Metal Mondóka č. 629 (Petr Korál – RADIO BEAT, RADIO 1, ROCK AND POP atd.) | R.U.M. zine\nMetal Mondóka č. 629 (Petr Korál – RADIO BEAT, RADIO 1, ROCK AND POP atd.)\nJednou jsem o Petrovi Korálovi prohlásil, že je takovým tátou všech pisálků a fanzinářů. Netuším, jestli se k němu tahle věta někdy dostala, ovšem pokud ne, má tento úvodník svou váhu. 🙂 Věřte mi, jsem nesmírně rád, že se mi Petra podařilo ulovit do tohoto dílu Metal Mondóky, tradiční to rubriky, čítající „pěknejch šestnáct kousků“. Posuďte sami, kterak s nimi Petr naložil…\nDOOMED – When Hope Disappears Feat Pim Blankenstein (z alba „Our Ruin Silhouettes“)\nJe o mě známo, že jsem měl strašně rád doom metal a snažil se ho hned od začátku 90. let maximálně propagovat. Samplery Masters Of Czech Metal 2 a Breath Of Doom, které jsme s Pavlem Maňasem kdysi dramaturgicky připravili, snad hovoří dostatečně výmluvně… Láska k tomuto žánru mi vydržela až do této chvíle, i když už tuhle scénu tak systematicky jako kdysi nesleduju – spíš tak co se ke mně dostane nebo co si sám seženu (což se týká hlavně novinek nějakých mých „starých“ oblíbenců). A líbí se mi nejen klasický death/doom, ale třeba i extrémní funeral záležitosti… Nevím přesně, kdo je tohle, ale ta skladba mě baví. Přesně ta podmanivá ponurá nálada, která k tomuhle stylu patří, a „pod povrchem“ i silný melodický motiv – beru! 🙂\nO jaké české doomové kapele bys řekl, že měla opravdu nejlépe nakročeno do světa?\nSvého času se zdálo, že LOVE HISTORY a HYPNOTIC SCENERY (pomíjím to, že ti první se záhy stylově odklonili dost jinam). Že pro ně vydání u malých zahraničních labelů zas tak moc neznamenalo, to je jiná věc. Nicméně kvalitou své tvorby v 90. letech se na solidní evropské úrovni určitě nacházeli také DISSOLVING OF PRODIGY, ENDLESS, REACTION ECSTASY TRANCE nebo SILENT STREAM OF GODLESS ELEGY.\nORANSSI PAZUZU – TyhjÄ Temppeli (z alba „Valonielu“)\nBlack metal mě baví naopak spíš v těch netradičních podobách, já na tom ortodoxním norském modelu à la staří DARKTHRONE, BURZUM, MAYHEM atd. zas až tak moc neulítával. A tohle je přesně ona nepříliš typická – neříkám přímo experimentální – záležitost, jaká mému vkusu vyhovuje a která přináší víc než jen pouhý kytarově-bubenický rachot a „vichřičné kácení lesů“. Má to velice zajímavou a trošku až gothicrockově tajuplnou a zdravě zneklidňující atmosféru.\nTakhle hrají finští ORANSSI PAZUZU. Předpokládám, že na tohle jméno jsi už určitě narazil…\nAno, název znám, ale přiznám se, že jsem od nich neslyšel jediné celé album.\nDRACO HYPNALIS – Beyond the Bent Seas (z alba „Balance Of Moments“)\nChvílemi v podstatě takovej rozjuchanej popík, zabalenej do metalového hávu a s drsným vokálem. 🙂 Ale to nemyslím jako odsudek, aby to nebylo pochopeno špatně! Slyším v tom i četné výpůjčky z klasické hudby, proč ne? Možná už je to trošku překombinované a hlavně nikterak novátorské, nicméně neuráží mě to a poslouchá se to dobře. Pouze ta stopáž písně – víc než 8 minut – mi přijde zbytečně „nafouklá“. Nejsou to FLESHGOD APOCALYPSE nebo něco takového?\nZůstáváme u nás doma! DRACO HYPNALIS! Překvapuje tě, že to takhle hezky dokáže hrát i české kapele?\nHa, tak tos mě dostal. DRACO HYPNALIS mám odjakživa hodně rád. Ale není to tak, že bych si od nich pamatoval každou skladbu. Vzhledem k tomu, kolik už jsem toho v životě naposlouchal a kolik muziky se i dnes snažím do sebe denodenně vstřebat, to logicky ani není možné.\nWOODS OF YPRES – I Was Buried In Mount Pleasant Cemetary (z alba „Woods 4: The Green Album“)\nTen klavír je tam fajn… a rozhodně to i jako celek má atmosféru a potřebnou naléhavost. A vida, teď dokonce klarinet či co to je… Mám moc rád netradiční nástroje v metalu, i když postupem let se to – hlavně díky různým folkmetalovým kapelám – zvrtlo až v nezdravou inflaci. Zase: nic objevného a opět zbytečně dlouhá věc, navíc mě v ní moc nebaví zvuk kytar, ale jo, neuráží mě to, naopak.\nTentokrát návštěva do Kanady. Kapela skladatele Davida Golda, který už není mezi námi… Jak se vlastně stavíš ke kapelám, jejichž hudba pojednává výlučně o smrti, lépe řečeno, o svém vlastním skonu?\nOdpovím oklikou: rozhodně je mi v muzice bližší dobře vyjádřená melancholie či přímo smutek, zmar a depresivita, než trapná legrace a neupřímný optimismus.\nTHE BLACK LEAGUE – Misfortune (z alba „Ghost Brothel“)\nPodle zvuku něco hodně starého, ale nerad bych se pletl, on se samozřejmě tenhle sound dá udělat i dneska… Zní to jako někdo, kdo má hodně rád THE DOORS. Nebo to snad dokonce je nějaká, pro mě neznámá věc přímo od nich? Přijde mi to na ně už celkem tvrdé a zpěv mi naopak moc nepřipomíná Morrisona… Každopádně líbí. Nejsem sice fanatickým obdivovatelem THE DOORS a už vůbec ne nějakým jejich znalcem, ale zjevně v hudebním světě zanechali – a právem – hodně silnou uměleckou stopu.\nTady jsem si pro tebe nachystal skutečnou chuťovku. Tahle finská kapela se jmenuje THE BLACK LEAGUE a kromě samotné produkce, je zajímavá i tím, že v ní působí bývalý zpěvák SENTENCED – Taneli Jarva. Pamatuješ na něho?\nSamozřejmě. Album SENETENCED „Amok“ se mi dost líbilo. Pak jsem ho zaznamenal ještě ve skupině CHAOSBREED, ale ta už mě příliš nezaujala.\nPALO DRAPÁK – Vrakovisko snov (z alba „3“)\nÁ, slovenčina… konečně mně srozumitelnější jazyk. 🙂 Moc mě to hudebně neoslovuje a ten rádoby závažnej text už vůbec ne, ale hlas zpěváka je mi povědomej. Že by METALINDA? Nebo nějakej projekt jejich bývalého zpěváka Pavola Drapáka? No, taková snadno zapomenutelná věc, pojďme dál…\nAno, je to přesně tak. Myslíš, že má tahle hudba šanci oslovit širší spektrum posluchačů i v dnešní sobě?\nPodobná určitě ano, ale konkrétně přímo tahle nevím… i když kdo ví, „trh s popularitou“ je naprosto nevyzpytatelná věc.\nMONO INC. – After The War (z alba „After The War“)\nA hele, nějací tajní (tajní?) obdivovatelé THE SISTERS OF MERCY a podobných záležitostí… Muzika výrazně šmrnclá gotickým rockem, ale zřejmě – podle zvukového pojetí – cosi už z nového tisíciletí. Nezní to špatně. Dokážu si představit, že naživo to bude ještě daleko přesvědčivější a myslím, že z takového koncertu bych neutíkal znuděnej už po třetí nebo čtvrté skladbě. 🙂\nJedná se o německou kapelu MONO INC., která opravdu těží z odkazu THE SISTERS OF MERCY hodně silně. Co soudíš právě o těch kapelách, které v podstatě nekličkují a naopak se hrdě hlásí k odkazu někoho výrazně slavnějšího? Jinak se samozřejmě ukazuje, že všechna tři alba THE SISTER OF MERCY byla v podstatě revoluční… 🙂\nTo poslední už tak ne, třebaže ho mám hodně v lásce – ale jinak s tím, co říkáš, rozhodně souhlasím.\nOLYMPIC – Karneval (z alba „4“)\nJá o gotice, a tady skladba, kterou kdysi natočila česká gothirocková legenda XIII. století! 🙂 Ale tohle je samozřejmě prastarý originál od OLYMPIKU, který s nějakou gotikou neměl nic společného. Na albu „Olympic 4“, ze kterého Karneval pochází, to byla jedna jedna z těch povedenějších – a možná vůbec nejlepší – věc. Jinak to totiž byla hodně rozpačitá deska, a to říkám jako člověk, který má pro OLYMPIC velkou slabost a strávil s touhle kapelou pořádnej kus života. A to i pracovně, protože třeba sepsání někdejší knižní biografie (Vzpomínky plíživé aneb Jasná zpráva o Olympiku, vydáno v roce 2002), to bylo několik měsíců úmorné dřiny a na bezesné noci při finalizování textu do smrti nezapomenu.\nVím, že tahle deska byla kriticky hodnocena i Petrem Jandou, nicméně mě už od útlého věku fascinoval samotný obal LP, který je opravdu unikátní. Hlavně zadní strana vinylu, kde pánové vypadají jako opravdové hvězdy ze západu (tehdy ještě s Jiřím Kornem)…\nTHE WITHERING BEAUTY – So Fell Autumn Rain (z kompilace „Twenty Years in Tears Part 2“)\nCelkem typický gothic metal s nádechem doomové melancholie. Téměř učebnicová ukázka tohoto stylu. Kdysi jsem na tom ujížděl a třebaže teď už tomu až tak není, rád podobné záležitosti slyším i dnes. Tuhle skupinu jsem sice konkrétně opět nepoznal, ale řekl bych, že to je dost možná někdo, koho jsem míval rád. Dobrá, byť nevýjimečná práce.\nMoc hezky řečeno! Tady je to takovej chyták, nicméně částečně jsi ho odhalil. Jedná se o cover skladby od LAKE OF TEARS, tady v podání THE WITHERING BEAUTY. Není tedy divu, že ti ta skladba byla tak blízká a povědomá…\nLAKE OF TEARS jsem svého času hodně „žral“ a dodnes mi ta parta přijde dost nedoceněná.\nCLAWFINGER – I Need You (z alba „Deaf Dumb Blind“)\nNo vida, konečně něco, co poznám – snad – celkem s jistotou:CLAWFINGER,že? Tak před 17 lety jedna z mých Top 10 zahraničních kapel. 🙂 Mám v jejich repertoáru sice jiné největší favoritky, ale i tahle věc je dobrá. Škoda, že to zabalili. Vzpomínám, jak jsem kdysi na Dynamo North Power Jamu v Litoměřicích dělal rozhovor s jejich zpěvákem Zakem Tellem v zákulisí. Pořadatelé mu během něj přinesli oběd – nějaké zatraceně dobře vyhlížející jídlo, které nikde v areálu ke koupení nebylo. Zak si dal pár soust, vzápětí ale musel někam odejít, ukončil interview a zmizel. Zbyla tam po něm skoro netknutá porce toho jídla a já, protože jsem měl šílenej hlad a měl už po krk těch obligátních klobás (skoro nic jiného tam nebylo k mání), se zachoval zachoval jako ta největší novinářská socka – prostě jsem to po něm dožral. 🙂\nSuper historka! Tohle se jen tak někomu nepoštěstí! Každopádně, jak hodnotíš tažení této sympatické kapely? Oni sice nikdy nebyli úplnými „stars“, každopádně ale ovlivnili spoustu dalších kapel. Možná, že kdyby pocházeli z USA, byla by jejich kariéra ještě mnohem výraznější…\nStoprocentně! CLAWFINGER nebo německé crossoverové party jako H-BLOCKX a HEADCRASH byly svého času naprosto srovnatelné s tím, co hrály podobné kapely z Ameriky, ale nepodařilo se jim prosadit na tamním trhu, jen v rámci Evropy. A skupiny tohoto ražení na zatraceně dobré úrovni tehdy byly i u nás – namátkou třeba MUD PIES nebo raní WALK CHOC ICE. Když jsem „Nanuky“ kdysi viděl jako předkapelu na prvním českém koncertě tolik ceněných RAGE AGAINST THE MACHINE, tak při vší úctě k RATM dodnes tvrdím, že Honza Křížek a spol. je svou extrémně strhující energií jednoznačně převálcovali!\nDESCEND – In Hours of Despair (z alba „Wither“)\nHele, tak tady se vůbec nechytám a netuším, kdo by to mohl být. Nějaký melodický death metal, na němž jsem nikdy moc neulítával a třeba celá slavná tzv. göteborgská scéna mi přijde trošku přeceňovaná a někdy vyloženě nudná. Nicméně pozor: konkrétně tohle nuda rozhodně není a jak se ta skladba postupně vyvíjí, dějou se tam hodně zajímavé věci! Beru. 🙂\nJedná se o ukázku z čerstvého alba švédských mladíků DESCEND. Je vidět, že Švédům dorůstá další silná generace. Jak je vůbec možné, že třeba právě ve Švédsku existují mladé kapely, které se dokáží prezentovat takto suverénním způsobem, prakticky hned od prvopočátků vlastní dráhy?\nNa to nemám jednoznačnou odpověď. Určitě v tom hraje roli mimořádně silná tradice a vzhledem k počtu obyvatel i mimořádně početná a bohatá švédská metalová scéna, stejně jako zřejmě přece jen o něco profesionálnější přístup tamních mladých hudebníků a také zcela nesrovnatelně větší vstřícnost důležitých zahraničních labelů vůči švédským kapelám – na rozdíl od těch českých.\nESAZLESA – Zdeňku (ze split vinylu z FIVE SECOND TO LEAVE)\nTohle znám, rozhodně jsem to už slyšel, ale nejsem schopen to identifikovat… Ovšem moc mě to baví. Já podobně naléhavé emo/post/hardcorové záležitosti, pokud jsou udělané dobře a není to jen okázalá a vnitřně prázdná rádoby umělecká bublina, mám ve veliké oblibě – a tohle je udělané moc dobře. Přesvědčivě a uvěřitelně, a o to v tomhle subžánru jde asi nejvíc.\nJsou to ESAZLESA, další věc, která už se ti dost možná dostala na redaktorský stoleček…\nAno, dostala a potěšila!\nRIVERSIDE – The Depth Of Self-Delusion (z alba „Shrine Of The New Generation Slaves“)\nDalší přemýšlivá a emotivně zneklidňující záležitost, i když zcela jiného hudebního ražení. Dalo by se říct popovější, ale to mi vůbec nevadí. Trošku mi to evokuje novější nahrávky ANATHEMY, ale tohle je možná vstřícnější a rockovější – nebo přesněji řečeno progrockovější. Líbí se mi to.\nJsou to RIVERSIDE z poslední řadové desky! Řekl bych, že polská scéna je v současnosti opravdu hodně silná, hned několika kapelám se podařilo prorazit ven, a když pomineme kult zn. BEHEMOTH, tak RIVERSIDE jsou hned další velkou vlaštovkou. Také se domníváš, že nám v tomto ohledu naši sousedé hodně utekli?\nAno, hodně utekli!! Naprosto jednoznačný souhlas!\nLUNATIC GODS – Vrány riekli (z alba „Vlnobytie“)\nTo budou LUNATIC GODS, není-liž pravda? Mám je rád od úplných počátků a baví mě vlastně všechny jejich nahrávky. Jejich vývoj mi přijde logický a třebaže se tvorba kapely výrazně proměnila a neustále proměňuje, zůstává naprosto jedinečná. LUNATIC GODS jsou podle mě skupina, kterou slovenská – a možná i celoevropská – metalová scéna opravdu plnohodnotně docení až někdy v budoucnu. Jen doufám, že to bude dřív, než ukončí svoji činnost…\nNaprosto souhlasím. Jak moc tě překvapilo, že z kapely před časem odešel kytarista Hirax? Slyšel jsi už jeho novou kapelu RAMCHAT?\nSamosebou, že mě to hodně překvapilo. Ale musel k tomu mít nejspíš dostatečně závažné důvody. RAMCHAT jsem nejen slyšel, ale i recenzoval – a cítím u nich také ohromný potenciál.\nHETANE – Brabrasen (z alba „Machines“)\nŠmankote, was ist das? 🙂 To je dobrá šílenost – naši severomoravští spoluobčané by možná řekli alternativa jak cyp! Strašně těžko se to nějak komentuje, lze to brát jen intuitivně. A v tomhle konkrétním případě mě to na první poslech moc neoslovuje. Jenže čert ví, co by nastalo, kdybych měl čas do toho proniknout nějak hlouběji – třeba bych svůj názor změnil. Podobné záležitosti opravdu potřebujou čas a posluchačskou trpělivost.\nJeště jsem si dovolil jednoho polského zástupce a připouštím, že tohle chce opravdu trpělivost a čas..\nDAGOBA – The Realm Black (z alba „Post Mortem Nihil Est“)\nTak tohle mi jde tak nějak jedním uchem tam a druhým ven. V podstatě ničím mě to nezaujalo. Tuctová, standardně profesionální záležitost v duchu melody death metalu – víc nevím, co bych k tomu řekl.\nNa závěr trochu slavnější jméno, ovšem paradoxně tě tahle skladba nezaujala…\nNezaujala. Přitom DAGOBA je samozřejmě velké jméno – ale přiznávám, že já mám na francouzské scéně řadu daleko větších favoritů. 🙂\nPetře, díky moc za tvůj čas, který je jistě drahý. Jestli můžeš, shrň trochu celou tuhle „poslechovku“ a pochopitelně mě ještě zajímá, která ze skladeb tě nejvíce zaujala? Měj se suprově!\nČlověče, úplně nejvíc asi LUNATIC GODS a ESAZLESA. Taky se měj suprově!


ŽENA-IN - Chcete se dostat stopem na místo? Dodržujte pravidla autostopu.\nChcete se dostat stopem na místo? Dodržujte pravidla autostopu.\nI když autostop už není to, co býval, stále se najde dost jedinců, kteří tento způsob dopravy využívají. A tak jako existují pravidla silničního provozu, tak i pro stopaře platí pravidla autostopu.\nKaždý z nás určitě alespoň jednou za život stopoval. Ať už kousek za humna, nebo se vydal na cestu dalekou. A i když už autostop není to, co býval, stále se najde dost jedinců, kteří tento způsob dopravy využívají. A tak jako existují pravidla silničního provozu, tak i pro stopaře platí pravidla autostopu.\nJak začít se stopováním\nNejhorší je překonat psychickou bariéru. Někdo, kdo začíná, z toho mívá divný pocit, jako že se něčeho doprošuje. Je to vlastně pravda, ale až ten pocit hodíte za hlavu, vydejte se na cestu. Stoupněte si na kraj silnice, která vede tam, kam chcete jet. Až kolem pojede auto, postavte se mu čelem a zvedněte pravou ruku. Nemáchejte s ní, uvolněte se a buďte v pohodě.\nDůležitý je výběr místa stopování\nŘidič musí mít kde zastavit\nMusí vás vidět z dostatečné vzdálenosti, aby se stačil rozhodnout, že zastaví\nNemělo by to být do kopce, aby pak nedělal problémy rozjezd\nVyhýbejte se složitým a nepřehledným místům, kde je pozornost řidiče upoutána na řízení\nNesmí v tom úseku jet příliš rychle, aby mu nebylo líto brzdit\nMnohými je zevnějšek podceňován, leč slušný zevnějšek cestování urychlí.\nPříliš slušné oblečení je stejně dobré jako normálně slušné\nČisté oblečení je lepší než špinavé\nIdeální je vizáž vyvolávající dojem studenta jedoucího na víkend domů\nAlespoň jednu část oděvu mějte světlejší\nMějte co nejmenší zavazadlo, máte-li velký batoh, sundejte ho\nPři stopování nekuřte a nejezte\nJak se chovat k řidičům\nZákladní pravidlo říká, že slušně.\nŘidič, který ukazuje, že odbočuje, je slušný, usmějte se na něj\nK zastavenému autu přispěchejte co nejrychleji\nPokud se vám řidič nezdá, nenastupujte!\nNež nastoupíte, řekněte, kam chcete jet. Pokud jede jinam, rychle se rozhodněte, zda vůbec nastoupíte\nNastoupíte-li, opakujte pozdrav a předem poděkujte\nZásadně vždy vykejte, jen je-li řidič mladší a tyká vám, změňte zásadu\nPodřiďte se řidičovu stylu konverzace\nUž během jízdy se domluvte, kde vystoupíte\nZásadně nepřemlouvej řidiče, aby vás odvezl tam, kam chcete, možná to nabídne sám.\nPři vystupování opět poděkujte a pozdravte\nNěkteří tvrdí, že používání stopovací cedule je neslušné, protože se stopař řidičům ještě více vnucuje. Jiní shledávají tento způsob jednodušší. Záleží na každém jednotlivci.\nPozdrav, nastup... a jede se\nČasto je omílán problém, zda si samotná holka kvůli bezpečnosti může dovolit jezdit stopem. Tradují se hrůzné příběhy. Přesto platí nepsané pravidlo, že jedna holka jede dvanáctkrát rychleji než kluk. Dvě holky šestkrát. Samotný kluk se načeká dlouho, dva se nemusí dočkat vůbec. :))\nPokud se bojíte, nestopujte!\nJá jsem nikdy nestopovala. Až se svým nynějším manželem pár krát. On stopoval často a klidně i v dnešní době. Stopaře bere hojně, tak raději ani nemyslím na to, co by se mohlo udát..\nStalo se to před 42 lety,ale občas na to vzpomeneme ještě i dnes.Sestře bylo 13 let,dojížděla 10km do Lidové školy.Jednou se doma ukázala o půl hodiny dřív,než přijížděla autobusem.Já i mamka jsme se udiveně ptaly,jakto že je tak brzo doma.Prý se jí nechtělo čekat,tak jela stopem.Já(tehdy mně bylo 22let) jsem vyletěla jak střela a vlepila jsem jí takovou facku,že spadla do křesla,které naštěstí stálo za ní.Uraženě se proti mně postavila:Tož co děláš,já jsem si stopla policajty.Facka stejně nepomohla,jezdila později stopem moc často(před mamkou jsme to raději tajily),ani ji neodradilo,že skoro denně projížděla místem,kde našli děvčata o kterých byl natočený film STOPAŘKY.\nV mládí jsem jezdila s kamarádkami stopem často.\nSama beru stopaře málo. Naposledy starší paní s "dušičkovými" věnci, která mi skoro lehla na kapotu v křižovatce, kde jsem musela stát. Byla mazaná, upovídaná. Dokonce chtěla ať ji zavezu , tam kam vůbec nejedu...snad o 80km jinam.\nByla jsem ráda, když vystoupila.\nJako mladá holka jsem párkrát stopem jela, ale nikdy ne sama, na to jsem se moc bála. Vždy jsme byly aspoň dvě,ale když jsem pak viděla Smrt stopařek, přešla mě chuť stopovat úplně, i ve dvojici.\nDnes si myslím, že stopaře moc lidí nebere, aspoň já bych určitě nikoho nevzala.\nJá bych teda nestopovala, na to se moc bojím. Jednou když sem šla už nad ránem z práce domů (z diskoteky) předemnou byla 8kilometrová cesta, byla zima, auta sem tam projížděla ale palec sem nikdy nezvedla. Až mi jeden řidič zastavil, mluvil ke mě jako by mě znal, tak sem se odhodlala a nastoupila, celou cestu sem byla ale nervozní protože mě se nevibavovalo že bysme se znali. Byl to kousek cesty, ale když mě odvezl do dědiny a chtěla sem vystoupit začala zlobit klika a nešlo otevřít, tiše sem zpanikařila pomyslela si : "On mě zamkl, ach můj bože".- natáhl se přeze mě a já čekala kam mi sáhne...zavřela sem strachem oči......ale on mi chtěl jen ty dveře pomoci otevřít, řekl: Musíš zatlačit, jdou špatně otevřít...a já? Otevřela oči a upalovala domů....\nzázvor — #11 Opravdu dobrý nápad, určitě to zvyšuje šanci na úspěch.\nna stopa jsem jezdívala na střední škole každý pátek, když nám končilo vyučování dřív a já nechtěla tvrdnout nejmíň hodinu na zastávce autobusu............dneska už bych se asi stopem nevydala..............a do auta beru jen lidi, které znám\nStopaře neberu nikdy, ale sama jsem párkrát v životě stopem jela. Dokonce až do Maďarska, ale s klukem, některé holky takhle jezdily až k moři.\nJinak třeba na chmelu ve větším počtu, že nás v autě sedělo několik apod.\nOvšem světlé výjimky, žádné pravidlo.\nCedule jsou dobré - aspoň jako řidič vím,kam chce stopař jet.Tady na výpadovce z KV občas stopují bez ní a o 200 metrů dál se cesta dělí na Chomutov a Prahu.Bez cedule mají smůlu.\nČlánek je naprosto perfektní Respektuju každého rozhodnutí, že stopovat nebude a nevezme stopaře, nicméně pokud se někdo rozhodne, tyto zásady platí. Co já se nastopovala! Bez stopu bych snad ani nevystudovala Teď už nemusím, vlastní auto je vždycky pohodlnější a většinou cestuju se zavazadly. Stopaře jsme s mužem vzali naposledy o víkendu, byl to starší pán, co jel na sraz. Radši jsem usnula, protože byl užvaněný. To bych tam taky dala do zásad. Nežvanit a nebavit řidiče\nJá stopovala naposled na střední škole, když nás vyklopili ze školního výletu pozdě večer ve městě a mě a kamarádce ujel poslední bus. K nám domu to bylo tak 30 km, nevim proč, ale řekly jsme si s kámoškou, že to dojdem Vlastně jsme ani nestopovaly, zastavil nám pán že nás sveze. Celou cestu nám vykládal hrůzostrašné historky o tom co se stává stopařkám a že on učitel, už byl i na pohřbu jedné nich. Kamarádka bydlela o vesnici před tou mou a tak jí vysadil dřív a mě že doveze taky až domu. Půlky jsem měla teda pěkně stažený, ale odvez mě a pak chtěl zavolat mojí mamku, že jí řekne ať si mě líp hlídá. Naši ale nebyli ještě doma a tak odjel. Od tý doby jsme už s nikým takhkle nejela.\nZe stopování mě vyléčila jedna malá příhoda. Bylo nám sedmnáct a byly jsme navštívit kamarádku, která trávila prázdniny u babičky. Rodiče nám to sice zakázali, ale my neposlechly a vracely jsme se stopem. Nejprve jsme stoply osobák, pak Rakušana v náklaďáku a pak pro změnu zase osobák. V něm seděli dva muži, po pár kilometrech začali mít divné řeči, sjeli z hlavní cesty a že pojedeme k nim a dobře se pobavíme. Kamarádka ztuhla, já se vybičovala k vrcholnému žvanivému výkonu. Bylo to perných dvacet minut. Pak nás uprostřed pustiny vysadili. Bohudík. Do Brna jsme se dostaly zase náklaďákem, ale domů jsme raději sedly na vlak. Od té doby už jsme nestopovaly. Neměla jsem chuť zase nás tahat z bryndy žvaněním.\nStopovala jsem docela často, dnes už ale ne. Vlastně kecám, když jsme měli nedávno nabourané auto a bus mi měl jet až za půl hodiny zkusila jsem to. Byla jsem u rodičů dříve, než bych nastoupila do busu. S chlapem se blbě stopuje. Nejrychleji jsme chytli stopa s kámoškou, když jsme s sebou měly obří plyšovou opici.\nPřítel stopaře brát nechce. Já bych některého i vzala, ale nějak mi to neprochází.\nvše platí, jako student jsem tak jezdila pořád, na prázdniny do řecka, po řecku...super Sama nebo s kamarádkou- to byly časy.\na dodávám, že stopaře ani neberu - lidem, které neznám prostě nevěřím\nna stopa NIKDY\nNikdy jsem nestopovala, měla jsem strach a doufám, že nebudou ani moje děti.\nStopovací léta mám už za sebou - ale všechny zásady platí. Stoupnout si tam, kde není jak zastavit, je základní předpoklad k neúspěchu!\nAsi mě tu budou mnohé kamenovat, ale můj názor je, byl a bude-nestopovat!


Po dlouhé odmlce se na evropské nebe vrátila ikonická vzducholoď Goodyear – Travel Adventure\nZdroj info: Goodyear ; Zdroj foto: Goodyear\nPokud jste dnes vyhlédli z okna a na obloze uviděli neobvyklý létající objekt, pak to byla právě vzducholoď Goodyear ve své daleké pouti po Evropě.\nTrvalo to deset let, než se na nebe vrátila tato vzducholoď v barvách společnosti vyrábějící pneumatiky. Letos do svého letového plánu vedle Londýna, Milána, Le Mans a dalších měst poprvé zařadila i Prahu. Čeští fanoušci mohli vzducholoď obdivovat nad pražským Vyšehradem, kde se dnes dopoledne na pár hodin zastavila, aby je pozdravila při své cestě do polské Wroclavi.\nčesko doprava zajímavosti\nLast modified: 30. 7. 2021\nElektromobilita má zelenou, ale v řadě zemí naráží na bariéry


Vývařovna: ALKOHOLKA II: WHITE RUSSIAN\nMáme tu druhý díl seriálu AlkoholkaTM! Na Vývařovně zcela nevídané, oxymóron, rekord, žádný řeči navíc, dejme se do toho, jinak to zase skončí u pilotu.\nPokud vám z minula zbyla ještě nějaká dobrá vodka a chtěli byste vyzkoušet něco jiného a jednoduchého, určitě by to měl být White Russian. Nejtěžší je na jeho přípravě sehnat Kahluu (mexický kávový likér na rumové bázi). Uznávám, že jde o trochu větší investice: v ideálním případě potřebujete totiž ještě koktejlové třešinky (sklenice za 80-150 Kč). Pokud chystáte třeba domácí partošku, rozhodně to dává větší smysl než když si chcete čas od času doma namíchat jeden drink.\n40 ml half and half (mléko a smetana v poměru 1:1)\nProshakujte a podávejte v rock (oldfashioned) skleničce plné ledu. Ozdobte třešinkou.\nV Čechách jsem se dost často setkala s tím, že se W.R. podává navrstvený, ne proshakovaný. Like PROČ?! Navíc jen se smetanou, které je navíc litr. PROČ podruhý?! Tohle neni to milkshake. To je však jen na efekt, kterej je navíc těžce devadesátkovej. Je to podobná specialita jako latté, do kterýho je kafe vylitý přes vrstvu mléčné pěny, navíc v otřesný skleničce. Tenhle koktejl chutná mnohem lépe a stejnoměrněji, jen když k jeho přípravě použijete shaker.\nA ještě vám povím, proč je důležitý, aby byla sklenička plná ledu. Je to jednoduše termodynamika. Jedna kostka se hned rozpustí a rozředí koktejl. Chuť jde do prdele, navíc bez ledu drink zteplá. Naopak, plná sklenička ledu drink chladí až do doby, než ho vypijete. Když vám někdo dává hodně ledu, nešidí vás. Alkoholu tam je stejně, ano, možná se tam pak vejde méně džusu/tonicu/coly apod., ale drink bude o to silnější a chutnější. Když chcete hodně pití, dávejte škopky.\nNo a takhle to pak vypadá.\n- Vidíte tu pěnu? Musí se to pořádně proshakovat.\n- Je to hodně velkej punk, jo, ale jestli nemáte shaker...na jedný oslavě jsem namíchala White Russian jednoduše do prázný lahve. Všichni byli nadšeni.\nJak se řekne rusky pes Čau Čau? Sobaka zdravstvuj zdravstvuj.\nPŘÍŠTĚ: Drink pro Pakočku k narozeninám.\nŠtítky: absolut vodka, alkohol, alkoholka, kahlua, koktejl, party, recept, třešně, white russian\nAnonymní 22. listopadu 2013 1:29\nNechci kazit vtip, ale citoslovce "Zdravstvuj" se při tykání stylem "Čau" prakticky nepoužívá. To je nějaký pozůstatek v české hlavně z hodin ruštiny z konce osmdesátek. (Mladí) Rusové se zdraví čtyřmi (cca) zcela jinými citoslovci (tedy ne současně, mají na výběr). "Éto vsjo."\nHannah 22. listopadu 2013 9:10\nTak ho nekaž )\nAnonymní 22. listopadu 2013 5:25\nZase další GrammarNazi co kazí srandu !!.. Ach jo :-/\nAnonymní 22. listopadu 2013 6:19\nH.U....mno jo můj oblíbený bělorus...minulý týden měli u nás v zapadákové Tescu 2 láhve Kahluy (tady to asi absolutně nikdo nepije tak to museli zlevnit) po 239 Kč. Běžně stojí okolo 370...tak jsem se zaradoval a už jsou moje...\nHannah 22. listopadu 2013 9:11\nSuper kauf. Já takhle v prosinci dva roky zpátky koupila Beaujolais po 60 Kč za láhev...\nAnonymní 22. listopadu 2013 6:24\nH.U...jo a ještě PS: sice je jedno jakou vodku použiješ, ale originál má být Smirnoff.\nBezvadně je white russian ztvárněnej ve filmu Big Lebowski...\nDobrý vědět, díky :-)\nAnonymní 22. listopadu 2013 7:35\nBig Lebo byl super i bez třešinky...Smetanu dává někdo proto, že když se to pije po kýblech či aspoň půllitrech, tak se led stihne poněkud rozpustit a je z toho pak taková mlíkovovda jak na chlazení obrobku v soustruhu, ale smetana to v tomto případě "podrží"!\nAnonymní 24. listopadu 2013 2:11\npo minulejch zkušenostech mi obvykle bejvá šoufl už jen při pomyšlení na vodku, ale tohle vypadá opravdu chutně.


Oční, Lékařský dům Holešovice\nOftalmologie (oční lékařství) je obor medicíny, zabývající se onemocněními a chirurgií zrakových drah, jež zahrnují oko, mozek, a oblasti okolo mozku, jako je slzný systém nebo oční víčka.\nSamotné slovo oftalmologie pochází z řeckých slov ofthalmos, jež znamená „oko“, a logos, které má významy tři: „slovo“, „myšlenka“ a „promluva/rozprava“. Doslova tak "oftalmologie" znamená "vědu o očích".\nOko, včetně své struktury a mechanismů, fascinuje vědce i obyčejné lidi už od nepaměti. Většina signálů do mozku přichází právě ze zrakových čidel, a proto i řada anglických výrazů, jež znamenají porozumění, je ekvivalentní k výrazům týkajícím se zraku. Kupříkladu frázi „I see“ lze přeložit jako „vidím“, ale rovněž jako "rozumím". Mnoho pacientů s pocitem, že trpí vadou zraku má podstatně větší starost právě o nemoci poškozující vidění, nežli o jiné, často i smrtelné, choroby. Možná ztráta zraku má nesmírný dopad nejen na psychiku pacienta, ale rovněž na jeho ekonomické a sociální podmínky. Důvodem je skutečnost, že zrakově postižení či slepí lidé vyžadují výraznou péči a asistenci při každodenních úkonech a také často nejsou schopni nadále zastávat dosavadní práci.\nPO 8:00 - 12:00 MUDr. Eva Dunovská\nÚT 8:00 - 16:00 MUDr. Eva Dunovská\nST 8:00 - 16:00 MUDr. Jan Hamouz\nČT 8:00 - 16:00 Objednaní pacienti\nPÁ 8:00 - 12:00 Objednaní pacienti, perimetr, pouze sestra\nBez objednání pouze akutní případy, po domluvě\nPoslední pacient bude přijat k vyšetření 30 minut před koncem ordinační doby


Sklenice na sekt LUSTER 220 ml 2 ks - decoDoma\nSklenice na sekt LUSTER 220 ml 2 ks\nProdej již skončil ... ale nezoufejte, pomůžeme vám vybrat jiné zboží. Prohledat kategorii Sklenice na alkohol\nSada odlivek s uchem SEVILLA 6 ks\nSada 2 vysokých sklenic na sekt LUSTER s duhovým povrchem vypadá velmi atraktivně. Podávání oblíbeného šumivého vína povýší na mimořádný zážitek a na slavnostním stole se bude dokonale vyjímat. Dodáváme v dárkovém balení.\nRozměry: objem 220 ml


HC VERVA Litvínov | Sparta - Litvínov 1:1. Jak to bude po pátku?\nTipsport extraliga se v roce 2013 poprvé rozbíhá a v Praze čeká na Litvínov tradiční a historicky největší rival černožlutých barev, Sparta!\nSparta patřila v první polovině základní části k týmům, které Verva na jejím ledě porazila. S pomocí dvou branek Martina Ručinského vyhrála 7. října v Praze (5:4). Odvetu zvládla Sparta lépe, díky gólu v prodloužení odvezla z Litvínova dva body (2:3p).\nTýmu z hlavního města se začátek soutěže hrubě nepovedl, propadl se až na chvost tabulky. Odnesl to trenér Richard Žemlička, který posléze zakotvil v Karlových Varech. Nyní hráčům s "S" na dresu, kteří se o halu dělí se Lvem Praha, šéfuje Josef Jandač.\nMužstvo z klubu s jedním z nejvyšších rozpočtů v extralize se postupně zvedlo a Nový rok už trávilo v první desítce tabulky. Nyní je deváté a na Litvínov ztrácí devět bodů. Z posledních osmi utkání nebodovalo jen v jediném, byť na výhru tři kola čeká: zápas se Slavií ztratilo v nájezdech, stejně se mu vedlo doma proti Zlínu a všechny body nechalo předtím na ledě vedoucí Plzně.\nVe Spartě působí čtyři hráči, kteří byli v minulosti k vidění v Litvínově: útočníci Jánský (2+4) s Bahenským (4+4), obránce Krstev a v průběhu sezóny přišel obránce Pilař (8 zápasů, 0+2). Ručinský a Kubinčák zase mají zkušenosti s působením v holešovickém klubu.\nVervě chybí (dlouhodoběji) útočník Michal Trávníček a obránce Marek Posmyk. Na ledě už se naopak objevili obránci Jiří Zeman a Petr Kousalík, kteří by měli být k dispozici i pro zápasy.\nV neděli proti Třinci a v pátek v derby s Chomutovem černožlutý klub dovrší sérii pěti domácích utkání s přímým TV přenosem za sebou.\nDalší před kamerami ČT ho čeká 25. ledna z utkání ve Zlíně. Čas zahájení se posouvá na 17:15.\nPřenosy ČT jsou známy do 13. února (na našem webu zaneseno v příslušné kapitole), do té doby ČT jiný zápas HCVL vysílat nebude.\nPřed nedělním utkání s Třincem (18:15) klub pogratuluje Vladimíru Kýhosi staršímu, který 6. ledna oslaví 80. narozeniny.\nBývalému dlouholetému litvínovskému obránci a trenérovi blahopřejeme!\nPřed derby s Chomutovem 11. ledna odevzdá klub šek Dětskému domovu v Hoře Svaté Kateřiny.\nDěti z Domova navštíví i nedělní utkání s Oceláři, kterým Litvínov v této sezóně ještě nesebral ani bod.\n(Na webu najdete v sekci Verva TV nový Klubový magazín - č. 116, který se ohlíží za dění na přelomu roků)


Kterak Apollo 13 (ne)vstoupilo do historie: Jak měl proběhnout let na Měsíc | 100+1 zahraniční zajímavost\nKterak Apollo 13 (ne)vstoupilo do historie: Jak měl proběhnout let na Měsíc\n14.01.2018 - Tomáš Přibyl\n„Houstone, máme problém!“ Této větě se dostalo pocty nejvyšší – zlidověla. Astronaut John Swigert byl právě s dalšími dvěma kolegy na cestě k Měsíci v lodi Apollo 13, ale v té chvíli se z rutinní výpravy stal boj o přežití\nVelitelská sekce Apollo 17\nNakonec padlo rozhodnutí vyměnit pouze „problematického“ Mattinglyho, a to za Swigerta, který byl připraven stoprocentně: měl totiž při obou letech stejné úkoly. James Lovell stál sice nejprve za Mattinglym, ale když mu naznačili, že by mohl o let na Měsíc přijít úplně, souhlasil. Nutno podotknout, že v žádném případě nepochyboval o Swigertových kvalitách – jen se jako správný velitel snažil bránit tým, který se dlouho připravoval společně.\nČtrnáctého dubna 1970 před půlnocí houstonského času dorazila kosmická loď k Měsíci. Poté na 5 minut a 57 sekund zažehla hlavní motor SPS (Service Propulsion System), což ji navedlo na dráhu 272 × 96 km a se sklonem 5,3° k lunárnímu rovníku. Od startu uplynulo 77 hodin a 25 minut. Předchozí mise Apollo byly naváděny na kruhovou dráhu ve výšce zhruba 110 km. Tentokrát se však dostal ke slovu jiný manévr, protože lunární modul měl sestoupit do hornaté oblasti a výběr vhodného místa přistání vyžadoval podle předpokladu víc času i pohonných látek. Proto ve chvíli, kdy časomíra ukazovala 81:45 h, následoval další zážeh motoru SPS na 23 sekund a oběžná dráha se upravila na 96 × 13 km. Toto velmi těsné přibližování k Měsíci dávalo výsadkovému modulu čtrnáct cenných sekund letu navíc.\nPři čtvrtém oběhu Swigert snímkoval tři možné přistávací oblasti pro budoucí mise Apollo. V čase 86:10 h čekal posádku odpočinek dlouhý 8,5 hodiny. Při desátém oběhu v čase 96:30 h proběhla poslední kontrola lunárního modulu, který se pak na dvanáctém oběhu (99:16 h) oddělil od velitelské lodi. Cesta k povrchu Měsíce trvala čtyři hodiny. V čase 103:21 h provedl lunární modul první zážeh, který jej navedl na přistání.\nPatnáctého dubna 1970 ve 20:55 houstonského času (103:42 h) přistála posádka mezi dvojkráterem Doublet a trojkráterem Triplet, asi 700 m západně od kráteru Cone. Na Měsíci měli astronauti zůstat 33,5 hodiny s tím, že uskuteční dvě vycházky, každou v délce asi čtyř hodin. Mezitím se počítalo s přestávkou na první analýzu vzorků, spánek, jídlo, údržbu skafandrů atd. Lovell a Haise měli po přistání popsat okolí z průzorů modulu, aby bylo možné přesně identifikovat, kam ve vybrané oblasti dosedli, a případně podle těchto informací upravit program výstupů.\nPrvní vycházka začala čtyři hodiny po přistání. Fred Haise velitele Jima Lovella při sestupu fotografoval a poté mu spustil přístroj na kladce, aby Lovell udělal panoramatické snímky povrchu, než ho astronauti „znehodnotí“ šlápotami. Následně velitel odebral nouzový vzorek horniny, zhruba 0,5–1 kg. Kdyby totiž bylo z nějakého důvodu nutné výstup rychle ukončit bez možnosti jej zopakovat, nevraceli by se s prázdnou.\nPak sestoupil na měsíční povrch i Haise a nejprve umístil asi 15 m od modulu černobílou televizní kameru, která měla snímat činnost astronautů. Mimochodem, při letu Apollo 13 měl velitel na přilbě a nohavicích nově výrazný červený pruh, aby bylo možné astronauty na snímcích identifikovat. Lovell pak instaloval anténu pro komunikaci v pásmu S, přičemž ovšem potřeboval Haiseho pomoc: předchozí mise ukázaly, že ačkoliv se zmíněný úkon plánoval pro jednoho astronauta, ve skutečnosti jej museli provádět oba členové posádky.\nNásledovalo obligátní vztyčování americké vlajky. Oba astronauti pak modul obešli, každý z jiného směru, a cestou jej fotografovali a vizuálně kontrolovali. Na druhé straně začali vybalovat sadu přístrojů ALSEP neboli Apollo Lunar Surface Experiment Package, kterou poté odnesli asi 100 m západně, kde ji rozložili. V daném místě odebrali i vzorky – stejně jako cestou zpět přes krátery Doublet. U modulu se zbavili prachu pomocí speciálních kartáčů a do kabiny vzali některé vzorky, aby je v klidu prohlédli a okomentovali pro geology.\nZatímco astronauti spali, vědci na Zemi plánovali případné změny druhé vycházky. Výstup číslo dvě už měl pro oba muže představovat větší rutinu. Před odchodem odebral Lovell jeden „kontaminovaný“ vzorek od přistávací trysky. Posádka se pak vydala ke kráteru Cone, přičemž velitel musel být s lunárním modulem v neustálém vizuálním kontaktu kvůli zajištění komunikace.\nTIP: Úspěšná prohra: Před 52 lety zamířilo k Měsíci legendární Apollo 13\nNa lunární dráhu se vrátili 17. dubna – v čase 137:09 h. Na palubu Apolla přenesli filmové kazety, vzorky a další nezbytnosti. Modul byl naveden proti měsíčnímu povrchu tak, aby dopadl 50–60 km od nově rozmístěných přístrojů ALSEP (seismometr měl jeho dopad zaregistrovat). Pak už astronauty čekal po 90 hodinách na lunární dráze přelet k Zemi a 21. dubna 1970 přistání.\nVliv na další výpravy\nDnes víme, že se vše odehrálo úplně jinak. Víceméně rutinní let k Měsíci se během několika sekund změnil v prostý boj o přežití – a nakonec se stal „nejúspěšnějším neúspěchem“ v historii kosmonautiky. Apollo 14 tak do oblasti Fra Mauro zamířilo až v lednu 1971. Fakt, že „třináctka“ neuskutečnila svůj program, ovlivnil mimo jiné výběr míst přistání dalších výprav: nevznikly totiž kvalitní snímky kráteru Davy nebo oblasti Censorius coby hlavních kandidátů pro Apollo 15.


Překleňte vzdálenost prodlouženým připojením - Lupa.cz\nLupa.cz » Tiskové zprávy » Překleňte vzdálenost prodlouženým připojením\nPřekleňte vzdálenost prodlouženým připojením\n[Tisková zpráva] Taipei, Taiwan, 18 prosince 2006. ATEN International, vedoucí designer, výrobce a distributor špičkových řešení propojení, i nadále uspokojuje rostoucí poptávku po sofistikovaných metodách řízení PC a serverů a představuje prodlužovače CE-252 KVM Extender a CE-300 Audio KVM Extender, dvě novátorská zařízení, která umožňují uživatelům přistupovat k jejich počítačům či instalacím KVM ze vzdálené konzole (klávesnice, monitor a myš).\nOba modely obsahují kabel typu Cat 5 pro propojení lokální a vzdálené jednotky, ze kterých se produkt skládá, jenž prodlužuje vzdálenost mezi počítačovým systémem a konzolí až na 300 m (CE-252) či 100 m (CE-300). Zařízení navíc vedle podpory funkce automatické regulace zesílení signálu Automatic Gain Control pro optimální kvalitu obrazu nabízejí i další PC port (CE-252) a vestavěnou podporu zvuku (CE-300).\nCE-252 KVM Extender je snadno ovladatelným a nákladově efektivním řešením pro platformy PS/2 a Microsoft Intellimouse. Vzhledem k tomu, že zařízení je vybaveno dalším PC portem, uživatelé mohou nejen řídit svůj systém z lokální či vzdálené konzole, ale mohou ke vzdálené jednotce připojit i stolní počítač. Vzdálený uživatel může pracovat na tomto počítači a aniž by opustil pracovní stůl dokáže stiskem tlačítka KVM extenderu přepnout na jednotku KVM vzdálenou až 300 m. CE-252 nabízí dva režimy regulace zesílení signálu pro vynikající přenos obrazu (rozlišení 1600×1200, DDC2B): funkce automatické regulace zesílení Automatic Gain Control automaticky rozpozná vzdálenost, kterou je třeba překlenout, a optimalizuje sílu signálu; funkce nastavitelné regulace zesílení Adjustable Gain Control umožňuje uživateli ručně nastavit sílu signálu a tak vykompenzovat vzdálenost.\n„Odcizení informací představuje pro firmy a instituce po celém světě stále vážnější problém společně s tím, jak snadno dokáží neoprávněné osoby proniknout do nechráněných kanceláři a k zařízení. Tento problém lze jednoduše a nákladově efektivním způsobem vyřešit prostřednictvím prodlužovače KVM CE-252,” řekl Kevin Chen, prezident společnosti ATEN International. „V kombinaci s přepínačem KVM umožňuje CE-252 zamknout zařízení a data v datovém středisku s vyšší úrovní zabezpečení. Oprávněný personál má i nadále přístup k chráněným informacím prostřednictvím zařízení CE-252 a KVM přepínače. Vzhledem k tomu, že CE-252 KVM Extender je vybaven dalším počítačovým portem, uživatelé mohou kombinovat své PC se vzdálenou konzolí, což zvyšuje efektivitu a produktivitu.“\nKromě prodlužovače CE-252 představuje společnost ATEN také CE-300 Audio KVM Extender, což je prodlužovač dosahu signálu KVM s vestavěnou zvukovou funkcí, která umožňuje distribuovat multimediální aplikace. Prostřednictvím zařízení CE-300 mohou uživatelé přistupovat ke vzdálenému počítači, jenž je připojen ke KVM přepínači, přes konzoli PS/2 (klávesnice, monitor, myš, stereo reproduktory a mikrofon) vzdálenou až 100 metrů. CE-300 nabízí duální provoz konzole, výběr aktivní konzole tlačítkem, automatickou regulaci zesílení signálu a vysoké rozlišení obrazu až 1280×1024.\nCE-300 Audio KVM Extender představuje šikovné a nákladově efektivní řešení připojení pro náročná prostředí, jako jsou továrny a staveniště, které je však velmi užitečné i ve školách. Kvůli omezeným rozpočtům si školy často nemohou dovolit nákladné softwarové licence pro každou učebnu. Přepínače KVM a prodlužovače dosahu společnosti ATEN dokáží tento problém vyřešit. Je-li program nainstalován na serveru a je-li k tomuto serveru připojen KVM přepínač a extender CE-300, pak je software k dispozici ve vzdálené učebně a může být použit i v dalších připojených učebnách. Instalaci v učebně lze dále kombinovat s rozdělovačem obrazu, jenž podporuje více monitorů či projektor, díky čemuž pak může program sledovat a poslouchat celá třída.\nVýrobcem doporučená maloobchodní cena činí 385 Eur v případě CE-252 a 315 Eur v případě CE-300 bez DPH. Požadujete-li více informací o produktech CE-252 / CE-300 a jejich dostupnosti ve vašem regionu, laskavě kontaktujte distributory v ČR Comar Netline Brno na www.comar.cz nebo Krup Praha na www.krup.cz.


Příčníky COMPASS - MITSUBISHI | Alza.cz\n»COMPASS»Auto-moto»Střešní nosiče a boxy»Střešní nosiče»Příčníky»MITSUBISHI\nVybírejte produkty z kategorie Příčníky COMPASS - MITSUBISHI. Aktuálně máme v nabídce 5 položek. Většinu z nich přitom máme skladem. Až k vám domů je tak doručíme do druhého dne. Zajímají vás produkty s jinými specifikacemi než: Příčníky COMPASS - MITSUBISHI? Pak se podívejte do obecné kategorie Příčníky, kde najdete úplnou nabídku.\nPříčníky COMPASS - MITSUBISHI - alternativy


7 případů, kdy se reklamní kampaň zvrhla v neslavný failProChlapy.cz - Mužský on-line magazín\nNic nepropaguje nový produkt tak dobře, jako dobře promyšlená a chytlavá reklamní kampaň. O takových se tu ale nedočtete.\nŘetězec prodejen Domino’s je typickým příkladem přebujelého nadnárodního řetězce fast-foodů. Poboček mají na světě nyní kolem 17 000, a pár desítek z nich se nachází i v Rusku. Právě pro zdejší klientelu vymysleli v roce 2018 hodně speciální reklamní kampaň. Když si sami necháte někam na tělo vytetovat jejich logo, garantují vám doživotní zásobu pizzy zdarma.\nJídlo zdarma převážilo nad lidskou důstojností. (foto: 123RF)\nAkce měla běžet dva měsíce, ale už po pár hodinách marketéři pochopili, že v Rusku se hraje podle jiných pravidel. A jídlo zdarma silně převažuje nad lidskou důstojností. Dost narychlo se proto měnila pravidla už probíhající soutěže s tím, že odměněno bude jen prvních 350 tetovaných. Zájemců o doživotní pizzu zdarma byly tisíce.\nPřestřelka o mobil\nZostra do toho nastoupili i manažeři ze společnosti LG, kteří v roce 2013 vypustili do vzduchu stovky balonků naplněných heliem, nesoucích poukázky na zboží zdarma. Včetně tehdy dost luxusních chytrých telefonů. Takže když se nadílka vznesla k obloze, nastal úplný masakr. Zhruba dvě desítky lidí skončily v nemocnicích, s různými střelnými poraněními od vzduchovek a malorážek, kterými se nadšenci snažili dostat balonkovou nádheru dolů.\nVedle toho vypadá reklamní kampaň výrobců nápoje Dr. Pepper skoro bez chuti. Při ní měly nejrůznější, v rádiu během reklam naznačované, indicie dovést „soutěžící“ až k cíli. Žel bohu, jedna ze stop byla umístěna i na bostonském hřbitově, který lidi považovali za finále. A šli hledat poklad s krumpáči a lopatami.\nLekce z pití a chemie\nJägermeister to umí rozjet, o tom žádná. I oslava osmdesátin vaší tchýně se pak umí zvrhnout v pořádnou jízdu. V mexickém Leonu to ale netrefili. Snobský mejdan hvězdiček Instagramu, sponzorovaný touhle záludnou lihovinou, se točil kolem dovádějících koček v bikinách. A aby té atmosféry nebylo málo, nalili pořadatelé do velkého bazénu hezkých pár litrů tekutého dusíku. Protože mlha, že jo. Háček byl v tom, že tekutý dusík a chlór z bazénu vytvořil oblak toxického dýmu.\nMoves like Jagger dostalo nový rozměr! (foto: vershininphoto/123RF)\nSanitky pak rozvážely přiotrávené i lidi v kómatu po špitálech dlouho. Byla to prostě divoká jízda na ledu. Vedle toho bledne i nápad zmrzlinářského gigantu Snapple, který v roce 2005 prezentoval na Manhattanu 17,5 tuny vážící nanuk. Za horkého dne byla výsledkem jen extrémní ulepená břečka.\nBrambůrkáři z Lay’s (respektive PepsiCo) se svou akcí zase úplně netrefili do předpovědi počasí. Myšlenka byla asi taková, že i když je za oknem hnusně, pořád máte svoje křupavé, přesolené a umaštěné dobroty. Ke každému balení brambůrek proto dávali stírací tiket, na němž jste mohli tipovat, kde bude pršet. A když jste se trefili, dostali jste o sáček navíc. Paráda.\nFungovalo to v Austrálii, USA. Jenže pak tahle akce přišla do Británie. Kde nešlo prohrát, protože tam je hnusně vlastně pořád. Lay’s prodělaly za pár dní 600 000 liber, a rozhodně si tuhle sázku na počasí pro příště rozmyslí. Nejspíš, než někoho napadne tipovat slunečné dny na poušti.\nSolidním provarem byla i reklamní kampaň propagující třetí pokračování filmu Mission Impossible v ulicích Los Angeles. Krabičky umístěné pod stojany s novinami vám totiž za každý nákup přehrály úvodní znělku. Bylo jich 4500. A háček byl v tom, že až moc připomínaly výbušná zařízení, takže policejní pyrotechnici pracovali pár dní přesčas. Filmová studia Paramount za tuhle „kampaň“ nakonec zaplatila pořádný balík na mimosoudním vyrovnání. Znáte to, tahle zpráva se sama zničí za 5 vteřin….


TO JE ALE ZMĚNA! Krásná Meggie z Ptáků v trní: Podívejte se, jak vypadá dnes! - Bleskove.cz\nTO JE ALE ZMĚNA! Krásná Meggie z Ptáků v trní: Podívejte se, jak vypadá dnes!\n05:00, 24.března 2016 / Celebrity\nAnglická herečka Rachel Ward má sice těsně před šedesáti roky, ale pověstná jiskra jí stále zůstala! Jen málokdo nezná legendární příběh zakázané lásky mezi Páterem Ralphem a krásnou Meggie z dnes již kultovního příběhu Ptáci v trní. Tu něžnější polovičku ztvárnila půvabná anglická herečka Rachel Ward.\nLegendární role v seriálu Ptáci v trní. (Zdroj: imdb.com)\nJejí krásu dokonce ocenili, když v roce 1983 byla v USA zvolena za jednu z deseti nejkrásnějších žen. Od padnutí první klapky seriálu už uběhlo neuvěřitelných 33 let. V současnosti má Rachel 58 let a žije v Austrálii. Vrásky na tváři jí sice přibyly, ale šarmem oplývá dodnes. Herectví se sice již nevěnuje, ale občas si alespoň zarežíruje. Její životní láskou se stal její seriálový manžel Luke v podání herce Bryana Browna, za kterého se provdala v roce 1983.\nMají spolu tři děti - dcery Rosie a Matildu a syna Joea. Wardová je pravnučkou generálního guvernéra Austrálie z let 1908 - 1911, hraběte Williama Warda, a sestrou ekologické aktivistky a bývalé herečky Tracy-Louise Wardové. Navštěvovala londýnskou uměleckou školu “Byam Shaw School of Art“, odkud v šestnácti zběhla na dráhu modelky. Koncem 70. let krátce randila s Davidem Kennedym, synem Roberta F. Kennedyho a v roce 1983 byla v USA zvolena jednou z deseti nejkrásnějších žen.\nJako mladá herečka bydlela v jednom domě s kamarádkou, modelkou a herečkou Daryl Hannah. Do širšího diváckého povědomí se dostala díky úloze farmářské dcerky Meggie Cleary, objektu milostné touhy “rozpolceného kněze“ Richarda Chamberlaina v úspěšném seriálu “Ptáci v trní“ (1983). Jde o adaptaci románového bestselleru Colleen McCulloughové, který pokrývá období 42 let života. Za roli byla nominována na Zlatý glóbus pro “nejlepší herečku v seriálu nebo televizním filmu“.


MOTUL 300V 4T 10W40 Factory Line Road Racing 1 litr, olej pro motorky | Moto oblečení a náhradní díly na motorky\nMOTUL 300V 4T 10W40 Factory Line Road Racing 1 litr, olej pro motorky\n100% syntetický závodní olej na bázi Double Ester-technologie. Díky standardní viskozitní třídě je...\nKód produktu: Mot-30410401\nSchválení OEM : Above existing standards\nMOTUL 300V 4T Factory line FL OFF ROAD 15W60 1 litr, olej pro motorky\nMot-30415601 Skladem 2 ks\nMOTUL 300V 4T Factory line FL OFF ROAD 15W60 4 litry, olej pro motorky\nMot-30415604 Skladem 4 ks\nMOTUL 300V 4T 10W40 Factory Line Road Racing 4 litry, olej pro motorky\n100% syntetický závodní olej na bázi Double Ester-technologie. Díky standardní viskozitní třídě je doporučen téměř všemi výrobci motocyklů na světě. V...\nMot-30410404 Skladem 2 ks\nMOTUL 300V 4T 15W50 Factory Line 4 litry, olej pro motorky\n100% syntetický závodní olej na bázi Double Ester-technologie. Stabilní stupeň viskozity kompenzuje ředění paliva, snižuje spotřebu oleje a umožní hla...\nMot-30415504 Skladem 2 ks\nMOTUL 300V 5W40 Factory Line OFFROAD 1 litr, olej pro motorky\nDetailní popis MOTUL 300V 5W40 Factory Line OFFROAD 1 litr, olej pro motorky Typ motoru: 4-taktní Kvalita: 100% ...\nMot-30405401 Skladem 7 ks\nMOTUL 300V 4T 15W50 Factory Line 1 litr, olej pro motorky\nMot-30415501 Skladem 4 ks


E3 trailer Control znovu demonstruje využití grafických karet RTX od Nvidie - Zing\nRTX on, RTX off, však to znáte.\nNa výstavě E3 nechybí ani tvůrci Control ze studia Remedy, kteří se ve spolupráci s vydavatelem 505 Games rozhodli tentokrát prezentovat PC verzi poháněnou grafickými kartami řady RTX od Nvidie. Díky nim lze hrát novinku od tvůrců her jako Alan Wake či Max Payne s pokročilejšími odrazy, stíny či globální iluminací, což zlepšuje vizuální dojem nejen z průchodu svérázným prostředím, ale i z destrukce, o níž není v Control nouze.\nVývojáři zdůrazňují, že Control je jednou z prvních her, které disponují odrazivostí průsvitných materiálů dosaženou právě za pomoci ray tracingu. O této featuře se lze více dočíst na oficiálním webu hry, odkud pochází i dva nové screenshoty. Záběry z hraní s grafickými kartami Nvidia RTX ukazuje i nový trailer.\nControl vychází 27. srpna 2019 na PC, PS4 a Xbox One. Krabicové verze na konzole předobjednáte na Xzone.cz, PC verze bude k dispozici pouze digitálně přes Epic Games Store.\nPo delší době technologie která je zjevně rozpoznatelná. Jak jsem ovšem slyšel o její HW náročnosti, vzhledem k tomu, že vlastním Nvidii 2070 ani jsem ji nezkoušel, kdy dávám přednost 60 (i mnohem více) fps. K samotnému videu – vzpomněl jsem si na na první F.E.A.R. a hra mne zaujala, kdy v tomto případě bych akceptoval nižší fps.\n13. 6. 2019 2:29\nNádhera, ray-tracing je super technologie přidávající na realističnosti prostředí her. Ale bohužel to moc lidí nevyužije, protože jenom málo lidí na to má výkon v PC a konzole to budou umět až od příští generace, takže za víc jak rok. Ale youtubeři to jistí, Agraelus to bude určitě hrát s ray-tracingem na jeho PC za 150 xD\n13. 6. 2019 1:27\nRaytracing vypadá celkem pěkně ve srovnávacích videích. Jenže Raytracing sdílí problémy s dalšíma technologiema. Ten hlavní problém je, že během hraní akčních her není čas vnímat nějaký super grafický detaily. A navíc Raytracing je graficky tak neskutečně náročný, že třeba RTX 2060 ho stejně nerozjede.\nTakže si to shrňme: RTX OFF: sucho, RTX ON: někdo právě vytřel podlahu. Úžasný.\n12. 6. 2019 19:19\nPresne tak. Je to zacatek chapu ale neni to zacatek za ktery si priplatim 20k za grafiku ktera toho o moc vic neprinasi. Klidne si to zahraju na zapraseny podlaze\n12. 6. 2019 21:31\nOno ale taky ray tracing má různé podoby.\nV Battlefieldu a tady v Control to vypadá zaměřené na odrazy.\nV Shadow of the Tomb Raider to je zaměřené na stíny.\nV Metru Exodus na realistické celkové nasvícení.\nA v Quake 2 je ray tracing plně využito.\nCendler: Hahaha Pobavil díky Já nejsem moc zastáncem těch vyleštěných efektů ala Unreal Engine 4, takže asi zvážím nekoupit RTX grafiku\nJohnysh: To ano. Jen tak ten rozdíl je vskutku sotva znatelný. Doufejme, že se to zlepší co nejdříve a ne až za 2 roky.\n13. 6. 2019 7:08\nNo zrovna to celkové nasvícení (Global Illumination) je znatelné až až. Hraní s tím a bez toho je jak den a noc. A já kdo má RTX kartu, už Exodus jinak hrát nedokážu, protože bez toho ta hra vypadá… falešně. Uměle.\n13. 6. 2019 9:01\nJohnysh: a má to přeleštěné efekty nebo je to prostě jen živější? Mě by zajímal Odyssey s tím jak vypadá. Já si teď skládám PC a mám tam RTX 2070 8G, tak to tam snad půjde vidět\nVypadá to uvěřitelněji. Normálně. Tak když koukáš z okna. AC Odyssey nemá ray tracing. 2070 mám taky.\nMmmm díky šéfe. Tak jsem na to zvědavý teda. Beru ještě g sync monitor, tak to snad dohromady bude vypadat obstojně.\n14. 6. 2019 6:31


Nejsou tuky jako tuky | Mezdravi.cz\nJana Vašáková Nejsou tuky jako tuky\nKaždý, kdo mě zná, ví, jak moc velký blázen jsem do rostlinných olejů. Pro kvalitní řepkový nebo olivový olej jsem ochotná dojet až na konec světa. Z každé dovolené si přivážím minimálně jeden poctivě vyrobený kousek. Denně sním alespoň tři lžíce za studena lisovaného oleje. A důvod? Mám ráda jejich chuť a ještě více své vlastní zdraví.\nProč jsou tuky zdravé?\nDnes už každý z nás ví, že tuky patří do jedné ze tří základních výživových složek. Společně se sacharidy a bílkovinami dodávají tělu potřebné živiny, díky kterým může organismus zdravě fungovat. Tuky nebo také lipidy jsou stavební složkou buněčných membrán a nervového systému, ochraňují lidské tělo před ztrátami tepla a slouží jako zdroj a zároveň rezerva energie. Díky tukům se mohou vstřebávat důležité vitamíny A, D, E a K.\nTuky se dělí na tři hlavní typy: nasycené, mono-nenasycené a polynenasycené. Mezi ty nejmíň zdraví prospěšné tuky patří nasycené mastné kyseliny. Obvykle jsou živočišného původu, naleznete je např. v sádle, mase a masných výrobcích, v mléčných výrobcích, másle a některých margarínech. Nasycené mastné kyseliny se mohou nacházet i v pekárenských a průmyslových výrobcích. Protože jejich nadměrný příjem zvyšuje hladinu celkového i tzv. zlého LDL cholesterolu v krvi a zvyšuje riziko trombózy, měly by nasycené tuky v přijaté stravě tvořit méně než 10% celkové energetické hodnoty a méně než 30% energetické hodnoty všech přijatých tuků.\nMono-nenasycené mastné kyseliny jsou převážně rostlinného původu. Nacházejí se v olivovém, řepkovém, arašídovém oleji a avokádu. V za studena lisované podobě jsou pro lidský organismus nepostradatelné, snižují hladinu celkového i LDL cholesterolu a pomáhají udržet hladinu ochranného cholesterolu HDL v krvi. Proto by jejich příjem měl tvořit až polovinu energetické hodnoty všech přijatých tuků.\nPolynenasycené tuky jsou jak rostlinného, tak živočišného původu. Známe je pod názvem omega 3 a omega 6 mastné kyseliny. Zdrojem omegy 3 jsou tučné ryby, jako je např. sleď, makrela, pstruh nebo sardinky. Jejich dostatečný příjem snižuje riziko nebezpečí kardiovaskulárních chorob. Omega 6 se nachází ve slunečnicovém, kukuřičném, sojovém a bavlníkovém oleji. Pomáhají vstřebávat antioxidanty a vitamíny rozpustné v tucích. Zároveň snižují hladinu LDL cholesterolu v krvi. Omega 3 a omega 6 se doporučují jíst v poměru 1:3-5. Polynenasycené mastné kyseliny by měly tvořit 7% energetického příjmu denně.\nTrans-mastné kyseliny se v přírodě nevyskytují. Vznikají zpracováním rostlinných a živočišných olejů z tekuté do pevné formy. Tyto hydrogenované oleje se dnes už v omezeném množství přidávají do ztužených margarínů nebo do průmyslově vyráběných cukrárenských nebo pekařských výrobků. Svým chováním se podobají nasyceným mastným kyselinám. Jejich zvýšený příjem může být jednou z příčin vzniku kardiovaskulárních chorob, zvyšují hladinu LDL cholesterolu a naopak snižují hladinu HDL cholesterolu v krvi.\nJak správně zacházet s tuky v jídelníčku\nDenní příjem tuků by měl tvořit max. 25 až 30% energetického příjmu, to znamená max. 70 až 100 g tuku denně.\nDůležité je omezit příjem nasycených mastných kyselin na 10% energetického příjmu denně.\nTučné maso a masné výrobky zkuste nahradit drůbežím masem, rybami nebo luštěninami.\nNezapomínejte do svého jídelníčku zařadit 1 až 2 týdně sladkovodní nebo mořské ryby.\nNa studenou kuchyni používejte jen kvalitní za studena lisované oleje, nejlépe olivový a řepkový olej.\nPřidávejte 1 lžíci olivového oleje a 2 lžíce řepkového oleje do každého zeleninového salátu.\nMáslo nahraďte kvalitním rostlinným margarínem.\nVyhýbejte se průmyslově vyráběným výrobkům, u kterých jsou ve složení uvedeny ztužené tuky.\nOmezte co nejvíce smažená jídla.\nNa smažení používejte výhradně rafinované oleje.\nJak cvičit, když nemám čas


Vinná klobása na zelenině se sýrem a slaninou | NejRecept.cz\nKategorie: Uzeniny, Maso, Oběd, Část dne\n4 ksstředně velké cibule (na kolečka)\n1 kspórek (na kolečka)\n2 kspapriky (na kostičky)\n1/2 kscukety (na kostičky)\nDo pekáče naskládáme cibuli, pak pórek a papriku, mírně osolíme, opepříme a přidáme bylinky (já dala provensálské a sušený medvědí česnek).\nKlobásu stáčíme do šneka, zajistíme špejlí a klademe na zeleninu.\nZastříkneme vodou a pečeme dorůžova na 200 st. asi 20 min., pak zakápneme kečupem, posypeme na kostičky pokrájenou anglickou slaninou a strouhaným sýrem.\nDáme ještě asi na 10 minutek zapéct.


V kapele SOHO jsme měli dlouhou dobou výborného kytaristu Ondru. Přišel ze speed metalové kapely, takže mu to krásně rychle a precizně hrálo. Ale jakmile přišlo na houpavý či swingový rytmus, tak to dával jen v šestnáckách, zkrátka se to snažil vytečkovat. Jo všechno se v rychlosti zkrátka nepodaří schovat. Ne nadarmo se Ericu Claptononi přezdívá "slow hand", protože\nAsi každý si dovede představit, že stresy, tlak, blbá nálada asi pohodovou nahrávku neudělají. Navíc když nahráváte po večerech, kdy jste přece jenom po celém dnu utahaní z práce, z rodiny :-) tak co nám osobně funguje nejvíc? Pohoda, klid, smích, emoce, přestávky. Pohody docilujeme tím, že se zkrátka asi těšíme a víme, že si to můžeme\nKlasika: začnete nahrávat a chcete impozantní vstup do písně. Tak ladíte náladu, přichází tajemné zvuky, a pak se zaseknete a stojíte na místě ještě než vlastně píseň začne. Pamatuji si na tyto někonečné debaty ve zkušebně. A kolik času to stojí... Kdysi mě překvapilo, když jsem hrál s bývalými Tučňáky, jak profíci dokáží úsporně zkoušet těsně před vystoupením:


Wolfenstein 2: The New Colossus – Novinky a recenze – Gamebro.cz\nWolfenstein je jak známo zakladatelem žánru stříleček z první osoby. Přestože nikdy nešlo o jednotnou a navazující sérii, ale spíše vždy po čase vydávané tituly se stále stejným neohroženým hrdinou B.J. Blazskowickem, v drtivé většině případů šlo o opravdové pecky. Wolfenstein 2: The New Colossus pak není výjimkou. Nabízí pořádnou porci hutné akce, navíc doplněnou i zajímavý příběh situovaný v nacisty okupovaných USA. Pouze multiplayer byste ve Wolfenstein 2: The New Colossus hledali marně.\nRecenze Wolfenstein 2: The New Colossus\nHW požadavky Wolfenstein 2: The New Colossus\nWolfenstein 3 zatím není v plánu. Je to kvůli prodejům dvojky?\n5.1.2018 David Sillmen\nDočkáme se někdy Wolfensteina 3? To je otázka, na kterou se ještě nedávno dalo bez…\nWolfenstein 2 se dočkal prvního obsahového přídavku. Zahrajete si za pistolníka Joa\nAutoři Wolfensteina 2: The New Colossus jedou přesně podle plánu, který si vytyčili s obsahovým…\nWolfenstein 2 se dočkal demoverze pro PC i konzole\n23.11.2017 David Sillmen\nKdo si ještě nepořídil jeden z podzimních hitů Wolfenstein 2: The New Colossus a jeho…\nŠpatná zpráva pro milovníky příběhových her. Wolfenstein 2 se neprodává\nS trochou nadsázky se v současnosti bojuje o budoucnost herního průmyslu. Zatímco část velkých molochů…\nDohrál Wolfensteina 2 za hodinu dvacet. Podívejte se, jak to udělal\nNetrvalo to dlouho a také Wolfenstein 2: The New Colossus se dočkal pořádného speedrunu, tedy…\nWolfenstein 2: The New Colossus jsou akční orgie se strhujícím příběhem plným dramatu a humoru – recenze\n28.10.2017 Radim Krýzl\nGenerál Totenkopf byl v minulém díle po právu poražen, fašisté ale stále vládnou alternativnímu světu 60….\nWolfenstein 2 sklízí po světě nadšené recenze\n27.10.2017 David Sillmen\nDnes se na trh dostala očekávaná akční hra Wolfenstein 2: The New Colossus, která patří…\nWolfenstein 2 by nikdy nemohl být tak dobrý, kdyby obsahoval multiplayer\n25.10.2017 David Sillmen\nDiskuze o důležitosti multiplayeru ve hrách se vedou divoké diskuze. Autoři chystané střílečky Wolfenstein 2…\nTuhle mašinu budete potřebovat k rozjetí Wolfenstein 2. Oficiální HW požadavky\n24.10.2017 David Sillmen\nV pátek vychází převelice očekávaný Wolfenstein 2: The New Colossus, který se mimo jiné vyznačuje…\nWolfenstein 2: The New Colossus nabídne brutálnější zbraně\n12.8.2017 Petr Fáral\nZa dva a půl měsíce vyjde pokračování oceňované střílečky tradičního střihu Wolfenstein: The New Order…\nWolfenstein 2. The New Colossus nabídne výzvy pro opakované hraní\nWolfenstein 2: The Colossus je jednou z nejočekávanějších akcí tohoto roku, která navíc představuje určitou…\nWolfenstein 2: The New Colossus – rozhodnutí z prvního dílu budou mít následky\n28.7.2017 David Sillmen\nWolfenstein 2: The New Colossus nebude jen rozsáhlejší než předchůdce, ale z hlediska techniky vyprávění…


Monology o nejkrásnějším divadle | Xantypa\nNa parcelu shlížela v té době okna dvou nových školních budov, obecné a měšťanské školy a impozantně působící reálky, a v roce 1905 byla proti školám slavnostně otevřena sokolovna. K tomu, aby dnešní Palackého ulice působila opravdu honosně, jí chyběly už jen dvě budovy. Banka a divadlo. Banka si dala na čas, byla postavena až v roce 1915. To už divadlo šest let zářilo na nároží rozlehlého pozemku. Dnes ho obklopuje park, a připomeneme-li si někdejší zažité jméno parcely, divadlo opravdu vypadá jako obdiv budící secesní palác, volně dýchající ve své ohromné zahradě. Kruhový altán s kavárnou tento dojem jen umocňuje. Pět budov, park a tečka. Ale jaká pastva pro oči, jaký klid pro duši, a co energie naplňuje tento nevelký prostor! Školy, sokolovna, divadlo! Místo k chlubení, řekli bychom – a nejsme daleko od pravdy. Ta „zahrada divadla“ bývala městským výstavištěm, které v letech 1926 – 1927 nově upravil pro Výstavu severních Čech, představující průmyslové a umělecké úspěchy regionu, významný architekt Jiří Kroha. Mladá Boleslav je i jeho městem, stavěl tam s chutí a neobyčejnou invencí.\nJe dofotografováno a já s ulehčením opouštím divadelní střechu. Má své kouzlo, zdobí ji všudypřítomné hravé secesní prvky, a dvě „trojčlenná“ sousoší sochaře Jana Štursy, stojící na pylonech efektního průčelí. Probuzení národa a Vítězství umění. Na divadelní budově, po které Mladá Boleslav s vynikajícími divadelními ochotníky dlouho toužila, je tato symbolika patřičná. Vítězstvím umění JE probuzení národa.\nOdjíždím do Prahy, kde na mě čeká muž, který se před šestnácti lety rozhodl, že to krásné divadlo bude nepřehlédnutelné nejen z důvodů ryze architektonických…\nPrvní monolog ředitele Františka Skřípka\nMyslím si, a ten názor nesdílím sám, že mladoboleslavské divadlo není jen krásné, ale že je ze všech divadel v naší republice to nejkrásnější. Na diváky, kteří do něj přijdou poprvé, působí obrovským dojmem, vyvolaným paradoxně jeho útulností. Zažil jsem milou scénu, kdy se pětiletý chlapeček, který vešel do hlediště, zastavil a řekl: „Maminko, musíme se zout,“ a taky s tím hned začal. Herce, kteří jsou zvyklí na menší jeviště, překvapí, že mají k divákům stejně blízko jako doma, ale přitom se mohou rozehrát na mnohem větší scéně – a naopak, naši hosté z Divadla na Vinohradech si pochvalují, že přes téměř stejně velké jeviště mají u nás mnohem lepší kontakt s diváky. Do šíře roztaženým hledištěm a vyklenutím stropu, které připomíná tvar mušle, se projektantům podařilo dosáhnout dokonalé akustiky. A právě ona dělá ten zázrak. Jeviště a hlediště s parametry klasických divadelních sálů tvoří prostor, jaký známe z komorních divadel. Při milostných scénách mohou herci na jevišti opravdu šeptat a rozumí jim i diváci na balkoně. Herci navíc tvrdí, že v tom prostoru létají múzy. Je to nejspíš pravda, vládne tam velmi pozitivní nálada. A vycítilo to i publikum. Místní lidé chodí do divadla rádi a nikoho z nich by ani nenapadlo přijít v džínsech a mikině. Chrám Thálie si postavili jejich předci, a i dnešní generace vnímají divadlo stejně.\nPřiznám se, že to byla nakonec sama budova, která rozhodla o tom, že jsem se nechal svým kolegou Josefem Kettnerem, s nímž jsem sdílel po škole šatnu v Divadle Jiřího Wolkera, dnes Divadla v Dlouhé, přemluvit k tomu, abych se v roce 1994 přihlásil do výběrového řízení na ředitele. Byl jsem šéfem provozu Studia Y, a nic mi nechybělo – ale představa, že by nám Mladá Boleslav svěřila svůj klenot, kde bychom mohli naplnit své tisíckrát probírané divadelní sny, byla příliš lákavá. Důvěru radnice jsem dostal a tehdejší starosta dr. Herčík ukončil naše první setkání slovy: „Naši důvěru máte a slibuji vám, že podezíraví začneme být teprve ve chvíli, kdy opadne zájem diváků a začne ubývat abonentů.“ – „To jsou dobrá pravidla hry,“ odpověděl jsem, a s kolegou Josefem, novým uměleckým šéfem, jsme začali své sny konfrontovat s tvrdou realitou. Že se nám podaří za pár let zvýšit počet předplatitelských skupin ze sedmnácti na čtyřiadvacet a návštěvnost bude bez pěti procent stoprocentní, tomu bychom tehdy, stojíce před vchodem „prázdného“ divadla, nevěřili.\nAno, já opravdu zdědil prázdnou budovu. Měli jsme jen diváky a pět zaměstnanců. Divadlo bylo totiž od roku 1966 součástí Středočeského divadla Kladno – Mladá Boleslav a veškeré zázemí tohoto dvojdomí bylo na Kladně. Když se po osmadvaceti letech čas této umělé fúze naplnil, boleslavská radnice musela začít s divadlem od píky. Když se rozvádí manželství, dělí se majetek. A stará pravda říká, že o tom, co se dá tomu druhému, rozhoduje ten, kdo na něm „sedí“. Pravda se potvrdila hned v prvních dnech našeho divadelního dobrodružství. Náklaďáky nám z Kladna vozily nejrůznější haraburdí, po probírce skončila většina věcí na skládce.\nZároveň jsme začali budovat umělecký soubor a shánět odborné profese, inspicienty, garderobiérky, veškerý technický personál. Právě ten se ukázal být největším oříškem. Zachránil nás ale nápad obrátit se na boleslavské ochotníky. Ochotnické divadlo má v Boleslavi dlouhou tradici a my poprosili o pomoc členy souboru Kolár, váženého spolku, který byl od 60. let 19. století středobodem boleslavského divadelního dění. Co uměli, to nám moc pomohlo, co neznali, doučili se. Přihlásila se nám i maskérka a vlásenkářka paní Hrčková, které se kdysi po spojení divadel nechtělo dojíždět do Kladna, ale teď, když se začalo znovu rodit „její“ divadlo v Boleslavi, ráda se k němu vrátila a vychovala nám své nástupkyně.\n21. června 1994 se začala zkoušet první hra, Zeyerův Radúz a Mahulena. Režíroval ji nadějný režisér Michal Dočekal, dnes šéf činohry Národního divadla. Premiéra byla 23. září. A první sezona končila velkým úspěchem. S inscenací Paní z moře, režírovanou Ivo Krobotem, jsme vyjeli jako jediní zástupci střední Evropy na světový ibsenovský festival do norského Osla.\nZáměrně ještě nemluvím o hereckém souboru. Teď jen zmíním důležité herecké jméno Raoul Marian Kristian Schránil. Herec milovník, muž nebývalého šarmu, působil v Boleslavi v šedesátých letech a prohlašoval, že divadlo bez divadelního klubu nežije. A nezůstal jen u kritiky. Tenhle noblesní světák spolu s kolegy brigádnicky vystěhoval harampádí ze skladu pod jevištěm, a udělali z něj hereckou kavárnu s programem. Při velké rekonstrukci, po níž bylo divadlo otevřeno v roce 1985, pak byla kavárnička přeměněna na divadelní sálek s kukátkovým jevištěm. My jsme začali hrát jen na velké scéně, ale cítili jsme potřebu seznámit diváky i s jinými styly divadla. Je to ostatně cenná zkušenost i pro herce, když se setkávají s divákem jinak než jen přes rampu. A protože jsme měli v souboru mladé, nadějné kumštýře, kupříkladu Ondřeje Sokola, nyní uznávaného režiséra Činoherního klubu, rozhodli jsme se využít malou scénu jako alternativu ke scéně velké. Představení vznikala z iniciativy souboru, a záhy se ukázalo, že omezení, daná jednopohledovým prostorem i technickými možnostmi, lze překonat a že i naše malá scéna umí být variabilní a umožňuje arénový způsob inscenování. Udělali jsme anketu, co na to naši předplatitelé – a většina z nich řekla: „Klidně si tam hrajte, ale my si na ty rozvrzané židle do sklepa sednout nepůjdem!“ Ale jako vždy zabrala reklama typu „ten kdo viděl, řekne to dál“, a kupodivu to byla především arénová představení, která u diváků prorazila. Lidé si na nový zážitek z těchto „3D“ představení, při kterých se s herci ocitli tváří v tvář ve společném prostoru, rádi zvykli. Přesto byla malá scéna stále provizoriem. Když jsme všechna její minus spojili s jedním velkým problémem, kterým byla neexistence pořádné zkušebny, rozhodli jsme se vrátit do hry už jednou načatou debatu o nutné potřebě nové divadelní scény. Magistrát statutárního města Mladé Boleslavi nás podpořil, a když město získalo velkou dotaci z Evropské unie, její vybudování se stalo jedním z projektů, na něž se peníze smysluplně využijí. Se stavbou se začne na jaře 2011 a v listopadu pak odstartujeme novou éru divadla, které bude mít dvě perfektní scény. Věřím, že nás naši následovníci pochválí. Stejně jako my chválíme někdejší představitele města, jak báječně nám postavili skvost, ve kterém působíme!


→ Jazyky Francouzsky → Empezar lección / Descargar tarjetas en MP3\n0 31 tarjetas ultimate.cs.fr\nJazyky francouzsky s VocAppem!\nChceš se naučit cizí jazyky, ale dlouhé hodiny ve škole ti vždy přišly nudné a neefektivní? Výborně, to pro tebe bude francouzština s VocAppem určitě to pravé! Samozřejmě jsme si vědomi, že slovíček, která se dají říci francouzsky, je opravdu mnoho, to tě ale určitě nemůže vystrašit. Začni lekcí Jazyky francouzsky a nauč se základní slovní zásobu francouzsky, kterou si díky našemu systému učení končeně uložíš do hlavy jednou provždy. Pro osvojení si velkého množství slovíček francouzsky, je samozřejmě velmi důležité i opakování. Jak se ale říká, všeho moc škodí, proto jsme vyvinuli systém, který tě na opakování slovíček automaticky upozorní právě tehdy, když ho opravdu potřebuješ. Díky našim autentickým audio nahrávkám od rodilých mluvčích a nápovědám s pomocnými informacemi, kterých je lekce Jazyky francouzsky plná, pro tebe bude francouzština určitě hračka. Jednoduše řečeno, s naší tematickou lekcí nazvanou Jazyky francouzsky tě už francouzština a její výslovnost, či gramatika nebude dál stresovat. S naším systémem, který používá kartičky, je totiž o vše postaráno. Kartičky představují ověřený způsob, jak se slova v cizím jazyce jako je třeba francouzština nejen naučit, ale hlavně, jak si je konečně uložit do hlavy a zapamatovat. S našimi kartičkami se jednoduše už nikdy nestane, že by se ti něco, třeba právě z lekce Jazyky francouzsky, vytrousilo z hlavy.\nAno, uvědomujeme si, že slovíček, která se dají říci francouzsky, je opravdu plno, to tě ale určitě neodstraší. Všechna ta zprvu viditelná snaha a úsilí vynaložené na učení, se ti totiž nepochybně mnohonásobně vrátí, protože i jediná naučená lekce, jako je například lekce Jazyky francouzsky, tě dokáže posunout o obrovský krok blíže ke všem možnostem, které se ti s nově naučeným jazykem nabízejí. Snad nejlépe známým, a pro mnohé lidi i nejdůležitějším důvodem pro učení se jazyka, je ohromná výhoda při cestování, protože s novým jazykem se člověku opravdu otevírají nové možnosti a příležitosti po celém světě. Už pár lekcí jako je například lekce Jazyky francouzsky jistě ti zpřístupní nejen plno knih, filmů a seriálů, ale i nejnovější vtipy a memes kolující po internetu. S lekcí Jazyky francouzsky se proto neučíš jen nevyužitelná slovíčka, ale naopak si tím doopravdy rozšíříš své znalosti. K tomu všemu je navíc vědecky dokázáno, že učením se jazyka si zlepšuješ svou paměť, a představa, že díky učení se kartiček z lekce Jazyky francouzsky budeš mít i ve stáří hbitou paměť, je přeci skvělá. Jestli tě však ani poznávání cizích kultur, ani rozvoj paměti nepřesvědčil, žádný strach, ještě pro tebe máme další eso v rukávu. Znalost cizích jazyků je totiž dnes pro mnoho zaměstnavatelů jednou z klíčových podmínek a vyplnit si v životopisu další řádek s jazyky, i kdyby tam mělo být napsáno jen zvládnutí lekce Jazyky francouzsky, se ti bude určitě hodit.\nProč rovnou nezkusit i naše další lekce a kurzy francouzsky\nPokud pro tebe doposud uvedené důvody ještě pořád nebyly dostatečně přesvědčivé, vezmi to z jiné stránky - je to pro tebe výzva! Naučit se jakýkoli cizí jazyk, vůbec to nemusí být jenom francouzština, je vždy úspěch! Je však důležité si také uvědomit, že francouzština neznamená jen naučit se lekci Jazyky francouzsky. Jazyk je samozřejmě záležitostí nesmírně složitou, zprvu možná až moc, ale právě od toho je tady VocApp. Nezáleží na tom, jestli chceš začít s lekcí Jazyky francouzsky nebo si z naší pestré nabídky jazykových kurzů vybereš docela ]jiného. Ať už totiž chceš začít jakkoliv, jsme si jisti, že s našimi kartičkami pro tebe bude francouzština kromě učení rozhodně i zábavnou formou odragování. Podstatné je, nikdy to nevzdávat. Bez ohledu na to, kolik překážek budeš muset překonat, my víme, že ty to zvládneš! Nemáš na studium čas? Nevadí, s VocAppem ti bude stačit jen|pouze 5 minut denně, navíc se můžeš učit kdekoliv!


Roxy 3/2mm Prologue BZ We black neoprenový oblek / TEMPLEstore.cz\nÚvod → Neopreny → Neopreny → Roxy 3/2mm Prologue BZ We black neoprenový oblek\nKatalogové číslo: 90281273\nRoxy 3/2mm Prologue BZ We black je kvalitní dámský neopren. Hlavní doménou tohoto neoprenu je podšívka EcoWarmFlight, ta dodává teplo v každé chvíli. Technologie Stretchflight Taped má skvělou pružnost, jedná se o materiál, který dominuje svou odolností. Švy jsou velmi důležitou součástí neoprenu a zásadně ovlivňují jeho pružnost, švy Hydrolock 2.0 disponují svou odolností a voděodolností. Nesmíme zapomenout na zapínání, tento neopren má na zádech zip se speciálním systémem Asymmetrical zip system. Skvělou zprávou je ale, že zde byly použity recyklované materiály. Roxy používá na výrobu neoprenu staré pneumatiky.\nTak neváhej a objednávej už teď, tenhle neopren čeká právě na tebe!\ndámský neopren od brandu Roxy\npodšívka EcoWarmFlight udržuje tělo v teple\ntechnologie Stretchflight Taped - skvělá odolnost a pružnost\nšvy Hydrolock 2.0 - vysoká odolnost a voděodolnost\nAsymmetrical zip system - zapínání na zip na zádech\nvyrobeno ze starých pneumatik


Guadeloupská kuchyně je především založena na potravinách na ostrově dostupných. Ve zdejším jídelníčku proto najdete hlavně mořské plody, ryby , raky, chobotnice a jiné, dále pak kozí a drůbeží maso, rýži, fazole a mnoho rozmanitého ovoce. Všechny tyto suroviny jsou vesměs zpracovávány tradičním kreolským způsobem, který se po desetiletí příliš nemění. V poslední době sem s turismem začínají pronikat i další světové speciality. Samozřejmě nejvíce tu najdete vlivy francouské kuchyně, ale můžete si tu zajít i do pravé čínské nebo italské restaurace.\nCo se týče denního jídelníčku, začínají místní obyvatelé den s kávou a džusem, sendvičem a čerstvým pečivem. Ovoce se tu jí po celý den. K obědu nebo večeři si dávají některou z klasických kreolských pochoutek, jako např. accras (tresčí kousky), crabes farci ( kořeněný krab) nebo colombo cabri (kozí maso na kari).\nK pití vám bez problémů poslouží voda z vodovodu. V restauraci dostanete nejspíš balenou vodu. Rozhodně ale musíte ochutnat některý z rumů, které jsou připravovány ve zdejších destileriích. Jsou velmi chutné a silné a často mají ovocné příchutě. Také se z nich míchají ovocné koktejly. Recept na nejpopulárnější Ti-Punch najdete v kapitole Recepty. Ve stejné kapitole najdete i kulinářský slovníček.


Bývalý důstojník nacistických jednotek SS Julius Viel podlehl rakovině. Třiaosmdesátiletého muže odsoudila německá justice v roce 2001 k dvanácti letům vězení za vraždu sedmi židovských vězňů z Terezína. Viel se proti rozsudku odvolal. Špatné zdraví předtím pomohlo Vielovi z vazby, když byl propuštěn z vězeňské nemocnice do normálního zdravotnického zařízení.\nEsesák a zdraví\nA myslím, že my za pár let budeme říkat - komunistické zločince dostalo z vazby špatné zdraví. Soudy jsou pomalé a zločincům život běží.\nRe: Esesák a zdraví\nTakový pocit mám bohužel taky.


Expediční kamera 2016 - Polička\nExpediční kamera je největší cestovatelská a outdoorová akce u nás.Tento unikátní projekt přinese nejlepší filmy sezóny z celého světa i novinky z domácí produkce.\nMizející delta (16 min)\nSuri (65 min)\nHimalaya (5 min)\n82 vrcholů (49min)\nRežie: Berta Tilmantaitė, Litva, 2015, „Slyšeli jste o mně, viděli jste mě mnohokrát, ale víte, kdo jsem? Podejte mi ruku, povedu vás, budete muset za sebou nechat svoje slabosti a strachy a překonat sami sebe…“\nRežie: Pavol Barabáš, Slovensko 2015, Členové expedice: Ivan Bulík, Pavol Barabáš, Miro Dušek, Maťo Fabiánek, Tomáš Lukačovič „Z této země neodejdu. Pokud nás budou nutit, bude válka. Zůstanu v této vesnici, buď živý na zemi, nebo mrtvý pod ní,“ říká náčelník obávaného afrického kmene.\nRežie: Rhys Thwaites-Jones, Velká Británie 2014, Dva britští dobrodruzi Tom Allen a Leon McCarron se rozhodnou sjet íránskou nejdelší řeku Karun od pramene až k místu, kde se vlévá do Perského zálivu. Karun jim ale brzy ukáže, že si ukousli příliš velké sousto\nRežie: Samuel Gyger, Švýcarsko, 2015, Sv.Mořic – Interlaken- Zermatt-Chamonix-Gran Paradiso- Masiv Écrins. Co mají tato místa společného? Všechny mají více než 4000 metrů, nacházejí se v Alpách a také jsou součástí trasy, kterou se dvojice horalů ve složení Ueli Steck a Michael Wohlleben rozhodla zdolat.\nRežie: Pete McBride, USA 2014, Na počátku dvacátého století bylo ústí řeky Colorado obklopeno rostlinami, kdysi mohutný tok ale už více než dvě dekády nespatřil moře. Vyschl vždy dřív, než se k němu dostal. Až do jara 2014. Dva státy se dohodly, že učiní pokus spojit jednu zapomenutou řeku s mořem. a další...\ndokumentární film, filmový festival\nčt 24.3.2016 18:00


Ten naprosto neschopný patriarchát\nLockdownová nouze naučí leckoho lecčemu. Třeba mě naučila ocenit ten nejtradičnější internetový žánr – legrační videa se zvířátky. Třeba to s francouzským buldočkem, kterému chce panička ostříhat drápky. Nepřekonatelné. Strhující. A přitom má jenom deset vteřin! A kolik se toho do nich vešlo! Chci se na něj dívat pořád! Jiní uživatelé mají jiné zájmy, nic proti tomu. Hodně populární se koncem minulého týdne staly zenové koány ministra zdravotnictví Jana Blatného („Je to něco, co se nějakým způsobem děje“).\nŽivoty uživatelů v čase tvrdší uzavírky asi nejsou zrovna pestré, ten můj taky ne. V mé bublině těch posledních pár dnů působí, jako kdyby desítky a desítky lidí potřebovaly snížit tlak v kotli a šly na věc přes jakési upouštění páry v naději, že pak „bude líp“. Výsledkem jsou dlouhé řady statusů vyjadřujících některé z několika málo dělení: lockdown je absurdní, lockdown je málo tvrdý, lockdown je příliš tvrdý, Česko se rozpadá a nezaslouží si to, Česko se rozpadá a zaslouží si to (plus možná ještě pár dalších).\nMůj vzor. Moje inspirace. Můj osobní hrdina. Jako kdo bych chtěl/a být? Někdo si to přímo přiznává, přemýšlí o tom. Jiný to má zasuté v podvědomí a dojde mu to až ve chvíli, kdy se ho na to někdo zeptá. Vzory hledáme všichni. Obdivujeme je. Chceme se jim přiblížit. Hledáme vzory profesní. Inspirují nás umem, tvořivostí, bystrostí, nápady. Hledáme vzory charakterové. Ty, které nás inspirují odvahou, velkorysostí, schopností poprat se s potížemi.\nV době, kdy ve Strakově akademii zrovna probíhala tisková konference, na níž vládní činitelé dost dramatickým způsobem líčili možný běh věcí příštích, nepřítomný premiér Andrej Babiš svoje fanoušky vyzýval, ať se podívají na nový vládní účet na sociální síti TikTok.\nVládní osvětová kampaň na sociální síti TikTok se stala terčem posměchů i kritiky. Pod vedením dvou influencerů, Anny Šulcové a Jakuba Gulaba, Úřad vlády plánuje vydat sérii videí vyvracující dezinformace o očkování proti covidu-19, za „nákup reklamního prostoru“ dal půl milionu korun bez DPH. Kritické reakce se snesly nejen na výstupy a zvolenou platformu, ale také na Gulaba, který v minulosti patřil ke kritikům premiéra Andreje Babiše.\nAtmosféra na sítích je trochu vzrušenější, doba je taky přece jenom vykloubenější, než bývá v kraji zvykem. A v jiných krajích třeba ještě víc – v Americe by o tom mohli vyprávět. Názorů na to, co se tam právě děje, je plný internet. Zhusta jsou formulovány velice exaltovaně, dramatičnost chvíle si to zjevně žádá.\nKrátce předtím, než tuzemští uživatelé sociálních sítí napřeli své zraky k washingtonskému Kapitolu, předmětem místy vzrušených debat se stala jedna domácí kauza. Týkala se datového specialisty a vůbec influencera, nebo jak to říct, Petra Ludwiga, v české virtuální sféře postavy velice známé. Stala se totiž strašná věc. Pan Ludwig udělal na Facebooku hloupý vtip, jehož zásadním nedostatkem byla… absence vtipu. Chápu, sama skutečnost, že někdo na síti nevtipně vtipkuje, musela uživatelské masy dlouhodobě a hluboce rozrušit, je to taková – vojenským slangem řečeno – „mimořádka“, situace hodná spuštění poplachových sirén a zvýšení stavu bojové pohotovosti.\nRozhodnutí velkých internetových firem udělit permanentní zákaz končícímu americkému prezidentu Donaldu Trumpovi vyprovokovalo – nijak překvapivě – velké množství reakcí.


Na oslavách revoluce zacinkají symbolické klíče! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Na oslavách revoluce zacinkají symbolické klíče!\nŘeditel závodu Jan Galda ukazuje speciální trikolorovou edici klíčů. (Foto Aha! – Jitka Pecharová)\nDo oslav 30. výročí sametové listopadové revoluce se zapojil i vyhlášený výrobce zámků. Převážně s jejich klíči v roce 1989 lidé cinkali na řadě míst republiky. Firma vytvořila pamětní klíče v barvách vlajky s vyrytými symboly svobody.\nSpeciálních klíčů bylo zhotoveno na 21 tisíc kusů. Ty se budou rozdávat při oslavách výročí 17. listopadu v Praze na celkem třech stanovištích. V místech, kde se před 30 lety revoluce odehrávala. Modrý dostanou lidé na Albertově, bílý na Národní třídě a červený na Václavském náměstí. Pokud účastníci oslav navštíví všechna tři místa, získají klíčovou trikoloru. Tuto sadu dostane i 30 vybraných osobností. „Jsme rádi, že letos budou lidé zvonit přesně stejnými klíči jako tenkrát,“ uvedl Jan Galda, ředitel výrobního závodu FAB v Rychnově nad Kněžnou.\nDárky pro 30 vybraných osobností. Foto: Foto Aha! – Jitka Pecharová\nVojta Dyk: Dojemné vyznání známé kolegyni\nrevoluce, oslavy, výročí, klíče, listopadová revoluce, musíte vědět\nVELKÝ VÝZKUM: Kam se Češi sociálně a ekonomicky za 30 let…


W638 - Informace dle VIN - Vito/Viano W638 - Fórum - Mercedes Benz klub\nW638 - Informace dle VIN\nFórum Vito/Viano W638 W638 - Informace dle VIN\nZdravím dá se zjistit vybava vozu dle vin děkuji Vito 108 cdi 2,2 rok 2002 vin WDF63809413510314\nlamasxxx: datakarta mě sem nejde vložit. Dej sem mail.\nprosím, šla by zjistit výbava mého v-klass Vita 2,3 1997?\nmail na mě: pavlikduda@seznam.cz\nMoc děkuji a příjemný den Pavel\nAhoj kamarádi, dnes jsem chtěl zjistit výbavu dle VIN z odkazu http://www.neoriginal.ru/cat/mb který tady používá asi hodně lidí a ejhle už se mi zobrazí jen základní údaje, výbava, která tam bývala ve druhém sloupci tam už není. Nevíte jestli je to na trvalo nebo jen nějaká úrtžba serveru? Není někde ještě jiný server kde se to dá zjistit? Díky všem\nmichaeltv: Ahoj. Pošli mě VIN a já Ti pošlu datakartu.\ntim2001: Datakarta v mailu\ndoli: ahoj, zatím toto VIN WDB1704471F057437 nevím ce se stalo nebo proč to na těch ruskejch strankách ořezali, ale byla tam aspoň vybava tak se to dalo srovnat,teď je tam prd. Do lesa plánuji po vánocích tak už brzo\nmichaeltv: Ahoj. Dej mě na sebe mail, nejde mě to dávat sem, má to nějakej jinej formát.\nmichaeltv: To pojedeš tím SLK a budeš pálit přímo z vozu - také teď jedno dělám - koupil jsem dvě, pomelu je a udělám jedno pořádné\nblueabyss: Onehdy tady někdo něco podobnýho popisoval a dost jsem se u toho bavil, prej " stačí flexa z tesca "\ndoli: a Kanagom\nskyair: Tý jo, Kanagom - a jak se to pak loupalo z prstů, to jsem miloval...Nebo drago, mohl jsi to používat jak jsi chtěl, stejně to nedrželo\ndrago se zas dalo jíst\njo srandičky na zvířátka mám ML, koukám po nějaké placce, konzultuji vše s "Skyairem" Jiřina mě pořád brzdí, takže se snad neunáhlím, mám, jak se zdá v dobrém stavu v Olomouci, ale Jiřině se zdá staré a prej by mi i snad přidala na novější ??? r.v.2000 jo a ještě se jí nelíbí stříbrná\nmichaeltv: Do jara času dost.\nSe prijed podivat pokud chces videt jak vypada to auto zcela rozebrane\ndoli: Ahoj,mohl bych poprosit taky o datakartu? vin: WDF63819413528736 vito 638 rv 2003 email hermiks@seznam.cz Předem moc děkuji Hermik\nZdarec mohl bych požádat o zjištění výbavy atd.?\nmartin126c: Chyba ve VIN


RECENZE: Kult Depeche Mode skončil. Teď je to kapela pro starší a pokročilé | Kultura | Lidovky.cz\n25. května 2017 1:27 Lidovky.cz > Zprávy > Kultura\nMartin Gore a David Gahan (Depeche Mode) | foto: ČTK\nByl to jubilejní desátý koncert Depeche Mode v hlavním městě České republiky. Nic netrvá věčně - žádná "black celebration" se na fotbalovém stadionu Slavie v Edenu ve středu nekonala. To, co kdysi tahle kapela znamenala pro jednu generaci, možná dokonce dvě, už je v nenávratnu. Dnes jde o v podstatě mainstreamovou, nepochybně prvoligovou skupinu, na kterou ale chodí lidé bez ohledu na "vyznání", ať už tím rozumíme cokoli.\nMá to jistě své plusy. Třeba to, že si člověk v modrých džínách a modrém tričku nemusí připadat mezi černooděnci jako vyděděnec, jak tomu bylo při prvních koncertech kapely u nás včetně toho vůbec prvního a nejlegendárnějšího v březnu 1988, tedy ještě za minulého režimu. Ale má to také svoje minusy. Mainstreamové publikum prostě není nikdy tak oddané a nemůže vytvořit takovou atmosféru.\nChování publika samozřejmě nemá, nebo by nemělo mít, nic společného s uměleckou úrovní koncertu, a bylo by nefér lidi, kteří si za drahé peníze koupili lístky, jakkoli „recenzovat“ (byť se právě tohle stalo v některých typech mediálních ohlasů na koncerty v poslední době u nás zvykem). Tentokrát ale udělejme výjimku.\nTo, že zhruba do poloviny působil koncert rozvláčně a kapela unaveně, bylo do značné míry způsobeno právě tím, že výměna energie mezi zaplněným hledištěm a pódiem prostě nefungovala. Paradoxně prvního skutečně frenetického ohlasu se dočkalo až Martinu Goreovi za jeho první - a upřímně, dosti mizerný - sólový zpěv v klavírní baladě A Question Of Lust.\nOvšem to bylo ve chvíli, kdy měla kapela za sebou už osm písniček, včetně tří z nové desky Spirit, přičemž v Cover Me se skutečně David Gahan snažil navázat komunikaci s publikem, seč to jen šlo, a do ruky mu hrály i zábavné vesmírné projekce (které jen potvrdily dojem z alba, že některé momenty této skladby jako by zvukově vypadly ze soundtracku k seriálu Návštěvníci).\nV další části koncertu už se publikum začalo „zvedat“ - jistě v tom sehrál roli i počínající soumrak, protože většina koncertu se odehrála za denního světla (tu policejní hodinu nám byl čert dlužen...). I dvě další novinky z celkem pěti, vysloveně bluesovou Poison Heart a angažovanou hitovku Where ́s The Revolution, přijali lidé s otevřenou náručí. A klasiku Everything Counts lidé poprvé dozpívali za Gahana.\nNicméně to, co by člověk čekal, že u kapely takovéhle pověsti nastane prakticky od začátku, tedy tleskání do rytmu, společný zpěv nebo i to proklaté natáčení a focení na mobily, vlastně přišlo až s megahitem Enjoy The Silence, zařazeným na předposlední místo programu před přídavky.\nMězi těmi, v celkovém počtu pěti, se skvěly ty dva úplně závěrečné, I Feel You a Personal Jesus. Trochu doztracena bohužel vyšuměla coververze Bowieho Heroes. Zčásti možná proto, že pro české publikum Depeche Mode tahle píseň tolik neznamená, zčásti ale jistě i z toho důvodu, že depešácká verze zas tak zázračná rozhodně není.\nScéna koncertu byla relativně skromná, nejzábavnější okamžiky nastaly, když v zadním prospektu běžely projekce klipových dotáček k některým písničkám (třeba transvestitské téma ve Walking In My Shoes). Vzhledem k rozloze stadionu samozřejmě byly vítány i projekce dění na pódiu na obou pobočních obrazovkách.\nDíky tomu si například člověk stojící v zadních řadách mohl lépe povšimnout, že Martin Gore snad na každou píseň, kde hrál na kytaru (což byly dobré tři čtvrtiny repertoáru), použil jiný nástroj - ten člověk má kytary evidentně moc rád. A také mohl ohodnotit postupující vyžilost Davida Gahana, vypadajícího, zvlášť po odložení saka, jak nějaký sňatkový podvodník z béčkového westernu. Ale to k celé téhle show tak nějak patří.\nPořadatelé upozorňovali v předstihu na zvýšená bezpečnostní opatření (po tragédii v Manchesteru). Možná se zde pohybovalo víc policistů než obvykle, to těžko soudit, ale jinak se nic mimořádného v okolí edenského stadionu nedělo a prohlídky u vchodů byly stejné jako kdykoli jindy.\nD. Mateju Kult DM skoncil v dobe, co zacali misto hudby hrat ten utahanej soul, nebo jak... 15:39 25.5.2017\nJ. Horák 525 Kapela je buď dobrá anebo špatná. Ostatní škatulky jsou jen výplody novinářů a... 11:50 25.5.2017\nO. Krenželok Problém Depeche Mode je v tom, že jejich hudba prostě není tak hezká jako u... 8:40 25.5.2017\nT. Sauer Srovnávat téměř zapomenutou diskotékovou partu jejíž sláva stojí a padá s... 11:38 25.5.2017\nO. Krenželok Depeche Mode mají jednodušší hudbu. Více jednotvárnou. monotónní. Alphaville... 18:03 25.5.2017