozvoji harmonické osobnosti. Dobře vedenou výchovu uměním chápal jako činnost, která prospívá duševní hygieně, jež může pozitivně ovlivnit chod celé společnosti – zabránit společenským katastrofám, které poznamenaly jeho dětství. Toto přesvědčení provázelo Milana Kyzoura celý život a jeho realizaci obětoval mnoho svých sil.\nPři hledání co nejlepších cest k výchově dětí na školách připojil Milan Kyzour k dosavadnímu vzdělání studium speciální pedagogiky na pražské Karlově univerzitě. Na Masarykově univerzitě v Brně, u profesora Františka Holešovského, obhájil v roce 1969 dizertační práci na téma Psychohygienické aspekty estetické výchovy. V souladu se skutečností, že „škola je prvním modelem skutečného života, institucí, která utváří každého jedince a tím i celé lidstvo“ a tedy že „učitel té nejzasutější vesnické školy bude souzen dějinami přísněji než vynálezce nejničivější zbraně, která je pouze koncentrovanou energií svěřenou lidem škole odrostlým a ve škole vychovaným buď k zřivosti, nebo k psychické bezvládnosti“ rozvíjí tezi o nutnosti tvořivého přístupu k estetické výchově. Ta má být účinnou psychohygienou a prevencí proti duševní labilitě, rozkolísanosti, deprivaci frustraci, případně dalším, zcela běžným dětským psychotraumatům, která pak zásadně ovlivňují život člověka v dospělosti. Kritizuje systém školství, zejména to, že škola se opožďuje za děním ve společnosti, ač by měla reagovat na aktuální tendence, a to i za cenu určité improvizace a tápání. Ve výchově by se podle něj měla uplatnit intuice a spontaneita, čímž by se vytvořil předpoklad potřebného psychického uvolnění a vnímavosti. Škola by měla připravovat lidi odolné, zabývat se prevencí duševních konfliktů, vychovávat lidi integrované.\nVe své dizertační práci nastínil způsob, jakým by bylo možné zkvalitnit výuku estetické výchovy na všech stupních škol. Zevrubně rozpracoval zadávání výtvarných technik a námětů dětem různého věku a schopností, prosazoval motivaci žáků na úkor jejich manipulace nebo zařazoval populární písně a šlágry do hudební výchovy na úkor tehdy prosazovaných lidových písní (dnešní zpěvníky tomu mimochodem dost přesně odpovídají). Za významný považoval výcvik v improvizaci doprovodu; vhodné by podle něj bylo budování malých elektronických studií ve školách, kde by se hudba vytvářela empiricky, gestem (otočením knoflíku), přičemž by se překlenul mezipředmětový rozpor mezi hudební výchovou a fyzikou či matematikou atd. Takovéto dnes naprosto nevinné představy stály tehdy kdesi na hranici výtržnictví s utopií. Jeho přístupy a názory přitom vyplynuly z několikaletých praktických zkušeností ve výuce výtvarné a hudební výchovy na více typech škol. Dialog na dálku přitom vedl s Herbertem Readem a Jeanem Piagetem, jejichž publikace v té době v Čechách vyšly.\nPo relativním uvolnění poměrů v šedesátých letech vstoupila česká společnost do období tvrdé normalizace. Jako mnoho jiných tvořivých lidí ani Milan Kyzour nemohl své na tehdejší dobu nadprůměrné vědomosti z oblasti výtvarného umění a hudby, pedagogiky, psychologie a psychoanalýzy plně uplatnit. V polovině sedmdesátých let provedl svou osobitou formu emigrace do někdejší hájovny stojící o samotě mezi Kaplicí a Blanskem. Bezprostředního kontaktu s přírodou tu dosáhl pouhým pohledem z okna. Ke zdejší krajině lnul a Kaplice a její okolí, včetně krajiny jeho dětství na Novohradsku, Stropnicku a Dobrovodsku, se pro jeho malbu staly nedočerpanou inspirační vrstvou. „Lhostejno, je-li svět navenek a jevově uzavřen. Nesvoboda lidí pracujících s uměním je jedině v nich samých – a nejenom lidí od kumštu,“ konstatoval tehdy.\nAčkoli malířské tvorbě Milan Kyzour věnoval mnoho času a úvah, byl si vědom, že vzniká v kontextu jeho činnosti pedagogické a terapeutické. Začátkem roku 1971 se v dopise profesoru Holešovskému, který o něm mluvil jako o renesančním, všestranně nadaném člověku, zmínil: „Konečně jsem přinucen přemýšlet o nesmyslnosti zařazení se buď k muzikantům nebo k výtvarníkům. Obě strany se na mě dívají se značnou opatrností a výhradami. Oni totiž pořád za něco bojují: za národní píseň, za realismus jednou, za abstrakci a dekoraci podruhé a za Umění potřetí až po desáté a nemíní brát v úvahu skutečný stav věcí. Mně se tedy bojovat nechce, já chci jen konstatovat (asi metodou sociologie)...“ Schizma svých několika profesí (ani jednu nedělal jako koníčka, ale jako skutečnou práci) do určité míry řešil po léta. Nesvazovalo ho to ale natolik, aby nešel po své vlastní nevyznačené cestě s pocitem, že je stále ještě pod vrcholem a že má stále inspirace. Cesta pro něj byla nekonečná, byla prostorem k cestování, tedy k akci, činnosti.\nV roce 1985 se rozhodl odejít z místa ředitele kaplické hudební školy, které zastával třicet let. V době, kdy žil v podstatě nezávisle na komunistickém režimu (to byly asi čtyři roky jeho produktivního života) přišla sametová revoluce. Uzavřením své druhé a poslední výstavy v Kaplici podpořil v listopadu 1989 studentskou stávku. Po roce 1990 zakládá při Pedagogické fakultě v Českých Budějovicích Ateliér arteterapie, jediné vysokoškolské studium svého druhu u nás. V Kaplici se stává členem městského zastupitelstva. Usiluje o umístění pamětní desky Ferdinanda Kindermanna, školského reformátora a jediné významné osobnosti, která kdy žila a působila v Kaplici. Zjišťuje při tom, že v myšlení lidí se příliš nezměnilo. Stejně jako v roce 1956, kdy navrhl, aby po Kindermannovi byla pojmenována hudební škola, byl i na počátku let devadesátých obviňován z podpory germanizačních snah.\nPoslední desetiletí jeho života bylo obdobím tvrdé práce. Doba byla vyčerpávající nejen pracovním vytížením, ale také divokými poměry v české společnosti. V roce 1997 v rozhovoru pro Jihočeské listy vyjádřil rozladění z totální devastace hodnot, ke které v devadesátých letech došlo, kdy hodnoty nejenže přestaly platit, ale přestaly se i formulovat. „Těším se na dobu, kdy místo nezávazného cáru papíru, kterému se říká smlouva, bude stačit podání ruky“ řekl.\nArteterapie jako interpretační metoda\nMilan Kyzour byl obdařen mimořádnou intuicí a schopností asociace, které právě v arteterapii využíval nejvíce. Z gesta, fyzického rysu či detailu oblečení dovedl odhalit povahu klienta a stereotypy v jeho jednání, z výtvarných náznaků a jejich juxtapozice pak interpretoval dávné rodinné situace, systém příbuzenských vztahů, role jednotlivců v partnerských i běžných komunikačních vztazích a samozřejmě jejich případnou poruchu. Cílem jeho arteterapeutických postupů nebylo klienta hladit tím, co je v něm dobré, ale ozřejmit mu vnitřní konflikty, to nezdravé, patologické, co kazí život jemu i jeho okolí. V návaznosti na výtvarný projev pomáhal vybavovat často vytěsněné skutečnosti, problémy neobcházel, naopak šel po nich tvrdošíjně, protože jinak by jeho práce nebyla zcela smysluplná. I když svým klientům mnohdy připravil nepříjemné chvilky a říkal jim to, co nechtěli slyšet, zachovával vždy laskavý přístup, a to i při negativních reakcích. Do práce s nimi vkládal svůj intelekt, vlastní životní zkušenost, svou mimořádnou citlivost k okolnímu dění, dá se říci, že nezbytnou investicí bylo i jeho vlastní zdraví.\nVypracování metodiky stanovení anamnézy, založené na interpretaci akvarelů a koláží, zdokonaloval třicet let. Navazoval při tom na své snahy o zkvalitnění pedagogické práce, které rozvíjel a formuloval v šedesátých letech, právě tak jako na svou dlouholetou malířskou zkušenost. Absolventi Ateliéru arteterapie zde poznali terapeutické postupy, které by jim měly usnadnit práci s klienty ve zdravotní, školské, sociální a psychologicko-poradenské praxi a pomoci jim lépe porozumět dnešní tolik problematické populaci dětí, klientů a pacientů.\nRozlet (?) v šedesátých letech\nPočátky Kyzourovy samostatné tvorby spadají do konce padesátých let, do doby, kdy se postupně uvolňuje ideologický tlak na uměleckou tvorbu. Malování se věnuje doslova horečně. Začíná studiemi v plenéru, maluje tehdy hlavně krajinu Kaplicka. Takřka současně vznikají v ateliéru první olejomalby na plátně, vyznačující se zemitou, potemnělou barevností. V ateliéru není dostatek světla a tepla, obrazy schnou pomalu, proto malíř přemýšlí, jak proces urychlit. Studuje malířské technologie a zaujme jej eukaustika – voskové malířství zpracované ohněm. Tak se v letech 1961 – 1962 dostává k technice, která jej bude provázet až do konce života: začíná formovat povrchy svých obrazů opalováním ohněm. Tyto jeho rané obrazy jsou mimořádné a pro nás překvapivé kvality. Na počátku šedesátých let je totiž Kyzourova technika „opalování“ v kontextu československého výtvarného umění – zvláště v malbě – vlastně výjimečná. Jeho „ohňové“ obrazy, české i evropské veřejnosti zcela neznámé, patří určitě k zajímavým kapitolám východoevropského umění šedesátých let.\nPrvní výstava Kyzourových obrazů se uskutečnila v lednu 1963 na poliklinice v Kaplici. Byť již v té době existovaly abstraktní krajiny, nebylo možné je v malém městě vystavit, a proto převažovala realističtější díla. Následovaly účasti na kolektivních výstavách prací učitelů výtvarné výchovy. V roce 1964 v Českých Budějovicích vystavil, jako zcela osamělý běžec, abstraktní kresby vytvořené litou tuší. Sklidil výsměch, hraničící s urážkami. V tomtéž roce vystavoval v pražském divadle Rokoko, kde představil soubor akvarelů. Na návštěvu pražské výstavy s důvěrou pozval historika umění Jana Kříže. Jan Kříž totiž na přelomu padesátých a šedesátých let působil v Alšově jihočeské galerii v Hluboké nad Vltavou, kde proslul významným podílem na budování vynikající sbírky českého moderního umění i nekompromisním postojem jeho propagátora a obhájce. Kříž ale odmítl na výstavu přijít a mezi jiným také napsal:\nMyslím si, že umělec je dneska člověk, který je perfektně informován a dosti uváženě volí jak své cíle, tak jejich prostřednictvím i metody a prostředky. Nějaká ta upřímnost či osudovost povolaných hraje patrně až roli druhého řádu. Připadá mi to jako práce na budově, jejíž obrysy rýsuje každý svým dílem sice nezávisle neznaje plánu, ale přece jen v rozmezí jakýchsi pevných dimenzí. Co je mimo tyto dimenze, je diletantismus, nebo dobrá vůle, nebo blbost a nebo vůle škodit a tuto budovu bourat ... Jde o to pochopit tento systém a snad zkusit, jestli mne vezmou do party. Dělat o něco víc, to se vymyká z rámce tohoto století. Vy jste fanatik malování a já jsem měl ten dojem, že by se celkem nic nestalo, kdyby se Vaše dosavadní věci spálily. Tím jsme chtěl říci, že vzhledem k budově, tak, jak já ji vidím, ty věci nemají cenu...“\nŽádné zápalné oběti se tehdy naštěstí nekonaly. Jan Kříž nicméně vystihl princip, na kterém skutečně funguje establishment současného umění. Do systému, do „party“, o které Kříž píše, Milan Kyzour nikdy nepronikne a ani se o to nijak zvlášť nesnaží. Tuší, že k tomu není povolán. „Informovaným“ umělcem skutečně nebyl, rozvíjet nápady někoho jiného se příčilo jeho individualistické povaze. Ta byla natolik vyhraněná, že se někdy dostávala až do polohy negativismu vůči „kolektivním“ či skupinovým názorům a postojům, v nichž často nacházel stereotyp a klišé, neodpovídající skutečnému stavu věcí a myslí. Tím nemyslím zdaleka jen „oficiální“ umění. I v rámci umění „neoficiálního“ se totiž mohly utvářet myšlenkové stereotypy, které pro individuální tvorbu mohly mít podobně nepříznivé důsledky jako vypočítavé přilnutí k oficiální ideologii – jen s opačným znaménkem. Informací o uměleckém dění v Čechách i ve světě se k Milanovi Kyzourovi skutečně nedostalo mnoho. Věřil ale, že intenzita bezprostředního kontaktu s přírodou, kterou prožíval takřka každodenně, bude pro jeho malbu prospěšnější než reflektování toho, co se děje jinde. Trvalý, bytostný vztah a respekt k dějinám a duchu místa, v němž žil, vnášely do jeho života i práce nejvíce integrace. Prožitek byl pro něj mnohem důležitější než zážitek.\nKdyž se o něco později pokusil vstoupit do českobudějovické pobočky Svazu výtvarných umělců, byl přezíravě odmítnut. Z doslechu vím, že na to reagoval dopisem, který byl příkladným dokladem jeho smyslu pro humor a sklonu k recesi; ta ovšem nikdy nebyla samoúčelná. Usoudil, že za takových okolností nemá smysl nadále se snažit prezentovat svou tvorbu nebo usilovat o přízeň uměleckých teoretiků. Maloval dál, ale po řadu následujících let přestal obesílat výstavy, přestal se zajímat i o jiné formy publicity. Honbu za uznáním vnímal jako velmi determinující stejně jako „metály, které jsou zatvrdnutím na křižovatce, ze které vedou mnohé neznámé cesty, ale které je s metálem a uznáním obtížno projít, protože se to nesluší.“\nIgnis mutat res... Oheň mění věci\nSystematicky malovat začal Milan Kyzour poměrně pozdě; snad proto se jeho styl vyvinul tak rychle. Už v nejranějších pracích je zakotven zájem o krajinu, figuru i imaginární ženský portrét. Náměty, které prolínají celou jeho tvorbu. První malířské pokusy prozrazují tendenci neuchylovat se k popisnému naturalismu, ale naopak snahu posunout obrazové sdělení, zcela jednoznačně inspirované konkrétním námětem, do jiné, ne-realistické roviny. Tato tendence nebývá v průběhu šedesátých let rychle na dynamice a v dalších desetiletích se dále rozvíjí a proměňuje.\nProžitek krajiny byl na počátku šedesátých let podnětem k sérii akvarelů silné barevné intenzity a ke vzniku abstraktních olejomaleb na plátně. Akvarely jsou provedeny převážně barevnými inkousty a tušemi někdy kombinovanými s voskem a uhlem. Jako podklad slouží ruční papír, který lépe odolává drastičtějším zásahům (rytí, vyškrabávání, dření hadrem nebo vymývání) a také umožňuje vytvoření povrchových struktur. Některé jsou založeny jen na kontrastu černé a bílé, aniž by se však jejich cítění posunulo do grafické polohy. Tyto barevné kompozice vznikaly v letech 1960 – 1965. Žádná z nich není bohužel datovaná, oporou je však rok 1963, ve kterém tři z těchto akvarelů zakoupila Alšova jihočeská galerie. V téže době se malíř zabýval i jednoduchými grafickými technikami; jeden z tisků značně abstraktních forem je datován 15. srpnem 1961.\nVedle prací na papíře maluje větší abstraktní kompozice na plátně, hned od počátku s pomocí ohně. Opalování malby se odehrávalo na malém dvorku, do něhož vedlo okno tehdejšího malířova ateliéru. Opakované zapálení a uhašení malby bylo pro Milana Kyzoura zásahem, při kterém se obraz vyčistil a zbavil všeho nepodstatného. Destrukce ohněm byla samozřejmě korigovaná, náhoda byla usměrňována malířem. Z chaosu povstával řád. Zapálení malby se střídalo s malířskými zásahy, výsledkem byla vícevrstevnatá malba. O technice své práce nerad mluvil; někteří lidé ho dokonce považovali za tajnůstkáře. V dopise z roku 1966 napsal: „Ujišťuji Vás, že nemá cenu techniky tajit, technika je něco, co se musí předpokládat. To, co „tajím“, to je vlastní MONOlog, porušený vstupem druhého člověka, a netajím, to se zastaví samo – a tím se i zastaví proces technický.“ K Milanu Kyzourovi se opravdu nesmělo vejít během práce, trval na svém soukromí a na intimitě tvorby. Dílo ukázal, když usoudil, že je hotové.\nObrazy opaloval po celé ploše a to předpokládalo, že celý obraz musel vzniknout naráz. Odtud určitá rychlost, s níž tvořil. K tomu již v zmíněném dopise z roku 1966 malíř píše: „Obdiv k úmornosti práce na jednom centimetru nepovažuji za věcný. Když uvážíte, že na jednom plátnu dělám i desetkrát, ten centimetr si taky unese svoje. A nikdy bych neobdivoval závodní kuchařku, která vaří omáčku pro tisíc strávníků v půllitrovém hrnečku a neměl bych za zlé té druhé, že na to vezme kotel.“ Jinde se k témuž problému vyjádřil šíře: „Nyní se dostávám ke snadnosti. Je to pravdu tak: materiál pracuje sám. Globálním akčním zásahem (politím, namočením, nakloněním, vrhem, zapálením) vychází dokonale zpracovaný povrch (často i kompozičně) z takových 80 procent. Těch dvacet nelze domalovat, protože by to bylo cizí. Čili je nutno znovu globálně zapálit (zničit těch 80 procent) a objeví se chybějících 19 procent zase jinde. A tak to jde k nule, která je pouhý ideál, ke které se přibližuji. A stačí únava a rázem dojde k negativní nule, tj. černá spálená plocha, kterou je nutno seškrábat a začít znova.“ Jak vyplývá z toho textu, zásadně neuznával kombinaci akčního zásahu s kresbou, konturováním vzniklých tvarů či jejich obmalováním (reprodukcí) třeba na jiném místě obrazu. Negace rukopisu je příznačná i pro jeho další tvorbu; chtěl, aby se obrazy „vyvolávaly“, vynořovaly jakoby samy.\nKrajiny z počátku šedesátých let, vytvořené výše popsanou technikou, jsou stylizovány do jednoho plánu a laděny jen do několika odstínů, uplatňujících se ve velkých barevných plochách a skvrnách. Figurální obrazy z doby o málo později mají shodná formální a technická východiska, barevné plochy jsou v nich ukázněnější a ohraničené silnou, expresivní linií. Figura se často prolíná s krajinou a naopak. Horizont odděluje zemi a nebe, které však mohou být zaměnitelné, protože tu není rozdíl v hmotnosti: pozadí, ovzduší, prostředí i kulisa jsou stejně hmotné i nehmotné, jako je hmotný a současně nehmotný zobrazovaný objekt. Ztrácí se rozdíl mezi popředím a pozadím. Krajina a figury nemají denní ani noční světlo, jsou malovány jakoby za šera. K barvám malíř přidával písek, a to i s trávou, která jím prorůstala, případně kousky skla nebo cihel. Většinou je nanášel v poměrně tenkých vrstvách. Ohněm rozžhavený písek vytvářel sice expresivní, přitom však nesmírně kultivované povrchy, které umocňovaly poetickou působivost obrazů. Kyzourova práce s ohněm byla natolik osobitá, že představuje asi nejvýznamnější stránku jeho díla, jeho největší a nejautentičtější přínos. Mladší přítel Milana Kyzoura, který během šedesátých let často naslouchal jeho úvahám o malbě, si dnes nevzpomíná, že by se malíř kdy zmiňoval o takových „malířích ohně“ jako byli Yves Klein, Alberto Burri nebo Otto Piene – jednoduše o nich neslyšel.\nMilan Kyzour chápal oheň jako pozoruhodný a nezastupitelný technologický prostředek, bez něhož by nedosáhl požadovaného výtvarného sdělení. Oheň zasahoval do kompozice obrazu, barvy byly přepálením zbaveny své syrovosti a získaly příjemně zastřený charakter. Lze popsat takřka neomezené množství stran úvahami o archetypu či psychoanalýze ohně a je nepochybné, že Milan Kyzour mnoho stran na toto téma přečetl. Přesto se nemohu ubránit dojmu, že v pozadí jeho „ohňových obrazů“ nebyla literatura, ale bezprostřední empirický kontakt s materiálem, na nějž lze pochopitelně ex post navázat interpretacemi.\nKyzourova tvorba se po roce 1960 rozvolnila, téměř každý obraz je dokladem mimořádné kreativity svého tvůrce. Ptáme-li se po katalyzátoru tohoto vývoje, pak jím zřejmě nebyly – jako v případě některých jiných českých malířů – podněty ze zahraničí, protože takové zprostředkované podněty by Milan Kyzour nepokládal za autentický zdroj tvorby. Pokud nějaký takový katalyzátor vůbec existoval, pak jím mohly být výstavy dnes téměř zapomenutého litomyšlského rodáka Bohdana Kopečného. Krajiny Bohdana Kopečného, reflektující prostředí podhůří Krušných hor – černého Mostecka a jeho uhelných dolů, mu byly blízké nejen tendencí k abstrakci „aniž by přitom opustily figurativní jádro modelu“ (L. Hlaváček), ale i svou pravdivostí a poctivostí. Zaujaly jej také svou technologií – Kopecký do barvy míchal karborundový prášek, čímž barevnost jeho obrazů získala specifické vlastnosti. Kopeckého tvorba navíc vycházela z podobných kořenů a pohnutek: empaticky znázornit krajinu, s níž se její malíř bytostně ztotožnil. Podobný byl i úsudek obou umělců, že k tvorbě lze přistoupit individuálně, bez respektu k oficiálně i neoficiálně formulovaným normám.\nMalíř své, téma, ať je jím krajina, město, figura či třeba situace z mezilidské interakce, může pojmout svým vlastním, osobitým způsobem, čímž se vyhne eklektičnosti, která – byť se tomu tvůrce brání sebevíc – vždy poznamenává autenticitu malířského výrazu. Je příznačné, že Milan Kyzour nehledal oporu, vodítko či zdůvodnění pro svou práci ve skupinových aktivitách, které se rozvíjely zejména v Praze, ale korigoval ji pouze vlastním úsudkem a intuicí. Byl k tomu přinucen izolací danou nejen geograficky, ale podmíněnou také uzavřeností jeho hluboce introvertní povahy. Komunikaci o umělecké tvorbě považoval za velmi osobní a byl schopen a ochoten vést ji jenom s lidmi podobně založenými, kterých v jeho okolí nebylo mnoho. Obrazy a umělecká díla vůbec by měly být tím nejlepším nástrojem dorozumění. V této souvislosti stojí za zmínku, že Kyzour svým obrazům často nedával názvy. Pojmenování obrazu vnímal jako omezování aktivity vnímatele a jako zastírání nějakého nedostatku, protože potřebuje-li být obraz vyložen názvem, pak „buď autor nedořekl nebo je nedoslýchavé publikum“. Také se nerad podepisoval, protože soudil, že malíř má být poznán podle výtvarného rukopisu. Jeho záliba nechat obraz bez názvu, podpisu a data utřídění jeho díla ovšem dosti komplikovala....\nAčkoli figurativní východisko bylo zcela popřeno jen v několika jeho dílech, můžeme plátna z první poloviny šedesátých let označit za abstraktní, informální, a to i přesto, že víme, že jejich autor je tak nevnímal. Podle jeho názoru byla totiž akční malba k abstraktním směrům řazena tak trochu neprávem, protože abstraktní jsou tyto obrazy jen do chvíle, než přijde divák a začne si do nich dosazovat své asociace. Nefigurativnost jeho vlastních obrazů byla pro něj tak málo abstraktní „jako lidská gestikulace dotvářející pojmové vyjádření“. Řada obrazů je založena na principu víceznačné interpretace: jeden a tentýž obraz může být krajinou i ženskou figurou, loukou i jezerem, kopcem i sluncem. Tuto charakteristiku lze vztáhnout i na díla z pozdních šedesátých let. Příkladem snad nejnázornějším je rozměrné plátno (z doby kolem 1966), které při prvním kontaktu popíšeme jako krajinu. Při bližším pohledu v něm objevíme ležící ženskou figuru s pokrčenými koleny; neprokreslený obličej a sumární tělesné tvary jí dodávají obecného, archetypálního významu. Loktem jemně svírá loďku stylizovaného, až pohádkového tvaru, která nás navádí k poznání, že obraz můžeme číst též jako vodní hladinu. Škála jejích hnědavých odstínů je oživena jediným barevným akcentem, červenou plachetkou loďky. Tato loďka, oblíbený motiv Jana Zrzavého, je ojedinělým dokladem volné „citace“ z díla jiného malíře.\nZ českých malířů měl kromě Jana Zrzavého rád Bohuslava Reynka a Josefa Šímu. Bohuslav Reynek mu byl příkladem nejen svou výtvarnou tvorbou a poezií, ale také přístupem k životu, který dokázal měrou vrchovatou naplnit zcela stranou velkého světa. Na Reynkovy grafiky s Kalvárií – jednu z nich obdržel od Bohuslava Reynka darem – zřejmě myslel, když každoročně na Velký Pátek maloval Ukřižování. Na díle Josefa Šímy oceňoval transparentnost barevných vrstev; vrstvení barevných i významových struktur bylo pro něj vždy jedním z nejpodstatnějších výtvarných problémů.\nPro Milana Kyzoura, podobně jako pro umělce českého informelu, byl příklon k abstrakci krátkou, ale potřebnou etapou, kterou opustil poměrně náhle. Na abstrakci se naučil, jak uplatňovat akční gestické postupy a vytvářet vrstevnaté struktury, které byly základem jeho tvorby i v následujících desetiletích. V polovině šedesátých let, v souvislosti s rozvíjením vlastních arteterapeutických postupů, začal vnímat abstrakci jako problematickou. Označil ji za šifru bez klíče. Do jeho obrazů se začínají vracet figurativní prvky, konkrétní námět díla je již zcela jednoznačný. Figurativní znázornění začne ovládat obrazové sdělení zcela bez okolků, nikdy však z něho nevymizí zkušenost s abstrakcí, s „jinou“ interpretací reality. Akční postupy (lití a stékání barev, opalování ohněm) jsou ve větší míře vyvažovány malířskými zásahy štětcem, případně prstem, špachtlí, dlátkem nebo obráceným koncem štětce. Postupem doby se výtvarné prostředky stále zjemňují.\nTehdy byla jeho tvorba velmi mnohostranná: pracoval se vším, co měl po ruce. Kovový odpad ze sousední továrny, staré rozbité zrcadlo nebo kusy zničených oltářů z likvidovaných kostelíků a kaplí v pohraničí používal při tvorbě trojrozměrných objektů. Nešlo ani o prosté působení cizích materiálů svou hmotou či historickou patinou ani o jejich destrukci. Použité materiály byly podřízeny vlastnímu výtvarnému záměru, byly poetizovány. V několika figurálních objektech se z tehdejších obláčků barokních řezbářů a pozlacovačů staly ženské vlasy. V Triptychu (1964 – 1966) majícím podobu trojkřídlého gotického oltáře posloužil kovový vykrajovaný kroužek jako odkaz na trnovou korunu ve zcela abstraktní kalvárii, perforované proužky plechu pak asociovaly dekor zlaceného pozadí gotických obrazů. V jiném díle (Hlava, 1965 – 1968) vytvořil kulatý tvar plechového kotouče hlavu tajemné ženské bytosti. Některé objekty se vyznačují deformací ženské figury, dochází na nich k rozetnutí obličeje, ke zmnožení profilů, očí či rukou.\nMilan Kyzour tehdy a ještě v polovině sedmdesátých let maloval na poměrně atypické podložky. Na vrchní část pouzdra od houslí namaloval poněkud egyptsky vyhlížející ženskou figuru ozdobenou červenými korály, jejíž vlasy naznačil rýhami do barevného podkladu a ozdobil zlatými tečkami. Vlasy vytvořily notovou osnovu a zlaté tečky notový záznam. Černá koženka víka od kufříkového gramofonu se stala podkladem pro znázornění divokého reje Posledního soudu. Jako podložka pro výtvarné dílo dobře posloužila i část nefunkčního nábytku, abstraktní kreace rozvíjel i na cihlách (nedochovaly se). Dnes už těžko určíme, kdy přesně začal s utvářením objektů a asambláží; první pravděpodobně vznikaly už před polovinou šedesátých let. Tvorba objektů byla jen přechodnou etapou a skončila začátkem sedmdesátých let. V té době zároveň dochází k určité proměně, spočívající v osobité syntéze abstrakce a figurace. Formát obrazů se zmenšuje, velké barevné plochy se rozpadají do energických a expresivních lokálních skvrn ukázňovaných tenkou kresbou. Tuto etapu dokládá nejlépe série Tří grácií a drobnější městské motivy z Kaplice. Vcelku živá barevnost, rychlé, jednoznačné tahy štětcem a ryzá kresba dodávají těmto obrazům až radostný, bezstarostný ráz.\nZ konce šedesátých a počátku sedmdesátých let pochází také série ženských portrétů. Jsou malovány na dřevě, lepence, plátně, překližce i na zrcadle. Oči a vlasy na některých z nich jsou vytvořeny vysokými pastami, vzniklými vysypáním příslušných partií pískem. Na jiných vznikly líce, nos a krk negativním vybráním vysoké hmoty, která původně pokrývala celou plochu obrazu. Fyziognomii hlavy utvářejí nikoli kresebně podané portrétní rysy, ale husté pasty, které se do tvaru spojí lépe až při pohledu zdálky. Na dalších jsou barevné vrstvy zcela transparentní. Expresivita portrétů je dána důrazem nebo popřením v kresbě očí, nosu a vlasů. Jsou nezávislé na modelu, vypovídají o vnitřním typu, jsou reálné i nereálné zároveň. Toto prolnutí skutečnosti s neskutečnem vstoupilo do pozdějších obrazů. K sérii hlav lze přiřadit i ženskou polofiguru zasazenou do starého, poškozeného rámu. Její silné černé, až roualtovsky působící kontury jsou jedním z mála projevů v Kyzourově tvorbě, dokládající ohlas kubistického expresionismu, v němž kořenila tvorba řady českých malířů nastupujících v padesátých a šedesátých letech.\nI v sedmdesátých letech byla stěžejním námětem obrazů krajina. Přetrvávají poměrně vysoké pasty, které však stále slouží ke ztvárnění konkrétního motivu (Vyšebrodská krajina, 1974). Na počátku osmdesátých let vznikají nevelké, ale hutné krajiny, inspirované opět podhůřím Novohradských hor. Materiálových struktur ubývá, barvy jsou nanášeny s vervou, ale jen ve vylehčených, tenkých vrstvách. Do nich malíř zasahoval tahy špachtlí a vrypy obrácenou stranou štětce nebo dlátkem (Imprese, 1981, Samota, 1982, Dobrovodská krajina, 1982, Rozkvetlé stromy, 1983). Expresivní rukopis a gesto se u něj objevovaly jen v základní vrstvě, nikdy je nenechával v syrovém stavu, ale překrýval je dalšímu vrstvami, opět opaloval a zakončoval lazurami a lakem. Věděl přitom, že by obraz klidně mohl nechat v úvodní expozici, přidat se k pseudomodernistům a dílo vcelku snadno prodat (k tomu ale říkával, že když zvrací, tak po sobě uklidí). Svou techniku, své obrazové povrchy bral tak trochu jako model kvalitnějšího mezilidského vztahu a postoje. „Proč obrazem, slovem, gestem do lidí kopat?“, ptal se.\nVe druhé polovině osmdesátých let přistupuje nové téma – kytice. K zájmu o tento tradiční žánr evropského malířství vedlo prostředí, ve kterém malíř žil: každý rok znovu rozkvétající ohromná zahrada, krásná svou divokostí kultivovanou jen v nezbytné míře. V té době získává technika jeho malby definitivní podobu. Natrvalo přechází k pevným podložkám (zejména sololitu a dřevu), které bez problémů vydrží veškeré destruktivní postupy. Používá barvy temperové i olejové, černou a bílou tuš, včelí vosk. S těmito různorodými materiály pracuje s naprostou volností, protože posléze je spojí zahřátím plamenem, tedy zapálením. Tím mu vznikají struktury s minimem rukopisu, sestávající z již zcela nehmotných, lazurních vrstev. Neopouští svůj výtvarný postup, počítající s náhodou, která se střetává s prvním racionálním záměrem. Tyto střety se odehrávají v několika barevných vrstvách. Pomocí ohně, který spaluje jednu vrstvu za druhou a neušetří ani tu nejsvrchnější, dosahuje dojmu lehké impresivní malby, která skrývá „dřivost“ malířského procesu. Ten začíná od stejnoměrného podkladu, vede přes první barevnou a kompoziční skicu k druhé a někdy k celé jejich řadě a končí řešením, které je syntézou všech předchozích variací. Fyzicky vrstvy mizí, přesto vrstva závěrečná je součtem předchozích vrstevnatých aktivit. Je dovršen vývoj, který začal po roce 1960: už tehdy nebyly barevné vrstvy, jakkoli pastózní a strukturální, chápány aditivně, ale „odečítány“ ohněm (v obrazech) nebo odmýváním (v kresbách).\nV závěru tvorby pronikají do obrazů stále více konkrétní motivy z míst jeho dětství. Některé z nich mu učarují natolik, že je zpracovává ve stále se proměňujících verzích. Veduty s motivy jihočeské, vesměs sakrální architektury jsou v prvním plánu často ovládány černými konturami kříže, krajiny pak ženskými figurami působícími příliš neskutečně, protože se proměnily ve své stíny (Cesta, 1989). Obrazy konce osmdesátých let a let devadesátých nemají za cíl bourat jakákoli malířská klišé, také jich však nevyužívají. Vycházejí z „reality“, ale ta je prostoupena vzpomínkou nebo emočním vztahem. Tím se „realita“ proměňuje, přibývá abstrakce, tvar se rozplývá v barvě a naopak barva se formuje do tvaru (Krajina, 1993). Je jim cizí věrný popis detailu stejně jako důsledná abstrakce. Blízká je jim syntéza obou těchto postojů, která umožňuje zachytit vnější reálný podnět i jeho vnitřní transformaci, odehrávající se v mysli citlivého malíře, pohotového muzikanta a asociativního arteterapeuta.\nKrajina Kaplicka a Slepičích hor, Novohradska a Podkletí se stala Milanovi Kyzourovi osudem. Troufnu si říci, že ještě žádný malíř – maloval ji od počátku šedesátých let – neviděl tuto krajinu tak jako on. Milan Kyzour v ní cítil nejen její strukturální kvalitu (hřebeny kopců, zákruty cest, kontrasty tekoucí řeky a obnažených skal, kontrasty lesů, soliterních stromů a keřů a luk), ale též její archetypální rozměr, její minulost pravěkou (keltské osídlení), středověkou i novověkou (stereometrické tvary kostelů a shluků budov ve vztahu k okolním kopcům anebo viděné samostatně v jeho městských krajinách). V jeho díle tato krajina vede svou druhou existenci. On, jako její součást, ji už navždycky povede s ní.\nPhDr. Ivana Kyzourová\nNejranější dětství prožil v Českých Velenicích. Po obsazení pohraničí v r. 1938 musel s rodiči odejít do vnitrozemí – rodina nejprve žila v Hluboké nad Vltavou, potom v Českých Budějovicích. Po ukončení střední školy působil jako učitel v pohraničí, později jako ředitel Hudební školy v Kaplici (1955 – 1985). Koncem osmdesátých let externě vyučoval hudební improvizaci na Pedagogické fakultě v Českých Budějovicích, v roce 1992 při téže fakultě založil Ateliér arteterapie. Dlouhá léta spolupracoval s psychiatrickým oddělením Krajské nemocnice v Českých Budějovicích a s Protialkoholní léčebnou v Červeném Dvoře (vedl arteterapii s neurotiky a s pacienty závislými na alkoholu).\nV letech 1960 – 1965 vytvořil soubor figurativních akvarelů silné barevné intenzity; podnětem k jejich vzniku byl prožitek krajiny. V téže době maloval rozměrná abstraktní plátna – rovněž inspirovaná krajinou – provedená originální technologií založenou na práci s ohněm. Obrazy poléval barvami, nakláněl, otáčel a poté zapálil. Postup několikrát opakoval, práci ohněm střídaly malířské zásahy. Výsledkem byla vícevrstevnatá malba; ta je příznačná pro celou Kyzourovu tvorbu. Zprvu byly vrstvy hutnější, vytvořené nejen vysokými pastami, ale i přisypaným pískem. Postupem doby se vrstvy stále vylehčovaly, až nakonec byly zcela transparentní. Kyzourovy „ohňové“ obrazy z počátku šedesátých let, české i evropské veřejnosti zcela neznámé, patří určitě k zajímavým kapitolám východoevropského umění té doby. V druhé polovině šedesátých let vstupují do obrazů figurativní prvky, vedle krajiny se ve větší míře uplatňuje téma ženské figury. Zároveň vzniká soubor trojrozměrných objektů. Na počátku sedmdesátých let dochází v jeho díle k určité proměně, spočívající v osobité syntéze abstrakce a figurace. V osmdesátých letech vzniká soubor nevelkých, ale pozoruhodných obrazů snad nejlépe ztělesňujících Kyzourovu vizi krajiny na Novohradsku a Kaplicku. Byly to vize krajiny impozantní a poetické zároveň. Námětovými okruhy jeho tvorby byly kromě krajiny, figura, imaginární ženský portrét, městská veduta a posléze zátiší – kytice.\nPedagogická fakulta UK Praha – hudební věda 1952 – 1955 (prof. J. Plavec)\nVysoká škola pedagogická v Praze – státní zkoušky ze hry na hudební nástroje 1955 – 1957\nPedagogická fakulta v Českých Budějovicích – výtvarná výchova 1960 – 1962 (doc. T. Pchálek, prof. J. Hejný)\nPedagogická fakulta Masarykovy univerzity Brno – rigorosní zkouška ve vědním oboru 1969 (prof. F. Holešovský)\nPedagogická fakulta UK Praha – speciální pedagogika (etopedie) 1970 – 1973 (prof. Sovák)\n1963 – Kaplice – poliklinika\n1964 – Praha, divadlo Rokoko\n1979 – Třeboň, Lázně Aurora\n1981 – Nové Hrady, Starý hrad\n1982 – České Budějovice, Výstavní síň KSSPPOP Český Krumlov, Okresní vlastivědné muzeum\n1983 – Plzeň, galerie Červené srdce Humpolec, Muzeum A. Hrdličky\n1984 – Tábor, Divadlo Ivana Olbrachta Varšava (Polsko), Československé kulturní centrum\n1985 – Poděbrady – Lázně Trhové Sviny, Kulturní dům Gdaňsk (Polsko), Československé kulturní centrum\n1986 – České Budějovice – Kulturní středisko Rožnov. Hradec Králové – Galerie Díla\n1987 – České Budějovice, Jihočeské divadlo. Praha, Jahodový bar\n1988 – Nové Hrady, Starý hrad. České Budějovice - Kulturní středisko Rožnov\n1989 – České Budějovice, Galerie U Slunce. Olomouc, Galerie Díla\n1990 – České Budějovice, Výstavní síň KSSPPOP\n1991 – České Budějovice, Galerie U Slunce. Rennes (Francie), Credit Mutuel de Bretagne\n1992 – Lorient (Francie)\n1993 – Strakonice, Muzeum středního Pootaví. Rotenburg (Německo)\nHeimatmuseum Melsungen (Německo), Museum České Budějovice, Galerie U Slunce\n1994 – České Budějovice, Galerie Zlatá reneta. Uherské Hradiště, Galerie D\n1995 – Zámek Spangenberg (Německo), Rittersaal\n1996 – Český Krumlov, Reiffeisenbank\n1997 – Prachatice, Galerie Dolní Brána\n1998 – Monpazier (Francie)\n1999 – Prachatice, Galerie Dolní Brána\n1963 – České Budějovice, Jihočeské muzeum (krajská výstava učitelů výtvarné výchovy). Uherskobrodské dny (celostátní výstava učitelů výtvarné výchovy). Soběslav, Muzeum (výtvarníci na Táborsku)\n1964 – České Budějovice, Jihočeské muzeum (krajská výstava učitelů výtvarné výchovy)\n1975 – České Budějovice, Dům umění (30. výročí osvobození Rudou armádou)\n1977 – Berlín, Rostock (NDR) – Současné jihočeské umění. České Budějovice, Dům umění (Výtvarné umění a životní prostředí)\n1978 – České Budějovice, Muzeum dělnického revolučního hnutí (Současné jihočeské umění, poř. AJG Hluboká nad Vltavou)\n1979 – Brno, Dům umění (Současné jihočeské umění, poř. AJG Hluboká nad Vltavou). České Budějovice, Dům umění (Proměny v díle jihočeských výtvarníků, poř. AJG Hluboká nad Vltavou)\n1980 – Hluboká nad Vltavou, AJG (35 let architektury a výtvarného umění v jižních Čechách). Kaplice (Krajinné inspirace)\n1981 – Varšava (Polsko), Československé kulturní středisko České Budějovice, Dům umění (Život a práce lidu jižních Čech)\n1985 – České Budějovice, Muzeum dělnického revolučního hnutí (Jihočeští výtvarníci a architekti k 40. výročí osvobození Rudou armádou). Praha, Letohrádek Belveder (Vyznání životu a míru)\n1986 – Kostnice (SRN)\n1988 – České Budějovice, Výstava ke znovuotevření Domu umění Linec – Ze Stifterova kraje. České Budějovice, Dům umění (Ze Stifterova kraje v Horním Rakousku)\n1989 – Třeboň, Městské kulturní středisko\n1990 – Hluboká nad Vltavou, AJG (Český jih – současné jihočeské umění). Kaplice, Kulturní dům (Šumava očima výtvarníků). České Budějovice, Dům umění (členové UVU)\n1992 – Strakonice, Muzeum středního Pootaví\n1994 – Český Krumlov, Galerie Kaplanka\n1995 – České Budějovice, Wortnerův dům AJG (Český jih `95 – jihočeské umění 2. poloviny 20. století zesbírek AJG)\n1996 – Kloster Asbach, Museum (Rakousko)\n1997 – České Budějovice, DK Metropol (Intersalon `97)\n1998 – České Budějovice, DK Metropol (Intersalon `98)\nMěstský úřad, Kaplice\nOkresní vlastivědné muzeum, Český Krumlov\nDružstevní galerie JZD Vltava, Albrechtice\nGalerie Tokyo Art\nMuseum, Rennes (Francie)\nKloster Asbach (Rakousko)\nSoukromé sbírky v ČR i zahraničí\nObrazy PhDr. Milana Kyzoura\nKrajina - žena s lodičkou\nNáměstí v Českém Krumlově\nMariánský sloup v\nTerapeut Kontaktního centra OHS Č. Budějovice – ambulantní program pro závislé (1998 - 2002)\nVedoucí Poradny drogových závislostí Zdravotního ústavu České Budějovice (2002 - 2007)\nPsychoterapeut Institutu pro rozvoj osobnosti, o.p.s. – Ambulantní program a doléčování pro osoby s problémy zneužívání návykových látek a gamblerství, pro osoby v osobní či partnerské krizi (od roku 2007)\nPedagog Ateliéru arteterapie Pedagogické fakulty Jihočeské univerzity (1998 – 2015)\nArteterapeut Psychiatrické léčebny Červený Dvůr (1998 – 2002), (2007 – 2014)\nVedoucí Domova se zvláštním režimem určený pro osoby s chronickým psychickým onemocněním - Domov Libníč a CSS Empatie (2012 - 2015)\nTerapeut v Terapeutické komunitě Podcestný Mlýn\nOsobní a partnerské krize\nModerace mezilidských a profesních vztahů\nPoradenství s rodiči v oblasti výchovy\nProfesní výběr (poradenství při výběru povolání či studia)\nNeurotické a psychosomatické obtíže (migrény, astma, třesy, útrobní potíže atp. bez objektivního nálezu)\nVýklad snů jako součást psychoanalyticky zaměřené psychoterapie a arteterapie\nPoradenství v oblasti rozvoje osobnosti a jejího emocionálního zrání\nArteterapeutické kurzy a arteterapeutický výcvik\nAmbulantní poradenství v oblasti zneužívání návykových látek včetně alkoholu a patologického hráčství\nDoporučení k ústavní léčbě\nDoléčování po ústavní léčbě\nKonzultace s rodiči a rodinnými příslušníky zasažených osob\nPoradnu drogových závislostí zřizuje Institut pro rozvoj osobnosti, o.p.s. Jde o intenzivní program s nabídkou následujících aktivit, které probíhají každý týden.\nIndividuální konzultace: PO 16.30 – 18.30\nSkupinová terapie: ČT 16.00 – 17.30\nArteterapie: ÚT 17.30 – 19.00\nPoplatek za služby je 500,- Kč za každý započatý měsíc. Poradna je zcela nezávislá na podpoře regionálních, krajských i státních institucí\nObjednání probíhá e-mailem, případně po 16.30 telefonicky\nPsychoterapie – poradenství:\nIndividuální konzultace – standardní délka 50 minut/400 Kč\nPartnerská, rodinná terapie – standardní délka 50 minut/400 Kč\nSkupinová terapie – probíhá každý čtvrtek od 16 hod.\nv délce 90 minut– 500 Kč za započatý měsíc\nPoradenství – Poradna drogových závislostí\nCelý program je v ceně 500 Kč za započatý měsíc\nArteterapeutický výcvik a arteterapeutické kurzy – ceny uvedeny v příslušné rubrice\nRožnovská arteterapie je vyprofilovaným a seriózním přístupem, který pohlíží na problém z hlediska jeho příčin. Spoléhání se na prožitek při výtvarné tvorbě vyúsťující do otázek typu „A jak jste se při tom cítil, Františku?“, považuje již za úsměvnou a dávno překonanou pionýrskou etapu ve vývoji disciplíny. V našem pojetí již artefakt není nástrojem k vyvolávání emocionálních výlevů klienta, ale naopak k jejich usměrnění a svodu. S obrazem pracujeme jako s legitimním objektem, který je stejně tak nositelem jako zdrojem informací o osobnosti autora, o předmětu a způsobu jeho myšlení, stereotypů uplatňovaných při řešení zátěžových situací, případně o známkách psychopatologie. Zvláště v této souvislosti je třeba zdůraznit, že artefakt je nejenom předmětem, ale současně i prostředkem terapeutického ovlivňování. Terapeutické působení na klienta probíhá i tím způsobem, že jsou korigovány a usměrňovány jeho psychické intenzity projikované do obrazu. Proto rožnovský přístup nelze chápat jako terapii obrazem, jak tomu povětšinou bývá, nýbrž jako terapii obrazu.\nKlasický terapeutický vztah je dyadický (terapeut – klient). V arteterapii vstupuje do terapeutického procesu další důležitý aktér – výtvarný artefakt. Je pomyslnou nárazníkovou zónou – skrze tento objekt spolu arteterapeut a klient komunikují. Arteterapeut svými výtvarnými instrukcemi tento artefakt kultivuje, vede klienta ke znázornění iluzivního prostoru jako kontextu zobrazených scén, upozorňuje na případné problematické (nelogické) vidění a ať už po stránce barevnosti, kompozice nebo celkové výstavby klientův výtvarný, potažmo životní, artefakt harmonizuje. Máme zde na mysli výtvarně metodické vedení jako první arteterapeutickou metodu. Její direktivní prvek má však pevně stanovené hranice. Arteterapeut totiž nevstupuje do obsahu představ klienta, jen se snaží jeho představy uvést do souladu s realitou a požadavky estetickými. Ovlivňuje tedy jen formu provedení.\nV dětství jsme se při odhadování charakteru vnějšího světa nemohli spoléhat na své omezené vědění, a proto jsme dávali na radu našich instinktů. Edukační vlivy i zkušenosti získané z mezilidského kontaktu nás ale postupně přivedly k upřednostnění myšlení racionálního. Není divu. Vždyť je vysoce funkční a sebezáchovné. Pokud se ale pod jeho diktátem rozhodujeme k důležitým krokům, zjišťujeme, že je zvažováním všech možných rizik a důsledků nesmírně pomalé a vlastně nikam nevede. Racionalita se tak stala železnou košilí našeho myšlení. A tak často nezbývá, než odmítnout její monopol a obtížně si klestit cestu zpátky k intuici, kterou jsme v sobě zazdili. Proto v rámci výtvarné realizace myšlenky upřednostňujeme malířské gesto před výrazem kresebným, potažmo intuitivní myšlení před racionálním. Jde nám o to, aby racionální kontrola výtvarný tah nepředcházela, nýbrž v těsném sledu následovala, tedy doprovázela. Jinými slovy se snažíme o to, aby se klient nebránil dřív, než vůbec zjistí, čeho v sobě by se měl bát a vůči čemu má nastavovat vnitřní korektiv, který se odráží v procesu směřujícího ke kultivaci vlastního výtvarného projevu.\nGestický malířský výraz totiž částečně omezuje působnost autocenzury. Ta se v rámci zobrazování projevuje lpěním na kresebné lince. Klient tím dává najevo svou obavu, „aby mu to neujelo“. Má totiž přirozenou tendenci do svého artefaktu přenášet i touhy a přání, které si odmítá připustit k tělu, protože jsou v kolizi buď s jeho sebepojetím, nebo společenskou normou. Pomocí symbolizace jako neuvědomovaného myšlenkového pochodu je proto ukrývá do zástupných objektů a situací. Tyto síly stojí často v pozadí krizových životních scénářů. Rozumem je spoutáme jen tím, když je pojmenujeme, definujeme. Metodou sloužící k odhalování těchto vnitřních tendencí je interpretace. V jejím rámci překládáme obsahy skryté v symbolickém jazyce do pojmové řeči.\nVýklad artefaktu následuje po interpretaci. Není ničím jiným, než pokusem o identifikaci projevů skrytých tendencí v aktuální životní problematice klienta.\nAnalýza výtvarné produkce je metodou, pomocí které klientovi ozřejmujeme to, jak jeho spodní proudy narušují korektní vztah k realitě. Všímáme si, do jaké míry dochází k posunům mezi původním plánem a jeho vlastním provedením. Upozorňujeme na zkreslení a deformace jak ve výtvarném znázornění samotných objektů, tak i jejich vzájemných vztahů, nejsou-li výtvarným záměrem či výrazem limitu v testovací schopnosti, nýbrž projevem neovládnutých afektivních tlaků. Na případném plošném, výtvarném pojetí, v němž absentuje vůle k uchopení hloubky jako třetího rozměru, autora konfrontujeme s jeho schematickým uvažováním a tendencí si realitu přizpůsobovat svému vidění.\nNa barevných špínách v obraze objasňujeme klientovu náchylnost zanášet prostor mezilidské komunikace vlastními problémy. V případě chudé barevné škály poukazujeme na omezený emocionální rejstřík autora. Věnujeme se kompozici obrazu coby výtvarnému podobenství autorovy integrity a jeho schopnosti pohybu v prostoru mezilidského kontaktu. Trváme na požadavku regulérního zobrazení časoprostoru jako kontextu zobrazovaných scén, aby autor ve svých představách a jejich realizacích bral do úvahy realitu a principy jejího fungování. Zaměřujeme se i na to, jak autor pracuje s dominantou po stránce kompoziční, tzn. přisuzuje-li autoritu sobě anebo ji hledá v objektu. Sledujeme, jestli se výtvarně vyjadřuje jen v prvním plánu, čímž dává najevo, že referenční rámec svého myšlení omezil provozní rovinou „tady a teď“, s alternativními variantami řešení pro budoucnost nepočítá a místo hledání reálných způsobů řešení problémů inklinuje k proklamacím. Především však komentujeme výtvarné pojetí figury jako duševní reprezentace těla. Přestože v rámci analýzy na artefakt pohlížíme i jako na výtvarnou metaforu autorových symptomů a poruch v kognitivním a emocionálním vývoji, nesnažíme se ho diagnostikovat. O případných problematických jevech v artefaktu neuvažujeme jako o výrazu psychopatologie, ale jako o její známce.\nStandardní terapeutický proces staví na pojmové řeči jako prostředku dorozumění. Při dosahování korekcí v klientově myšlení a jednání spoléhá na kvalitu terapeutického vztahu, a to včetně jeho přenosových aspektů. Protože je v arteterapii východiskem veškerých úvah o člověku výtvarně provedená představa, jde o to, aby arteterapeut pomohl klientovi v pomyslném návratu do dětství. Tehdy jsme totiž zobrazení, obraznou řeč chápali jako zcela plnohodnotný způsob vyjádření myšlenky a pocitů s ní spojených. Investice do překonávání odporu k zobrazování bývají často značné, ale bohatě se vracejí. Artefakt, resp. jejich série není jen nevyčerpatelným zdrojem materiálu k případnému využití, ale arteterapeutovi poskytuje jakýsi štít před přenosovými intenzitami (klienta). Ty jsou totiž sváděny především do výtvarných představ. Jinak řečeno – arteterapeut je pouze adresátem listovní zásilky obsahující zprávy o lásce, nenávisti či lhostejnosti klienta. Tím je ušetřen jejich přímých dopadů na svou osobu, samozřejmě pokud se jim sám nevystavuje. Aby se ušetřil potenciálních životních ztroskotání, měl by mít v rukou svůj vlastní projektivní potenciál. A to je jedním z cílů sebezkušenostního arteterapeutického výcviku.\nProstřednictvím zobrazování klient obohacuje svůj představový aparát. Vždyť představy vytyčují směr veškerého lidského konání. Výtvarným uchopením se klient učí tyto představy obraznou řečí formulovat, čímž rozšiřuje sféru vlivu svého Ega. Stejně tak se je učí cvičně realizovat. Proto je výtvarná tvorba činností vedoucí k aktivizaci klienta a artefakt zde splňuje funkci trenažéru, na kterém dochází k nácviku zvládání aktuálních či potenciálně možných problémů a hledání kreativních způsobů řešení.\nVýtvarný artefakt je zrcadlem emocionální zkušenosti, kterou jsme v průběhu života nabyli. Ta dala vznik touhám, které jsou horizontem, k němuž směřuje veškeré naše konání. Pokud se s klientem vracíme do dětství na původní životní křižovatky, nesnažíme se jen o osvětlení zdrojů jeho případných problémů. Jde nám o to, aby své myšlení obohatil o perfektum jako minulost do přítomnosti zasahující. Odhalujeme-li v rámci interpretace a výkladu artefaktu autorovy touhy a přání, není naším cílem nic jiného, než aby strhnul mlhu nad svou budoucností. Plyne z toho, že výtvarná tvorba, její analýza, intepretace a výklad jsou metody sloužící k vymanění se z pout přítomnosti a k uvědomění si kategorie času.\nVýtvarná témata a výtvarné techniky\nV rožnovském arteterapeutickém přístupu pracujeme s tematickým akvarelem, „smejvákem“, kolážemi, mužským či ženským portrétem zpracovaným technikou uhlu a KTC, což je jednoduchý barevný artefakt sloužící k zahájení terapeutického rozhovoru, protože z něj dokážeme identifikovat základní emoční nastavení autora, jeho komunikační vzorce a odhadovat charakter jeho původního mikroklimatu. Výtvarných témat, jako např. Adam a Eva, Šípková Růženka, Betlémská scéna, Perníková chaloupka, Červená Karkulka využíváme proto, abychom eliminovali vliv autocenzurních mechanismů klienta tím, že své aktuální duševní konflikty přenese do roviny pohádkové či mytické.\nRožnovský arteterapeutický výcvik vychází z učebního plánu, který vytvořil můj otec, PhDr. Milan Kyzour, s týmem svých nejbližších spolupracovníků. Každý předmět má svou anotaci, seznam doporučené literatury a je examinován způsobem splnil/nesplnil. Zdárné ukončení výcviku předpokládá absolvování 500 hodin ve třech letech a závěrečnou zkoušku, která probíhá ve skupině a sestává se z obhajoby vlastní výtvarné tvorby, zkoušky z analýzy, interpretace a výkladu artefaktu a z výkladu KTC. Absolvent výcviku obdrží certifikát.\nSeznam vybraných vyučovaných předmětů:\nSebezkušenostní ateliér Autobiografická tvorba a její interpretace\nPsychologie abnormní osobnosti\nPsychodiagnostika – projektivní testy\nVýcvik v analýze výtvarného díla\nPraktický výcvik v projektivní (arte)skupině\nPsychopatologie výtvarného výrazu\nVýtvarná symbolika a symptom\nPraxe v zařízeních\nVýcvik probíhá formou otevřených kurzů. Znamená to, že arteterapeutické kurzy jsou otevřeny pro veřejnost, a to jak zájemcům hledajícím pomoc při řešení svých životních, partnerských nebo osobních problémů, tak těm, kteří se chtějí seznámit s metodou v rámci svého profesního zaměření.\nTypy arteterapeutických kurzů:\na) víkendové v rozsahu 8 vyučovacích hodin (8 x 50 minut), sobota 16.10 – 19.30 a neděle 9.00 – 12.20; tyto kurzy probíhají od října do června;\nb) vícedenní intenzivní letní a pozdně zimní soustředění v rozsahu cca 50, resp. 32 hodin, která budou probíhat v rekreačním objektu poblíž Českých Budějovic.\nVedoucí výcviku: PaedDr. Milan Kyzour\nLektoři výcviku jsou terapeut a výtvarník, vedoucí terapeutické komunity Podcestný Mlýn, psycholog, psychiatr, kunsthistorik.\nBc. Ivan Hubal – ateliéry\nPaedDr. Milan Kyzour – analýza, interpretace, KTC, výtvarná metafora poruch kognitivního a emočního vývoje\nMUDr. Oksana Samokhvalova – psychopatologie, psychologie abnormní osobnosti, emočního vývoje psychoterapeutické přístupy\nMgr. Valentýna Hubal – projektivní testy\nBc. Ladislav Holub – principy skupinové práce\nProf. PhDr. Pavel Kalina, CSc. – přednášky z dějin výtvarného umění\na) u ateliérů a analýzy obrazu – ontogenetický model výtvarného vývoje PhDr. Milana Kyzoura\nb) u interpretace a výklad obrazu – teorie snové práce Sigmunda Freuda\na) víkendového setkání: skupina, výtvarný ateliér, analýza, interpretace\nb) letních a zimních vícedenních kurzů: skupina, výtvarný ateliér, analýza, interpretace, výuka teoretických předmětů – psychopatologie, dynamická psychoterapie atp.\nPožadavek na frekventanta výcviku: alespoň středoškolské vzdělání, elementární výtvarné dovednosti odpovídající 2. stupni ZŠ, autenticita, nepokřivený charakter, abstinence od drog, schopnost testovat realitu, mlčenlivost. Zájemce o výcvik může počítat s tím, že výcviková skupina poskytuje bezpečný prostor k sebevyjádření, nicméně je v ní zřetelný akcent na dynamiku. Jde o společenství, v němž to žije, kde se neuniká, nelže, nepopírá a konfrontuje se otevřeně to, co je na obraze, s životem jeho autora. Výcviková skupina má svá formulovaná kardinální pravidla.\nPožadavek na účastníka kurzu: mlčenlivost, vůle k výtvarnému vyjádření a souhlas k analýze a interpretaci jeho artefaktů. Tento požadavek totiž vylučuje pozici vnějšího pozorovatele tíhnoucího k tzv. expertní pozici.\na) frekventanti výcviku víkendový kurz – 600 Kč, letní a pozdně zimní soustředění přibližně 3.000 Kč, resp. 2.400 Kč\nb) externí účastníci (účastníci, kteří nejsou ve výcviku) víkendový kurz – 1.100 Kč, letní a zimní soustředění přibližně 3.500 Kč resp. 3.100 Kč.\nVýše kurzovného u výcviku je hluboko pod cenou běžnou. Vzhledem k provozním nákladům se bude během roku 2016 navyšovat, nikoli však závratně.\nV současnosti pracujeme na akreditaci kurzů na MŠMT a MPSV.\nmobil: 721 311 407, 775 901 270


Jak pečovat o své plavky? – PLOVE\nJak pečovat o své plavky?\nod Pavlína Miklasová 16. srpen 2021\nPlavky jsou pečlivě navrženy a vyrobeny v České Republice z kvalitních italských materiálů. Dbejte na to, aby zvolený druh a velikost odpovídaly Vašim potřebám. Při nákupu si plavky důkladně vyzkoušejte. Při nákupu online zkontrolujte zvolenou velikost s mírami uvedenými ve velikostní tabulce.\nPoužívání, ošetřování a reklamace\nPlavky perte v ruce ve vodě teplé 30°C. Při praní nepoužívejte agresivní prací prostředky nebo prostředky s bělícím účinkem. Plavky po vyprání volně pověste a nechte uschnout, neždímejte je. Pokud mají plavky košíčky, respektujte jejich tvar, nemačkejte je ani nepřehýbejte. Upozorňujeme, že mořská voda, slunce a chlór ovlivňují stálobarevnost plavek. Nejvíce citlivé jsou reflexní barvy. Opalovací krémy a oleje poškozují gumové části plavek (gumičky, elastická vlákna). Vlivem jejich působení dochází k rozleptání gumových částí. Nikdy nenechávejte své plavky mokré v igelitovém sáčku. Vlivem chlóru nebo soli může dojít k poruše stálobarevnosti nebo k rozpadu elastického vlákna. Všechny komponenty a materiály používané k výrobě plavek splňují nároky na jejich výboru a standardní použití.\nNejšetrnější variantou je ruční praní ve vlažné vodě s trochou osvědčeného pracího prostředku. Po praní plavky důkladně vymáchejte v čisté vodě, aby na nich neulpěly drobné částečky pracího prášku. U plavek s potiskem doporučujeme prát bez použití jakéhokoliv přípravku. Různé barvy perte vždy raději odděleně. Po praní se vyvarujte ždímání či jiného extrémního mechanického namáhání. Snažte se jen zlehka vymačkat přebytečnou vodu a nechte je schnout. U plavek s výztuží před sušením vytvarujte koš do správného tvaru. V žádném případě plavky nežehlete.\nPlavky perte pouze v ruce ve vodě teplé přibližně 30°C\nVyhněte se agresivním nebo bělícím pracím prostředkům\nPo plavání plavky vždy důkladně vymáchejte v čisté vodě\nVyvarujte se ždímání či jiného extrémního mechanického namáhání\nPlavky po vyprání volně pověste a nechte uschnout\nPlavky perte ideálně ihned po použití. Nikdy je nenechávejte zbytečně dlouho mokré v uzavřeném v neprodyšném pytli. Plavky s potiskem doporučujeme prát bez použití jakéhokoliv přípravku. Různé barvy perte vždy raději odděleně.\nPéče o kvalitní produkty se vyplatí!\nNa výrobek se vztahuje záruka na výrobní vady v délce 24 měsíců od data prodeje.\nZáruka se nevztahuje na nevhodný výběr plavek a na změny výrobku, které vznikly nesprávnou péčí, mechanickým poškozením či důsledkem opotřebení. Záruku nelze zaměňovat s životností výrobku, která úměrně klesá s jeho nošením. V případě prokazatelné vady produktu je doba pro vyřešení reklamace 30 dnů.\nNejste si jistá správnou velikostí? Podívejte se do velikostní tabulky.


Česká zemědělská univerzita v Praze Projekty a spolupráce s praxí - Dřevařský pavilon FLD\nCelková výše dotace: 319 800 841,- Kč\nZ toho z OP VaVpI: 217 464 571,88 Kč\nZ toho ERDF (85%): 184 844 886,09 Kč\nZ toho SR ČR (15%): 32 619 685,79 Kč\n2. 9. 2014 – 31. 12. 2015\nCílem projektu je v místě stávajícího centra truhlářské výroby (truhlárna s učebnami a CNC obráběcím strojem, sušárna dřeva, krytý sklad materiálu a venkovní sklad), tvořeného soustavou provizorních objektů - stavebních buněk, vybudovat a technologicky vybavit novou moderní budovu Dřevařského pavilonu. Stávající prostory jsou roztříštěné, provozně oddělené a nevyhovují svému účelu kapacitně ani provozně. Nový objekt FLD bude umístěn na severozápadní straně areálu ČZU v těsné blízkosti stávající budovy FLD.\nObjekt je rozdělen do tří dilatačních celků - hlavní čtyřpodlažní budovy, dvoupodlažní části s přednáškovými sály na východní straně a spojovacího koridoru hlavního vstupu. V budově budou lokalizovány nejen prostory pro výuku - učebny, sociální a výukové zázemí, ale především prostory pro praktickou činnost studentů a zaměstnanců. Ve 4. NP budou umístěny dílny a laboratoře osazené stroji a zařízením na výrobu, testy a zkoušky dřeva a materiálů na bázi dřeva. Ve 2. NP bude umístěna velká posluchárna (kapacita pro 160 studentů) a dvě menší učebny. Součástí projektu je pořízení moderního technologického vybavení pro laboratoře a truhlářskou dílnu.


Magická padesátka - Marcela Košanová | Databáze knih\nkniha od: Marcela Košanová\nVe třinácti kapitolách své optimisticky laděné knížky popisuje autorka konkrétní osudy řady žen, které po dovršení padesátky zůstaly po rozvodu osamělé a bez naděje, a nabízí netradiční řešení jejich nezáviděníhodné situace. V nenáročné knížce autorka odhaluje předsudky související se středním věkem a stářím a hlavně oponuje představě, že žena na prahu stárnutí se musí vzdát myšlenek na plnohodnotný život a lásku. Zdůrazňuje klady středního věku a snaží se čtenářkám vštípit pocit, že nikdy není pozdě na nové zážitky a nový vztah, začít znova a lépe závisí jen vlastní na vůli a odvaze. Jako bonus nabízí u každého případu speciální kouzla, magické praktiky a rituály profesionální čarodějky, které mají čtenářkám v boji se stárnutím a pasivitou pomoci. ...celý text\nKniha Magická padesátka\nByt se mi padesatka ani z daleka neblizi, zatim , tak se knizka suprove cetla. Vřele doporučuji.\nKniha k pobavení, zamyšlení, pobídnutí. Za mne palec nahoru a díky:-)\nNechce se mi věřit,že příběhy končí tak šťastně .Kniha se čte skoro sama .Ale upřímně sama na takové štěstí moc nevěřím\nDobré optimistické čtení. Jelikož mě samotnou ta moje "padesátka" zanechala vcelku bez nějakých tragických pocitů,nechala jsem knihu kolovat mezi kamarádkami. Kdo ví-třeba díky ní přibylo čarodějek. Ale hlavně doufám,že jsem poslala dál hlavní poselství téhle milé knížky- že ženské srdce dokáže čarovat v jakémkoli věku a vždy to stojí za to.\nČekala jsem trochu něco jiného, asi něco jako knihy od Susann Kubelka, s určitou motivací pro nás, kterým už je přes padesát. I když příběhy jsou snad až s příliš šťastnými konci, kterým se ani nechce věřit, povzbuzující jsou a že s padesátkou nic nekončí, to vím už dávno.\núžasný dárek k 50-ti nám , pobaví a hlavně poznáte, že i když si myslíte, že na tenhle průšvih jménem život jste občas sama a plácáte se v tom s vidinou nejasného výsledku (jak ve výchově teď už samostatných dětí, tak ve vztahu k partnerovi, rodičům i sourozencům), tak přesně tyhle stavy vám tady někdo popíše, protože je už asi zažil - a to sakra hodně pomůže. Děkuji za tuto knížu\nčeská, 1952 - 2019\nKuchařka pro čarodějky 2012\nČarodějnický slabikář 2002\nČarodějnický kalendář 2009\nMagická padesátka 2008\nKateřina v zemi Ásů 2008\nKniha Magická padesátka je v


Prodej hotelu Terezín na investiční záměr – Dobrá realitka – realitní kancelář Litoměřice\nProdej hotelu Terezín na investiční záměr\nDalších 1 fotografií\n11 900 000 Kč/obj.Spočítejte si hypotéku!\nPlocha: Dům, 2 300 m2\nDispozice: Činžovní dům\nEnerg. náročnost: D - nevyhovující\nNabízíme k prodeji dům ve kterém se nachází z části hotel viz popis níže, a dále v 1 a 2 nadzemním podlaží je zahájena rekonstrukce (je platné stavební povolení) k dobudování hotelu. Tuto část lze využít jako přestavbu bytů za předpokladu změny stavebního povolení. Patra jsou o rozměru zhruba 450 m2.\nK možnosti vybudování bytů o různých velikostech a dále je možné využít přestavbu podkroví. Vše možné jako budoucí investiční záměr s funkčností malého rodinného hotelu.\nPůvodní čtyřhvězdičkový hotel v centru Terezína v Litoměřickém okrese disponuje osmi nadstandardně vybavenými pokoji zařízenými v zámeckém stylu. Součástí nadstandardního vybavení je klimatizace, minibar, trezor, internetové připojení, TV sat a komfortní sociální zařízení.V letech 2001 a 2002 byla rekontruována střecha a fasáda hotelu. V roce 2006 byla realizována vnitřní rekontrukce hotelu, především restaurace, kavárna a společenský sál.\nAhoj, na stránkách Dobrá realitka – realitní kancelář Litoměřice jsem našel zajímavou nemovitost, myslím, že by se Ti mohla líbit. Tady je odkaz: http://www.dobrarealitka.cz/realita/8290462/ Hezký den


„Takovou poslušnost po nás nepožadovalo ani sovětské politbyro.“ Šéf komunistů Filip setřel Petříčka kvůli Dukovanům - Sputnik Česká republika\n„Takovou poslušnost po nás nepožadovalo ani sovětské politbyro.“ Šéf komunistů Filip setřel Petříčka kvůli Dukovanům\n20:02 02.12.2020 Získat krátkou URL\n„Posledním noblesním ministrem zahraničí, kterého tato země měla, byl podle mého mínění Bohuslav Chňoupek a po listopadu 89´ snad Jiří Dienstbier. Od těch časů to jde s českou zahraniční politikou z kopce. Sovětskému svazu jsme se nemuseli nezaprodat tak, jako euroatlantickým mocnostem se zaprodávají současní mocní. Navíc to po nás politbyro ani nevyžadovalo. Zatímco dnes jsme vedeni k poslušnosti až absolutní,“ uvedl Vojtěch Filip.\nPodle názoru šéfa komunistů musí ministr Petříček „poslouchat“.\n„Proto i tento Petříčkův požadavek. Ano, on musí, ale to ještě neznamená, že slepě poslouchat musíme i my ostatní,“ uvedl na závěr Vojtěch Filip.\nMinistr zahraničí Tomáš Petříček dnes novinářům mimo jiné řekl, že příprava cesty poradce prezidenta Miloše Zemana Martina Nejedlého do Ruska nebyla standardní a vyvolává spekulace. Také chce zlepšit komunikaci ministerstva s prezidentovou kanceláří.\n„Příprava cesty nebyla podle mého názoru úplně standardní, a i z mého pohledu to vyvolává spekulace, které v tuto chvíli nejsou ani potřeba. Z mého pohledu by to mělo být v zájmu Kanceláře prezidenta republiky, aby takové cesty, pokud se jedná o externí poradce, probíhaly co nejtransparentněji,“ uvedl Petříček a dodal, že o celé situaci bude dnes jednat s ředitelem hradní diplomacie a zmocněncem pro konzultace s Ruskem Rudolfem Jindrákem. Jeho slova citovala ČTK.\nČína, Rusko, Dukovany, KSČM, Vojtěch Filip, Tomáš Petříček


Karton P+P MINNIE Kufřík dětský papírový cena od 228 Kč - Srovname.cz\nSrovnání cen » Děti a maminky » Hračky » Ostatní hračky » Srovnání cen Články o Recenze Napsat recenzi pro Informace o Poradna Karton P+P MINNIE Kufřík dětský papírový\nDo výtvarky s obyčejným kufříkem? To přece nemá šmrnc. Kufřík P+P MINNIE je mnohem stylovější! Oblíbená postavičky z dílny Walta Disneyho svou tvář nepropůjčí jen tak něčemu. Kufřík P+P MINNIE je z omyvatelného materiálu. O zašpinění kufříku vodovkami se díky omyvatelnému materiálu nemusíš vůbec bát. Do kufříku se vejdou štětce, tempery, papíry i drobnější hračky. A díky plastovému uchu se ještě skvěle nosí. Neboj, ruce z něj bolet určitě nebudou. Dej myšce Minnie šanci i ty! více podrobností\nProdukt Karton P+P MINNIE Kufřík dětský papírový neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt Karton P+P MINNIE Kufřík dětský papírový nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt Karton P+P MINNIE Kufřík dětský papírový neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nRappa Kufr Minnie Mouse velký\nDo obchodu » Karton P+P MINNIE Kufřík dětský papírový i-hrackarstvi.cz\nSpecifikace Karton P+P MINNIE Kufřík dětský papírový\nKufřík do kterého se ti vejde spustu věcí. Krásný obrázek s motivem Minnie.. Rozměry (balení) š x v x h:34 x 23 x 10 cm. ... a dál?\nPorovnat ceny Karton P+P MINNIE Kufřík dětský papírový\nKarton P+P MINNIE Kufřík dětský papírový - parametry\nKufr dětský, rozměry 340 x 230 x 100 mm. Praktický dětský kufřík s motivy roztomilé myšky Minnie se stane oblíbeným doplňkem každé malé slečny. Tento kufřík je vhodný pro úschovu a přenášení menších hraček, školních pomůcek i papírů. Je vybaven plastovým uchem a jeho rozměry jsou 340 x 230 x 100 mm. Parametry a specifikace: Motiv:Minnie Rozměry:340 x 230 x 100 mm\nKufr Minnie Mouse, velký - 1ks Kufřík do kterého se ti vejde spustu věcí. Krásný obrázek s motivem Minnie. Rozměry balení Š×V×H - 340×230×100 mm. Vhodné pro děti od 3 let. Upozornění ! V případě, že u zboží svítí v externím skladu - je dodání zboží mezi 3 - 7prac. dny. Děkujeme a pochopení.\nKufřík s motivem Minnie. Materiál je laminát (tvrzený karton).\nrozměr: 340×230×100 mm. Standartní velikost kufříku do školy Kufřík s motivem Minnie . Materiál je laminát (tvrzený karton).\nrozměr: 340×230×100 mm. Standartní velikost kufříku do školy\nLamino kufřík Minnie 2015 1-839. Dětský kufřík vhodný na úschovu dětských pomůcek, hraček atd. Vhodný i do školy na výtvarné potřeby. Kvalitní český výrobek firmy Karton P+P. Rozměr: 340 x 230 x 100 mm.\nKufřík Minnie 34cm Velký kufřík vhodný na úschovu dětských pomůcek, hraček atd. Kufřík je 100% recyklovatelný, použité barvy jsou ekologicky nezávadné. Různé motivy. Věk: 3+ Materiál: karton Rozměry: 34 x 23 x 10 cm Země původu: ČR\nRoztomilá mini panenka CHOU CHOU HOLLY je tady! Panenka o velikosti 12 cm je typická díky své čepičce ve tvaru soví hlavičky. Součástí balení je i malá sovička v barvě, která ladí s…\nDětský kufřík s oblíbeným motivem MINNIE. Kufřík může váš malý školák použít na výtvarné pomůcky do školy ale i na své hračky a poklady, které potřebuje mít schované v pokojíčku.


E15.czZprávyPrávo & ByznysPolicie chce obžalovat Babišův Agrotec kvůli zakázce České poštyPolicie chce obžalovat Babišův Agrotec kvůli zakázce České poštySdíletTweet10. srpna 2015\n14:52Policie navrhla obžalovat 14 lidí a sedm firem v kauze manipulace se zakázkami České pošty. Mezi obviněnými firmami figuruje i hustopečský Agrotec, který patří do koncernu Agrofert ministra financí Andreje Babiše (ANO). Agrotecu v minulosti šéfoval nynější místopředseda ANO Jaroslav Faltýnek. Kauzu nyní posoudí žalobci, kteří rozhodnou o tom, zda ji pošlou k soudu.\nHustopečskou společnost v minulosti vedl Jaroslav Faltýnek. Ten je nyní místopředsedou ANO a předsedou poslaneckého klubu této strany. Podle serveru Neovlivní.cz spadá jedna podezřelá zakázka do doby, kdy ve firmě šéfoval. „Ctím presumpci neviny. Zároveň nebudu v průběhu trestního řízení dělat závěry o vině či nevině těch lidí. Ať posoudí celý případ nezávislý soud,“ napsal dnes ČTK Faltýnek v reakci na posun v kauze. Vyšetřování kolem autoprovozu se nijak netýká dodávek téměř 700 aut na stlačený zemní plyn pro poštu z let 2012 a 2013, na kterých se Agrotec vedle firem Arval, ALD Automotive a LeasePlan také podílel. Potvrdily to již dříve samy společnosti.\nAutor: ČTK, bruKlíčová slova:Česká pošta Související článkyUdálosti\nZásah v Agroteku byl kvůli zrušenému tendru na pneumatiky pro poštuUdálosti\nPolicie obvinila Babišův Agrotec. Kvůli zakázce České poštyFinance a bankovnictví\nSazka a spol. pořád nemají licence pro sázkové hry na internetu\n„Evropané mají osud ve svých rukou,“ odpovídá Merkelová na Trumpova slova o EU


Šampony - Kosmetika profesionální | str. 2 [www.dog-shop.cz]\nDomů » Chovatelské potřeby » Kosmetika profesionální » Šampony\nChovatelské potřeby - Šampony - Kosmetika profesionální\nBio-Groom EXTRA BODY - šampon zvětšující objem srsti 355 ml\nBio-Groom EXTRA BODY šampon vhodný pro plemena se srstí s podsadou a plemena u kterých chceme zvýraznit objem srsti. Byl speciálně vyvinutý na dosažení žádané struktury a objemu srsti. Ideální i pro kočky. V tomto šamponu můžete okoupat tato plemena i den před výstavou. Tento vysoce kvalitní, proteiny obohacený (...)\nBio-Groom WATERLESS BATH - suchý šampon 236 ml\nBea Natur - Jemný šampon č.1 / 250 ml\nBea Natur Jemný šampon č.1 je obohacen kondicionérem, výborně rozpouští špínu, nevysušuje. Vhodný pro plemena, u kterých požadujeme hladký, splývavý vzhled srsti (jorkšírský teriér, maltézáček, afghánský chrt, kokršpaněl a pod.) a také pro krátkosrstá plemena psů a koček. Šampon zabraňuje (...)\nBea Natur - Proteinový šampon č.2 / 250 ml\nBea Natur proteinový šampon - s přírodním hedvábím, glycerínem, panthenolem a kondicionérem zlepšuje kondici a strukturu srsti. Je antistatický s vyváženým pH, dává srsti objem a lesk, obsahuje složky zvýrazňující její barvu. Přírodní proteiny posilují a zpevňují srst. (...)\nBea Natur - Regenerační šampon č.3 / 250 ml\nRegenerační šampon - s panthenolem, kondicionérem a speciálním kosmetickým olejem pro všechny typy srsti. Zabraňuje zacuchávání srsti, nenarušuje přirozenou tukovou vrstvu kůže a dobře se vyplachuje. Regeneruje srst suchou, poškozenou, lámavou, oživuje její barvu, dává jí pružnost a lesk. Určen pro problémovou (...)\nBea Natur - Terier šampon č.4 / 250 ml\nTerier šampon - výborně čistí, nevysušuje, nenarušuje přirozenou tukovou vrstvu kůže. Zachovává hrubou strukturu srsti. Zabraňuje měknutí srsti a dává jí pevnost a objem. Obsahuje extrakt z heřmánku, levandulový olej a tea tree olej. Neobsahuje alkohol ani silikon. Určen pro teriéry a plemena (...)\nKw PROTEINOVÝ ŠAMPON je speciálně vyrobený pro srst štěňat a koťat. Šampon je velmi jemný, srst čistí důkladně bez podráždění očí nebo kůže. Srsti dodává proteiny, které dodávají lesk a vitalitu, současně odstraňuje statickou elektřinu a působí proti plstnatění. Šampon (...)\nKw ALOE VERA ŠAMPON pro psy a kočky je vhodný pro všechny typy srsti (kromě drsné). Obsahuje extrakt z rostliny aloe barbedenisi, která je známá svými léčivými účinky. Tento extrakt napomáhá uvolňovat a rozpouštět odumřelé kožní buňky a podporuje vytváření nových. Kw ALOE VERA (...)\nKw MEDICINÁLNÍ ŠAMPON pro psy a kočky byl vyroben se zřetelem na psy a kočky, kteří trpí na lupy a suchou pokožkou, svrabem, vyrážky nebo jiné problémy s pokožkou. U psů a koček se mohou lupy odstranit úplně, pokud se dodrží návod na použítí. Kw MEDICINÁLNÍ ŠAMPON (...)


Film Barbie Růženka ke stažení - Film Barbie Růženka download\nFilm Barbie Růženka ke stažení\nUSA, 2002, 84 min\nHerci: Kelly Sheridan, Anjelica Huston, David Kaye, Christopher Gaze, Mark Hildreth, Britt McKillip, Terry Klassen, Robin Atkin Downes\nPopis filmu : Barbie Růženka / Barbie as Rapunzel (video film) (2002)\nOblíbená BARBIE přichází jako krásná RůŽENKA s kouzelným příběhem o cestě za láskou a za svým vysněným princem. Před dávnými a dávnými časy, v době kouzel a draků, žila roztomilá a umělecky nadaná sedmnáctiletá dívka s těmi nejkrásnějšími vlasy na světě. Říkalo se jí RůŽENKA. Ale její život nebyl lehký, protože sloužila u mocné a žárlivé čarodějnice Gothel. Ta ji jednoho dne zanechala v hlubokém, zapomenutém lese strážit hrozným drakem Hugo a obklopila ji začarovanou skleněnou stěnou. Kouzlem osudu ale RůŽENKA objeví kouzelný štětec a s jeho pomocí přinese mír dvěma rozhádaným královstvím, odhalí skryté podvody a nakonec získá lásku pohledného prince Stefana. To vše by ale nezvládla bez své kamarádky Penelope, poslední ze strašných draků! Ústřední píseň k filmu nazpívala Samantha Mumba a hudbu nahrál Londýnský symfonický orchestr. BARBIE RůŽENKA ukazuje, že láska a fantazie mohou proměnit celý svět...(oficiální text distributora)\nFilm Barbie Růženka ke shlédnutí\nSleduj tento skvělý film Barbie Růženka na filmovém portálu Vsetu.eu - Film Barbie Růženka , nebo také na stránce zde - Film Barbie Růženka . Sleduj a stahuj skvělé online filmy na zábavném portálu Vsetu.eu\nPodobné filmy jako online film Barbie Růženka\nOvečka Shaun ve filmu - - Velká Británie / Francie, 2015, 85 min\nMezi námi zvířaty - - USA / Německo, 2006, 86 min\nAsterix a Obelix ve službách Jejího... - - Francie / Španělsko / Itálie / Maďarsko, 2012, 110 min\nBella a Sebastian: Dobrodružství pokračuje - - Francie, 2015, 99 min


Jeden ryzlink tichý a druhý bublavý | Jižní svah - nejen o víně\nJeden ryzlink tichý a druhý bublavý\nDnes to bude takové rychlé letem ryzlinkovým světem, o obou vinařstvích jsem totiž už psal a stačí tedy frknout sem jen degustační poznámky k nově ochutnaným dvěma lahvím. A začneme bublinami. Crémant d’Alsace Riesling Brut z vinařství Lucien Albrecht, tedy sekt vyrobený klasickou metodou (viz zde) čistě z Ryzlinku Rýnského, jsem za posledních pár let pil již několikrát s různými výsledky a tentokrát to byl zdaleka nejlepší zážitek (skoro si říkám, na kolik se podepsala atmosféra a lidé okolo). Odkazy na informace o vinařství najdete v nedávném hodnocení jejich suchého rosé. Tenhle ryzlink sekt působil hodně čerstvě a mladě. Netuším, na jakém ročníku byl postaven (na vinětě žádná taková informace není a chybí i datum degoržování), ale podle všeho se jedná o aktuálně na trh vypouštěnou šarži. Pěkné perlení menších bublinek se záplavou pěny na úvod. Krásná svěží aromatika, květinová a hodně do stylu blanc de blanc šampaňského, podobná je i chuť. Svěží, vyvážená (byť osobně bych ocenil možná i víc kyseliny, ale „objektivně“ je jí tam dost, já jsem na ni úchyl), dlouhá, s nádherným elegantním projevem v ústech. Hodně, hodně dobré. Láhev přišla na něco přes tři stovky a v podobné cenové kategorii jsem tak příjemné klasické bublinky už dlouho nepil.\nDruhý dnešní ryzlink mi doma skončil tak trochu omylem a je praktickým důkazem, že i „mistr tesař“ se někdy utne. Objednával jsem několik lahví z vinařství Weingut Dönnhoff, mám tu o nich celý delší článek, a samozřejmě chtěl ty jejich krásné řízné sucháče. Pohled na obdržené lahve, na kterých se skvělo 9.5% a méně alkoholu (a bylo tedy jasné, že je tam kupa cukru), mi úplně radost neudělal. Ale všechno zlé je pro něco dobré a nakonec jsem za svůj omyl docela rád. Polosladký Dönnhoff Riesling 2008 je v podstatě základem jejich produkce, společně s dříve popisovanou suchou varianou. Elegantní protáhlá láhev, kovová záklopka, pěkný plný korek a viněta, která vám neprozradí krom odrůdy a ročníku prakticky nic (i ten cukr musíte odhadovat právě z alkoholu). Bledší zelenkavá barva. Na úvod lehce reduktivní „silážové“ aroma, které ale rychle odvane a nahradí jej ryzlink v jedné z klasických a ve své jednoduchosti v podstatě perfektních podob. Mladé citrusově svěží a květinové aroma, lehce med a výrazná mineralita, vyvážené a lákající k napití. V chuti svěží, živá a neuvěřitelně příjemná kyselinka skvěle spojená s vyšším zbytkovým cukrem, ovocitostí a medovostí. Projevem lehké ale přitom tak nějak „nasycující“ a kompletní, příjemně dlouhé. Nic meditativního, ale víno co nezklame a skvěle doplní i nějaké ostřejší jídlo. Lahvinka přišla na 8.50€.\nNěmecký ryzlink, byť tedy z Nahe a ne přímo dotčené oblasti, mi připomněl, že tam zrovna zuří nepěkný spor o výstavbu mostu, který by přetnul údolí Mosely a zhyzdil leckteré z legendárních vinic. Přípravy jsou v plném proudu, už se dokonce kácejí stromy. Vinaři, místní obyvatelé, ale i vinní nadšenci a profesionálové z celého světa se ozývají čím dál hlasitěji a stále neztrácejí naději, že se podaří stavbu zastavit či přesunou o (pořádný) kus jinam. Dlouhý text na toto téma, navíc s jedním zajímavým otevřeným dopisem o krizi moselského vinařství, má na svém webu Jancis Robinson. Těm, kdož vládnou angličtinou, vřele doporučuji k přečtení.\nVýsledky ankety „Nejčastěji piji vína z následujíc...\nAndré a netypická červená směska z Moravy\nDomaine Weinbach (nejen) pro fotografy\nMaďarský desetiboj ve Viničním altánu\nGaladegustace Prague Wine Weeku 2010\nBiobedýnková slast sladké řepy\nNový Salon vín, hudba, ostrov Sark a útrata v UK\nKyselý králíček Burgundska 2008\nFrankovka z Villány\nTežká hlava z těžkých lahví\nVýsledky ankety „Když bublinky tak nejraději...“\nO očekávání, náladách a placebo efektu\nChorvatské víno zaslané na rozbor\nZapomenuté poklady české kuchyně s kancem\nJak dopadne pražský týden plný vína?\nChutné burgundské a moravská frankovka\nOsobnost desetiletí, prodejní automat a grafy\nVánoce s veltlínem ze starých keřů\nZpráva ze zasněžené Grébovky


MMF vyzval vlády ke snížení dluhu po pandemii - Svět hospodářství\nMMF vyzval vlády ke snížení dluhu po pandemii\nPandemie způsobila, že vlády začaly vynakládat obrovské sumy peněz na podporu hospodářství. Každá země si teď podle MMF musí určit, jaké načasování a jaké tempo fiskální konsolidace pro ni budou vhodné.\nAnalýza Raiffeisenbank: Vládní dluh lze do tří let stabilizovat\nMěnový fond ale také upozornil, že fiskální plány by měly být flexibilní, aby umožnily stabilizaci ekonomik a zabránily škrtům v klíčových veřejných investicích.\n„Změny daní či výdajů je možné legislativně předjednat a lze je podmínit hospodářským oživením,“ napsal fond. Citoval v této souvislosti oznámení Velké Británie, že daňové sazby pro podniky se v dubnu 2023 zvýší, a také opatření v Izraeli, že lepší benefity pro lidi bez práce budou záviset na snížení míry nezaměstnanosti.\nMMF je ve svých doporučeních opatrnější než centrální bankéř. Kdyby šel do hloubky problému, musel by vyzvat k ukončení monetarizace dluhu, tedy k výkupům obligací bankami a emisi nových, nekrytých peněz, které už řadu let vytvářejí inflaci. Jenže ta byla do letoška pro běžné lidi téměř neviditelná, přelévala se hlavně do cenných papírů, u nás do nemovitostí. Nyní se ale prosazuje jako systémová nerovnováha v ekonomice, a to v ekonomice globální. Nastolení rozpočtové disciplíny, ukončení obrovských státních podpor tu či onomu průmyslu, té či oné ideologii nebo těm či oněm skupinám občanů je tak jen základem k řešení inflace, bez něhož nebude dosaženo snižování státních dluhů.


Od začátku roku 2008 provádíme v naší laboratoři screening Downova syndromu formou integrovaného testu. Jedná se o nejdokonalejší screeningovou strategii vůbec. Integrovaný test má absolutně nejvyšší senzitivitu , tzn., že s nejvyšší možnou pravděpodobností nemůžeme promeškat reálně přítomnou vadu plodu. Na druhé straně má test nejnižší falešnou pozitivitu, což znamená, že u tohoto testu je velmi malé procento falešně pozitivních výsledků, které by zbytečně těhotné ženy stresovaly. Velmi důležitým aspektem nízké falešné pozitivity je, že jen velmi malé procento žen se musí podrobovat diagnostickým invazivním výkonům (CVS, amniocentéza).\nZ praktického hlediska je integrovaný test prováděn spojením výsledků kombinovaného testu v 1. trimestru a výsledků triple testu ve trimestru druhém. Matematické vyjádření rizika se provádí pomocí speciálního počítačového programu, který využívá výsledků biochemie a ultrazvuku získaných v 1. a 2. trimestru těhotenství ( viz praktický postup).\nNáš screeningový protokol vychází ze zkušeností nejrenomovanějších pracovišť tohoto typu ve Velké Británii ( Wolfson Institute Of Preventive Medicine, Londýn, prof.Nicholas Wald ), USA (Brown University, Providence, prof. Jacob Canick) a také ze zkušeností našich pražských kolegů ze společnosti GENNET s.r.o., která je největším screeningovým centrem v České republice. Na všech těchto pracovištích se naši pracovníci účastnili odborných stáží.\nVlastní organizace screeningu je založena na spolupráci dvou center PREDIKO s.r.o. a Vaše laboratoře s.r.o. (www.vaselaboratore.cz) V centru prenatální diagnostiky PREDIKO s.r.o. se provádí ultrazvuková vyšetření a případně genetické konzultace. Biochemická vyšetření se provádějí v laboratořích Vaše laboratoře s.r.o. Laboratoř společnosti Vaše laboratoře s.r.o. je jedinou registrovanou laboratoří ze Zlína v Registru laboratoří, která provádí screening VVV v obou trimestrech těhotenství (http://www1.lf1.cuni.cz/~dbezd/regist_lab.php).\nV případě, že přece jenom vyjde pozitivní výsledek screeningu, je provedeno invazivní vyšetření (CVS,AMC) na pracovišti PREDIKO s.r.o. a odebraný vzorek choriových klků nebo plodové vody je vyšetřen přímo ve Zlíně, v cytogenetické laboratoři Vaše laboratoře. Výrazně se tím zkrátí doba čekání na výsledek v porovnání s minulostí, kdy byly tyto vzorky odesílány k analýze do Brna, Olomouce nebo jinam.\nŽádné jiné pracoviště ve Zlínském kraji neposkytuje takto komplexní péči při sledování vývoje gravidity a při managementu těhotné v případě komplikací z pohledu vrozených vývojových vad.


Květinové vzory: Zapomeňte na zimu a pořiďte si už teď jarní kousky! | Pro ženy | Blesk.cz\nPro ženy > Trendy > Jarní trendy > Květinové vzory: Zapomeňte na zimu a pořiďte si už teď jarní kousky!\nKvětiny a jaro patří neodmyslitelně k sobě a ani letos tomu nebude jinak. I když je jarní počasí v nedohlednu, zbrusu nové jarní kolekce jsou i tak plné velkých květin i drobných barevných kvítků. Je opravdu z čeho vybírat! A jedno je jisté: investovat se vyplatí, protože květinové vzory jsou trendy každé jaro!\nBude slušet i vám!\nBojíte se květinových vzorů, protože jsou příliš nápadné a tvrdí se o nich, že opticky rozšiřují? Děláte chybu! Stačí si jen vybrat ten správný potisk, který bude lichotit vaší postavě. Pro boubelky jsou ideální spíše drobnější kvítky na jednobarevném tmavším podkladu. Pokud máte pár kilogramů navíc, můžete potisk velkých květin nosit na doplňcích. Dokážou totiž skvěle odpoutat pozornost od kritických partií.\nV případě, že vás trápí jen jedna partie, a jinou chcete naopak zvýraznit, i tady mohou perfektně posloužit květinové vzory. Například úzkému pasu a širokým bokům budou lichotit šaty s květinovým vrškem a jednobarevnou sukní. Obecně totiž platí, že květinové vzory přitahují pozornost a zároveň opticky trochu přidávají na objemu. Neoblékejte je tedy na partie, které chcete maskovat.\nKvětiny samozřejmě skvěle padnou i štíhlým ženám – jako ostatně většina vzorů i střihů. Pokud právě vy máte postavu jako proutek, můžete si dovolit nosit i velké květiny. Jen pozor na výběr doplňků. K výrazným potiskům se hodí spíše ty decentnější.\nKaždá milovnice typicky ženského stylu by měla mít ve svém šatníku alespoň jedny květované šaty. Vybírat můžete z elegantních pouzdrovek, které se v kombinaci se sakem a lodičkami perfektně hodí i na pracovní schůzku nebo do restaurace, ale i z hravých a vzdušných střihů, které si během slunečných jarních dnů určitě oblíbíte.\nDalší možností jsou květinové topy nebo různé doplňky v podobě kabelky, lodiček nebo třeba šátku, které příjemně oživí jednoduchý nebo jednobarevný outfit. Pokud si troufnete i na větší "odvaz", v obchodech narazíte i na mnoho sukní a kalhot s různými květinovými potisky.\nSledujte i další žhavé novinky ze světa módních trendů!\nKlíčová slova: trendy, móda, oblečení, květiny, květinové vzory, jaro, jarní trendy


DEICIDE - Scars of the Crucifix / Recenze / MarastMusic - Culture Extravaganza\nAutor: 90 Uživatelé: 73 Tvé hodnocení: hodnoť\nLabel: Earache Records, 2004\nUfffffff, kauza Deicide se v poslední době obrátila hodně neočekávaně na dobrou cestu. Mám hodně zafixováno jejich vystoupení někdy v roce 2000 v Chemnitzu, kdy jsem až soucitně koukal na neskutečně se potící kapelu meloucí vyloženě z posledního a v kuloárech toho o nich také nelétalo zrovna málo a samozřejmě ne v tom dobrém smyslu…\nNo jo, ale hošani se objevili předminulý rok v Brně a tam jim to hrálo už neuvěřitelně dobře oproti předchozím výkonům. Začalo se šuškat cosi, že jim Earache vysvětlili, že chce pořádnou desku nebo, že jeli US tour s několika podstatně mladšíma bandami a Glen zjistil, že nějak zaspali dobu. Došlo i na dle mého názoru hodně zdařilé učinkování Glena na posledních Vital Remains a mnoho nasvědčovalo tomu, že se nám bohavraždící komando fakt probudilo po bezmála deseti letech k pořádnému životu. A toto tvrzení ještě zesílilo na sklonku roku minulého, kdy nám Deicide málem zbourali Abaton a hrozné hvězdy Nile proti nim vypadali jak nějací lokální Jarouškové.\nNo a mé a nejenom mé domněnky se potvrdily. Deicide mohu směle označit jako kapelu, kterou nevím jestli polil kokain nebo satanova voda nebo Lazaro se Suzukim nebo nevím co, ale fakt je ten, že nová záležitost, co pekelná čtyřka natočila, je zřejmě to nejlepší od ‘rozkuchaného Santy Klause‘. Celičký komplet pak zní jako kříženeček právě jako nešťastného ‘Santy‘ a Serpents, jen je o hodně vzteklejší, což desce dává jistou patinu debutu. V některých pasážích vyznívá nový počin dost melodicky, tak trošku na způsob již zmíněných Vital Remains a to hlavně v momentech, kdy Brian a Eric dokazují, že rozhodně nezapomněli bublat a jako bonus nedostane essesáčka, ale porci hodně solidních onaníí. Ve většině případů se však jedná o klasickou riffáž na způsob první, třetí a notně vylepšené čtvrté desky. Hlavní devizou kytar je však zvuk jehož by jste se na předchozích dvou, tří deskách nedohledali, ani kdyby jste se posrati hodlali. Asshhhheeeeeiiiiimmmmm!!!!!!!!!!!!!!!!!! Benton ho asi chtěl zastřelit jako veverku, jinak si to vysvětlit nedovedu. Pan Asheim sype jak blázen a nožičky taky nešetří, to prosím vše po totálně zprdlém ‘mučení v pekle‘. Poté co s ledovým klidem rozstřílel o vánocích tlustého zemědělce Toníka od Nilu, se ta samá palba opakuje na nových Deicide!!!!!!! Totálně nechápu!!!!!!!!\nA pan Delviťák???? Co byste čekali??????? Zraje jak víno!!!!!!!!! Hloubky níž, vysoké vokály výš a klasika zdvojená cholera a to v míře větší než velké bomba. 99 % new school panáčků může jen závidět. Navrch přidá Deicide patent na linky a nespletete si ho s nikým druhým!!!!!!!!!!\nSečtu-li, je na světě další skutečná nahrávka Deicide a to v době, kdy jsem od nich osobně vůbec nic nečekal a ze dvou posledních věcí se mi dokonce dělalo hodně blivno. V mých očích se v pohodě vyrovná Once upon the Cross. Hodnocení si zaslouží vynikající, ale plný počet zásahů dostat nemůže, protože tam bude u Střapáčka navždy bydlet Legion a na Legion jen tak něco nemá a to se i zeptejte Deeds of Flesh, ti Vám o Legion poví své!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\n10 / 26:43\nDeicide, Scars of the Crucifix, death metal\n17.02.2011 15:02 Sud\nchtel sem to sjet jeste jednou, ale do konce se...\nALLMETAL Fest V. > Essence of Existence, Sabathory, Tortharry, Sungate, Romantic Love\nAeternus - Ascension Of Terror\n80 Dilemma666 01.09.2019\n75 bros 13.11.2012\n75 bizzaro 26.01.2012\n60 abro666 05.06.2011\n22.04.2021 Šestá deska Portal vám nabízí své Oko!\n21.04.2021 The.Switch po čtyřech letech začínají ládovat novou muziku\n21.04.2021 Pelagic Records: Po osmi letech nastane rok beze světla\n20.04.2021 Cannibal Corpse - Necrogenic Resurrection (video)\n19.04.2021 Hudba Suffocate For Fuck Sake je bolavá tak, jak jen absťák může být\n18.04.2021 Go Ahead And Die - Toxic Freedom (video)\nORIFLAMME - L'égide Ardente\nMŮRA - cestou narkotik k poznání temnoty a smrti\nINFERNO - Paradeigma (Phosphenes of Aphotic Eternity)\n20.04.2021 vanena bizzaro\nŠestá deska Portal vám nabízí své Oko!\n22.04.2021 18:34 brutusáček\n22.04.2021 13:11 brutusáček\n22.04.2021 09:46 mIZZY\nINFERNO - Paradeigma (Phosphenes of Aphotic Ete...\n20.04.2021 19:21 bizzaro\n20.04.2021 11:07 SS-18\n19.04.2021 17:32 AddSatan\n19.04.2021 17:16 AddSatan\n17.04.2021 17:29 Radek Chlup


BlackSite: Area 51 | PC World.cz\nPravda je někde venku. Patrně ztracena v Nevadské poušti za ostnatým drátem vojenské základny, všeobecně známé ...\nPravda je někde venku. Patrně ztracena v Nevadské poušti za ostnatým drátem vojenské základny, všeobecně známé jako Area 51.\nSpolečnost Midway bez velkého humbuku připravuje nadějně vypadající first-person akci BlackSite: Area 51. Celému projektu šéfuje Harvey Smith, tedy člověk, který pracoval například na skvostu System Shock a hlavně na herní nirváně Deus Ex. Nad Oblastí 51 se opět zatmělo slunce a zastínily ho talíře plné nepřátelsky naladěných mimozemšťanů. Vláda Spojených států si to samozřejmě nenechá líbit a z válkou zmítaného Iráku vytáhne Aerana Pierce, velmi schopného velitele. Čeká ho nelehký úkol: s partou vojáků a vojand nakopat vetřelce do zelených zadků a poslat je zpátky domů, nejlépe nohama napřed.\nV prvním dílu hráč zůstal sám jako voják v poli. Ne tak zde – pomocí jednoduchého rozhraní budete ovládat malý tým specialistů. Přítomnost dalších lidí po vašem boku je asi největší zajímavostí hry. Vaše chování se bezprostředně promítne do bojových akcí vašich spolubojovníků. Ti se budou chovat podle toho, jak jim půjdete příkladem – budete-li neohroženě pálit do vetřelců a nikdy neustoupíte, budou se bít jako lvi, klidně holýma rukama. Ovšem pokud se začnete zbaběle schovávat za každým rohem, vaši bratři ve zbrani se rozbrečí i po bodnutí včelou. Členové vašeho týmu se pyšní také různými unikátními schopnostmi. K cíli nevede pouze jedna cesta a zejména střety s emzáky můžete řešit několika způsoby.\nHru pohání Unreal 3.0 engi-\nne, což je dostatečnou zárukou kvality. Téměř vše půjde zničit a rozstřílet a jakmile se strhne přestřelka, nebude místo střetu přes všechno to sklo, prach, kusy zdí a šrapnelů ani pořádně vidět. Na závěr dodáme, že do multiplayeru by se měl vrátit kooperativní režim.\nTÝMOVÁ FIRST PERSON AKCE\nautor Alexander Szalai\nBlacksite: Area 51 - Environments Trailer\nBlacksite: Area 51 - GC 2007 trailer


Země původu | VIIINO e-shop & vinotéka\n105 Kč 2 895 Kč\nmedium dry • demi-sec\nCinsault • Cinsaut\nGrenache • Garnacha\nMuškát • Moscato\nPrimitivo • Zinfandel\nRulandské bílé • Pinot Blanc\nTempranillo • Tinto Fino\nVitis labrusca × Vitis riparia\nTorres – Chile\nCataluña • Empordà\nCataluña • Montsant\nCataluña • Penedès\nCataluña • Priorat\nnerez • použitý barrique\nnerez • barrique "double barrique"\nnerez • beton • velký dřevěný sud\nnerez • velký dřevěný sud • göncský sud\nnerez • velký dřevěný sud • barrique\nnerez • velký sud • barrique • göncský sud\nnerez • göncský sud\nvelký dřevěný sud • göncský sud\nbarrique • barrique "double barrique"\nbarrique "double barrique" • velký dřevěný sud\nbarrique • amfora\namfora • kvevri\nbeton • velký dřevěný sud\nbeton • barrique\nbeton • barrique • velký dřevěný sud\nkamenina • velký dřevěný sud\njakostní známkové víno\nLAFITE ROTHSCHILD Château d'Aussières\nVyberte si víno dle země původu.\nPinot–Chardonnay 2021 moravské zemské SEDLÁK suché š. 3/21\nVIIINO • Česká republika • MORAVA • Velkopavlovická • Velké Bílovice • cuvée Rulandské bílé, Rulandské šedé, Chardonnay • bílé • SEDLÁK\nSkladem\t24 ks\nSedlákovo letní víno 2021 moravské zemské SEDLÁK suché š. 10/21\nVIIINO • Česká republika • MORAVA • Velkopavlovická • Velké Bílovice • cuvée Muškát moravský 50 %, Müller Thurgau 30 %, Sauvignon 20 % • bílé • SEDLÁK\nSkladem\t47 ks\nRenomé 2016 moravské zemské SEDLÁK suché š. 11/16\nVIIINO • Česká republika • MORAVA • Velkopavlovická • Velké Bílovice • cuvée Zweigeltrebe 50 %, Merlot 40 %, Rulandské modré 10 % • červené • SEDLÁK • Nejlepší vína ČR 2019/2020 88 b.\nMerlot 2020 výběr z hroznů BENEŠ "Hastrmany" suché š. 16/20\nVIIINO • Česká republika • MORAVA • Slovácká • Hrušky "Hastrmany" • Merlot • červené • BENEŠ\nCabernet Moravia 2021 jakostní víno BENEŠ "Hastrmany" suché š. 15/21\nVIIINO • Česká republika • MORAVA • Slovácká • Hrušky "Hastrmany" • Cabernet Moravia • červené • BENEŠ\nMerlot 2020 výběr z hroznů BENEŠ "Hastrmany" suché š. 17/20\nPinot Noir 2020 výběr z hroznů BENEŠ "Hastrmany" suché š. 15/20\nVIIINO • Česká republika • MORAVA • Slovácká • Hrušky "Hastrmany" • Pinot Noir • červené • BENEŠ • ZM VVT 2022 88,33 b.\nChardonnay "zrálo v sudu" 2017 pozdní sběr BENEŠ "Hastrmany" suché š. 12/17\nVIIINO • Česká republika • MORAVA • Slovácká • Hrušky "Hastrmany" • Chardonnay • bílé • BENEŠ\nRadost 2021 známkové VEVERKA polosuché š. 03/2019\nVIIINO • Česká republika • MORAVA • Velkopavlovická • Čejkovice "Novosády" • bílé • VEVERKA\nChardonnay "Minimum" 2017 pozdní sběr VEVERKA "Novosády" suché š. 09/2017\nVIIINO • Česká republika • MORAVA • Velkopavlovická • Čejkovice "Novosády" • Chardonnay • bílé • VEVERKA\nStrana 1 ze 61


Frosch Multifunkční čistič na lesklé povrchy\n119,90 Kč 239,80 Kč/l\nČisticí prostředky na sklo a okna\nZemě původu: Německo,\nMultifunkční čistič s přírodním složením na všechny druhy lesklých povrchů.\nČistí, odmašťuje, dodává povrchům lesk beze šmouh a zanechává příjemnou citrusovou vůni díky obsahu pomerančového oleje.\nPřírodní čistič využijete na všechny druhy hladkých povrchů. Vysoce účinné složení zajišťuje čistotu a zářivý lesk beze šmouh na skle, kovu, mramoru, plastu, dřevěném povrchu a akrylátech.\nObsah všech čisticích a pečujících prostředků Frosch je v přírodě snadno biologicky odbouratelný a nezanechává po sobě ekologickou stopu. Obaly jsou vyrobeny ze 100% recyklovaného a opětovně recyklovatelného materiálu tak, aby nevznikal plastový odpad.\nVelký důraz je kladen na samotný výrobní proces, který probíhá podle nejvyšších ekologických standardů s ohledem na co nejnižší spotřebu energie a na využívání přírodních obnovitelných zdrojů.\nNastříkejte čistič přímo na čištěný povrch a setřete do sucha. U lakovaných povrchů, dřeva, kůže a obrazovek nastříkejte čistič nejdříve na vlhký hadřík. Při čištění elektrických přístrojů postupujte dle návodu výrobce.\nSprávné dávkování šetří náklady a minimalizuje dopad na životní prostředí.\nSpolečnost Werner & Mertz byla v roce 1867 založena jako továrna na výrobu voskového zboží v Mainz am Rhein. Se značkami jako Erdal, Frosch a Tana je rodinná firma zavedena jako inovativní společnost nejen na evropském trhu, ale i v Japonsku. Nabízí komplexní portfolio produktů čištění a péče v domácnosti.\nSkladujte v původním obale při pokojové teplotě.\nUchovávejte mimo dosahu dětí.\nMelitta ČR s.r.o.\nSLOŽENÍ: <5% neiontové povrchově aktivní látky, konzervační prostředky (methylisothiazolinon, benzisothiazolinon), parfémy (limonen). Další složky: pomerančový olej.


Na Brněnsku zemřel člověk. Předjížděl - Brněnský deník\nNa Brněnsku zemřel člověk. Předjížděl\nZastávka u Brna - K tragické nehodě na silnici mezi Zastávkou u Brna a Zbraslaví se ve čtvrtek odpoledne sjeli záchranáři. Sedmadvacetiletý řidič citroenu předjížděl několik aut za sebou, v zatáčce se ale pak čelně srazil s protijedoucím volkswagenem, ve kterém jeli čtyři lidé.\nŘidič citroenu byl na místě mrtvý.\n„Hasiči ho museli z vozu vyprostit. I přes snahu záchranářů však zemřel. V druhém voze se pak středně těžce zranil jeden z cestujících, tři další utrpěli lehká zranění. Ty pak sanitka převezla do brněnské nemocnice,“ uvedl policejní mluvčí Brna–venkov Aleš Mergental. Na místě zasahoval také vrtulník.