LADY N. Kam míří finanční trhy? Umění jako investice. Japonské kontrasty ČASOPIS DÁMSKÉHO INVESTIČNÍHO KLUBU ČESKÉ SPOŘITELNY ZIMA PDF\nLADY N. Kam míří finanční trhy? Umění jako investice. Japonské kontrasty ČASOPIS DÁMSKÉHO INVESTIČNÍHO KLUBU ČESKÉ SPOŘITELNY ZIMA 2010\nDownload "LADY N. Kam míří finanční trhy? Umění jako investice. Japonské kontrasty ČASOPIS DÁMSKÉHO INVESTIČNÍHO KLUBU ČESKÉ SPOŘITELNY ZIMA 2010"\n1 LADY N ČASOPIS DÁMSKÉHO INVESTIČNÍHO KLUBU ČESKÉ SPOŘITELNY ZIMA 2010 Umění jako investice Japonské kontrasty Kam míří finanční trhy?\n3 Dietu nedrží jen modelky. Zeštíhlení se týká i této nové tašky na notebook Spazzolato slim z leské umělé kůže od značky Abbi. Je o mnoho subtilnější než klasická, a proto také působí decentněji. Přesto se do ní stále vejde notebook až o velikosti 15,4 a několik oddílů na podklady. Popruh pro nošení přes rameno je odnímatelný a na si ji můžete vybrat ve slonovinové nebo černé barvě. Text Mária Mlčoušková Fotografi e archiv Ručně malované plakáty a reklamy z archivu legendární značky Louis Vuitton pokryly novou kolekci diářů Affi che Agenda. Jako podklad jim slouží klasické plátno s monogramy LV, hnědé kostičkované plátno Damier Ebene nebo šedivé Damier Azur. Mají střední velikost a nejlépe se do nich nebudou psát termíny obchodních jednání, ale milostných rendez-vous. PRO NI Švédská společnost Krusell, která se specializuje na výrobu stylových pouzder na mobilní telefony, PDA, ipody, ipady a brašny na notebooky a netbooky, přichází s novou řadou nazvanou Coco. Zasvěceným při pohledu na design obalů a tašek dojde proč. Využívá totiž známého kosočtvercového prošívání, které poprvé v historii módy použila právě madame Chanel. Nová výzbroj Typické bilancování dobrého i špatného, co každého z nás za posledních 365 dní potkalo, ponechte na konci roku jiným. Místo toho vaši mysl zaměstnejte malým kouzlem. Do nového roku si pečlivě vyberte takové designové doplňky, které svými materiálovými přednostmi a vizuální silou dokážou dokonale ochránit všechna data, která jim svěříte. Uvidíte, že malé novoroční vúdú bude mít úspěch a každá vaše pracovní schůzka nebo profesní projekt ten správný ohlas. Řada Coco značky Krusell je opravu bohatá. Patří do ní i obaly na kompaktní fotoaparáty, které budou vašim stylovým společníkem nejen na dovolené, ale také při bankovní špionáži. Všechny ručně šité obaly a tašky Coco existují v barevné variantě bílá, černá, červená, béžová a růžová. Kterou máte nejraději vy? Jak s sebou přenášet laptop a přitom neslevit ze svých vysokých módních nároků, jejichž sítem žádné klasické tašky na notebooky prostě neprojdou? To je otázka, kterou denně řeší mnoho fashion victims po celém světě. Odpovědí může být rozměrná kabelka Tod s s praktickým kovovým madlem, na němž je připevněn popruh i kožené ucho. Do kabelky se kromě všech denních nezbytností pohodlně vejde průměrný notebook, a dokonce i menší večerní nákup. Pro vyznavačky minimalistického módního stylu, který přesto zůstává nepokrytě luxusní, připravil Louis Vuitton další edici diářů. Kromě místa na stránky s poznámkami nebo agendu mají také kapsu šitou na míru telefonu iphone. Malé monogramy tvoří zajímavý rámec obalu a zlatá barva zase prozradí, že majitelka dobře ví, do čeho se vyplatí investovat. Čím je výjimečné toto pouzdro na laptop? Svým metalickým povrchem v bronzové barvě, jež u konkurence nenajdete. Jelikož by se ale skutečný kov rychle poškrábal, vyrábí jej značka Abbi z praktičtějšího PVC, které je precizně lakované. Pojme notebook velikosti 13,3 i 15,4 a navíc je velmi lehké. Za výhodnou cenu ho seženete na Fenoménem těchto Vánoc se v mnoha rodinách jistě stane chytrý tablet ipad. Pokud budete i vy tou šťastnou, která jej najde pod stromečkem, budete vzápětí řešit jedno dilema. Jaký obal si na něj pořídit? Elegantní řešení nabízí značka Prada a její nové obaly z vysoce kvalitní červené nebo černé kůže. Ve stejném provedení se prodávají i sesterské fl ash disky. 3\n4 EDITORIAL 10 Milé čtenářky, setkáváme se u zimního (letos čtvrtého a v celkovém pořadí již jedenáctého) čísla Lady In, časopisu Dámského investičního klubu České spořitelny. Co nevidět dosáhne klubová základna neuvěřitelného počtu registrovaných členek. To nás v době, kdy jsme tento investiční klub v únoru roku 2008 zakládali, ani zdaleka nenapadlo. S ohledem na blížící se narozeninové výročí si také uvědomujeme, že klub již odrostl plenkám, pomalu se (snad) zbavil svých dětských nemocí a nyní nastupuje o něco dospělejší na svoji školkovou a pak i školní cestu. Doufám, že se s vaší pomocí díky podnětům, komentářům, postřehům a reakcím vyhneme často tak komplikované pubertě. Jsme moc rádi za váš zájem! Těší nás potkávat se s vámi na odborně- -společenských setkáních (letos byla tři dvě v Praze a jedno na Moravě). Na stránkách Lady In průběžně představujeme naše odborníky a srozumitelným způsobem nejrůznější témata z oblasti financí a investic. Snažíme se rozšiřovat také obsah našeho webu (www.investicniklub.cz). Kdybychom v hodnocení úspěšnosti klubu vycházeli jen z faktu neustále se zvyšujícího počtu členek investorek, mohli bychom být spokojeni. Ale to by byla skutečně příliš snadná cesta. A tak i proto, abychom neusínali na vavřínech, stojíme o vaše názory. Využívejte k tomu ovou adresu nebo rubriku Napište nám na A určitě choďte na naše setkání, kde získáte nejen potřebné informace, ale také se pobavíte a poznáte další zajímavé ženy nejen ze světa financí a investic. Za celou redakci vám přeji příjemné vánoční svátky a do nového roku 2011 jen ta nejlepší investiční rozhodnutí. Romana Vlková 22 4 LADY IN, zima 2010 Vydavatel: Česká spořitelna, a.s., Olbrachtova 1929/62, Praha 4, IČ: Evidenční číslo: MK ČR E Šéfredaktorka: Romana Vlková Editorka: Petra Doležalová Redakce: Kateřina Márová, Žaneta Pavlů, Jaroslav Kropáček Spolupracovníci: Pavlína Zelníčková, František Mašek, Mária Mlčoušková, Ladislav Špaček, Vladan Krumpl, David Navrátil, Libor Budinský, Darina Sieglová Grafická úprava: Radek Rytina Foto obálka: Allphoto Obrazová úprava: Libor Špaček Produkce a prodej inzerce: Petra Doležalová, Bluewind, Tisk: Expodata-Didot Vychází: čtyřikrát ročně\n5 Obsah PRO NI Designové doplňky pro úspěšnou ženu 16 PORTRÉT Mária Gálová, ředitelka aukční síně Dorotheum, vypráví o povzbuzující energii umění i o investování do něj. 100 TVŮRKYNĚ Nechte svůj interiér rozkvést pod taktovkou floristky Kristiny Netíkové. 12 S KABELKOU DO SVĚTA FINANCÍ Vývoj finančních trhů a trumfy nejsilnější české banky očima Daniela Helera, člena představenstva a náměstka generálního ředitele České spořitelny 15 PĚT OTÁZEK PRO ČLENKU KLUBU O informacích, bez nichž se úspěšné podnikání neobejde, s Alenou Seoud, ředitelkou České kapitálové informační agentury Čekia. 16 ETIKETA S noblesou na plesy i společenské večery 18 MONEY, MONEY, MONEY Co přinese ekonomice třetí rok od počátku světové recese? 22 SVĚT NA DLANI Japonsko: Kontrasty, které vás pohltí. 27 GURMÁNKA Do Prahy za delikatesami japonského světa 28 INVESTIČNÍ ENCYKLOPEDIE Rádi riskujete, nebo jste konzervativní? Za investičním úspěchem stojí správná volba strategie. 30 KLUBOVÝ ZOOM Setkání členek Dámského investičního klubu tentokrát za klášterními zdmi 32 TOP RELAX V rodinném hotelu U Bílého koníčka na břehu malebného jezera Wolfgangsee si i v zimě zaplavete a po lázeňské relaxaci vás poctí skvosty rakouských vín. 35 SEZONNÍ MENU Tipy nejen ze světa investic 36 KULTURNÍ TIPY Lady In vybírá z palety zimního kulturního programu. 38 ZEPTALI JSME SE Vladimír Baláž o investičním světě žen a mužů 5\n6 PORTRÉT Umění nejen pro radost Mária Gálová, kdysi vynikající studentka chemie na košické univerzitě, netušila, že svůj vytoužený léčebný elixír v laboratořích nikdy nenamíchá. Místo bádání mezi čtyřmi stěnami našla povzbuzující energii ve světě umění. Nejprve na košických divadelních prknech, z nichž v době největšího porevolučního kulturního rozkvětu vplula přímo na Pražský hrad. Vždy jsou to zásadní životní zvraty, které ji posouvají dál. Dnes jako ředitelka nejvýznamnějšího aukčního domu v Čechách tvrdí: Mám pocit, že žiju už několikátý život. Text Petra Doležalová Fotografie Libor Špaček a archiv 6 Nikdy jsem se změn nebála. Ne že bych je vyhledávala záměrně, ale nepolekaly mě a asi je potřebuji, abych se cítila naplněná. Ale i když občas na chvíli ztratím půdu pod nohama, zjistím, že mě to někam posune, prozrazuje drobná energická tmavovláska a přiznává, že i tak se tyto situace bez stresu nikdy neobešly. První takovou zkušeností byl hned po ukončení vysoké školy střet s realitou minulého slovenského režimu. I když byla Mária Gálová velmi dobrou studentkou, nesehnala místo dokonce ani v lihovarech. Poradili jí, aby k žádosti připojila svou fotku, jenže tuhle cestu odmítla a místo toho vyhrála konkurz na herečku do místního divadla. Hraní nejprve brala jako pokus živit se svým koníčkem, který měla ráda už od dětství. V angažmá nakonec zůstala dalších devět let. Bylo to krásné období, má práce mne velmi naplňovala. Během té doby jsem porodila syna a vyhovovalo mi, že mohu mít poměrně volný režim. Kdyby nepřišla revoluce, jsem tam možná dodnes, říká, ale hned dodává: Jenže by mi bylo líto, že jsem přišla o další zkušenosti. Svou nejoblíbenější roli si ale před diváky nakonec nikdy nezahrála. Svět herectví, který ji naplňoval štěstím, skončil po devíti letech v předvečer velké premiéry, kdy byla vytažena opona bývalého režimu. Právě v listopadu 1989 jsme chystali baletní inscenaci Ptáka Ohniváka. Když jsem se měla rozhodnout, zda se přikloním, nebo nepřikloním ke stávce, nebylo nad čím váhat Za tři měsíce poté podruhé otěhotněla. Dcera Natálie nese matčiny\n7 Když dostala nabídku stát se šéfkou české pobočky rakouského aukčního domu Dorotheum, neváhala. 7\n8 Když Svoji hereckou dostala nabídku zkušenost stát využívá se šéfkou i nyní v české roli licitátora, pobočky kdy je třeba rakouského správně aukčního odhadnout domu lidské emoce Dorotheum nedílnou součást neváhala. každé dražby. herecké geny. Byla by z ní výborná herečka. Má výjimečnou pozorovací schopnost a dokáže z člověka vyhmátnout až karikaturistickou podobu, což já ani po letech hraní neumím, říká pyšně Mária Gálová. NOVÝ JAZYK PRO NOVÝ ŽIVOT Začátek vlády Vladimíra Mečiara znamenal pro mladou herečku stěhování do Česka. Nechtěla jsem žít v něčem, co neodpovídalo mému přesvědčení, vysvětluje perfektní češtinou s nepatrně měkkým přízvukem, který jen vzdáleně prozrazuje rodný jazyk. Právě jazyk se stal pro Márii na počátku její nové etapy další velkou výzvou. Když získala místo asistentky na Pražském hradě, musela se naučit veškerou administrativní práci. Bylo mi řečeno, že mluvit mohu slovensky, ale psát musím česky. A protože jsem to nechtěla mixovat, jak to dělá hodně Slováků, striktně jsem si od prvního dne nařídila psát i mluvit česky. Až po půl roce jsem se začala cítit jistěji. Došlo mi, že opravdu platí rčení, že kolik jazyků znáš, tolikrát jsi člověkem, protože i uvažování je jiné. Slovenština je lyričtější, má větší poetiku. Čeština je zas více prozaická a hodí se daleko víc do běžnějšího života. No a to souvisí i s charakteristickými rysy obou národů. Kariérní hvězda Márie Gálové na Pražském hradě stoupala postupně vzhůru. Vystudovala MBA a stala se šéfkou kulturního odboru, pod sebou měla více než stovku lidí a byla zodpovědná za velké projekty, jako například výstavu Deset století architektury, festival Struny podzimu či Letní shakespearovské slavnosti. Na svou práci na Hradě vzpomíná s ohromným nadšením. Hradní fáze byla neopakovatelná. Celá společnost se zásadně vyvíjela a zrcadlila se právě tam. Střídali se tu zajímaví lidé plní nápadů, jak realizovat své projekty. Fascinovala mě možnost potkávat další inspirativní tvůrce. Stále přicházely podněty zvenčí a pořád se dělo něco nového. MAGICKÁ DEVÍTKA V době, kdy končilo prezidentování Václava Havla, chýlilo se i Máriino krásné období na Hradě. To už ale dostala nabídku od headhuntera (lovce hlav) na místo šéfky české pobočky rakouského aukčního domu Dorotheum. I když do té doby na žádné profesionální aukci sama nebyla, za dobu strávenou na Hradě do světa umělecké tvorby značně pronikla a Rakušané si ji vybrali. Bylo to přesně po devíti letech stejně jako jsem předtím po devíti letech odešla z divadla. A dodává: Práce je to nesmírně zajímavá, ale přece jen uzavřenější, co se týče okruhu lidí a problematiky, takže inspiraci musím hledat spíše uvnitř sebe. Za svůj největší úspěch považuje, že se jí podařilo vytáhnout firmu z červených čísel. A to dokonce i v době celosvětové krize. Pro naši práci je to paradoxně pozitivní období. Čím větší je nedůvěra v akciové trhy a nemovitosti, tím víc to lidi žene zpět k tradičnějším hodnotám a k umění, vysvětluje. A jak je na tom český trh s uměním ve srovnání se zahraničím? Češi kupují hlavně české autory, což je pro menší země typické. Dlouhodobě, už dvacet let, jsou nejvíce žádána díla meziválečné avantgardy. Mají svou ověřenou hodnotu a poptávka i ceny jsou v tomhle segmentu největší. Češi se v umění rok od roku lépe orientují. Je jasné, že ne každý u nás bude kupovat umělecká díla, ale kdyby se nám podařilo vrátit k prvorepublikovému vnímání umění, bylo by to skvělé. DRAMA S DETEKTIVNÍ ZÁPLETKOU Na každé aukci nastanou momenty plné adrenalinu, napětí a překvapení. A i když jde obvykle jen o pár minut z několikahodinové akce, právě kvůli nim se aukce pořádají. Tam se setkává nabídka s poptávkou a tam se i tvoří, vysvětluje Mária Gálová, která v roli licitátora využila i svoje herecké zkušenosti. Je to práce s lidmi, s emocemi. Gradujete situaci a musíte vycítit, kdy ještě můžete někoho popíchnout a kdy to už nemá smysl. Stejně tak mě baví i má obvyklá role, kdy u každé položky sleduji práci licitátora a zároveň intenzivně vnímám publikum i ty, co čekají na telefonu. A právě ti bývají nejdůležitějšími kupci. Buď jsou vytíženi, nebo v zahraničí, nebo prostě nechtějí být viděni. Celý proces vyžaduje velkou improvizaci a náročné zpracování představte si, že v sále sedí asi sto padesát klientů a stejně tolik jich máme na telefonech. Chvíle napětí ale provázejí i samotné expertizy, při nichž se ke každému předmětu vyjadřují znalci. U světových děl se obracíme na zahraniční partnery. Je to někdy i detektivní práce, najít experta na konkrétního autora. Tu nejvyšší odbornou kapacitu, přes jejíž názor nejede vlak. Dražby se ale netočí jen kolem děl ověřených jmen a jasné hodnoty. Již třetím rokem třeba výhradně zastupujeme dědice Ladislava Sutnara a v našich aukcích nabízíme jeho malířské práce. V šedesátých letech, kdy zájem o jeho grafické práce poklesl, se vrátil k malování, kterému se věnoval ve svém raném období. V emigraci ve Spojených státech tak vytvořil několik desítek barevně výrazných a stylově čistých děl, které sám charakterizoval jako joy-art, tedy umění pro radost. Jak se budou tato díla na trhu prodávat, Sama nejvíc miluje fotografii a objevování civilizací nepoznamenaných krajin. Poslední její cesta vedla do Peru. Ráda vzpomíná na tvůrčí atmosféru na Pražském hradě za prezidentování Václava Havla, kdy se z místa asistentky vypracovala až na pozici ředitelky programového odboru, zodpovědné za všechny kulturní aktivity Hradu. 8\n9 PORTRÉT Práce je to nesmírně zajímavá, ale přece jen uzavřenější, co se týče okruhu lidí a problematiky, takže inspiraci musím hledat spíše uvnitř sebe. to opravdu nikdo z nás netušil, žádná předchozí zkušenost nebyla. Některá díla se však již prodala za částky přesahující milion korun. (Na letošní poslední aukci byla prodána jeho Venuše tančící go-go dokonce za 2,7 milionu korun!) A právě to mě baví: odhadovat, zkoumat, jak se pro autory situace i trh vyvinou. UMĚNÍ, KTERÉ PROMLOUVÁ Přestože pracuje v prostředí galerie se starožitnostmi, sama má paradoxně nejraději umění od poloviny dvacátého století. A vůbec nejvíc miluje fotografii. Snad prý proto, že sama ráda fotí přírodu i zajímavé tváře, které na svých cestách potkává. Navštívila Čínu, Indi, Nepál, Tibet, Venezuelu... Z poslední měsíční cesty po Peru se vrátila právě týden před naším rozhovorem a cestovatelské nadšení z ní ještě nestačilo vyprchat. I přesto, že se v době našeho rozhovoru blíží nová velká aukce, letos poslední, celá Mária Gálová o vývoji na trhu s uměním V loňském roce se krize projevila dvěma protichůdnými tendencemi. Jednak poklesla poptávka ve střední a nižší cenové kvalitě. To je takové to zboží pro radost, pro doplnění interiéru, které si lidé kupují, když je dobře, a odepřou, když situace není nejlepší. Druhý, stejně výrazný trend nastal v kategorii špičkového zboží, které lze považovat za investici. Poptávka stoupla a v obratech nenastal žádný pokles. Takto nám nejdražší zboží podrželo celý trh. To ale samozřejmě nemáte k dispozici denně a bylo otázkou, jak se přizpůsobí nabídka. Naštěstí majitelé vycítili potenciál doby a vnímali ho jako impulz k prodeji. Letos zájem o nejdražší zboží přetrval, ale zvedl se také zájem o střední a nižší kategorii. Trh se sice nedostal do předkrizové euforické situace, ale oproti loňskému roku tak nastalo oživení. o benefičních akcích Obecně je situace investování firem do umění špatná. I když existují výjimky. Sama jsem se nedávno podílela na projektu podpory mladých výtvarníků, kdy byla díla jiných umělců dražena a výnos měl pomoci rozvíjet se a dostat do povědomí veřejnosti ty mladé. Z finančního hlediska to splnilo účel, ale zklamalo mě, že mnozí lidé se nedostavili kvůli samotné smysluplné myšlence akce, tedy kupovat díla, ale přišli se prostě jen pobavit. září. V Peru jsem se nejprve pohybovala s českou skupinou po horách a samozřejmě i po známých památkách. Pak jsem se pustila do toulání na vlastní pěst a seznámila se se spoustou báječných milých lidí a s různými umělci. Každý den mi ta země nabídla něco nového a užívala jsem si i chvíle, kdy jsem na těch fantastických místech mohla být sama. Poslouchám její entuziasmus a přitom sleduji, jak se velká duše této drobné ženy, úspěšné byznysmenky, mění v zanícenou dobrodružku intuitivně vyhledávající čistou, civilizací nepoznamenanou přírodu. Snad jako protiváhu vší té kultuře, jíž je dnes a denně obklopena. Byla to dobrá očista. Když vidíte, v jak nuzných místech ti lidé žijí a tvoří, a přitom by mohli slušně obstát v tom nejmodernějším světě, pak si uvědomíte, jak se v naší zemi která je nesmírně bohatá, kde máme pitnou vodu, dýchatelný vzduch, sjízdné silnice a nikdo netrpí hlady máme dobře. Mám tu zkušenost z benefičních akcí, že čím méně solventní lidé přijdou, tím mají větší chuť pomoci. o hranici mezi uměním a investicí Je těžké najít hranici mezi investorem a sběratelem. Každý sběratel je i investor. Primárně nakupuje s vášní, srdcem, ale zároveň jako investor přemýšlí hledá, jak zhodnotit své peníze. Ne každý investor je však sběratel. Dílo jako prostředek k investování pro něj bývá prvotním impulzem, většinou ale postupně i u nich převáží vztah k dílu coby umělecké a duševní hodnotě. o investičním portfoliu v umění Asi nejlepší je sestavit si portfolio z více období a více autorů. Pak je celkem jistota, že alespoň některá z investic se časem významněji zhodnotí. Obecně platí, že nejméně rizikovou skupinou jsou díla starých mistrů, kde už hodnotu prověřil čas. Taková díla nepodléhají módě ani se už nemůže stát, že autor upadne v zapomnění nebo po něm přestane být poptávka. Naopak nejvyšší stupeň rizika a nejhůře předvídatelný vývoj vykazuje kategorie současného umění. Zisk se v tomto případě může někdy pohybovat i ve stonásobcích. Ale k tak obrovskému zhodnocení většinou dochází, jen když se jedná o mladého autora, který se ještě prodává za velmi nízké ceny. Ale nezapomeňte, že jde o umění, takže pokud se vám dílo líbí, bude vás i tak doma těšit. Pro začínající investory do umění UMĚNÍ SE NELIŠÍ OD JINÝCH INVESTIC. DOPORUČUJI ZÍSKÁVAT INFORMACE A NĚJAKOU DOBU SE ROZKOUKÁVAT. NAVŠTIVTE PÁR AUKCÍ, ABYSTE POCHOPILI JEJICH PRINCIP A UDĚLALI SI PŘEHLED O PODMÍNKÁCH A PRAVIDLECH. NEBOJTE SE VYUŽÍT SERVERY, KTERÉ SHROMAŽĎUJÍ INFORMACE O AUTORECH, JEJICH DÍLECH A DOSAHOVANÝCH CENÁCH. PŘED SAMOTNOU AUKCÍ SI DÍLO PROHLÉDNĚTE, A POKUD NEMÁTE DOSTATEK ZNALOSTÍ, NAJDĚTE SI NĚKOHO, NA KOHO SE MŮŽETE SPOLEHNOUT. OBRÁTIT SE MŮŽETE NA KUNSTHISTORIKY MĚJTE VŠAK NA PAMĚTI, ŽE SICE MAJÍ ZNALOST O DÍLECH, ALE ČASTO UŽ NE TAK O TRHU NEBO PŘÍMO NA ZNALCE AUKČNÍCH DOMŮ. 9\n10 Přírodní rozměr Pokud vyznáváte originalitu v tom, co si oblékáte, jakými věcmi se obklopujete a čím dekorujete své prostředí, pak vás klasická nabídka většiny českých květinářství musí nudit. Proč pro jednou místo nicneříkajícího pugétu ve váze nezkusit květiny jako součást interiéru nebo dokonce jeho harmonizující dominantu? Třeba tak, jak to dělá Kristina Netíková ve svém fl oristickém studiu 2MKN. 10\n11 Text Mária Mlčoušková Fotografie archiv TVŮRKYNĚ Moderní floristika se dávno netýká jen živých květin, ale mnohem častěji také zajímavě konzervovaných přírodnin různých druhů. Jedinou úpravou, kterou používáme, je barvení, díky němuž můžeme přizpůsobit aranžmá danému interiéru. Překvapivě často barvíme načerno, a ačkoliv se klienti této barvy zprvu obávají pro různé smuteční konotace, posléze zjistí, že může být hodně efektní a moderní. Studio existuje něco přes rok a na kontě již má významné realizace pro prestižní restaurace, hotely, butiky i soukromé klienty. Připravovali jsme floristické aranžmá pro butik Pařížská 22, restauraci Como na Václavském náměstí nebo netradiční vánoční dekorace pro restaurace Aromi a La Finestra in Cucina. Často spolupracujeme přímo s architekty, například s pražským ateliérem oooox architects nebo s ateliérem mého manžela architekta Rudolfa Netíka, svěřila nám zakladatelka floristického studia 2MKN. V podstatě díky němu a tomu, že mohu zblízka sledovat jeho práci, vzniklo i mé studio. Stále jsme totiž hledali nějaké dekorace, které by doplnily moderní interiér, ale v nabídce žádného květinářství či floristického centra jsme nenašli přesně to, co by odpovídalo našim vizím. Měli jsme představu něčeho méně barokizujícího, méně okázalého, víc konceptuálního a přitom naprosto moderního. Potřebovali jsme materiály a aranžmá, které neodvádějí pozornost od interiéru, ale harmonicky jej doplňují. Nakonec jsme se rozhodli založit vlastní studio, které se profiluje vytvářením originálních florálních instalací charakteristických puristickým přístupem a netradičním využitím přírodních materiálů, vysvětlila zrod 2MKN Kristina Netíková. Inspirovala se především v zahraničí, v belgických a nizozemských floristických studiích, jejichž neromantický styl je celosvětově uznávaný a nabídka květin, dřevin i jiných materiálů je tu nepřeberná. Ano, moderní floristika se totiž dávno netýká jen živých květin, ale mnohem častěji také zajímavě konzervovaných přírodnin různých druhů. Od větví stromů přes jejich kmeny až po kořeny, ale i kameny a sušené plody. Toto pojetí floristických dekorací je velmi praktické. Stabilně totiž vypadají hezky, nejsou náročné na péči, nevyžadují zálivku a mohou se objevit i v prostorech bez přístupu denního světla (například kancelářské lobby, hotelové chodby nebo třeba koupelny). Každému místu dodávají prvek živosti, přírody, a tím jiný rozměr. Floristický mainstream od našeho studia, které nefunguje jako obchod se stálou otevírací dobou, ale je otevřeno jen pro zájemce po předchozím ohlášení, nečekejte. Co vás čeká, je osobní návrh na míru konkrétnímu interiéru, ať již soukromému, nebo veřejnému. Nejprve se jdeme na místo podívat, pak vybereme možnou dekoraci, většinou navrhneme několik typů a s nimi se pak vracíme do interiéru, kde přímo v prostoru před klientem zkoušíme, co bude nejlépe fungovat. Někdy se do daného prostoru hodí jen maličká věc velká dvacet centimetrů, jindy vzniknou výtvory vysoké třeba i dva a půl metru. Kristina Netíková nejčastěji pracuje s různými typy větví, kmenů, sušenými listy se zajímavou strukturou. Využije i preparované části celého stromu, klienty oblíbená je vinná réva, liány, kiwi nebo voňavý eukalyptus. Hledám zajímavé exotické přírodniny, ale krásné materiály nabízí i český les vezměte si třeba obyčejný mech! Vyhýbám se používání umělých květin. Raději celek doplním něčím neobvyklým, jako pletivem, železnými hoblinami a podobně. Jedinou úpravou, kterou používáme, je barvení, díky němuž můžeme přizpůsobit aranžmá danému interiéru, vyjmenovala nám pilíře své práce nadějná floristka. Její výtvory by ale nebyly kompletní bez jedné maličkosti : odpovídající designové vázy nebo nádoby. Aby v ní přírodniny vynikly, musí mít jednodušší tvar, žádné broušené boubelaté sklo. Krásné jsou prosté skleněné nebo porcelánové tubusy, nerez, lakovaný kov, ovšem také uranové sklo, na které je expert designér Rony Plesl. Nadstavbou tvorby studia 2MKN je tedy i spolupráce s českými designéry (Daniel Piršč, studio Qubus aj.), která dává výslednému floristickému výtvoru originalitu rovnající se uměleckému dílu. 2MKN VÍCE INFORMACÍ O STUDIU A KONTAKT NALEZNETE NA 11\n12 Klienti oceňují nejen profesionalitu našich služeb, ale i výnos, kterého díky nám dosáhli i v tak obtížném období, jakým byl rok 2009, říká v rozhovoru pro časopis Lady In člen představenstva a náměstek generálního ředitele České spořitelny Daniel Heler. Snažím se vidět dál než za horizont dnů či týdnů 12 Text František Mašek, Fotografie archiv a123rf Co vás přivedlo k bankovnictví a k práci v České spořitelně? Co se oboru týče, myslím, že to byla náhoda. Studoval jsem zahraniční obchod na Vysoké škole ekonomické. Když jsem se rozhodoval, co budu dělat dál, po určitém váhání to u mne vyhrálo bankovnictví a práce s penězi. Nejprve jsem pracoval v jiné velké české bance, následně jsem si vyzkoušel práci pro začínající francouzskou banku. Získané zkušenosti jsem zúročil v rakouské Erste Bank, která se rozhodla dramaticky expandovat nejen v České republice, ale i ve střední Evropě. A to se díky privatizaci České spořitelny podařilo. Mám tedy zkušenosti z řady institucí a Česká spořitelna pro mne představuje jakési univerzální pole, kde mohu využít vše, co jsem se naučil. V České spořitelně vedete divizi finančních trhů. Čím se zabývá a jaké je její postavení v rámci banky? V divizi finančních trhů zodpovídám za přípravu finančních produktů a jejich distribuci. Jde o produkty s určitým tržním rizikem určené pro drobné investory. Jsou to podílové fondy a řešení\n13 S KABELKOU DO SVĚTA FINANCÍ Od konkurence nás odlišuje kvalita tržního výzkumu, jehož analýzy patří k nejlépe oceňovaným v celém regionu. na nich založená, ale také strukturovaná depozita a dluhopisy, které v sobě rovněž nesou tržní riziko. Naším cílem je zajistit klientům vyšší než obvyklý výnos na krátké nebo středně dlouhé výnosové křivce (tzv. výnosová křivka ukazuje, jaký výnos trh očekává u různě dlouhých investic, například za měsíc, rok, deset i více let). Druhou mantrou je kvalitní poradenský servis. Klienti by své peníze měli svěřit do rukou odborníků; zároveň se snažíme, aby produktům, do nichž investují, sami alespoň rámcově rozuměli. Proto jim pomáháme informacemi, které získáváme z obchodování na trhu a z našeho nezávislého výzkumu prováděného odborem ekonomické a strategické analýzy. Můžeme přitom využívat i pozice, kterou Česká spořitelna a Erste Group mají coby jedni z největších obchodníků ve střední Evropě v různých třídách aktiv, od akciových, devizových, úvěrových, dluhopisových až třeba po deriváty. Důležitým byznysem je i privátní bankovnictví, kde jsme zhruba před třemi lety začali movitým zákazníkům nabízet službu Erste Private Banking. Klienti typicky oceňují nejen profesionalitu služby, ale i výnos, kterého díky nám dosáhli i v obtížném období roku Myslím, že i proto získáváme nové zájemce o tento typ služeb, vracejí se k nám také někteří klienti ze zahraničních bank. A v neposlední řadě jsou tu útvary obchodování na finančních trzích a prodeje Treasury produktů* velkým klientům. Tady patříme k největším poskytovatelům zajišťovacích transakcí na středoevropských trzích. Z naší znalosti reálného dění na středoevropských finančních trzích, stejně jako z našeho tržního výzkumu, mohou těžit i velcí zákazníci od největších mezinárodních korporací až po menší či středně velké české firmy, anebo institucionální investoři, kterým radíme, jak se zajistit proti tržnímu riziku. Také se výrazně zaměřujeme na inovace. Jako první banka jsme například českým firmám umožnili zajistit se proti negativnímu pohybu cen elektřiny. Není divize, kterou řídíte, tak trochu neprávem ve stínu jiných produktů pro drobnou klientelu, například spořicích účtů? Navenek to tak může vypadat. Za posledních deset let se nám ale každoročně daří dramaticky zvyšovat objemy a výnos z aktivit, které zajišťuje naše divize, a neustále roste náš podíl na celkových výnosech firmy. Ještě důležitější je ale naše pomoc v oblasti zabezpečení zázemí a poskytování přidané hodnoty pro klienty celé České spořitelny retailovému i velkoobchodnímu bankovnictví (Corporate and Institutional Banking). Zatímco řada konkurentů produkty pro firemní klientelu, investiční bankovnictví nebo obchody na finančních trzích centralizovala v Londýně či ve Frankfurtu, my máme vše v Praze a také ve Vídni. Snažíme se být plnohodnotnou regionální alternativou globálních a panevropských bank. Podíl finančních trhů na úspěchu banky tedy nespočívá jen v tom, co vznikne v rámci této divize, ale i v pomoci kolegům z jiných divizí při úspěšném plnění jejich poslání vůči zákazníkům. A to zejména v poskytování komplexního poradenství a co nejdokonalejších produktů klientům ve všech segmentech. Pobočky České spořitelny najdeme prakticky v každém městě či městečku. Jaké finanční produkty nabízejí jejich obyvatelům? Naší výhodou vůči středně velkým a menším bankám je právě silná pobočková síť. Od počátku této dekády jsme prosazovali vícekanálový model. Jen klient si vybírá, jakým způsobem chce být obsloužen a kde chce provést svou transakci. Hodně jsme investovali do online prodejních kanálů například Servisu 24 a Businessu 24. To rovněž platí pro oblast obchodování s cennými papíry, kde máme kromě poboček velmi úspěšnou společnost Brokerjet nabízející klientům přístup k většině aktiv i komfort při investování na finančních trzích. Zřídili jsme rovněž poradenský koncept Erste Private Banking a Premier Banking. Od konkurence nás odlišuje i již zmíněná kvalita tržního výzkumu, jehož analýzy patří k nejlépe oceňovaným v celém regionu. Klientům nabízíme i primární transakce na akciových trzích. V případě Fortuny analytici například předpokládali, že její akcie budou z osmdesáti procent upsány v Polsku. My jsme jich ale dokázali šedesát procent prodat v Česku. Velmi silní jsme také v otevřených podílových fondech. Pro ilustraci má v oblasti akcií velmi zajímavou výkonnost náš specifický produkt, fond Top Stocks. Je založen na vyhledávání atraktivních akciových titulů, tedy tzv. stock pickingu, a na akciových trzích, které od ledna nerostou nijak závratným tempem; zatím letos vydělává asi dvacet osm procent. Nejsou drobní čeští investoři kvůli malým zkušenostem s investováním poněkud konzervativní? Na rozdíl od rakouského či polského trhu u nás není akciová kultura tak silná. Nejen kuponová privatizace, ale také investice do dluhopisů byly po určitou dobu to nejjednodušší, a přitom velmi výnosné. Klienti ani správci aktiv tak nebyli příliš nuceni uvažovat o zvýšení alokace do akcií, alternativních investic nebo komodit. To se ale dramaticky změnilo, protože česká výnosová křivka je na nejnižší historické úrovni. Nominální úroveň úrokových sazeb je nízká, což nabízí minimální výnosový potenciál. A když začnou růst úrokové sazby či kreditní přirážky (spready), nebudou pochopitelně nakoupené dluhopisy příliš dobrou investicí. Čeští investoři tak budou zřejmě stále více přicházet na chuť investicím do akcií, komodit a dalších tříd aktiv, například kreditních produktů, vázaných na korporátní či jiné emitenty. Část investorů ale během finanční krize prodělala, a je proto opatrnější Špatné zkušenosti mají investoři, kteří se nedrželi svého investičního horizontu a původní taktické alokace.** Bylo velmi pravděpodobné, že se prudký propad akciového trhu jednou zastaví. Jeden z našich klíčových produktů akciový fond Sporotrend měl za rok 2009 výnos kolem sto padesáti procent, což je kolo štěstí, které se člověku podaří jednou za život. Řada našich klientů byla nervózní, ve finále ale byli skutečně šťastní. Ty, kteří nevydrželi s nervy a zavřeli svou investici v nejhorším možném bodě, to pak mrzelo. Pokud ale měli diverzifikované portfolio, dobře rozvrstvené investice do různých tříd aktiv, většinou dosáhli na konci finanční krize velmi zajímavého výnosu. * Úsek Treasury řídí s využitím aktuálních tržních informací aktivně cash-flow, bilanci, devizovou i úrokovou pozici banky. Umožňuje klientům profitovat ze znalosti trhů a z okamžitého přístupu k tržním cenám finančních instrumentů. ** Taktická alokace aktiv znamená krátkodobé změny ve složení či zaměření portfolia v závislosti na aktuální tržní situaci. 13\n14 S KABELKOU DO SVĚTA FINANCÍ 14 Bylo velmi pravděpodobné, že se prudký propad akciového trhu jednou zastaví. Jeden z našich klíčových produktů akciový fond Sporotrend měl za rok 2009 výnos kolem sto padesáti procent, což je kolo štěstí, které se člověku podaří jednou za život. Daniel Heler (1960) VYSTUDOVAL FAKULTU ZAHRANIČNÍHO OBCHODU NA PRAŽSKÉ VYSOKÉ ŠKOLE EKONOMICKÉ. V BANKOVNICTVÍ PRACUJE OD ROKU NEJDŘÍVE PŮSOBIL NA RŮZNÝCH POZICÍCH V ODDĚLENÍ DEVIZOVÝCH A PENĚŽNÍCH TRHŮ, V ROCE 1990 SE STAL ŘEDITELEM ODBORU FINANČNÍCH TRHŮ ČESKOSLOVENSKÉ OBCHODNÍ BANKY. V ROCE 1992 BYL JMENOVÁN TREASUREREM A ČLENEM PŘEDSTAVENSTVA CRÉDIT LYONNAIS BANK PRAHA. V ROCE 1998 BYL JMENOVÁN ČLENEM PŘEDSTAVENSTVA ERSTE BANK SPARKASSEN (ČR), ODPOVĚDNÝM ZA DIVIZI FINANČNÍCH TRHŮ. O ROK POZDĚJI SE STAL MÍSTOPŘEDSEDOU JEJÍHO PŘEDSTAVENSTVA. OD ČERVENCE 2000 JE ČLENEM PŘEDSTAVENSTVA ČESKÉ SPOŘITELNY. ODPOVÍDÁ ZA SPRÁVU AKTIV, INVESTIČNÍ BANKOVNICTVÍ, TREASURY, ŘÍZENÍ BILANCE A FINANČNÍ INSTITUCE. BĚHEM SVÉ PRACOVNÍ KARIÉRY ABSOLVOVAL STÁŽE U J. P. MORGAN, GOLDMAN SACHS, S. MONTAGU, UBS, N. M. ROTHSCHILD, SHEARSON A BAYERISCHE HYPOBANK A ŘADU KURZŮ ZAMĚŘENÝCH NA GLOBÁLNÍ BANKOVNICTVÍ, PROFITABILITU V BANKOVNICTVÍ, STRATEGIE RETAILOVÉHO BANKOVNICTVÍ, TREASURY A ŘÍZENÍ RIZIK. Má již ale svět, včetně České republiky, to nejhorší za sebou? Vždy se snažím vidět dál než za horizont dnů nebo týdnů. Je myslím jasné, že v některých částech světa bude ekonomickému růstu pomáhat demografický vývoj. Stejně jako rozsah intervencí vlád a centrálních bank. To, co se nazývá kvantitativní uvolňování, určitě velmi pomohlo stabilizovat situaci. Tento růst sice nebude okamžitě vysoký, určitě jsme se ale vrátili do období mírného ekonomického růstu. Nicméně se mohou objevit nová rizika, jak je vidět na prozatím nekončícím příběhu financování deficitů vlád slabších členů eurozóny. Co nového hodlá nabízet Česká spořitelna drobným klientům? Hodně se zaměřujeme na pravidelné investice, které rozkládají riziko jejich dobrého načasování. Klienti by tak měli nakoupit investice minimálně za průměrné ceny. Připravili jsme také nový produkt, který jim pomáhá při odpovědné přípravě na dobu, kdy budou žít z penze. Je to řešení postavené na podílových fondech. Třetí naše úsilí je zaměřeno na vytváření kompozitních produktů, které nazýváme primárně osobní portfolio. Ty zároveň plně respektují míru rizika a investiční horizont, který klient chce nebo by měl mít. U strukturovaných investičních produktů dluhopisového charakteru i u podílových fondů se snažíme přinášet produktové nápady, které vycházejí z odhadovaného nebo očekávaného pozitivního vývoje u jednotlivých tříd aktiv. Obecně jsou nyní velmi diskutovaným tématem komodity. A něco chystáme například i v oblasti energie. Do jaké míry vycházíte ze zkušeností Erste Bank? Rakousko je v investování mnohem dál než Česká republika. Rakouští investoři patří v Evropě spíše ke konzervativnějším. Což není nic špatného, vždyť rizikovější nebo alternativní investice v době finanční krize nejvíce ztrácely nebo měly nejhorší výsledky. Náš produktový development na úrovni podílových fondů a fondových řešení, ale také strukturovaných depozit dluhopisů či jiných cenných papírů vše koordinuje v rámci skupiny Erste. Máme jednotnou strukturu managementu, do níž patří i Investiční společnost České spořitelny. Naše produktové nápady se pochopitelně snažíme nabídnout také klientům v jiných zemích. U nefondových řešení je situace podobná, potřeby klientů v Rakousku, Česku, na Slovensku nebo v Maďarsku či Rumunsku jsou většinou obdobné. Jejich preference pochopitelně ovlivňuje nominální úroveň úrokových sazeb například v Rumunsku či Chorvatsku zatím nejsou tak nízké jako v eurozóně nebo v Česku. Vždy se ale snažíme přinést něco nového s dodatečným potenciálem nad běžnou výnosovou křivku. Patří sem dobrá diverzifikace, příprava produktů nikoliv s ohledem na historii, ale na investice, u nichž vidíme růstový potenciál. A využití našeho nezávislého výzkumu, aby tyto investice vycházely z fundamentální ekonomické analýzy daných aktiv.\n15 PĚT OTÁZEK PRO ČLENKU KLUBU Text Petra Doležalová Fotografie Stanislav Černoch Dobré rady nad zlato ČEKIA je vedoucím poskytovatelem komplexních ekonomických informací o českých a slovenských firmách. Jakým způsobem je nabízíte a kdo jsou vaši zákazníci? Prostřednictvím informačních a databázových produktů a služeb poskytujeme finanční, kreditní, obchodní a marketingové informace, které našim zákazníkům pomáhají maximalizovat prodeje, minimalizovat rizika a činit lepší obchodní rozhodnutí. Nejvíce dat z naší základny využívají státní správa, banky a další finanční instituce, významné společnosti v oblasti telekomunikací a energie, stejně jako poradenské společnosti, právní kanceláře i média. Služby, které poskytujeme, jsou v zahraničí úplnou samozřejmostí. Dobře řízená společnost se bez nich nerozhoduje. U nás musíme firmy stále učit, že vyhodnocování informací a externí sofistikovaný pohled založený na těch nejlepších odborných znalostech a zkušenostech potřebuje skutečně každý a za nepatrnou investici přináší velkou přidanou hodnotu, která dokáže v krajním případě zabránit i krachu společnosti. Jak byste zhodnotila situaci na českém trhu? Kterým odvětvím se daří a kterým méně? Podle naší detailní analýzy z letošního podzimu patří k nejrizikovějším oborům podnikání zemědělství, zpracovatelský průmysl, obchod a doprava. Krachem je ohrožena každá třetí firma podnikající v zemědělství a každá čtvrtá firma z dalších zmíněných. Tradičně se nejlépe vede firmám s v oblasti energetiky a veřejných služeb, i když i některé z těchto společností citelně zaznamenávají důsledky hospodářské krize a tvoří pro své vlastníky menší Rodačka z Košic Alena Seoud šla vždy odhodlaně za svým cílem. Nikdy jsem se nebránila velkým úkolům a stále jsem si žádala náročnější. Jako jediná žena-manažerka v převážně mužském kolektivu se dokázala prosadit, dobře vycházet se svými mužskými kolegy i nadřízenými, ale i rázně zakročit a usměrnit zdlouhavá jednání. V pozici šéfky poskytovatele ekonomických informací ČEKIA učí české fi rmy využívat informace ke svému prospěchu a větší prosperitě. hodnotu než v minulých obdobích. Výborně jsou na tom i mladé firmy podnikající v oblasti solární energie, za jejichž úspěchem ale stojí spíše štěstěna v podobě legislativní úpravy. Mezi nejstabilnější firmy v České republice patří společnosti, které podnikají ve finančních službách, školství, zdravotnictví a energetice. Jak vnímáte náš finanční trh? Co mu podle vás chybí, přebývá a co by přispělo k jeho kultivaci? Tuzemský finanční trh, respektive pražskou burzu trápí nízká likvidita a malý počet atraktivních titulů. Pražská burza neplní funkci klasického kapitálového trhu, české podniky si zatím nezvykly na to, že pro kapitál se chodí na burzu, a raději si půjčují v bankách. Zatím jsou u nás firmy zbytečně opatrné a neprodávají své akcie přes IPO, tedy pomocí primárního úpisu akcií, čímž by vstoupili na burzovní trh. Líbí se mi polská burza, která dokázala přilákat desítky menších společností. A to nejen polských, ale i zahraničních, včetně českých. Zajímavé tituly byla schopna uvádět na trh i v době krize a tím se stala skutečně atraktivním místem pro firmy v regionu, které o IPO uvažují. Kde vidíte hlavní rozdíl mezi českým podnikatelským prostředím a silnými evropskými trhy? Chybí nám vyzrálejší, stabilní právní prostředí. Podnikatele trápí časté změny legislativy, špatná vymahatelnost práva i korupce. Ve srovnání se západní Evropou jsou u nás za většinu prohřešků udělovány mnohem nižší sazby odnětí svobody i méně bolestné finanční postihy. Jeden příklad za všechny: tzv. zákon o praní špinavých peněz. Na silném evropském trhu zároveň existuje mezi firmami důvěra ohledně nabídek v oblasti nákupu služeb. Manažeři potenciálním dodavatelům více důvěřují, nereagují oním typicky českým to my umíme taky a lépe. Firmy v zahraničí jsou zvyklé nakupovat služby a část svých potřeb outsourcovat, protože si dokážou spočítat návratnost. Tuzemský trh je v oblasti nákupu externích specifických služeb ještě pořád v plenkách a je nutné vynakládat vysoké úsilí na vzdělávání představitelů lokálních firem. Můžete se pokusit odhadnout vývoj české ekonomiky pro příští rok? Ekonomická recese v České republice se projevila snad v každém oboru podnikání. Nejvýrazněji se ale odrazila ve společnostech působících v oborech s přímou závislostí na vývoji ekonomického cyklu. Předpokládám, že byznys v Česku se bude v příštím roce dále stabilizovat a hospodářská situace některých oborů se bude pozvolna zlepšovat. Nepočítáme již s tak výraznými propady, jaké jsme zaznamenali v uplynulých dvou letech. Přesto se nedá očekávat, že se firmám povede tak dobře, jak tomu bylo na přelomu desetiletí. Podle mě by se vlastníci firem, kteří je nejsou schopni vést k růstu a ziskovosti, měli zamyslet nad odprodejem své společnosti některému konkurentovi. Tím zajistí práci větší části svých stávajících zaměstnanců, sobě finanční prostředky pro případný další podnikatelský nápad nebo alespoň odchod do důchodu a zároveň se ochrání před všemi důsledky možného krachu. Takovýto zodpovědný postoj by naší ekonomice významně prospěl. V rozvinutých ekonomikách je tzv. exit strategie součástí podnikatelského plánu každé rozumně fungující společnosti. Tuzemský trh je v oblasti nákupu specifických externích služeb ještě pořád v plenkách. 15\n16 Dámy, sezona plesů a večírků začíná! Nevlídné počasí začátku zimy nás optimismem zrovna nenaplňuje. Naštěstí chmurné dny věští současně i radostnější období sezonu plesů a večírků. To je příležitost zkontrolovat si repertoár slavnostního oblečení, vyřadit, co už neodpovídá módním trendům, a zamyslet se nad tím, co nového byste si mohla pořídit. Obvykle totiž zjistíte, že nemáte co na sebe a že by stálo za to oživit šatník novými přírůstky. JAK ZVOLIT VHODNÉ OBLEČENÍ Abychom správně zvolili stupeň slavnostního oblečení na konkrétní společenskou akci, musíme předem vědět, jaká je její úroveň. Jde o odpolední, nebo večerní akci? Koná se ve slavnostním prostředí, nebo v běžném kulturním domě? Jací lidé tyto akce navštěvují a jaká je na nich obvyklá společenská norma? Zásadní informací je pro nás pozvánka. Hostitel na ní obvykle uvádí tzv. dress code, tedy pokyn, jak se obléci, abychom nevybočovali z normy. Většinou jde o předpis pouze pánského úboru a žena se mu adekvátně přizpůsobuje. Instrukce na pozvánce je závazná, a jestliže na ní tedy hostitel uvede, že muž má přijít v černém obleku, pak, přestože má doma smoking, ho nesmí ani napadnout si jej vzít. I kdyby se chtěl blýsknout tím nejlepším, co má ve skříni. 16 JDEME NA FIREMNÍ VEČÍREK Firemní večírky mají různé žánry: od slavnostních v honosných prostorách přes jednodušší až po rozverné, pořádané například v baru. Měla byste znát jak prostředí, tak firemní tradice, které se na večírcích dodržují. Podle toho pak zvolíte úroveň i konkrétní\n17 Text Ladislav Špaček Fotografie Profimedia ETIKETA podobu oblečení a doplňků; opět je ideální mít pozvánku se zmíněným dress codem. Nejformálnější je klasický formal dress (což pro muže znamená černý oblek, pro vás jsou povinné koktejlky) pro akci ve slavnostním sále až po casual (informal) dress, což je případ klubu. Pro večírky je dnes nejběžnější variantou oblečení smart casual: módní neformální oděv, odlehčený, někdy až extravagantní, hit sezony. U mužů to může být košile se zajímavým límečkem (tzv. italský, se dvěma knoflíčky), bez kravaty nebo s šátkem (askot). Vy můžete mít rafinované krátké šaty (koktejlky), i s větším dekoltem a na ramínka, vypasovanou bílou nebo barevnou halenku a kalhoty slim střihu či tubové šaty (bez ramínek) s bolerkem doplněné odvážnějšími vzorovanými punčochami. Oblečení by mělo být barevné; nevýrazné konzervativní oděvy si nechejte do kanceláře, na večírku byste měla být zdálky vidět! Ovšem tím nejsou nutně myšleny minišaty a dvanácticentimetrové podpatky. Sebevědomí vám dostatečně upevní elegantní tříčtvrteční koktejlky či kalhotový kostým s rafinovaným dekoltem nebo živou halenkou. Výsledný dojem podtrhnou nápadnější šperky, výraznější parfém, odvážnější make-up a vlasy spíš volné než stažené. Firemní večírky se pořádají buď s partnery, nebo bez, záleží na tom, kolik vedení hodlá investovat do svých zaměstnanců. Na večírek přicházíme těsně po jeho začátku. Už proto, že příchozí by měl u vchodu vítat ředitel firmy a není slušné nechat jej tam stát zbytečně dlouho. A nezapomeňte svůj doprovod neustále představovat; jako prvního představujeme muže ženě nebo šéfovi. Můžete to udělat vy nebo se váš partner může představit sám. A měl by také počítat s tím, že se s někým zastavíte nebo vás někdo na chvíli pozve na bar. Vždy si ale musíte být jistá, že on se bude bavit taky. SLAVNOSTNÍ OBLEČENÍ Plesová sezona na ženu klade velké nároky: musí totiž sladit své oblečení s mužem. Jak už bylo řečeno, muž má obvykle úroveň oblečení předepsánu na pozvánce. Stanoví-li hostitel pro muže black tie, smoking, má před sebou žena širokou paletu možností. Vzhledem k tomu, že smoking je dnes nejvyšší úroveň pánského večerního oblečení, budete nejdříve uvažovat o dlouhých šatech, velké večerní. Ty byly povinné k fraku, ale poté, kdy ho muži vyřadili ze šatníků, by si ženy velkou večerní neměly kdy obléci. Klasickou volbou je také malá večerní, ideálně tzv. malé černé, krátké šaty jednoduchého pouzdrového střihu. Má-li muž na pozvánce napsáno formal dress, tmavý oblek, žena zvolí krátké šaty. Výjimkou je právě ples, kam si můžete obléci velkou večerní toaletu, i když si váš partner bere jen černý oblek. Muži působí na jakékoli večerní akci uniformně, zvláště styl black tie je zcela jednotný. Většině z nich to tak vyhovuje, netrpí ambicí příliš se odlišovat. Ženy naopak mají vypadat originálně a určovat atraktivitu páru. Ve velké večerní budete působit vždy slavnostně a noblesně, nemusíte se pak obávat ani odvážnějšího střihu šatů kreativitě se meze nekladou; velká večerní může odhalovat ramena, záda, dekolt, může být přiléhavá nebo volná, černá, ale i rozumně barevná. Krátké šaty na pozvánce znamenají šaty, které sahají od poloviny lýtek ke kolenům či mírně nad ně. Kromě malých černých můžete mít koktejlky. Ty v padesátých letech překvapily svou barevností a fantazií (byly barevné jako míchané nápoje, odtud název), dnes jimi označujeme jakékoli šaty sahající ke kolenům či mírně nad nebo pod. K večerním šatům patří lodičky na vysokém podpatku čím vyšší, tím efektnější, ale pozor, i riskantnější. Boty pro společenské příležitosti by neměly mít otevřenou špičku, ale sama byste měla zvážit, jestli zvolíte styl konzervativní, s punčochami, nebo trendy bez punčoch. Můžete vyzkoušet i kompromisní variantu: ultrajemné punčochy bez zesílené špičky a paty. Punčocha není na špičce a patě otevřeného střevíčku vůbec vidět, přitom dokonale uhlazuje lýtko, zakrývá drobné defekty a dodává jinak nahé noze příjemnější barvu. S botami ladí i kabelka, případně další doplňky. Ty by měly opravdu jen doladit celkové vzezření osobnosti, stejně jako parfém. Večer můžete použít těžší vůni, zvláště u žen středního věku. Stejně tak líčení může být výraznější, aby v umělém osvětlení obličej vynikl. Rukavice jsou častým doplňkem dámských společenských šatů. Hodí se víc k šatům na ramínka nebo bez ramínek než k šatům s rukávy; k dlouhým šatům dlouhé, ke krátkým krátké. A připomeňme si, že podáváte ruku i v rukavičce, jsou-li součástí večerní toalety; rukavice svlékáte jen při jídle. Kostým je zcela rovnocenný společenským šatům a nemusíte se ostýchat vzít si ho i na slavnostní příležitosti (s výjimkou plesu, tam byste v kostýmku působila hodně usedle). Stejné místo si vydobyl i kalhotový kostým a od dob Marlene Dietrichové známe dokonce i dámský smoking. Materiál i střih však musejí být dostatečně efektní a výjimečné, aby bylo zřejmé, že si berete kalhoty zcela vědomě jako večerní úbor. Ať už si na sebe vezmete cokoliv, měla byste se v oblečení cítit dobře, sebejistě, váš outfit musí odrážet váš styl a musíte se v šatech umět pohybovat. Na ples nemusíme přijít v první minutě, ale určitě ne později, než je zahájen předtančením nebo proslovem hostitele. Při příchodu ke stolu se představíme spolustolovníkům. Hosté, kteří jsou již u stolu, by měli vstát, výjimku mají ženy, které mužům mohou podávat ruku vsedě. Jako první se představuje muž protějšímu páru a poté představí vás. Pak vám muž odsune židli, usadí vás a posadí se. Ženy by měly sedět po partnerově pravici, a to tak, aby se muži a ženy u stolu střídali. Na plese by si vás měl partner hledět, a ne vyhledávat další tanečnice mimo váš stůl, ledaže by šlo o velmi dobré přátele. Žádost o tanec můžete odmítnout (například slovy Promiňte, jsem zadaná ), v tom případě ale následující tanec nemůžete tančit s jiným mužem než se svým partnerem. Z plesu bychom měli odcházet obvykle hodinu či dvě po půlnoci, protože v tu dobu se stávají hosté stále více rozvernějšími a staré pravidlo říká, že dobrá pověst je víc než dobrá zábava. Little black dress neboli malé černé JEJICH AUTORKOU JE COCO CHANEL. VYTVOŘILA JE V ROCE 1926, ALE AŽ O DVA ROKY POZDĚJI JE UVEDL NA PŘEHLÍDKOVÁ MOLA CHRISTIAN DIOR. JEJICH STŘIH SPOČÍVAL V DO TÉ DOBY NEZVYKLÉ SNÍŽENÉ PASOVÉ LINII A SAMOZŘEJMĚ TAKÉ RADIKÁLNÍM ZKRÁCENÍ ŠATŮ, KTERÉ TEHDY ZPŮSOBILO MALÝ POPRASK. SVĚTOVOU PROSLULOST JIM ZAJISTILA AUDREY HEPBURNOVÁ, KTERÁ SE V NICH OBJEVILA V LEGENDÁRNÍM FILMU SNÍDANĚ U TIFFANYHO. VŠECHNY ŽENY SVĚTA JI ZAČALY NAPODOBOVAT A MALÉ ČERNÉ SE STALY NEJÚSPĚŠNĚJŠÍMI ŠATY DVACÁTÉHO STOLETÍ. Už Coco Chanel věděla, že základem skutečné elegance je jednoduchost. 17\n18 2011: Uklidnění, nebo další stres? Nastává třetí rok od vypuknutí nejhlubší recese po druhé světové válce. Od druhé poloviny roku 2009 se ekonomiky postupně oživují. Přirozenou otázkou proto je, zda tento trend bude pokračovat i v roce Anebo se budou dále kumulovat problémy, které toto mohou zvrátit? Text David Navrátil, hlavní ekonom, Česká spořitelna Fotografie 123RF 18\n19 MONEY, MONEY, MONEY Výnosy státních dluhopisů poklesly v druhé polovině roku 2010 na úroveň, kterou jsme naposledy viděli po pádu investiční banky Lehman Brothers. Proč? Finanční svět se obává několika problémů, jimž čelí nebo potenciálně může čelit globální ekonomika. Pokud by se ukázaly jako oprávněné, mohly by nejen zastavit oživení světové ekonomiky, ale případně jej i zvrátit. Pokud bychom mohli ve zkratce popsat, čeho se investoři obávají, pak je to tzv. japonský scénář, tedy podobný vývoj, kterým si prošlo Japonsko po splasknutí nemovitostní bubliny na začátku devadesátých let. Pesimista tu již na první pohled objeví mnoho podobností. Japonská i ta současná recese začaly splasknutím nemovitostní bubliny. Tenkrát i nyní došlo k zadření úvěrového kanálu. Růst asijského tygra se tehdy zastavil. Japonsko si procházelo obdobím poklesu cen (tedy deflací), kdy období recese byla střídána etapami velmi nízkého ekonomického růstu. Máme se tedy bát japonského scénáře? Popíšu vám několik důvodů, proč můžeme ohledně vývoje v příštím roce zůstat optimističtí. Ale samozřejmě uvedu rovněž rizika, která by skutečně mohla zneklidnit nejen investory, ale i samotné ekonomiky. OPTIMISTICKÉ OKÉNKO Tak tedy, proč NE japonský scénář : Hlavní odlišnost pramení v rozdílné reakci vlád a centrálních bank. V Japonsku centrální banka a vláda čekaly několik let, než začaly s politikou kvantitativního uvolňování a s růstem deficitů veřejných financí. V té době již mzdy několik let klesaly a podniky a domácnosti začaly očekávat deflaci. Jedna z věcí, kterou se centrální bankéři učí, je, jak důležitá jsou očekávání a jak obtížné může být je změnit. Sám šéf amerického FEDu Bernanke si vybudoval svou akademickou kariéru mimo jiné právě na studiu japonské deflace a chápe, jak nebezpečné je, když se očekávání změní na deflační. Proto se FED a vláda USA chovají naprosto jinak než dříve japonská vláda: reakce je velmi rychlá a centrální banka sahá k nestandardním nástrojům. FED je totiž stoprocentně přesvědčen, že deflaci nesmí za žádnou cenu v ekonomice nechat zakořenit. A má nástroje, které mu umožní se této hrozby vyvarovat. Samozřejmě i za riziko vyšší inflace, a to nejen spotřebitelských cen (tedy té nejvíce sledované inflace), ale i cen finančních aktiv. Podobně pozdě jako centrální banka reagovala i japonská vláda. Ta ještě několik let během krize hospodařila s přebytkovým rozpočtem, tedy snižovala sama o sobě ekonomický růst. Víme, jak rychle vlády dokázaly během aktuální krize přejít do hlubokých deficitů, které ale na druhou stranu zase pozitivně přispěly k rychlosti oživení ekonomik. Druhou odlišností je velikost bubliny, jejíž splasknutí bylo startérem krize. Ano, podobnosti mezi tehdejší japonskou a současnou v USA najdeme. Nicméně nemovitostní bublina (cen pozemků) byla v Japonsku řádově vyšší. Ceny pozemků zde před jejím splasknutím vzrostly o zhruba 300 procent, ceny rezidenčních nemovitostí ve Spojených státech jen zhruba o 100 procent. To má samozřejmě i vazbu na ztráty bankovního sektoru. Zatímco v Japonsku ztráty dosáhly cca 15 procent HDP, v USA je to pouze polovina. Velikost ztrát je tudíž důležitá pro pochopení, jak moc byla zasažena schopnost bank úvěrovat. I když je ztráta v USA v porovnání s Japonskem poloviční, jde o velkou ztrátu, která by rovněž mohla omezit schopnost bank úvěrovat. A zde máme další rozdíl. Japonská vláda spolu s centrální bankou nechala špatná aktiva vyhnít na bilancích bank, což výrazně omezilo možnost bank úvěrovat ekonomiku. A to obzvlášť v ekonomice, která byla tak silně závislá na úvěrovém kanálu. Naopak Spojené státy rychle pokryly ztráty ze špatných úvěrů a banky jsou aktuálně schopny ekonomice půjčovat. Další rozdíl je v demografii a ve finančních aktivech. Japonsko má ve srovnání s USA starší populaci, s vysokým podílem důchodců, kteří se obávají snížení své životní úrovně. Ta klesá v případě růstu cen, tedy v období inflace. Naopak, pokud si ekonomika prochází deflací, tedy poklesem cen, je to pro důchodce pozitivní, protože roste kupní síla jejich důchodů. A k demografii přidejme rozdíl ve struktuře bohatství domácností a jejich závazků. Podíl likvidních aktiv (hotovost a vklady v bankách) na úvěrech domácností je v Japonsku přibližně dvě stě procent. To, že likvidní aktiva převyšují dluhy, znamená, že deflace zvyšuje kupní sílu úspor. I když deflace v Japonsku není úplně nevítaným jevem, průměrný volič ji vítá, protože by na ní mohl vydělat. Ve Spojených státech je tento podíl zhruba šedesát procent, takže úvěry převyšují tato likvidní aktiva. Inflace snižuje reálné zadlužení, a tak by americká domácnost spíše uvítala ji. Proto možná centrální banka a vláda v USA cítí mandát činit měnovou politiku, která s sebou nese nemalé riziko akcelerace inflace. OKÉNKO PESIMISTŮ Proč ANO japonský scénář : První hrozbou je Čína. Rozvíjející se ekonomiky jsou tahounem ekonomického růstu, přičemž i nad nimi vyčnívá Čína. Růst v těchto zemích je požehnáním pro ty z nich, které jsou exportně orientované. Proto jakékoliv náznaky, že by tento zdroj růstu povadl, vyvolává velmi negativní reakce na finančních trzích. Aktuálním problémem Číny je nemovitostní bublina. Centrální banka se proto snaží zpřísnit měnové podmínky, aby růst cen nemovitostí omezila. A to se jí daří. Pozitivní je, že i přes snížení tempa růstu cen nemovitostí tato restriktivní měnová politika nezpomaluje spotřebu domácností. Ta nadále roste meziročně mezi dvaceti a třiceti procenty. A růst spotřeby je pro exportní vyspělé země klíčový, protože zvyšující se poptávka čínské domácnosti samozřejmě zvyšuje dovozy spotřebního zboží. Z toho těží Německo, ale například i čeští exportéři. Investoři se obávají tzv. japonského scénáře, tedy podobného vývoje, kterým si prošlo Japonsko po splasknutí nemovitostní bubliny na začátku devadesátých let. Pesimista již na první pohled objeví mnoho podobností. 19\n20 MONEY, MONEY, MONEY Ekonomický růst již nebude dosahovat takových hodnot jako před krizí, ale praxe říká, že ekonomiky porostou sice pomalu, ale opravdu porostou. Jinými slovy vrátíme se opět do normálních časů. 20 Druhou hrozbou jsou státní rozpočty. Pokud se podíváme na minulé ekonomické krize, kdy došlo k systémovému selhání finančního sektoru, dokážeme identifikovat obvyklý harmonogram krize. Za prvé, rostoucí zadlužení podniků a domácností. V této krizi to byly především domácnosti, které zvýšily zadlužení před splasknutím nemovitostní bubliny. Za druhé, bankovní krize, která byla způsobena rostoucím počtem nesplácených úvěrů. Zde v minulosti poprvé nastoupily vlády, které začaly zachraňovat banky před pádem, což samozřejmě zvýšilo zadlužení vlád. Třetím stadiem je ekonomická krize. Ta vzniká zadřením úvěrového kanálu, který je mazivem ekonomiky. Pokud nefunguje, ekonomika přejde do poklesu. I toto stadium zvyšuje zadlužení vlád, protože vlády najednou přicházejí o daňové příjmy, a naopak rostou sociální výdaje. To obvykle vládám nestačí a začnou přicházet se speciálními balíčky, které by měly spasit ekonomiku. Není se proto čemu divit, že čtvrtou fází je fiskální krize. Pod tímto pojmem si můžeme představit nejen skutečný krach země (default), který je extrémem, ale třeba i restrukturalizaci dluhu (změna splátkového kalendáře, změna jmenovité hodnoty dluhu) a samozřejmě vynucené reformy. V minulosti existovala úzká vazba mezi úrovní dluhu na HDP a počtem zemí, které čelily defaultu či restrukturalizaci dluhu. Pokud se můžeme o tuto vazbu opřít i při odhadu budoucího vývoje, pak historická zkušenost říká, že Řecko (a aktuálně i Irsko) jsou pouze začátkem. Optimista nicméně namítne, že zde v minulosti byly i vlády, jež měly * Volatilita označuje míru kolísání hodnoty investice. dluh na HDP vyšší než dvě stě procent, a k úpadku země nedošlo. A to je správná poznámka. Skutečně, země nemusí krachnout, nemusí restrukturalizovat svůj dluh, a stejně vlastník jejích dluhopisů může zaplakat nad svým výdělkem. Tou mocnou zbraní je inflace, snadný nástroj, jak snížit reálnou hodnotu dluhu. Opět se podívejme do historie: počet zemí, které čelí defaultu, je korelován s počtem zemí s vysokou inflací. Pod vysokou inflací rozumějte inflaci dvacet a více procent. Ovšem nemusí dosáhnout takto vysokých hodnot, aby došlo k reálnému znehodnocení závazků států. Když nyní nakoupíte například desetileté státní dluhopisy USA za zhruba dvě a půl procenta, máte státní dluhopis s nominálním výnosem dvě a půl procenta. Jestliže tedy inflace vzroste na tři procenta, pak proděláváte reálně půl procenta. Už tříprocentní inflace znamená pro držitele státního dluhu záporný reálný výnos! A to v situaci, kdy centrální banky cílují inflaci zhruba kolem dvou procent. Nicméně nyní se vedou seriózní diskuse, zda není potřeba inflační cíl zvýšit. Myslím si, že trh státních dluhopisů je obecně předražený ve srovnání s dalšími finančními aktivy, jako jsou například akcie, podnikové dluhopisy či některé komodity. Dalším rizikem je obchodní válka. Souvisí s aktuální měnovou válkou, tedy s živou diskusí mezi USA, Čínou, ale už i Mexikem, Kanadou a EMU ohledně úrovně měnového kurzu. Přitom nejde o nic jiného než o snahu oslabit vlastní měnu a tím podpořit své vlastní exporty a omezit dovozy. Ve výsledku o snahu podpořit ekonomický růst. Tyto záměry povedou v praxi k větší volatilitě* měnových kurzů. S tím se ale investor umí vypořádat. Problém je, že tato měnová válka může snadno přejít ve válku obchodní. To proto, že o tom rozhodují politici. Pokud začnou zavádět různé restrikce pro dovozy, a naopak přímé subvence pro vývozy, je zle. Obchodní válka byla, je a bude pro globální ekonomiku jednou z největších hrozeb. Byla totiž důležitým faktorem, který zapříčinil, že došlo k velké depresi. A ve třicátých letech minulého století nebyla globální ekonomika tak mocně provázána jako dnes. HISTORIE ŘÍKÁ, ŽE NEBUDE TAK DOBŘE, JAK BYLO. ALE TO JE VLASTNĚ DOBŘE! Je pravděpodobné, že finanční trhy budou i nadále nestálé, kdy krátké etapy relativního uklidnění budou střídat neklidná období. Téměř cimrmanovsky budou následovat fáze očekávání a fáze zklamání. Nicméně pokud jsme schopni identifikovat rizika a aktiva, kterých se tato rizika budou nejvíce dotýkat, můžeme se soustředit na dlouhý investiční horizont. Poučme se z historie podobných finančních krizí. Zkušenost říká, že ekonomický růst nebude dosahovat takových hodnot jako před krizí. To je přirozené, protože tento růst byl vyhnán bublinou, a tudíž neudržitelný. Praxe ale také říká, že ekonomiky porostou sice pomalu, ale opravdu porostou. Jinými slovy vrátíme se opět do normálních časů. Pro českou ekonomiku to třeba znamená, že sice neporoste o šest nebo sedm procent jako před krizí, ale takovým tempem, na které stačí. Tedy o tři až čtyři procenta. To bude rychleji než EMU (jedno až dvě procenta). Česká ekonomika tak má stále konvergenční potenciál.


Základní typy pánských košil | Stevula.cz\nElegantní obleková košile\nNa čistý a sofistikovaný vzhled se zaměřte vždy, když chcete ve společnosti zapůsobit. Oblekové košile jsou většinou z jemnější látky než volnočasové košile, mohou mít tradiční límec Kent až po široce seříznutý límec Cutaway, případně dvojitou manžetu. Výborně doplní smoking nebo třídílný oblek. Košili k obleku můžete nosit i v casual stylu, například se sportovním sakem a chinos nohavicemi.\nOxford button-down košile\nOxfordská košile si drží svou popularitu díky pohodlí a univerzálnosti. Je to prostě klasika. Oxford košili charakterizuje styl vazby příze, který připomíná šachovnici. Button-down límec, tedy límec s knoflíky, je mezi typy límců stejně oblíbený a využijete ho všude tam, kde není nutná kravata.\nVyhrňte si rukávy a pusťte se do práce. Smart look dosáhnete bez námahy díky business košili v bílé nebo bleděmodré barvě. Světlejší modrá dokáže zaujmout a říká se, že dodává odvahu. Zaměřte se na pohodlnou strukturu látky, například oxford, herringbone (tzv. rybí kost) nebo popelín. Business košile je výbornou společnicí v kanceláři, ale dobrý dojem díky ní zanecháte i na večerní schůzce.\nJsou teplé, snadno se kombinují a najdete je v mnoha barvách. Kvalitní flanelová košile je nejen stylová a mužná, ale v zimě i mimořádně praktická. Teplá a měkká látka z ní činí ideální kus oblečení během chladných dní. Notoricky známý kostkovaný vzor ve dvou nebo více barevných tónech vypadá výborně s džínami a tričkem, i s límcem zapnutým až ke krku.\nPánové to s letní elegancí nemají snadné. Garantujeme vám však, že pokud vsadíte na lněnou košili, neuvaříte se ani v tropických teplotách. Vyrobená z ultra prodyšné látky, lněná košile splní podmínky casual i smart casual stylu. Oblečte ji s krátkými kalhotami nebo džínami a vychutnejte si svůj oblíbený drink na slunné terase.\nPánská košile se vzorem je vhodná nejen na volnočasové nošení, ale i do práce. Je jen na vás, zda zvolíte vzor s výrazným barevným kontrastem nebo sáhnete po jemnějším vzoru. Oblíbené jsou tečky, proužky, ale i květovaný vzor. Nebojte se experimentovat s barvami. Vzorované košile můžete nosit během celého roku, vždy budete působit uvolněně a přátelsky.\nDíky rozmanitosti střihů, materiálů a barev můžete košili nosit každý den, do společnosti i ve volném čase. V jaké košili se cítíte nejlépe vy?


února 2016 | Sayury's Wonderland\nSpolu se Syki jsme se rozhodli odstartovat projekt #KamNaDobrůtky , prostřednictvím kterého bychom rády poreferovaly o pražských kavárnách a podnicích, kam se vyplatí zajít (a taky abychom se najedly jinde než v tom jednom zapadlým bufetu, když už v tý Praze žijem, že jo). Nicméně vzhledem k tomu, že pendluju mezi Prahou a Brnem, ráda bych se podělila i o zajímavá místa v Brně :-)).\nPrvním z nich je slavný Escobar, pojemnovaný po kolumbijském drogovém bossovi, který vydělal tolik, že byl zařazen na 7.místo nejbohatších lidí planety podle časopisu Forbes. Mezi lidmi byl velice populární a oblíbený (byl jakýmsi kolumbijským Robinem Hoodem), nicméně i jeho si spravedlnost našla. Tedy, spíš přivřela jedno oko, dovolila mu postavit si vlastní vězení, ve kterém bude, aby nebyl vydán do USA. Když se ai tehdy nepolepšil, začal americkými jednotkami Delta Force, Navy SEALs a kolumbijskými speciálními jednotkami hon na Escobara. Toho nakonec dopadli v 90.letech a zastřelili (nebo to udělal sám, kdo ví).\nNicméně zanechal obrovskou stopu v historii, je po něm dokonce natočen skvělý seriál Narcos, který momentálně vede v oblíbenosti seriálů. No a pak je tu ten malý, schovaný bar v Minské ulici v Brně :-).\nDostat se do něj bylo tedy něco, vzhledem k tomu, že je ulice od Tábora zastavěná a nic tam nejezdí. S kamarádem jsme to tedy vzali pěšky a zanedlouho jsme Escobar našli. Otevírací doba je každý den až od 17:00 a téměř vždy je plno, doporučuji tedy udělat rezervaci přes jejich systém. Prostory jsou opravdu krásné, je to jako kdyby člověk vstoupil do jiné doby, dřevěné stolky a židle, malby na stěnách a spousta druhů pití, úplná Havana :-)) (Ano, já vím, že to není v Kolumbii :-D )\nHned nás usadili a dostali jsme jídelní lístky. Na výběr bylo 3 klasické a 7 speciálních hamburgerů + jeden z týdenní nabídky. Sliny mi div nekapaly od pusy, když jsem četla názvy a ingredience. Nakonec jsem zvolila klasiku v podobě Jack Daniel’s burgeru, což je maso s chutí kouře, Jack Daniel’s bourbon BBQ omáčkou, anglickým cheddarem, nakládanou okurkou, slaninou a římským salátem a k pití dala na radu číšníka - mangovou domácí limonádu. Kamarád si pak dal Monty Jack, kde je maso smíchané s cheddarem a krom oblohy měl sýrovou omáčku ze švýcarského ementálu a anglického cheddaru.\nDomácí limonáda chutnala naprosto vítečně a burgery, které nám donesli v rekordním čase, taktéž. Navíc obsluha byla velice příjemná a ochotná s námi prohodit pár slov ohledně jídelního lístku, prostoru i historie baru. Na servis, jídlo a pití jsem si rozhodně nemohla stěžovat a ráda si za to i připlatila. Což by ale možná mohla být velká nevýhoda. Jsem z Prahy, kde jsou ceny nastaveny trochu jinak než v Brně, a tak nechat 350 Kč i se spropitném v dobrém podniku není zas taková tragédie, zvlášť když je to čas od času. Nicméně pro studenty je to docela značná částka a na každodenní chození to taky vzhledem k ceně není (i když je to věčná škoda).\nEscobar v Minské ulici nezklamal, skutečně je právem opěvován a neustále plně zarezervován, což je jistě zásluha jak kuchaře, tak i obsluhy. Za mě velké ANO a doufám, že se tam v brzké době zas objevím :-)).\nAdresa: Minská 222/88 Žabovřesky 616 00 Brno\nWebové stránky: http://pabloescobar.cz\nOtevírací doba: Po-So 17:00-02:00, Ne 17:00-00:00\nCena: cca 350 Kč/osobu\nProstory: ***** (5/5)\nObsluha: **** (4/5)\nJídlo & Pití: **** (4/5)\nPoměr cena-servis+jídlo: **** (4/5)\nUž nějaký pátek mi v hlavě leží nový nápad na psaní článků. Jak jistě všichni víte, jsem vášnivý žrout jídla. Sním téměř všechno, miluji sladké dezerty, dobré zmrzliny a nejvíce asi pořádnou flákotu masa nebo pořádný burger. Ani tak ale nepohrdnu těstovinami či různými kuchyněmi. Ráda bych se naučila vařit i jiné věci, než ty "základní", a tak doufám, že tu i časem přibudou i mnou udělané dobroty :-).\nKdo mě navštěvuje na instagramu, ví, že jsem hrozný foodpornista a téměř všechno jídlo si dokumentuju :-D. Je to asi nějaká úchylka, která se objevila s pořízením chytrého telefonu. Ráda navštěvuji nová místa, ať už kavárny či restaurace, a tak mě napadlo, že bych se pokaždé mohla podělit o zajímavá místa, kam můžete zajít. Jelikož se ale pohybuji na trase Praha - Brno, tak se to bude zřejmě hodit jen těm, kteří se budou pohybovat na těchto místech. Už mám několik podniků vyhlídnutých, mým pravidelným parťákem při pochůzkách na jídlo bude Syki z Knižního doupěte, a tak se budete moci brzy těšit na články plné fotek jídel a pití :-)). Pokud víte o podniku, který by stál za to navštívit, určitě mě neváhejte kontaktovat!\n"Ne ne, Popelko, ani šaty na to nemáš a tancovat taky neumíč. Tam by se ti leda vysmáli!"\nCinder je šestnáctiletá dívka žijící v novém Pekingu, pracující jako mechanička. Bohužel je považována za vyvrhela společnosti a pro macechu je přítěží, navzdory tomu, že jako jediná pracuje a živí rodinu. Být kyborg ale má i své výhody - mozkové rozhraní poskytuje Cinder nevšední schopnost opravovat věci, díky čemuž se stane nejvyhlášenější mechaničkou ve městě. Právě tato pověst přivede k jejímu stánku prince Kaie, který potřebuje před výročním bálem opravit porouchaného androida, který má víc než jen citovou hodnotu. Všechny plány na opravy jdou stranou ve chvíli, kdy se jedna ze sester nakazí nemocí, která sužuje Zemi. Její matka však přičítá dceřinu nemoc Cinder a jako její zástupce ji prodá na výzkum. Tam se však Cinder dozví věci, které ji obrátí život naruby.\nKdyž jsem před pár lety poprvé otevírala Cinder, moc jsem nevěděla, co od toho očekávat. Když jsem si přečetla první kapitolu, věděla jsem, že tenhle příběh bude grandiózní. A taky že ten večer nebudu spát. Cinder vskutku grandiózní byla. A ten večer jsem opravdu nespala.\nČíst Cinder byla jedna velká jízda, při které jsem nedokázala zabrzdit. V jednu chvíli jsem se smála a ve druhé ani nedutala. Se Cinder na tržišti jsem sledovala osud jednoho zatoulaného nalezence a bylo mi z toho smutno. Během prvních kapitol se pro mě Cinder stala jednou z nejoblíbenějších hrdinek. Silná, nezávislá a statečná - taková je Cinder, i přes krutý život bez lásky a nároku na vlastní štěstí. To je něco, co opravdu obdivuji - silné lidi, kteří i přes nepřízeň osudu zvládnou každý den ráno vstát, usmát se a neztrácet víru.\nNejednou jsem se musela při re-readingu zastavit a zamyslet se. Ne nad složitostí příběhu, ale naopak nad tím, jak jednoduše se autorce podařilo evokovat ve čtenářích tolik pocitů v několika řádcích. Jestli jsem se s někým během příběhu ztotožnila, pak to byla Cinder.\nAčkoliv byl děj poměrně lehce předvídatelný, nenudila jsem se. Barvitý popis města, paláce, lidí a osud hlavní hrdinky mě natolik zabavil, že jsem ani neměla čas "remcat". Cinder tak ani podruhé nezklamala. Měsíční kroniky mají nepochybně velký potenciál, nedočkavě vyhlížím závěrečný díl tetralogie a jsem přesvědčená, že k téhle knize se budu vždycky velice ráda vracet.\nDen se sešel se dnem a najednou je neděle a čas na rekapitulaci. Ráda bych řekla, že jsem přečetla alespoň dvě knihy a chystám se na knižní meme a kdo ví co, ale bohužel, nic z toho se nekoná. V Brně se konala spolková mezinárodní akce, takže jsem každý den trávila na workshopech a večery převážně s vínem v ruce. Konec ovšem byla Moravská banka vín, kde jsme měli degustaci. Ale dost o mých alko dnech. Nebo spíš dost o víně. Alespoň na nějaký čas.\nVčera večer bylo vyvrcholení celé týdenní akce. Na konci dne se konala závěrečná "coctail party" v restauraci Pavillon v Jezuitské ulici v Brně. Jídlo bylo naprosto skvělé, ale co následovalo pak, to přesáhlo veškerá má očekávání. Ve spodní části restaurace se nachází Bar Runway, ve kterém si budete připadat příjemněji jak doma na gauči. Vážně. Barmani byli velice milí, vzhledem k exkluzivitě místa jsem si nechávala na barmanech, aby mi podle chuti namíchali drinky, které se ani v lístku neobjevily. Nestačila jsem zírat, kouř, oheň a nejrůznější kreace mě nechaly na baru sedět s pusou otevřenou dokořán. Kdo mě sleduje na instagramu, určitě už viděl video z tvorby jednoho z mnoha drinků, co jsem večer zkoušela :-)).\nBar mě naprosto dostal a doufám, že jsem tam nebyla naposledy.\nPo dlouhém týdnu byl čas vzít nejpotřebnější a odjet za matičkou Prahou domů, oslavit Nový Lunární rok. Rodiče jsou tu v Čechách sice několik dekád, ale některé věci nejde ignorovat, a tím je i tato událost. Vánoce a Silvestr (ten "běžný") slaví hlavně kvůli nám dětem, sami ale přiznali, že to v nich neprobouzí takové emoce jako ten Lunární. Když jsem se ptala, čím to je, bylo mi řečeno, že hlavně dětstvím. Nový Lunární rok vždycky znamenal víru v lepší zítřky v době největší bídy a hladu, odpouštěly se dluhy, urovnávaly se spory, pracující rodina byla alespoň jeden den pohromadě a bylo i co jíst. Věci, které mnozí z nás v dnešní době považují za samozřejmost. Nedokážu si ani ve snu představit, jaké to muselo kdysi být, jsem každý den vděčná za to, že tu můžu žít, že se můžu vzdělávat, chodit do školy, bavit se, pracovat když chci, nepracovat když nechci, odletět do ciziny, číst si, mít volno. A to vše díky tvrdé práci rodičů. Už jsem skoro dospělá (tátova definice dospělosti zahrnuje samostatnost a finanční nezávislost, což ani jednom případě úplně nesplňuji) a v tuto chvíli už není moc způsobů, jak rodičům udělat radost. Tak jsem alespoň vsadila na jistotu a přivezla domů sebe :-D Nový rok jsme tak strávili pohromadě u jednoho stolu, což je skutečnost, která se bohužel s postupujícím věkem bude dít míň a míň...\nPokud jste tedy za ten měsíc a kus stihli porušit všechna předsevzetí, máte šanci si je znovu dát :-D. Krásný Nový Lunární rok!\nDen se sešel se dnem a najednou je tu konec týdne a začátek nového a s ním i týdenní weekly stuff. Tak nějak začínám zjišťovat, že mě to vážně baví psát, zvlášť, když je o čem. Hejt z minulého týdne pominul (ačkoliv problém je stále aktuální a zřejmě v téhle společnosti ještě nějakou dobu bude) a pondělí jsem začala dobrým jídlem a plesově.\nČím dál víc se začínám utvrzovat ve skutečnosti, že není nic na světě, co by dobré jídlo nespravilo. Nevím, kolika z Vás se poštěstilo dát si poctivé vietnamské jídlo, ale pokud jste neměli, doporučuji rychle napravit! Poslední dva roky nastal doslova boom vietnamských restaurací v Praze, a tak si můžete lehkou pochoutku dát téměř na každém rohu.\nPřed téměř dvěma měsíci jsem objednala šaty na kamarádův maturitní ples, který měl 14. ledna. Šaty dorazily minulý týden...Asi největší nevýhoda ebay-e, jeden nikdy neví, kdy ty věci dorazí. Většinou mi věci dorazí do dvou týdnů, tří, když je to hodně. A pak tyhle šaty no :-D. Každopádně se vyplatilo na ně počkat. :-))\nZačala jsem číst Cinder. Respektive jsem si udělala re-reading. Podařilo se mi ji na internetu ulovit - zbrusu novou - za 100 Kč a nakonec mi to nedalo, musela jsem ji otevřít. Knihu už mám dočtenou, jsem z ní nadšená jako prvně. Proč sem dávám fotku však není jen kvůli knize, ale proto, že jsem se dočetla o rituálech, které mají různí lidé a rozhodla se je zkusit. Prvním z nich je ráno u snídaně 30 minut číst a nesahat na telefon, ani otevírat počítač. Neztratíte tak ze dne vůbec nic a zároveň budete vědět, že každé ráno máte těch 30 minut, během kterých je možné přečíst spoustu stran knihy :-)).\nPo konci zkouškového jsem okamžitě nastoupila do pracovního procesu (proč jsem si u všech všudy sama navolila, že budu pracovat tolik dní v kuse?!) a znechucená z lidí jsem potřebovala svou frustraci vybít. Kde se vzal, tu se vzal dokonalý hrnek z e-shopu Knižní vesmír. S poštovným mě vyšel skoro na 300 Kč, ale když si vezmu, že takovýhle nikdy nikde neseženu, navíc má 500 ml (nebo to na stránkách alespoň tvrdí), takže se do něj i něco málo vejde a ještě k tomu podpořím holky z Knižního vesmíru...Nemohla jsem ho tam nechat (když nad tím tak přemýšlím, je to poslední dobou zatraceně často používaná výmluva. Ach jo, Týno, přestaň nakupovat.).\nPo tolika dnech, kdy se nic nedělo, ale musel přijít zlom. Něco mě přeci život musel naučit tento týden. Jinak jsem ho žila zbytečně, nebo ne?\nKdo mě zná, ví, že jsem tak trochu kvítko a svůj volný čas netrávím jen u knih. Po noční směně jsem se s kolegy / kamarády rozhodla jít posedět, popít, popít...Nejíst celý den. Povídat si celou noc v baru nad sklenicí drinku, KTERÝ V SOBĚ PŘECI NEMĚL SKORO NIC. Kdyby bylo léto, řekla bych, že jsem došla za svítání. Uprostřed zimy ale pojem "světlo" nabírá zajímavých rozměrů o velikosti asi 60 minut na den. Větší příděl si lidé České republiky nezaslouží. Abych se ale vrátila k tématu. Kamarádi, které mám na facebooku už má moudra četli, nicméně si myslím, že stojí za to se o ně podělit, třeba se vám budou jednou hodit.\nNeděle mě naučila tři věci:\nKdyž opilí blejete do nejbližší igelitové tašky, ujistěte se, že v ní nejsou díry.\nKdyž to nezjistíte včas (!!), aspoň neblejte s děravou taškou v posteli (a buďte alespoň tak chytří a uhněte s ní na podlahu).\nKdyž Vás nechutně bohatý obtloustlý pán v práci požádá o dvě brčka a odůvodní to tím, že "one is for Margarita, one is for cocaine", prostě to znamená, že jedno má na Margaritu a druhý na kokain. Smiřte se s tím :-D. Lepší už to v tomhle světě nebude.


Pavel Bém skončil v čele pražské ODS - Novinky.cz\nNovinky.czDomácíPavel Bém skončil v čele pražské ODS\nPražský primátor Pavel Bém Foto: Jan Handrejch, Právo\nPavel Bém skončil v čele pražské ODS\n30. 5. 2010, 13:08 – Praha • Aktualizováno 30. 5. 2010, 18:50\nPavel Bém dal v neděli k dispozici funkci předsedy pražské ODS. Reagoval tak na neúspěšný výsledek ODS ve sněmovních volbách. O jeho osudu jednalo pražské grémium strany, odpoledne rezignaci přijalo.\nPražskou ODS povede do jejího červnového sněmu Pavel Klega. Ten také řekl, že na červnovém sněmu chce do funkce řádně kandidovat.\nPodle poslance Borise Šťastného se na jednání nemluvilo o postu primátora, Bém tak dál zůstává v čele města.\nODS byla v Praze, dosavadní baště této strany, druhá za TOP 09. O Bémově osudu v čele pražské ODS bude dnes odpoledne jednat grémium pražské organizace.\nCelý text Bémova prohlášení\n"Je to zodpovědné rozhodnutí. Je skutečností, že v Praze jsme zaznamenali suverénně největší propad hlasů. My jsme ho zaznamenali celorepublikově, ale dramaticky největší byl v Praze, takže vyvození politické odpovědnosti považuji za logický a správný krok," řekl o Bémově rozhodnutí v České televizi lídr ODS Petr Nečas. Jak dodal, při hodnocení jednotlivých kandidátů v Praze je také důležité podívat se na to, kolik dostali preferenčních hlasů. Voliči v Praze dávali často přednost kandidátům ze zadních pozic.\nNosek: Udělal jedinou rozumnou věc\nSvou funkci dal Bém k dispozici asi hodinu před jednáním grémia pražské ODS. Jednání podle neoficiálních informací ČTK svolal sám Bém. Po volebním neúspěchu se ocitl pod tlakem části pražské ODS. K rezignaci na všechny funkce Béma vyzvali občanští demokraté v osmé městské části.\n"Pokud si Pavel Bém a jeho tým uchoval alespoň zbytek cti, musí mít již nyní sbaleno. Pavle Béme, Pražané Ti nevěří, odejdi ze všech funkcí. Primátora i šéfa pražské ODS. Bude to to nejlepší, co můžeš pro tuto stranu v této chvíli udělat," píše se ve výzvě zveřejněné na webu ODS Prahy 8, pod kterou je podepsán starosta a šéf tamních občanských demokratů Josef Nosek. Byl to podle něho právě Bém, který občanským demokratům volby v metropoli prohrál.\n"Jestliže je tato zpráva (o Bémově rezignaci) pravdivá, je to jediná rozumná věc, kterou předseda pražské ODS mohl udělat, vyvodit důsledky z prohry s TOP 09 v Praze," řekl ještě před přijetím Bemovy rezignace Nosek.\nMístopředseda ODS a volební lídr ODS v Praze David Vodrážka před zveřejněním této výzvy sdělil, že nyní Bémovo odstoupení nikdo nežádá. Podle neoficiálních informací ale Bémovi odpůrci čekali právě na to, jak primátor na grémiu na volební propad zareaguje.\nPražská ODS se nyní obává především o výsledek podzimních komunálních voleb. Po nynějším neúspěchu už zřejmě Bémovi kritici budou otevřeně tlačit na to, aby se Bémovo křídlo stáhlo. Do tří týdnů se zřejmě sejde sněm pražské ODS, který by měl sestavovat kandidátky pro komunální volby. Mohl by být ale volební a provést ve vedení pražské ODS změny.


Logicky se bude zostřovat „třídní boj“ mezi „privilegovanou menšinou“ a „umlčovanou většinou“ – SVOBODNÉ NOVINY BEZ CENZURY\nZveřejněno 2.2.2018\t4 Komentáře1\nOvšem frustrace elit, které svázaly svůj život s tím, že jedině správná cesta nastala 17. listopadem 1989 a dále s faktem, že jsou známí, a jejich slova dychtivě chytá každá televize, každé noviny, každý server, nakonec zvítězí ti, o kterých nikdo neví, ani by se neuměli postavit před kameru a ti parchanti znovu a znovu vítězí. Zvítězili v první volbě prezidenta před pěti lety, kdy prohrála doslova pravicová ikona Karel ze Schwarzenberga, prohráli v říjnu minulého roku, kdy zvítězily protestní hlasy a zejména drtivě ten odpudivý Babiš, o kterém stále opakovali, že už v politice skončil. A prohráli znovu nyní, kdy proti zjevně již nikoliv fyzicky čerstvému Miloši Zemanovi postavili bývalého předsedu ČSAV Drahoše, který přece uměl dělat tak nádherné piruety.\nPojem zostřování třídního boje je nadsázkou a musím Jana Hrušínského, Ondřeje Brzobohatého, Tomáše Kluse, Jiřího Bartošku, J. Lábuse, Mařenky Rottrové a stovky dalších uklidnit. Podali skvělý umělecký výkon, ovšem měl jednu chybičku. Obecenstvo se na ně nechytalo. Ale nikdo je nepopraví, jak už někde Drahošovci píší, ani je neuvězní.\nSpíš je jim dám prostor k přemýšlení o tom, jak málo ve skutečnosti znamenají, či k námětu, čím to je, že od dob národního obrození až do roku 1989 byli umělci, herci, zpěváci, spisovatelé hlasem národa, ale dnes se stali pouhými klauny a často i pouhou šmírou. Jestli to nebylo tím, že kdysi se jejich umění opíralo o hlas lidí, tedy té umlčované většiny, zatímco dnes jdou proti nim.\nTím přecházím k oné priviligované menšině a umlčované většině.\nV minulém roce se tyto pojmy objevili v amerických prezidentských volbách. Hvězdy Holywoodu stáli za Hillary Clintonovou, zatímco za Trumpem, nevýřeční neznámí zpravidla bílí dříči ze severozápadu, které nebyli pro elity zajímaví. Zpravidla nebyli homosexuální, neměli odlišnou pleť, nebyli to transsexuálové, neřešili otázky, do jakých záchodků mohou jít a do jakých ne. Prostě primitivové, kteří se na nic jiného než na obyčejnou práci nezmohou a nízce je jen zajímá, aby se měli o trochu lépe.\nVýhra Trumpa byla šokem pro svět i pro Ameriku. Zvítězil hlas těch neviditelných dříčů, kteří se chtějí chovat normálně a nechtějí být ponižováni za to, že neřeší sňatky homosexuálů.\nPriviligovaná menšina, elita se psychicky zhroutila…\nPojem umlčovaná většina se znovu objevil u nás během svatováclavské pouti, kdy kardinál Duka vyslovil přání, aby hlas umlčované většiny ve volbách zvítězil. Média protestovala. Elitářští katoličtí vykladači Písma typu Halíka byli plní žluče. Někteří pastýři varovali před Okamurou, ale hlavně před arciďáblem Babišem. Opět běsnily naše umělecké i vědecké elity a věštili konec republiky\nNo dopadlo to, jak muselo. Babišovo ANO triumfálně vyhrálo, zavedené strany zcela propadly a jen ODS utržila 11%, což na její minulost a čtyři roky v opozici bylo v podstatě pohrou.\nA tak se vše soustředilo na prezidentské volby : Opilec. Ano, podle některých i zmrd, agent Kremlu, lhář a já nevím co ještě, Miloš Zeman musí být odstraněn.\nCelonárodní kulturní fronta se v jednotném šiku postavila za slušného, byť pravda prázdného profesora Drahoše, který svou slušnost dokládal vtipnými průpovídkami, že například když někam svižně dorazil, prohlásil: Já nemám hůlku jako někdo…Ha..ha..ha..No zábava k popukání. Za největší chybu Miloše Zemana pak pokládal jeho prohlášení, že chce být prezidentem dolních deseti miliónů. No řeknu Vám, něco tak hrozného snad člověk neslyšel.\nAle zpět. V politice je třeba vnímat celkové proudy a nálady. Ty zásadně neodpovídají tomu, co říká televize či noviny. Konec konců důvěra občanů v média se oproti době optimismu po roce 1989 smrskla na žalostných 25-35 %.\nPro mnohé z nás bylo radostné se dívat na ty herce, zpěvačky, rektory, brankáře, kajakáře atd., jak jsou rozkurážení a jak snad ani netuší, že opět musí zákonitě dostat na prdel. Je nezajímalo, co si myslí ta většina, která se nedostane do televize a nebo ji ani možná neposlouchá. Oni se zajímali jen o sebe samotné. A podle toho to dopadlo.\nS nadsázkou jsem napsal, že třídní boj „privilegované menšiny“ proti „ umlčované většině“ se bude zostřovat.\nUž to samozřejmě začalo. Jiří Pehe. Hlavní a neúnavný kritik českého národa a všeho co není v bezvýhradném podřízení Evropské unii a NATO kuje úvahy, že za 5 let půl miliónu dnešních euroskeptických a prozemanovských voličů zemře a budou nahrazeni těmi mladými.\nJá nevím, kdo ho platí. Určitě CIA, protože ta platí podobné nýmandy. Nuže panu politologovi Pehemu, když už tak rozdává rozumy by někdo měl říci, že podle výzkumu slovenského Globsecu česká mládež je absolutně nejvíce euroskeptická z celé V4, takže naděje, že přiroste moc příznivců pro EU je velmi špatná.\nAle nejen to. Celý svět žije v turbulencích, Evropská unie bude zatížena nejen dalšími masami migrantů, rostou konflikty na Balkáně, ve Španělsku, představitelé východoněmeckých spolkových zemí chtějí zrušit sankce proti Rusku a i ten jinak bláznivý Macron prohlašuje, že euroatlantické obchodní vztahy jsou problematické a sází na linii Paříž –Berlín- Moskva- Peking.\nJsou-li hlavní výhrady odpůrců proti Zemanovi, že chce jít Východ, tak správná odpověď zní, že Evropa ta západní už Východu patří, zatímco Trumpa britská královna nenechá svést ve zlatém kočáře, čínského prezidenta tím uhostila. Když přijede do Paříže, tak Eifelovka je rozzářena čínskými batvami.\nAno, střet bude. A bude se stupňovat.\nZatímco privilegovaná menšina by chtěla zakonzervovat své výhodné postavení z časů po roce 1989, umlčovaná většina chce změnu.\nZměnou ovšem logicky není Drahoš a jeho soukmenovci.\nZměnou je Zeman s Babišem.\nKomentář “Logicky se bude zostřovat „třídní boj“ mezi „privilegovanou menšinou“ a „umlčovanou většinou“”\nLK 2.2.2018 at 18:12 · Edit\nPrivilegovana mensina pozustavajici z ouradu z CSAV co dane spotrebovavaji, vekslaku, co ziji z hazardu a zbidaceni gambleru, byvalych pinglu s koupenym titulem Dr. a stale urazejicim vetsinu naseho naroda. K tomu jeste par komediantu a sportovcu, indoktrinovana mladez (!). Ti vsichni volili jinak, nez pracujici lide na venkove a daleko od Prahy. Tito lide nepodlehli lzive a nenavistne kampani medii, Cro, CT, novinaru a spickovych lharu a debilu, kterym tam rikaji komentatori. Lidi na ne nezabrali zrovna tak, jako nezabirali na propagandu a lzi komentatoru Dienstbieru a ostatnich soudruhu za hruzovlady jedne strany. Lidi je maji prectene, jejich kecy neobstoji s vyznamem cinu dvou kandidatu. Vyzyvatel Zemana byl profesor, ktery si myslel (!), ze Rusko ovlivnuje volby, ale nemel dukazy. Prototyp ourady, lokaje bez politicke zkusenosti. Toho tam potrebovali, aby nas pak rozmazli na stene! Neopdarilo se to i pres jeho podporu v mediich a Cro, CT. I pres plivance CT, Cro na Zemana. Vsechna media byli proti vetsine, ktera je stale plati z dani a poplatku a nikdo s tim nic nedela. Obcan v CR nema lobby, nepise do medii (nema sanci, stejne by to neotiskli). Muze se projevit jenom o volbach a doufam ze brzy i v Referendech!!! A to je malo, proto zde muze zasmradet nafoukana minimensina prachacu a jelit media i politiku.\nMensina hlupaku s vysokym sebevedomim prohrala s vetsinou prostych lidi, kterymi opovrhuji.\nBylo to jako ve filmu s happy endem kde zvitezil narod, ktery bojuje proti mensine pozustavajici ze zradcu, namyslenych hlupaku, lharu a skunku v rezii americkeho rezisera. Ten si to pral jinak, nejak se mu to vymklo z rukou!