Uganda – nejmodernější průvodce pro vaši dovolenou | TravelFriends\nposlední domov horských goril\nAno (max. 90 dní)\nleden, únor, červen, červenec, srpen\npozorování horských goril\nrelativně bezpečná Afrika\nvysoké ceny permitů a vstupů do národních parků\n23 ° 23 ° 23 ° 22 ° 22 ° 21 ° 21 ° 21 ° 22 ° 22 ° 22 ° 22 °\nUganda je malá země v srdci Afriky a ačkoli jejím územím prochází rovník, díky nadmořské výšce od 1000 do 1500 metrů, ve které se většina území Ugandy nachází, panuje v zemi po celý rok velmi příjemné klima. I když je Uganda vnitrozemský stát, který nemá přístup k moři, nacházejí se zde velká jezera, jako Lake Victoria, největší jezero kontinentu, nebo Lake Albert. Stále více turistů přijíždí obdivovat krásné přírodní scenérie od sněhem pokrytých vrcholků pohoří Rwenzori, přes savany, džungle, čajové a kávové plantáže až po vodopády Murchison v západní Ugandě. Hlavním tahákem jsou ale výpravy za posledními skupinkami horských goril na světě, které přežívají ve vysoko položených deštných lesích. Kromě goril můžete spatřit šimpanze, vzácné kočkodany zlaté, více než 1000 druhů ptáků, hrochy, slony a množství dalších afrických zvířat. Majestátní Nil nebo lépe jeden z jeho zdrojů, je skvělým místem pro provozování raftingu nebo jízdy na kajaku.\nProzkoumejte tohoto průvodce i mapu míst. Najdete zde nejdůležitější informace a tipy pro cestování po Ugandě i nejzajímavější místa, která stojí za to vidět!\nV roce 2017 bylo stále možné získat víza na letišti i na všech hraničních přechodech, imigrační úředníci jsou většinou vstřícní a nápomocní. Uganda ale postupně přechází na e-visa systém. O víza si tedy pro jistotu zažádejte minimálně 5 dní předem na oficiálních stránkách www.visas.immigration.go.ug. Pozor na podvodné stránky. Při žádosti o e-visa musíte na web nahrát následující dokumenty: stranu pasu s vašimi údaji, průkazovou fotografii, zpáteční letenku, mezinárodní očkovací průkaz dokazující očkování proti žluté zimnice a plán cesty. Turistická jednovstupní víza platná 90 dní stojí 50 USD. Plánujete-li cestovat i do okolních zemí, vyplatí se vám zažádat o turistická víza pro východní Afriku, platná pro Ugandu, Keňu a Rwandu. East African víza pro opakovaný vstup, platí 90 dní a stojí 100 USD. Pokud přijíždíte do Ugandy na East African víza, imigrační úředník vám při vstupu udělí do pasu razítko s poznámkou jak dlouho můžete v Ugandě zůstat (většinou od 3 týdnů do 3 měsíců) – nejlepší je, pokud sami zmíníte jak dlouho plánujete zůstat, popřípadě ukážete zpáteční letenku. Před ukončením této doby můžete bez problémů vycestovat a znovu se vrátit, za přesáhnutí se dává pokuta až 30 USD/den. Na turistická víza není dovoleno pracovat ani pomáhat jako dobrovolník. Prodloužení víz je možné na imigračním úřadě v Kampale, je to ale zdlouhavý a otravný proces, jednodušší je vycestovat na pár dní do Keni nebo Rwandy a zažádat si o víza nová.\nPro vstup do Ugandy potřebujete pas platný minimálně 6 měsíců ode dne vstupu do země.\nKromě víza a platného cestovního pasu musíte při každém vstupu do země předložit mezinárodní očkovací průkaz prokazující, že jste očkovaní proti žluté zimnici. Zpáteční letenku po mě nikdo nevyžadoval.\nPro cestu do země doporučujeme také očkování proti žloutence A, překontrolujte si také očkování proti obrně. Očkovací centrum vám nejspíše doporučí i očkování proti meningokokové meningitidě.\nUganda je stejně jako většina afrických zemí plná rizik jaká v Evropě neznáme, jako je malárie, bilharzie nebo nebezpečná divoká zvířata. Pro připraveného a obezřetného cestovatele je ale největším rizikem dopravní nehoda.\nDalším rizikem jsou žaludeční problémy a průjem. Vodu pijte buď balenou nebo převařenou. Ovoce a zeleninu vždy důkladně omyjte. V restauracích jezte tam, kde jedí místní a ujistěte se, že je jídlo čerstvé a maso a ryby důkladně uvařené. Pozor také na mléko prodávané na ulici, je nepasterizované, před konzumací ho tedy musíte převařit.\nZ nemocí patří mezi největší rizika malárie, o případném použití antimalarik se poraďte s odborníkem na cestovní medicínu, v každém případě doporučujeme chránit se kombinací dlouhého oblečení, repelentu a moskytiéry. Sama jsem v Ugandě strávila 8 měsíců a nenakazila se. V případě, že máte horečku, zimnici, jste osláblí, bolí vás hlava a klouby, nechte se na nejbližší klinice otestovat na malárii, případná léčba vám uleví během 2-3 dní. Malárie je vážným rizikem pro těhotné ženy, ty by měly zvážit zda do Ugandy cestovat.\nKromě komárů se vyvarujte i kontaktu s divokými psy a dalšími savci, kteří mohou mít vzteklinu. Ve všech vodních zdrojích (kromě jezera Bunyoni) a především ve stojaté vodě u břehu se mohou množit paraziti bilharzie (schistosomózy) způsobující akutní a chronické záněty orgánů. Je lepší se v této vodě nekoupat a nebrodit, pokud už se tak stane, nákaze do jisté míry zabráníte důkladným utřením ručníkem a můžete si pro jistotu nechat předepsat lék na odčervení.\nPozor také, chodíte-li bosi v domech místních a ve vesnicích, kde žijí jiggers, červi zavrtávající se do chodidel, kde následně kladou vajíčka. Běžný problém místních dětí.\nDalším velkým problémem nejen Ugandy, ale i mnoha dalších afrických zemí, je HIV/AIDS, nakaženo je celých 7.4% obyvatel mezi 15-49 lety. Není se třeba bát kontaktu s místními jako jsou podání ruky nebo sdílení lahve s vodou, nákaza se přenáší pouze kontaktem s čerstvou krví. V případě pohlavního styku vždy použijte kondom, nejlépe vlastní.\nPro cestu do Ugandy je povinné očkování proti žluté zimnice, bez mezinárodního očkovacího průkazu s potvrzením této vakcíny nedostanete víza. Doporučovaná je také žloutenka A a B, břišní tyfus, před cestou si také zkontrolujte očkování proti tetanu. Pokud tato očkování ještě nemáte, navštivte očkovací centrum minimálně měsíc před cestou, některé vakcíny by se neměly kombinovat a musíte tedy centrum navštívit opakovaně.\nZdravotnictví je v Ugandě na mnohem nižší úrovni než v Evropě, to se týká především státních zařízení, kde lhostejní místní zaměstnanci pracující za minimální mzdy v klidu popíjí čaj, zatímco jim na chodbách krvácí pacienti. V případě potřeby tedy volte soukromou kliniku. Léky si raději přivezte vlastní, ne všude jsou dostupné. Nezapomeňte také na cestovní pojištění.\nCestujete-li lowcost počítejte s tureckými záchody a často studenou vodou. Pro většinu domácností mimo města je i studená tekoucí voda z kohoutku luxus a vodu si nosí z často vzdáleného veřejného zdroje, kde se kromě získávání “pitné” a užitkové vody, napájí také dobytek, koupou děti a pere prádlo.\nV Ugandě se používá ugandský šilink (UGX). Bankovky mají hodnotu 1.000, 2.000, 5.000, 10.000, 20.000 a 50.000 šilinků, mince v hodnotách 1, 2, 5, 10, 50, 100, 200 a 500 šilinků. Menší bankovky jsou většinou ve velmi špatném stavu, popsané a špinavé, nepřijímejte ty potrhané a slepované, můžete mít problém je znovu udat. Stejně tak bývá problém platit většími bankovkami, pouliční prodejci a malé obchody většinou nemají nazpět. Většina turistických atrakcí a tours se dá platit i americkými dolary nebo eurem. Dolarové bankovky vydané před rokem 2006 vám ale nejspíše nevezmou. Jaký je aktuální kurz koruny k šilinku zjistíte zde.\nCentrální banka Ugandy, www.bou.or.ug\nMístní doprava, jídlo i ubytování je v Ugandě velmi levné. Na vstupy do parků, tours a další turistické atrakce si ale našetřete. Budete-li cestovat autobusy a minibusy, spát v levných penzionech nebo stanovat a jíst v jídelnách a na ulici, neutratíte víc než 50.000 UGX za den (nepočítáme-li turistické atrakce). V Kampale jsou ceny o něco vyšší.\nUbytování - nejlevněji vás vyjde stanování nebo cestování ve dvojici, ceny jsou většinou udávány za pokoj, nikoliv za osobu. Za stan zaplatíte 10.000-15.000 UGX za osobu, za pokoj v levném penzionu se společnou koupelnou a studenou vodou pak kolem 20-25.000 UGX. Ubytování s wifi, teplou vodou není k sehnání všude, ale na turistických místech by to neměl být problém. Takové ubytování stojí od 40.000 UGX výše.\nJídlo a pití - v pouličních stáncích a malých jídelnách sice není velký výběr, jídlo je ale velmi levné a pokud ne velmi dobré, tak alespoň zdraví nezávadné a syté. Jedno jídlo, jako jsou třeba fazole s rýží a kaší z banánů nebo batáty stojí 3.500 UXG, za maso pak zaplatíte asi dvojnásobek. Rolex, omeletu v chapati koupíte za 2.000 UGX. Láhev vody (1.5 l) stojí 1.500 UGX, místní pivo pak 3.000 UGX.\nAtrakce - vstupy do národních parků a safari je to, za co v Ugandě utratíte nejvíce peněz. Národní parky stojí 35 nebo 40 USD / 24 hodin. Nejlevnější safari tour stojí od 200 USD, v ceně je vstup do parku na 24 hodin, doprava z Kampaly a po parku, řidič/průvodce, ubytování a jídlo. Oblíbeným operátorem pro budget cestovatele je Red Chilli Hideaway (www.redchillihideaway.com) v Kampale, levné je také Yebo tours (www.traveluganda.co.ug/yebotours) sídlící v Masindi. Vždy se vyplatí porovnat nabídky různých společností a smlouvat.\nDoprava – nejlevněji se po Ugandě můžete pohybovat veřejnou dopravou, autobusy a minibusy. Ceny se napříč zemí liší a často vám jako turistovi naúčtují více, ptejte se tedy místních spolucestujících kolik platí nebo si cenu domluvte předem. Cesta z Kampaly do Sipi Falls je 280 km, trvá 7-8 hodin a stojí 30.000 UGX. Auto bez řidiče si půjčíte od 30 USD / den, auto s řidičem od 70 USD / den.\nVždy si zjistěte ceny předem a smlouvejte, Uganďané nemají rádi konflikty, buďte přátelští, vtipkujte.\nBudete-ĺi cestovat v období dešťů, můžete jednoduše usmlouvat ceny ubytování i některých tours.\nJezte jen místní jídlo a potraviny, vše dovážené (například jablka) je velmi drahé. Nakupujte na trzích a v malých obchodech, v supermarketech a především v Kampale je sice větší výběr, vše je ale dražší. Ceny ovoce a zeleniny se mění v závislosti na sezóně.\nPro pronájem auta, návštěvu safari nebo národních parků a jiných aktivit s průvodcem se vyplatí cestovat ve skupině nebo se přidat k jiným cestovatelům a podělit se o náklady. Na některých místech mají studenti slevu.\nbalená voda (2 l), 1.500 UGX\nláhev místního piva (0,33 l), 3.000 UGX\nbanány (1 kg), 1.500 UGX\nrajčata (1 kg), 1.500 UGX\nmalé mango, 200-500 UGX\ngrilovaná kukuřice (1 ks), 500 UGX\njídlo v levné restauraci 3.500-7.000 UGX\njízda boda boda 1-2km, 1.000 UGX\nvstup do národního parku, 35-40 USD / 24hodin\nChcete-li platit kartou, nejlepší je mít Visa kartu, ale i tak je počet míst, kde jí zaplatíte velmi omezený. Bankomaty jsou ve všech městech, maximální obnos, který si můžete vybrat se pohybuje mezi 400.000 a 2.000.000 UGX u různých bank, ne vždy je ale v bankomatu tolik peněz. Některé banky účtují poplatek za výběr. Ve směnárnách bez problému rozměníte americké dolary a eura.\nSpropitné se od vás očekává jen v turistických restauracích, a to kolem 10%. V místních jídelnách a kavárnách to zvykem není, ale jste-li spokojení, můžete obsluhu mile překvapit. “Něco navíc” často očekávají a ocení i turističtí průvodci.\nDo Ugandy můžete přivézt neomezené množství cizí měny, jejíž výši je třeba deklarovat při příjezdu do země. Z Ugandy je možné vyvézt cizí měnu až do výše částky deklarované při příjezdu. Do země a ze země je zakázáno vozit / vyvážet ugandské šilinky.\nUganda leží na rovníku, s příjemnými denními teplotami mezi 23-28°C po celý rok, nejnižší teploty jsou pak mezi 12-18°C. Výjimkou jsou horské oblasti, na vrcholku Mt.Elgon bývá často sníh. Množství i období srážek se napříč zemí liší, obecně se ale dá říct, že nejdeštivější je období od března do května a poloviny září do listopadu.\nMeteorologický institut Ugandy, www.unma.go.ug\nHigh season je v Ugandě během zimních měsíců, kdy je příjemné na pár týdnů uniknout evropské zimě a dále pak od června do srpna. Období sucha je vhodné především pokud se chystáte zdolávat vrcholky pohoří Rwenzori. Na konci období sucha pak můžete v národních parcích pozorovat velká stáda zvířat, která se shromažďují kolem vodních zdrojů. Nicméně i v období dešťů můžete cestovat, prší často v noci, nebo jen hodinu, dvě během dne a po zbytek dne je opět příjemně. Krajina se ještě více zazelená, vodopády uvidíte v celé kráse a pro nedostatek turistů můžete ceny ubytování i tours usmlouvat na minimum. Navíc se v tomto období nepráší, připravte se ale na rozbahněné, nezpevněné cesty. Nepříjemné může být v období dešťů stanování a zdolávání vrcholů v pohoří Rwenzori, kde je zima, mlha a prší nebo mrholí i několik dní v kuse. Na severovýchodě země bývají v období dešťů záplavy.\nUganda je jedna z nejbezpečnějších afrických zemí, vhodná i pro solo cestovatele a cestovatelky a lidi cestující na vlastní pěst. V minulosti ji nechvalně proslavily útoky rebelů a dětských vojáků Armády Božího odporu, od roku 2007 je ale v zemi relativní klid. Před cestou sledujte místní média, abyste se vyhnuli možným regionálním nebo před / povolebním nepokojům. Z bezpečnostních důvodů se doporučuje nezdržovat se v okolí hranice s Demokratickou republikou Kongo a Jižním Súdánem.\nPřepadení může být ojedinělým problémem především v severovýchodním cípu země a nebo v případě, že se v noci procházíte sami pochybnými částmi Kampaly a dáváte příliš na odiv své cennosti. Nesnažte se bránit, útočníci mohou být ozbrojení a pod vlivem drog bez zábran. Častější jsou krádeže a kapesní zloději, působící především v přeplněných taxících a tlačenicích na trzích a autobusových nádražích. Dávejte si pozor na batoh a nenoste s sebou cennosti nebo větší obnosy peněz. Při jízdě v autě v dopravní zácpě nebo Kampalou zamykejte dveře a zavírejte okénka, zloději jsou schopní vám v pár vteřinách vaší nepozornosti ukradnout tašku z auta.\nVyhýbejte se velkým shromážděním a demonstracím. Stejně tak jako ve všech velkých městech i v Kampale hrozí teroristický útok. Spíš než přepadení nebo teroristický útok je stále největším nebezpečím dopravní nehoda. Silnice i auta jsou ve špatném stavu, řidiči jezdí bez světel a někdy i bez řidičáku. Do cesty se občas připlete dítě nebo dobytek. Jezděte pouze za světla (a to i kvůli minimalizaci rizika přepadení nebo okradení), v taxíku si nesedejte na přední sedadlo, odmítněte jízdu, pokud z řidiče cítíte alkohol a když je to možné (v prostředcích veřejné dopravy většinou není) použijte bezpečnostní pás.\nHomosexualita je nelegální a ugandskou silně věřící a konzervativní společností neakceptovaná. Jakékoliv projevy náklonnosti na veřejnosti mohou vést k zatčení a uvěznění.\nNefoťte vojáky, policii a vládní, vojenské a strategické objekty jako letiště, mosty nebo přehrady.\nLov, odchyt, koupě a prodej chráněných divokých zvířat nebo jejich částí, včetně slonoviny je nelegální bez příslušné licence a povede k pokutě nebo uvěznění.\nPřipravte se na možné policejní kontroly a vždy s sebou noste kopii vašeho pasu, včetně strany s vašimi vízy.\nJako žena považuji Ugandu za jednu z nejbezpečnějších a nejpříjemnějších zemí pro solo cestování. Lidé jsou velmi přátelští a zdvořilí a to především ctíte-li jejich kulturu a oblékáte se jako místní – na venkově je to dlouhá sukně a zahalená ramena. Od místních mužů můžete očekávat pár komplimentů, žádostí o telefonní číslo nebo o ruku možná i nabídek sexu, zvlášť pokud se oblékáte nevhodně nebo trávíte čas v barech. Nekompromisní “ne”, ale zabere ve většině případů. Nebojte se přijmout ani pozvání na návštěvu nebo jídlo u místních rodin.\nUgandská kuchyně nemá za cíl potěšit vaše chuťové buňky, ale pouze nasytit a vykrmit. Pokud nejste vybíraví a nevadí vám jíst stále to samé dokola, najíte se levně kdekoliv.\nJídlo na ulici je většinou bezpečné, jen se přesvědčete, že je čerstvé a dobře uvařené. Ve stáncích koupíte chapati – smažené placky, rolex – omeletu s cibulí a zeleninou srolovaná v chapati, beans – fazole v hnědé omáčce, čikomando – chapati nakrájená na kousky, zalité fazolemi, pizzu – omeletu se zeleninou a kousky chapati, grilovanou kukuřici, batáty v pálivém těstíčku, grilované maso nebo ryby, mandazu – koblihy bez náplně a bez chuti, samosu – smažený trojhránek plněný masem nebo zeleninou. Výborné je kuře na špejli prodávané podél silnice. Vyvarujte se mléku a výrobkům z něj.\nZákladem každého ugandského jídla je jedna nebo i více z typických příloh: posho – bílá hmota bez chuti z kukuřičné mouky, matoke – kaše z vařených platanů, batáty, cassava, yam, rýže a brambory. K přílohám dostanete směs s kuřecím nebo hovězím masem, rybu nebo fazole. Chcete-li k jídlu i zeleninu, občas je v nabídce zelí nebo greens – vařené listy podobné špenátu. Oblíbená je také groundnut sauce - fialová omáčka z arašídů .\nVegetariáni mají většinou jen jedinou možnost a to fazole v hnědé omáčce. Někdy také hrášek skrývající se pod názvem cowpeas. Větší výběr je v turistických, indických nebo čínských restauracích. Další variantou je jídlo prodávané na ulici jako chapati, omeleta nebo samosy.\nOdvážlivci mohou vyzkoušet místní sezónní speciality – smažené kobylky a termity.\nPití - vodu pijte pouze balenou nebo převařenou. Uganďané milují limonády, pod jménem soda se skrývá coca cola, sprite, fanta i různé ještě sladší místní napodobeniny. Z teplých nápojů je nejoblíbenější chai – sladký čaj s mlékem, černý čaj. Káva se sice v Ugandě pěstuje a zpracovává, málokde ji ale umí připravit. Alkohol se může pít od 18 let. V lokálních barech jsou k dostání místní piva – Nile Special, Nile Gold, Bell a další za cenu 3.000-4.000 UGX. Vyzkoušet můžete také domácí pivo z prosa nebo kukuřice – husté a teplé ho místní pijí dlouhými brčky ze společného kýble. Waragi je pálenka vyráběná z kasavy, prosa, cukrové třtiny nebo banánů, prodávaná mimo jiné i v igelitových sáčcích.\nVe městech a vesnicích najdete malé místní jídelny, s výběrem dvou, tří jídel. Nejlevnější bývají kolem autobusových nádraží. V hotelech a větších městech je pak k dostání i mezinárodní kuchyně, většinou však průměrné kvality. Dobře se můžete najíst v Kampale a nebo drahých rezortech.\nAž vás ugandská kuchyně přestane bavit, je nejlepší variantou vařit si sami, v některých levných pensionech mě nechali používat kuchyni. Na trhu najdete velmi levné sezonní ovoce (vyzkoušejte fene – chlebovník), zeleninu, luštěniny i maso a ryby. V supermarketech pak další základní suroviny jako olej, koření, rýži nebo těstoviny. Větší výběr mívají indické supermarkety. Máte-li speciální dietu nebo požadavky, nakupte si potraviny v Kampale, jinde je výběr velmi omezený. Dovážené potraviny (např. jablka, sýry) jsou většinou velmi drahé.\nUganda, původně Království Buganda, získala své jméno v roce 1894, kdy se stala britskou kolonií a současná Uganda je tak do velké míry ovlivněná britskou kulturou. Nezávislost získala až v roce 1962, po kterém následovalo dlouhé období politických bojů. Situace se do jisté míry uklidnila v roce 1986, kdy vládu získal Yoweri Museveni, který je prezidentem dodnes.\nV Ugandě budete muzungu (běloch, cizinec), výraz, který budete po pár dnech neustálého “Hi, muzungu” nenávidět. Není v něm ale nic urážlivého ani rasistického. Stejně tak jako oslovení “fat” nebo “old” je jen způsob upoutání vaší pozornosti. Velmi důležitý je v Ugandě pozdrav a několik zdvořilostních frází před začátkem každého rozhovoru. Nedivte se, když se vás bude prodavač v obchodě ptát jak se má vaše rodina. Uganďané málokdy mluví přímo a k věci, rádi vtipkují a vyhýbají se nepříjemným tématům a konfliktům. Mezi oblíbená témata konverzace patří: náboženství, rodina, fotbal, jídlo a zemědělství, počasí. Ženy a děti si někdy na pozdrav nebo vyjádření díků před muži klekají. Například ve škole před ředitelem nebo v nemocnici před lékařem.\nV 19. století přišli spolu s Brity i křesťanští misionáři, kteří konvertovali většinu obyvatelstva. Dnes jsou 84% Uganďanů křesťané a 12% muslimové. Víra a náboženství je důležitou součástí kultury a otázka na vaše náboženství je často jednou z prvních otázek konverzace. Budete-li se snažit vysvětlit ateismus nepochodíte, raději se prohlašte za křesťana.\nMnoho místních ale zároveň stále věří v magii, promlouvání s duchy předků, šamanské rituály a léčitele a jsou velmi pověrčiví. Dodnes se tu v některých oblastech praktikují hrůzné rituály jako například obětování neposkvrněného dítěte, které má člověku přinést bohatství a štěstí.\nUganďané jsou sice konzervativní ale milují barvy a kýč. Tradičním oblečením, které uvidíte hlavně na starších vesnických ženách je gomesi, dlouhé šaty z pestrobarevné, lesklé látky s velkými rameny, převázané v pase širokým pruhem látky. Muži většinou nosí dlouhé kalhoty a košili a ženy sukni nebo šaty. Místní ocení budete-li také oblečení s respektem k jejich kultuře, muži by měli nosit dlouhé kalhoty a zahalená ramena, ženy alespoň dlouhé volné kalhoty a zahalená ramena, dlouhá sukně je ale nejlepší, především mimo města a turistická místa. Oblečení volte raději barevné nebo tmavé, déle odolá všudypřítomnému oranžovému prachu.\nDo Ugandy si přibalte řádnou dávku trpělivosti. Ať už čekáte na odjezd autobusu, opraváře nebo máte sraz s místními, čas je spíš orientační s tolerancí jedné, dvou hodin. Zároveň se tu používají dva způsoby počítání času, mezinárodní 24 hodinový a ugandský, kdy se čas začíná počítat v 6 hodin ráno, v 7 hodin ráno je 1 hodina. Noc se začíná počítat opět v 6 večer od 0. Pozor v případě, že kupujete lístek na autobus nebo domlouváte schůzku, vždy se ujistěte jestli jde o mezinárodní nebo africký čas.\nOsobní prostor a soukromí\nJsou v Ugandě velmi omezené. Při konverzaci lidé stojí velmi blízko, osoby stejného pohlaví se mohou i dotýkat nebo držet za ruce. V taxících sedíte doslova jeden na druhém a vždycky je místo pro ještě jednoho pasažéra. Jako běloch budete navíc neustále středem pozornosti, jakákoliv snaha o splynutí s davem je tu marná, připravte se na neustálé volání, mávání, zdravení a zírání, před kterými budete večer rádi utíkat do hotelového pokoje.\nPro další informace doporučuji neuvěřitelné a zábavné postřehy ze života v Ugandě, knížku Ugandan society observed od Kevina O'Connora.\nPár obchodů prodávajících suvenýry najdete v každém turistickém městě. Největší výběr je v Kampale. Příjemným místem pro nákupy je také Jinja. Na hlavní ulici jsou jeden vedle druhého obchody prodávající tolik krásných rukodělných výrobků, že vám cestou domů nebude jedno zavazadlo stačit.\nMezi oblíbené suvenýry patří oděvy z tradičních pestrobarevných látek. Můžete si buď koupit už hotový kus nebo si u jedné z mnoha švadlen vybrat látku a nechat ušít šaty, sukni nebo top přímo na míru. K novým šatům se vám budou hodit kožené sandály zdobené korálky nebo nová taška, psaníčko nebo peněženka ať už látkové, kožené nebo pletené z banánových listů. Také milovníci šperků budou v Ugandě v ráji, vyberte si z mnoha barevných, ručně vyráběných náušnic, náramků, náhrdelníků, broží, spon, korálků a prstýnků. Máte-li dost místa v kufru, můžete si krásnými rukodělnými výrobky vybavit a vyzdobit celý byt, kromě velkého množství obrazů a sošek z různých materiálů, tu seženete i praktické věci do domácnosti jako keramické i dřevěné nádobí, příbory ze dřeva nebo z kravích rohů, pletená prostírání, rohože a košíky. Můžete si koupit také tradiční hudební nástroje jako bubny nebo flétny z kravích rohů. Při nákupu suvenýrů si dávejte pozor, nákup a vývoz výrobků ze slonoviny je zakázán.\nZ Ugandy neodjíždějte bez výborné místní kávy, pokud ji nevypijete sami, určitě ji ocení někdo z vašich blízkých. Můžete si přibalit i čaj, koření, sušené ovoce, ořechy a různé jiné tradiční pochutiny, které vám možná přijdou vhod už při zpátečním letu.\nOsoba starší 18 let může do země bezcelně dovézt 250 g cigaret, doutníků nebo jiných tabákových výrobků, půl litru parfémů, litr vína, litr lihovin a zboží pro osobní potřebu, jehož celková hodnota nepřesahuje 500 USD. Do země je zakázáno dovážet zejména drogy a výbušniny.\nV Ugandě je oproti České republice o 1 hodinu více (v době letního času) a o 2 hodiny více (v době našeho zimního času).\nV Ugandě se hovoří až 40 různými jazyky, nejpoužívanějším z nich je Luganda. Angličtinou, která je oficiálním jazykem, se domluvíte většinou bez problémů, až si zvyknete na místní výslovnost a výrazy.\nMini slovníček ugandské angličtiny\nV případě, že autobus zastaví na “short call”, neznamená to, že si řidič potřebuje zavolat, short call je malá potřeba - máte asi 5 minut pauzu na toaletu. “Long call” si už přeložíte.\nKdyž vám někdo v taxíku řekne “extend”, posuňte se, aby se vedle vás vešli další pasažéři.\nKompliment “You are smart!” neznamená, že jste chytří, ale dobře oblečení.\n“Good job!” je pouze doslovně přeložená část ugandského pozdravu.\n“I produced” je běžně používaný výraz pokud chce Uganďan říct, že se mu narodilo dítě.\n“Vertically challenged” je člověk malého vzrůstu.\nMístní SIM kartu pořídíte po jednoduché registraci v obchodě jednoho ze sedmi místních operátorů. Nejpopulárnější je MTN a Airtel. Volání po Ugandě je tak levné, že je prakticky zadarmo, volání do Evropy stojí 6-7 UGX / vteřina.\nLepší hotely, turistické kavárny a restaurace nabízejí wifi. Ve větších městech najdete internetové kavárny. Nejjednodušší způsob je pořízení místní sim s internetem, který je levný a rychlejší než wifi. 1.5 GB platné týden stojí 10.000 UGX.\nDopis do Evropy může dojít za několik dní ale i několik týdnů. Některé nedojdou vůbec.\nDobrovolničení a pomoc\nPokud byste rádi oplatili Ugandskou pohostinnost a dobrotu, lepší než po ulicích rozdávat drobné, sladkosti, hračky nebo oblečení a podporovat tak žebrání, je pomoci jako dobrovolník nebo finančně podpořit některou z mnoha organizací, které už zde pomáhají.\nDobrovolnické příležitosti najdete na workaway.info, kde je více než 90 příležitostí jako učení ve škole, výpomoc na farmě nebo v sirotčinci. Další možností jak pomoci je tzv. adopce dítěte na dálku, kdy podporujete dané dítě ve vzdělávání. V Ugandě, kde si mnoho početných rodin nemůže dovolit platit povinné školní poplatky pro všechny své děti, je to veliká pomoc. Tuto pomoc zprostředkovává například organizace hia-slovakia.eu nebo program Adopce na dálku Charity Praha. Pokud byste rádi přispěli k ochraně ugandské přírody, můžete podpořit ugandacf.org. Chcete-li přeci jen pomoci věcně, domluvte se předem s některou z místních organizací, abyste pomohli opravdu tak a tam, kde je to nejvíce potřeba.\nVelvyslanectví Ugandy v Berlíně\nAxel-Springer-Strasse 54a, 10117 Berlin, tel: 004930-2404 7556, fax: 004930-2404 7557, email: ugembassy@yahoo.de, provozní doba úřadu: (Po-Čt) 9:00-13:00, 14:00-16:00, (Pá) 9:00-14:00.\nTende Drive 745, Lavington, 00100 Nairobi, P.O.Box 25639, tel: +254 774 420 460, +254 774 240 860, nouzová linka +254 726 489 626, fax: +254 204 348 163, email: nairobi@embassy.mzv.cz, web: www.mzv.cz/nairobi, diplomatická působnost pro Keňu, Burundi, Rwandu, Tanzanii a Ugandu, provozní doba úřadu: (Po-Pá) 8:30-12:00, 12:30-17:00 (Pá) 8:30-14:30, provozní doba KO pro veřejnost: (Út,Čt) 9:00-12:00, provozní doba ZÚ pro veřejnost: (Po-Pá) 9:00-12:00.\nPolicie, hasiči ambulance 999 nebo 112.


Odpadkový koš Franke Sorter Solo 45 121.0030.540 | BScom.cz\nBScom.czArchivOdpadkový koš Franke Sorter Solo 45Odpadkový koš Franke Sorter Solo 45o objemu 1x40l, 450x390x427mm (121.0030.540). Více informací\nKód produktu0574443Kód výrobce (PN)121.0030.540VýrobceFrankeZáruka24 měsíců\nHlídat cenuPřidat k porovnáníPotřebujete poradit?Doporučit známémuVytisknoutPrůměrné hodnocenínehodnoceno0×0×0×0×0×Ohodnotit produktZobrazit recenze (0)PopisPodrobnostiDiskuze Využijte ve své kuchyni kvalitního odpadkového koše Sorter Solo 45 od společnosti Franker. Produkt o rozměrech 392 × 450 × 427 mm disponuje objemem celkem 40 litrů.Využijte ve své kuchyni kvalitního odpadkového koše Sorter Solo 45 od společnosti Franke. Produkt o rozměrech 392 × 450 × 427 mm disponuje objemem celkem 40 litrů. Uchycení do skříňky o šíři 450 mm je snadné a intuitivní. Koš je opatřen o víko s aktivním uhlíkovým filtrem, který pohlcuje veškeré nepříjemné pachy, jež by mohly z odpadu vycházet. Upínací rám lze využít pro pevné uchycení sáčku o objemu 35 litrů, jeho snadnou výměnu a maximální využití objemu. Klíčové vlastnostiJednoduchá instalace do skříňky (450 mm)Snadné uchycení sáčkuUhlíkový filtr pohlcuje pachyRozměry: 392 × 450 × 427 mmObjem: 40 litrůBarva: černá, oranžová o objemu 1x40l, 450x390x427mm (121.0030.540)Diskuze k produktuMáte otázku? Zajímá vás konkrétní detail? Zeptejte se nás.Položit dotazNový dotazVaše jméno:Váš e-mail:(E-mail nebude zveřejněn)Nadpis:Text příspěvku:Zeptat seVaše jméno:Váš e-mail:(E-mail nebude zveřejněn)Text příspěvku:Přidat reakci


100. výročí výrobního závodu v Poličce | CZDEFENCE - czech army and defence magazine\n17. 06. 2020 kategorie: Události\nPřesně před 100 lety, 28. dubna 1920, byla založena První vojenská muniční továrna v Poličce, jejíž historii a odkaz československého průmyslu si v letošním roce připomínáme.\nMladá Československá republika si byla velmi dobře vědoma toho, že její existence není samozřejmá a zachování demokracie v malém státě ve střední Evropě bude možné pouze s dobře vyzbrojenou armádou. Právě proto byl v bezpečné zóně vzdálené od státních hranic postupně vybudován v Bořinách u Poličky muniční závod, jehož úkolem bylo zajistit dostatečné zásobování československé armády vojenským materiálem a zvýšení obranyschopnosti republiky.\nFoto: Delaborace munice, 1945, Polička | archiv STV GROUP\nVůbec prvním výrobkem české konstrukce i výroby v První vojenské muniční továrně v Poličce byl již v roce 1921 ruční obranný granát. Továrna se v meziválečném období přitom nezaměřovala pouze na ruční granáty, ale jejím hlavním programem byla produkce velkorážové dělostřelecké munice a delaborace starých zásob munice. I nyní, po desítkách let, je právě v poličském areálu kapacita a schopnost vyrábět tuzemskou velkorážovou munici, aniž by se Armáda České republiky, musela spoléhat na dovozy z jiných zemí. Po 2. světové válce byl poličský závod obnoven jako Vojenská továrna 1 a později přešel pod Adamovské strojírny (ADAST) se speciálním i civilním výzkumným a výrobním programem. Na tu dobu přelomovými produkty pro civilní užití byla poličská měřicí a čerpací technika dodávaná například pro čerpací stanice v celém tehdejším „východním bloku“.\nFoto: Výroba, 1985 | archiv STV GROUP\nPo roce 1989 se privatizací staly Poličské strojírny opět soukromým podnikem. Spolu s otevřením trhu započala licenční výroba pneumatických prvků, ze které se stal ekonomický i technologický tahoun podniku s vlastními vývojovými kapacitami. Nyní jsou Poličské strojírny v tomto odvětví firmou s mezinárodním přesahem a s jejími pneumatickými výrobky se můžeme potkat prakticky každý den. Stačí se jen projet autobusem a s velkou pravděpodobností bude dveřní pneumatický systém právě z Poličky. Stejně tak se s originálními pneumatickými válci, pohony, prvky pro velké zatížení, nebo ovládacími ventily konstrukčního oddělení Poličských strojíren setkáme v mnoha průmyslových aplikacích v oblasti automatizace a robotizace výroby po celém světě. Nezbytnou součástí výrobního programu je i zakázková strojírenská výroba a stále také měřicí a čerpací technika.\nFoto: Příjezd do továrny, současnost | archiv STV GROUP\nPo roce 2015 se rozsáhlý areál továrny stal základnou skupiny společností STV INVEST, která se zaměřuje zejména na poskytování oprav a dodávek munice a dalšího vybavení pro ozbrojené síly a bezpečnostní složky a do jejíhož portfolia patří i Poličské strojírny. Právě pod vedením holdingu STV INVEST celý areál ožil a překypuje činorodou aktivitou. V halách se proto můžeme setkat s těžkou vojenskou technikou, která prochází modernizacemi a generálními opravami pro Armádu České republiky, ale i pro zahraniční zákazníky. Z výrobních linek sjíždí nejenom tanková a dělostřelecká velkorážová munice, ale i malorážové střelivo pro sportovní střelce, které sklízí úspěchy a ocenění i v zámoří. Kapitolou samou pro sebe je výroba TNT boosterů a plastických trhavin, které jsou využívány pro speciální trhací práce, zejména pak v ozbrojených silách. Na historii továrny navazuje i provádění ekologické likvidace zastaralé či nadbytečné munice.\nFoto: V halách se proto můžeme setkat s těžkou vojenskou technikou, která prochází modernizacemi a generálními opravami pro Armádu České republiky, ale i pro zahraniční zákazníky. | archiv STV GROUP\nZ toho, co bylo založeno pouze jako muniční továrna, je nyní technologické centrum, ve kterém vznikají výrobky na vysoké úrovni pro civilní i obranný sektor. A i nyní jsou Poličské strojírny, STV GROUP i další společnosti skupiny STV INVEST s více než 500 zaměstnanci jedním z hlavních zaměstnavatelů v regionu. Máme na co navazovat, jsme hrdí na svoji historii a do budoucnosti se díváme s optimismem. Stejně tak, jako zakladatelé Československé republiky a výrobního závodu v Poličce-Bořinách.\nNATO vytvoří plán pro zvládání budoucích pandemií\nRay Service podepsal na Dnech NATO memorandum s americkou firmou Bell\nSbírka leteckého muzea Kbely je bohatší o dva historické letouny


V Čachtickém podzemí za nás zjišťovaly paranormální aktivitu dvě třináctileté panny, říká záhadolog Mareš (Rozhovor) | REFRESHER.cz\nÚterý 24. 5. 2022 svátek má Jana, Vanesa\nV Čachtickém podzemí za nás zjišťovaly paranormální aktivitu dvě třináctileté panny, říká záhadolog Mareš (Rozhovor)\nVyzpovídali jsme novináře a spisovatele Jaroslava V. Mareše, jenž se, tak nějak samovolně, stal badatelem, jenž rozkrývá největší tuzemské záhady.\n10. září 2021, 11:30 Čas čtení: 11:24\nZdroj: se svolením Jaroslava V. Mareše\n10. září 2021, 11:30\nČas čtení: 11:24\nCo je záhada? Někdo řekne, že mu přijdou záhadné historky o neznámých mimozemských objektech, které se čas od času zjeví na obloze a o nichž nikdo zatím neví o nic víc než to, že se někde opravdu objevily. Pro druhého to zase může být bájný poklad, jenž údajně skýtá velké bohatství a jehož stopy mizí v přímé úměře s tím, jak plyne čas. Třetí však nemusí jít tak daleko a přijde mu záhadná myšlenka pouze na neznámého pachatele, jenž spáchal trestný čin.\nNáš respondent tvrdí, že záhada je všechno, na co neznáme odpověď, a proto se rozhodl je najít. Jaroslav V. Mareš je původně novinář, z nějž se, ne úmyslně, stal badatel a spisovatel, jenž rozkrývá největší tuzemské záhady a následně o nich píše a natáčí. Nedávno šel dokonce po stopách Štěchovického pokladu, o němž se říká, že jej nacisté schovali v Československu a že by jeho součástí mohla být i jantarová komnata věnovaná ruskému carovi Petru Velikému.\nV rozhovoru jsme se jej zeptali například na to, jak takové bádání probíhá, která záhada byla pro něj největší, jestli zda na nadpřirozeno a jak to se Štěchovickým pokladem vlastně je.\nVyháněli jsme démona, který s knězem vymetl koupelnu. Jaroslav Drábek otevřeně o odvádění duší, víře a skepticismu (Rozhovor)Vyháněli jsme démona, který s knězem vymetl koupelnu. Jaroslav Drábek otevřeně o odvádění duší, víře a skepticismu (Rozhovor)\nKdyž se člověk snaží něco vygooglit o záhadách v České republice, všimne si hlavně vašeho jména, které vyskočí všude. Jaké spojení mezi vámi a záhadami je? Čím pro vás jsou?\nNetušil jsem, že se mi podařilo v souvislosti se záhadami vytapetovat Google svým jménem, spíš jsem měl pocit, že to bylo delší dobu naopak. Jinak záhady jsou pro mě prací a koníčkem najednou. Já se k nim dostal v rámci své práce a nějak mě to mezitím stihlo pohltit, takže je to i koníček.\nUž z jiného rozhovoru jsem se nicméně dozvěděl, že záhady nebyly úplně první věcí, kterou jste chtěl dělat…\nHistorie mě zajímala vždy, už od gymnázia, a záhady jsou vlastně její součástí. V učebnicích máme to, co víme a v záhadách je to, co nevíme. Predispozice tam tedy v mém případě byla a až časem to zaklaplo do sebe.\nSlyšíme-li o někom, že jde po stopách záhad a dělá badatele, tak si pomalu představíme Indiana Jonese s bičem a kloboukem. Můžete v kostce uvést, jak takové pátrání doopravdy probíhá?\nZvláštní instrumenty nemám, ale klobouk jsem si pořídil! Každopádně, aby člověk přinesl něco zajímavého, musí se za tím vydat. Jedná se o skutečnosti, které se vygooglit nedají, což znamená, že se člověk musí zvednout od stolu a vyrazit někam něco zjišťovat; ať už se něčeho chytit v archivu, nebo vyhledat někoho, kdo o tom jistém příběhu něco publikoval. Pokud není dřívější publikující ani nic v archivu, tak je třeba vyrazit mezi pamětníky a ptát se.\nMáte klíč, podle kterého záhadu vybíráte? Poznáte hned od oka, že je záhada záhadou?\nTo se nikdy dopředu nedá říct. Jsou témata, která se člověk marně snaží pojmout, a pak jsou věci, které člověku rostou pod rukama. Já bych to ještě upřesnil; nevím, jestli jsem badatel-záhadolog, jsem spíš novinář. Mým prvotním úmyslem bylo badatele při práci natáčet a koukat jim přes rameno, ovšem spousta badatelů má své občanské povolání a nemůže záhadám věnovat tolik času. Zjistil jsem, že je tedy třeba občas potřeba přiložit ruku k dílu.\nNejčastěji objevím nové téma při zkoumání jiného tématu. Obvykle se při natáčení bavíme o různých věcech a velmi často se stane, že padne zmínka o jiné zajímavé věci, a v tu chvíli se člověk začne ptát. Pak to záleží na tom, jestli je čeho se chytit, což znamená, jestli se v tom příběhu dá nějak posunout dál.\nKdyž mám nápad na nějaké téma, tak je potřeba si zjistit, co je k tomu k dispozici. Nejjednodušší cesta je podívat se po tom, co už k tomu bylo napsáno. Zjistit, z jakých zdrojů autor čerpal a kolik jich je, následně jej buďto oslovit, jestli k tomu tématu ještě něco dělá, a pak se podívat na zdroje, ze kterých čerpal. Když to jde, tak následně zjistit něco víc.\nKdyž se vaše práce z velké části skládá z bádání v archivech, není to občas trochu nuda?Mně to jako nuda nepřijde. Spíš než nuda je to pro mě sázka do loterie, protože to nikdy nedopadne tak, jak se očekává. Člověk často predikuje nějaké verze, co by mohl najít, ale dopadá to úplně jinak. Jako dneska. Myslel jsem si, že uděláme rozhovor později, protože se z archivu nedostanu dříve, než když mě z něj vyhodí. Šel jsem totiž po jednom neobjasněném přepadení z roku 1981 a strašili mě tím, že je k tomu jedenáct kartonů materiálu. Do Prahy mi byli ochotni převést vždy jeden karton. Proto jsem se vydal do Brna.\nNa místě jsem dostal všech jedenáct kartonů. Tak nějak jsem doufal, že si během dne stihnu udělat představu, co se v nich píše a zbytek vyřeším zasláním materiálů nebo další návštěvou. Když jsem si je ale začal pročítat, zjistil jsem, že devět kartonů se případu vůbec netýká, a proto jsem během patnácti minut měl před sebou pouze dva kartony a byl hotový o tři hodiny dřív.\nUdělali jsme experiment. Přístroje na zjištění paranormálních jevů tentokrát nepoužíval kolega Drábek, ale dali jsme je na starost dvěma třináctiletým pannám, jež jsme přemístili do podzemí, abychom zjistili, jestli je bude někdo nebo něco strašit. Výsledek byl samozřejmě jako vždycky – nic průkazného.\nK tomu mi ještě archivář řekl, že z důvodu toho, že je materiálů tolik, to nikdo moc neprobíral. Byl jsem asi jeden z prvních, kdo to prošel, protože všechny ostatní ta spousta materiálů odradila. Vždycky je to překvapení.\nVěnujete se vícero tématům, kromě kriminálních případů řešíte i paranormálno nebo poklady. Liší se vaše badatelské postupy podle témat, nebo je to vždy stejné?\nZákladem je vždycky stejná práce. Výsledky jsou samozřejmě různé; paranormální jevy jsou malinko jiná disciplína, jelikož se nedají moc dokázat, nebo si o tom svědci nechtějí moc povídat.\nNa to jsem se chtěl také zeptat. Přece musí nastat situace, kdy se na archiv spolehnout nemůžete, jako například v případě paranormálních jevů, a musíte věřit výpovědi svědků. Jak si ověříte, jestli vás jen takzvaně nevodí za nos?\nZákladním předpokladem toho, že to člověk myslí upřímně, je fakt, že se o tom nechce moc bavit. Alespoň ze začátku ne.\nČlověk, který se o tom chce bavit hned, je automaticky „trošku podezřelý“, jelikož hrozí, že si bude vymýšlet. Člověk, který zažil něco divného, má obvykle obavy, že bude za blázna a moc o té věci hovořit nechce. Výpověď svědka se, pravda, ověřuje strašně špatně, protože s přibývajícím časem lidská paměť vzpomínky rozmazává. Čím je informace starší, tím je méně přesnější. Proto je s tím potíž.\nU paranormálních jevů proto musí obvykle být další svědek, který něco viděl. Moc jiných možností není. Nemám pocit, že by bylo mnoho případů výpovědí svědků, které by šlo doložit listinnými důkazy, ale i takové určitě jsou.\nNedávno jsem mluvil s Jaroslavem Drábkem, kterého média přezdívají lovec duchů. Tvrdil, že existují entity, které pomáhá odvádět na onen svět, dříve prý i vymítal ducha, který mrštil s knězem do koupelny a také uvedl, že několikrát zažil klinickou smrt a mimotělně cestoval. Co si o těchto příbězích myslíte vy jako badatel, který se v této rovině pohybuje?\nJá jsem s Jardou Drábkem několikrát natáčel. Naše poslední akce byla taková poloveselá, na Slovensku v Čachticích, kde jsme zkoušeli, jestli se něco podivného projevuje v čachtickém podzemí.\nUdělali jsme experiment. Přístroje na zjištění paranormálních jevů tentokrát nepoužíval kolega Drábek, ale dali jsme je na starost dvěma třináctiletým pannám, jež jsme přemístili do podzemí, abychom zjistili, jestli je bude někdo nebo něco strašit. Výsledek byl samozřejmě jako vždycky – nic průkazného. Ale byla to taková zajímavá akce.\nKdyž mě osloví zarytý skeptik, který je až věřící, jelikož věří, že tyto fenomény nejsou, tak jej pošlu do Číhoště, kde se na počátku komunistické vlády stal takzvaný Číhošťský zázrak.\nExistují tedy podobné jevy, nebo ne?\nU toho existuje jeden velký problém. Jakékoliv setkání s podobnými věcmi je subjektivní zážitek. Vyskakuje vám u toho strašná spousta otazníků a možností. Pokud se mně zeptáte, zda existují duchové nebo skryté energie, tak vám zcela jasně musím říct, že nevím. Nemůžu říct, že bych se někdy s něčím takovým osobně setkal.\nPokud bych měl zmínit jednu věc, která mi přijde nejreálnější a nejpodezřelejší, tak je to takzvaný fenomén lomozícího ducha známý jako poltergeist. Při dokumentování minulých případů jsem měl možnost najít takové dobové dokumenty, díky kterým nemám důvod pochybovat o tom, že se v těch místech skutečně děly věci, které jsou ve výpovědích svědků popisovány.\nS Vladimírem Šiškou z projektu Záře jsme se snažili tento fenomén objasnit, podobně jako fenomén spontánního shoření člověka, a když už jsme si mysleli, že už jsme na stopě vzácného přírodního fenoménu, tedy něčeho mezi magnetismem a statickou elektřinou, tak nám do toho hodil vidle jeden hasič, jenž nám naše racionální vysvětlení zbořil. Upozornil nás na to, že se předměty pohybovaly samy od sebe, ale pouze v momentě, pokud byl v domě přítomen jistý člověk. Ve chvíli, kdy odešel, tak to přestalo, a když se vrátil, tak se to začalo objevovat.\nMy jsme si proto museli říct, že možná jde o nějaký neznámý fyzikální fenomén, který ale je z nějakého důvodu napojen na jistého člověka. Ať tak či tak jsme s racionálním vysvětlením v háji. Existence poltergeistu, ačkoliv jde o nejlépe popsaný a zdokumentovaný paranormální jev, je stále na hony daleko od vysvětlení.\nNa druhou stranu, když mě osloví zarytý skeptik, který je až věřící, jelikož věří, že tyto fenomény nejsou, tak jej pošlu do Číhoště, kde se na počátku komunistické vlády stal takzvaný Číhošťský zázrak. Církevní hodnostáři i místní farář se nicméně slovu zázrak brání. Jde o nevysvětlenou věc, u které bych si rád poslechl skeptikovo vysvětlení. Racionální vysvětlení pro Číhošť neexistuje a troufám si tvrdit, že ani nemůže.\nPřipomenete, co se tam stalo?\nPohyboval se tam křížek na hlavním oltáři. Stbácké vysvětlení, zahrnující táhla a další instrumenty, je jednoznačně vyvráceno; navíc existují desítky svědectví osob, které to viděly na vlastní oči. Dokonce byla vyfocena i fotografie vychýleného křížku, jenž Státní bezpečnost nakonec zabavila a podle všeho zničila. Jde opravdu o záležitost, kterou nelze racionálně vysvětlit, nicméně o tom, že se stala, není důvod pochybovat.\nZ toho jde trochu i mráz po zádech. Podobně, jako z fenoménu samovznícení člověka, o kterém jste již hovořil. Pokud si dobře pamatuju, tak jste si k vyšetřování pozvali i hasiče a vlastně jste se nedopátrali konce…\nDopátrali jsme se toho, že vysvětlení, které bylo nejpravděpodobnější, jej nevysvětluje. Zjistili jsme, že knotový efekt, jakožto speciální forma hoření, sice existovat může, ale nedokáže vysvětlit tento fenomén.\nKdyž už jsme u toho, pátráte raději sám, nebo vám více vyhovuje skupinová práce? Vy jste vlastně i součástí pátracího týmu Josefa Klímy.\nJá pracuju sám i týmově. Zároveň ale, například v případě Štěchovic a celého nacistického zbrojního programu, který se snažíme objasnit, jsem v takové neformální mezinárodní pozici, v níž je spolupráce nezbytná a nutná. Představte si slona, ke kterému se postavíte a máte ho popsat. Když na něj koukáte z jedné strany, tak se vám to nepovede. Obecně věřím ve spolupráci a v to, že tři badatelé ve spolupráci dokáží víc než tři badatelé zvlášť.\nV souvislosti s filmy, které jsem viděl, a také s tím, čím se Štěchovický poklad proslavil, si vybavuji scény, ve kterých se občas stane, že je badateli kvůli úspěšnému pátrání vyhrožováno. Cítil jste se někdy během svého pátrání v nebezpečí? Myslím tím, že byste zašel tak daleko, že by se to někomu nemuselo líbit.Zatím se mi to nestalo. Buďto to není s těmi tajemstvími tak horké, nebo jsem dost špatný badatel na to, abych se dostal k něčemu, za co by mi mohl někdo vyhrožovat. Možná je to jen o špatné metodice mé práce.\nŠtěchovický poklad, jantarová komnata... to jsou legendy, u nichž by mohlo jít o velké peníze. V těchto případech jste přece na něco přišel.\nProblém je v tom, že všechno, na co jsem přišel, poukazuje na fakt, že na tom peníze trhnout nepůjdou. Cennosti se zkrátka odsouvají do říše snů.\nJaká byla podle vás největší záhada, kterou jste pomohl objasnit?\nTa doufám, že ještě přijde!\nJá asi neumím porovnávat velikosti záhad. Neumím říct, která záhada byla větší. Každá záhada je něco, co nějak nebylo a my to nevíme. Proto existuje snaha to nějakým způsobem vysvětlit. Nemyslím si, že by se mi zatím povedl nějaký senzační objev. Teprve na něm dělám.\nPři luštění záhad musíme mít na paměti, že jsme v Čechách a že se všechno vykecá. Teorii o tom, že existuje druhé metro s tajnými stanicemi, bych nepřikládal moc velkou váhu. (...) Kdyby tomu tak bylo, už by to někdo alespoň částečně vykecal.\nPřesto jste o svém pátrání napsal čtyři publikace, v nichž jste shrnul záhady, které cloumaly naší domovinou. Konkrétně se jedná o tituly Největší záhady kriminalistiky, Přísně tajné skandály, Největší záhady české historie a Štěchovický poklad – konec legend. Která ze záhad, kterou jste zkoumal, byla vašemu srdci nejbližší?\nNejsem si ani jistý, jestli se mi nějakou záhadu podařilo bezezbytku vysvětlit. Spíš jsem nabídl více či méně pravděpodobné vysvětlení, nějakou možnost, co by to třeba mohlo být. K srdci mi přiroste vždy záhada, na které momentálně dělám, a jelikož má člověk občas prostoje a musí na něco čekat, nebo potřebuje občas něco odevzdat do televize Pepovi Klímovi, tak má hrnců na plotně víc.\nKdybych měl skutečně poukázat na největší z nich, tak mám radost, že se mi podařilo zbořit neuvěřitelné hory nesmyslů okolo Štěchovického pokladu a jasně vysvětlit důvody, proč tam nikdo nemohl žádný poklad schovat. Momentálně pracuju na tom, co Štěchovice doopravdy byly a hledám skutečný příběh, jenž měly zakrýt povídačky o neuvěřitelných pokladech, jantarových komnatách a tak dále. Tam jsem ale stále v procesu.\nPříspěvek sdílený badatele.net (@jaroslav.mares)\nMluvíme-li o záhadě, které je vašemu srdci blízko, musím zmínit pražské metro, na které se vás spousta lidí ptá. V minulosti jsem vyzpovídal i strojvedoucího metra, jehož jsem se na tajné chodby a stanice ptal. Odpověděl, že o tom nemůže mluvit, a prý ani nemohl naznačit, jestli existují. Tak se ptám vás, jsou?\nMnožné číslo není úplně na místě. Ano, existuje jedna nezapojená stanice metra na Klárově, ze které vybudovali technologické centrum. Proč do ní pracovníci Dopravního podniku tak neradi pouštějí, to mi zatím neřekli, ale beru to jako součást příběhu. Něco z toho utajení dál přetrvává.\nOvšem i při luštění záhad musíme mít na paměti, že jsme v Čechách a že se všechno vykecá. Teorii o tom, že existuje druhé metro s tajnými stanicemi, bych nepřikládal moc velkou váhu. Nenašel jsem pro to žádnou oporu. Kdyby tomu tak bylo, už by to někdo alespoň částečně vykecal.\nVy jste v „tajné“ stanici Klárov byl. Přišla vám tajemná?\nOno to vlastně moc jako stanice, až na jeden větší prostor, nevypadá. V tu chvíli, kdy mě tam pustili, jsem se spíš upřímně radoval z toho, že jsem se po deseti letech, co jsem se tam chtěl dostat, dostal. Točil jsem a fotil jsem všechno, co mi povolili. Samozřejmě jsem respektoval, že všechna místa vidět nemůžu. Takže i pro mě tam nějaká tajemství zůstala.\nProč si myslíte, že se Pražský dopravní podnik tak urputně snaží chránit tyto neveřejné prostory metra před očima veřejnosti?\nMyslím si, že jisté tajemno je tam z bezpečnostních důvodů. Ne všechno se dá předvést a ukázat, což jsem tehdy respektoval.\nNyní dokončujeme knížku o tom, jak Státní bezpečnost čtyřicet let marně pátrala po nacistických pokladech. (...) Kdo se bude chtít vysmát Státní bezpečnosti, na podzim k tomu bude mít příležitost.\nKterá česká neobjasněná záhada, kterou jste třeba ještě ani neměl možnost probádat, je podle vás ta nejzáhadnější, nejtajemnější a prostě největší?\nTo nevím. (smích) Jsou to všechny, ke kterým jsem se nedostal. Určitě chci dodělat Štěchovice a také se chci zkusit ještě dopátrat k tomu, co se doopravdy stalo s insigniemi Karlovy univerzity, k čemuž ale zatím nemám žádné prostředky.\nV neposlední řadě by mě také zajímalo, jak to bylo s případem Jana Masaryka. U Masarykova případu se domnívám, že ještě možnosti k bádání jsou a doufám, že se k nim ve spolupráci s ostřílenějšími badateli, kteří to mají více nastudováno, dostanu, něco zorganizujeme a minimálně vyloučíme nějaký nesmysl.\nMáte čtyři děti. V médiích, kde se vás ptali právě na záhadu tajné stanice metra, jste říkal, že váš tatínek byl střelmistr a že jste vždy byl fascinován jeho příběhy. Máte také potomka, který je fascinován vašimi záhadami? Myslíte, že budete mít pokračovatele?\nJá vlastně nevím. Řekl jsem si, že svým dětem do výběru kecat nebudu. Jediný moment, ve kterém chci zasáhnout do budoucnosti svých potomků, je situace, v níž se rozhodnou udělat nějakou blbost. Nechci, aby mé děti byly obětí mých nenaplněných cílů, tak to nechám na nich.\nPoslední otázka směřuje k současnosti. Na čem, jestli můžete říct, pracujete momentálně?\nMluvil jsem o Štěchovicích, na nichž pracujeme dál. Když jsem k tomuto případu dával dohromady materiály, tak mi zůstala spousta materiálů o jiných údajných pokladech.\nProto nyní dokončujeme knížku o tom, jak Státní bezpečnost čtyřicet let marně pátrala po nacistických pokladech. Jsou tam docela zajímavé případy od neuvěřitelných detektivek přes skoro horory až po grotesky a příběhy neuvěřitelné lidské blbosti, čímž myslím Stbáckou blbost. Čili kdo se bude chtít vysmát Státní bezpečnosti, na podzim k tomu bude mít příležitost.\nNáhledový obrázek: se svolením Jaroslava V. Mareše\nOpičí neštovice: Kde se vzaly, jaké nebezpečí představují a jaká je…\nOpičí neštovice se po Evropě rozšířily kvůli sexu na dvou rave…\nUkrajinská armáda začala používat české raketomety RM-70. Podvozek…\n2 Test menstruačních kalhotek: To, že neprotečou, nestačí. Důležité jsou i inkluzivní velikosti\n3 FOTOGALERIE: Ukrajinský voják a fotograf před zajetím sdílel se světem své snímky z dobytého Azovstalu\n4 Opičí neštovice: Kde se vzaly, jaké nebezpečí představují a jaká je jejich léčba\n5 Opičí neštovice se po Evropě rozšířily kvůli sexu na dvou rave parties, tvrdí expert\n3 Postupová matematika: Toto jsou možní soupeři českého týmu ve čtvrtfinále\n5 Ukrajinská armáda začala používat české raketomety RM-70. Podvozek mají z Tatry\nVaření klávesisty v ohni i obří dělo ve tvaru penisu. Rammstein v Praze zahráli na vyprodaném letišti\nVětšina práce, kterou vykonávají ženy, zůstává neoceněna. Může být bránou do chudoby\nKOMENTÁŘ: Univerzitní Miss Agro letos přidala také soutěž pro muže. Přilila tím jen olej do ohně toxických stereotypů\nVe světě roste počet poprav a rozsudků smrti. V roce 2021 bylo popraveno nejméně 579 lidí.\nFaráři Pastoral Brothers: Manželství pro všechny by církev měla podpořit (Rozhovor)\n„I mě posílali k plotně. Rozhodčí musí zvládat emoce a neodcházet s brekem,“ říká hokejová sudí Patricie Vokalová (Rozhovor)\nKam na výlet: Po raketové základně v Brdech zbyla už jen opuštěná vojenská technika a všudypřítomné ticho


Levně Lepidlo Pattex Chemoprén univerzální - 4.5l\nLevný produkt: Lepidlo Pattex Chemoprén univerzální - 4.5l\nLepidlo Pattex Chemoprén univerzální Univerzální kontaktní lepidlo na různé materiály, savé i nesavé. Oblast použití lepidla Pattex Chemoprén univerzální Na univerzální kontaktní lepení různých - savých i nesavých - materiálů, jako např.: dřevo, pla… Zobrazit kompletní podrobnsoti o produktu >>>\nVýprodej Lepidlo Pattex Chemoprén univerzální - 4.5l si můžete koupit za cenu 1 295 Kč. Podívejte přímo do e-shopu se, kde můžete levně nakoupit Lepidla a zobrazit si i další podobné akční produkty.\nLepidlo Pattex Chemoprén univerzální Univerzální kontaktní lepidlo na různé materiály, savé i nesavé. Oblast použití lepidla Pattex Chemoprén univerzální Na univerzální kontaktní lepení různých - savých i nesavých - materiálů, jako např.: dřevo, plasty, guma, kůže, plech, sklo, korek, karton a mnoho další. Na lepení savý–savý materiál doporučujeme ředit Chemoprén ředidlem. Nevhodný pro lepení extrudovaného polystyrenu, syntetické kůže, měkčeného PVC , PE a PP. Vlastnosti lepidla Pattex Chemoprén univerzální bez obsahu toluenu lepidlo s vysokou pevností po promíchání okamžitě použitelné zvýšená odolnost vůči teplotě a vlhkosti rychle a lehce zpracovatelné univerzální použití vysoká okamžitá pevnost Technické údaje lepidla Pattex Chemoprén univerzální Báze: polychlorbutadien Barva: matně žlutá Viskozita: cca. 2 200–2 500 mPa.s Hustota: 0,89 g/cm³ Teplota zpracování: mezi +18 °C a +25 °C Spotřeba: 250–350 g/m² (při oboustraném nánosu) Doba odvětrání: 10–15 min při pokojové teplotě Odolnost vůči teplotě: cca. od −40 °C do +90 °C Minimální lisovací tlak: 0,5 N/mm² Otevřená doba: max. do 2 hodin po odvětrání je nutno spoje zalisovat Nanášení: pomocí zubové stěrky nebo štětce Čištění: pomocí ředidla Chemoprén Minimální trvanlivost: 24 měsíců od data výroby Balení tuba: 50 ml a 120 ml, plechovka: 300 ml, 800 ml, 5 l a 10 l Skladování 24 měsíců od data výroby v originálním uzavřeném obalu na suchém místě. Chraňte před teplotami nižšími než +10°C a vyššími než +50°C. Pokyny k technickému zpracování Lepený materiál musí být suchý, zbavený mastnoty a prachu. Při lepení kovů a umělých hmot dodatečným zdrsněním lepených ploch zvýšíte pevnost spoje. Doporučená spotřeba je 250 - 350 g/m² (při nanesení na obě plochy) . Před použitím lepidlo pořádně promíchejte. Nanášejte v tenké vrstvě zubovou stěrkou, štetcem nebo válečkem na obě plochy. Vrstvu lepidla nechte odvětrat cca. 10–15 min, potom oba lepené díly přiložte a pevně stlačte. Pro pevnost spoje je rozhodují síla stlačení, ne doba trvaní tlaku. Konečnou pevnost dosáhnete po 24 hodinách. Případné znečistění lepidlem odstraňte Chemoprén ředidlem.\nParametry zboží: EAN a kód zboží 108817\nTento výrobek můžete zakoupit napříklav v e-shopu kutil.cz využijte této akční nabídky již dnes. Nabízí značkové produkty Pattex za nejlepší ceny.\nKutil.cz je vhodným internetovým obchodem pro všechny správné kutily. Na eshopu objevíte ruční nářadí, hobby potřeby, potřeby ze železářství, potřeby pro dílnu či zahradu. Zobrazte se si nabídku zboží Lepidla Pattex, které můžete zakoupit. Zobrazit produkt kutil.cz za výhodnou cenu.\nVýhodná cena - levně Lepidlo Pattex Chemoprén univerzální - 4.5l\nZlevněně Lepidlo Pattex Chemoprén univerzální - 4.5l\nDalší podobné zlevněné zboží od toho výrobce Pattex naleznete na webu zbozi.cz či heuréce.\nLepidlo na parkety 69A Soudal - 15kg\nLepidla - zobrazit kategorii\nLepidlo Ceys TotalTech Express 290ml - černé


Češi odejdou z Afghánistánu - Haló noviny\nČeši odejdou z Afghánistánu\nDo konce června česká armáda stáhne z alianční mise v Afghánistánu své poslední vojáky. Na jednání sněmovního výboru pro obranu to řekl náčelník Generálního štábu AČR Aleš Opata.\nStínový ministr obrany KSČM Alexander Černý zdůraznil, že KSČM dvacet let nepřetržitě opakuje, že Afghánistán nemá vojenské řešení. »Během těch dvaceti let se utratilo na tom válečném dobrodružství šílené množství peněz, přišlo o život obrovské množství spojeneckých vojáků, ale taky obrovské množství afghánských civilistů, a ukazuje se, že to k ničemu nevedlo. Po dvaceti letech jsme v podstatě tam, kde jsme byli,« zdůraznil Černý. Bojovat proti terorismu je podle něj možné jedině tak, že se změní sociálně-ekonomické podmínky v dané zemi, a k tomu v Afghánistánu rozhodně nedošlo. »Je to naprosto ztracená mise, a pokud by se v ní mělo pokračovat, tak to bude pouze pokračování v té špatně nastoupené cestě, která k cíli rozhodně nevede,« řekl Černý.\nHavránek poznamenal, že mise končí po 19 letech, označil ji za jedno z nejvýznamnějších zahraničních nasazení české armády. »Pro armádu to mělo zásadní dopad na transformaci ozbrojených sil, na posílení interoperability se spojenci,« řekl.\nČerný s ním naprosto nesouhlasí. Právě mise typu afghánské vedly k tomu, že česká armáda byla jednostranně vyzbrojována pouze tak, aby byla schopna plnit tzv. spojenecké závazky neboli »jakékoliv povzdechnutí Severoatlantické aliance nebo Američanů«. Zapomnělo se přitom na obranu vlastní země. »To se pochopitelně nevyplácí, a tak dnes jsme v situaci, kdy by armáda potřebovala investice, kdy bychom měli soustředit pozornost na zajištění vlastní obrany, ale nejsou na to prostředky, a ty, které jsou, jsou vázány na vyzbrojování pro intervenční mise, podobné té v Afghánistánu,« uvedl Černý.\nOdchod českých vojáků z Afghánistánu kritizuje především prezident Miloš Zeman, negativně se k němu vyjádřili i premiér Andrej Babiš (ANO) nebo ministr zahraničí Jakub Kulhánek (ČSSD). Vhodně načasován není ani podle ministra obrany Lubomíra Metnara (za ANO).\nAfghánská mise nevyřešila nic\nOtázky Haló novin pro místopředsedu poslaneckého klubu KSČM Lea Luzara\nJak hodnotíte afghánskou misi? Jaké má výsledky?\nNa tuto misi se můžeme podívat ze dvou úhlů. Jedním je pohled Američanů. Z jejich hlediska je zde významný úspěch: podařilo se jim zabít bin Ládina. Z pohledu všech ostatních aktérů je to jen nekončící válka nevedoucí k míru. Výsledek neodpovídá ani lidským silám a prostředkům, které do této akce byly vloženy, ani očekáváním, s nimiž se do konfliktu šlo.\nTeroristický Tálibán měl být zničen. Výsledkem je, že se nadále přetlačuje s vládními silami, přičemž tyto síly udiveně sledují, že Američané s Tálibánem dokonce vyjednávají o budoucím uspořádání země. To leccos svědčí o jejich vztahu k afghánské vládě, která funguje pod jejich kuratelou – či spíše nefunguje. Ať si ale Američané dohodnou s Tálibánem cokoli, je zřejmé, že se Afghánistán řítí znovu jen do další vleklé občanské války. Zkrátka, spojenecká afghánská mise nevyřešila nic.\nPokusíte se odhadnout, co bude s Afghánistánem dál?\nZdá se mi to zřejmé. Donald Trump rozhodl, aniž by se radil s jakýmikoli spojenci či s NATO, že americká armáda se stáhne. Datum se postupně posouvalo, ale Američané se skutečně stáhnou, to už je jasné. Bez nich účast ostatních armád nemá smyslu. Čili postupně se stáhnou všichni vojáci, zůstane tam možná tisícovka amerických vojáků k zajištění amerických cílů a zájmů v regionu, zejména v Kábulu, ale ti již nerozhodnou nic. Stávající afghánská vláda padne, její pozice je neudržitelná, drží ji při životě jen zahraniční vojáci. Tálibán bude získávat další a další území, není tam v této chvíli vojenská síla, která by ho byla schopna zastavit. Nakonec ovládne většinu území, na nichž vypíše volby, pomiňme nakolik svobodné. V nich drtivě zvítězí a nastolí nový islámský stát řízený pávem šaría, stát založený na ortodoxním náboženství.\nA to vše v regionu, který není stabilní. Kde se sváří muslimský a jaderný Pákistán a hinduistická a stejně tak jaderná Indie.\nShrnuto, myslím, že jsme si takto vytvořili do budoucna obrovský problém.\nMise se účastnila i česká armáda. Má být na to hrdá?\nČeská pozice byla vždy spíše symbolická, našich vojáků tam bylo poměrně málo, na druhou stranu bude nyní, myslím, velmi naléhavé vyhodnotit si, jakých skutečných výsledků česká armáda na této misi dosáhla. Jestli jsme splnili cíle, pro které jsme tam jeli a pro které naši vojáci i umírali. Kolik jsme vycvičili vojáků? Jak se jim daří? Bojují stále ještě ve vládních silách? To jsou vše věci, které se musí zanalyzovat a, myslím, že armáda by toto hodnocení měla předložit jak politikům, tak veřejnosti. Taková analýza by měla být počátkem úvah, jak dalece by se v budoucnu měla Česká republika podobných aktivit a misí účastnit.\nČeši? Žoldáci a okupanti.


Tenis: De Bakker – Miedler , tip na utkání - Livekurzy.cz\nTak výrazný pohyb kurzů jako v tenisovém utkání De Bakker – Miedler se jen tak nevidí a to je pro nás jasným signálem vsadit si!\nI tento týden jsme si pro vás připravili tip na zajímavý tenisový duel De Bakker – Miedler, ve kterém se po počátečním vypsání kurzů role favorita změnila. Potvrdí se změna názoru bookmakerů i na Challengeru v Columbusu?\nDe Bakker – Miedler, Foto: Pixabay.com\nDe Bakker – Miedler: postavení v žebříčku\nAni jeden z hráčů si na Australian Open letos nezahraje, protože oba dva se nachází až ve třetí stovce tenisového žebříčku ATP a tak se jich ani kvalifikace netýkala. De Bakker pamatuje lepší časy, když v sezóně 2010 se o něm mluvilo jako o velkém talentu a měl stálé místo ve světové padesátce. Ale nyní si i díky častým zraněním musí zvykat na úplně jiné pozice a mnohem menší turnaje.\nMiedler je stále mladý hráč, který se každou sezónu zlepšuje a postupuje žebříčkem vzhůru. Pro něj je aktuální postavení na 280.místě vlastně maximem. A to, že hraje tenisové turnaje kategorie Challenger je pro něj úspěch.\nDe Bakker – Miedler: forma soupeřů\nJe stále sice začátek sezóny, ale musíme říct, že Miedler je oproti svému soupeři o krok napřed. V letošním roce odehrál již 3 zápasy s pozitivní bilancí dvě výhry a jedna prohra. Navíc jednu výhru si už připsal na tomto turnaji v americkém Columbusu a už moc dobře ví, jaký je povrch a na jaké podmínky se má připravit.\nNizozemec De Bakker letos hrál pouze jeden zápas na předchozím Challengeru v Orlandu a ten prohrál. V Columbusu ho čeká teprve první utkání. Když se navíc podíváme na předchozí utkání De Bakkera, tak zjistíme, že od loňského srpna vyhrál pouze jediný zápas. To by asi i na nejnovější herní konzoli Nintendo Switch byl úspěsnější.\nDe Bakker – Miedler: pohyb kurzů\nJako v našem úspěšném předchozím tipu na tenisové utkání Rubin – Young, tak i tentokrát, je pro nás největším argumentem pro náš tip pohyb kurzů. Na grafu níže, je vidět, jak se změnila role favorita od původně vypsaných kurzů.\nDe Bakker – Miedler, graf pohybu kurzů\nV okamžiku vypsání zápasu byl na Tipsportu mírným favoritem Timmo De Bakker s kurzem 1,63. Momentálně ale na něj kurz vystoupal až na 2,39. A favoritem je proto nyní Lucas Mieler s kurzem 1,46.\nDe Bakker – Miedler: na koho vsadit\nTakto výrazný pohyb kurzů nemůže být náhoda. Navíc i forma obou hráčů nás utvrzuje v sázce na Australana Miedlera! Aktuálně nejvyšší kurz na výhru Miedlera nabízí Fortuna a má hodnotu 1,54.\n>>> Vsaďte si na zápas De Bakker – Miedler ve Fortuně 200 Kč a získejte 700 Kč zdarma!


Teploměr TQS3 M již není možné objednat. Je nahrazen senzorem THT2 se kterým je kompatibilní. THT2 má oproti TQS3 M odnímatelný senzor různých délek, vyšší rozsah napájecího napětí, a podle připojenéh...více informací\nObjednací kódTQS3_MZáruka36 měsíců\nKatalogový list s kompletním popisem teploměru TQS3. Včetně kompletního popisu komunikačního protokolu Spinel.\nTento dokument popisuje modifikaci teploměru TQS3, který komunikuje protokolem MODBUS RTU.\nVelikost souboru: 410,95 kB