Villaggio Adriano Září 2017: 20 nejlepších pronájmů bytů v Villaggio Adriano - Airbnb, Lazio, Itálie\nVillaggio Adriano · Domovy\nMůj krásný byt může pohodlně ubytovat 3 osoby. Nachází se v klidné lokalitě s výhledem na území archeologického naleziště Villa Adriana, dojdete pěšky za pouhých 5 minut. Za první den se podává uvítací snídaně\nKrásný, moderní byt, přímo naproti historické místo Villa dell'Imperatore Adriano, jeden z italských nejoblíbenějších památek pro milovníky umění a historie a také pro romantiky. Císař Hadrián použil pro pobavení své přátele a milovníky a navrhl ji zapůsobit. Dva další slavné vily jsou v blízkosti: Villa d'Este a Villa Gregoriana. K dispozici jsou 2 velké ložnice, jedna z nich en-suite, 1 velký obývací pokoj, 2 koupelny, prostorná kuchyň a malou terasu s výhledem na archeologický park. Byt bude spát 2/3/4 lidí a je ve třetím patře v domě je výtah a parkoviště. K dispozici jsou tenisové kurty v blízkosti a termální lázně na 3 km. Hadriánova vila se nachází 5 minut chůze od hotelu. Villa d'Este a Villa Gragoriana být dosaženo do 10/15 minut jízdy autem nebo autobusem. Řím centrum města je jen 30 km (30 min vlakem nebo autobusem). Můžete také navštívit Řím s denní vstupenkou Birg, platné v celém regionu a na městskou hromadnou dopravu v hlavním městě, se kterým můžete jít a vrátit se. Autem: A24 Rome-Aquila Tivoli výjezdu, 2 km od sjezdu z dálnice Villa Adriana, ani jeden z konzulárních komunikací (Tiburtina nebo Prenestina) až do Hadriánova vila. Vlakem: Odjezdy z Roma Tiburtina Tivoli Letadlem: letiště Fiumicino nebo Ciampino Autobusem: tam jsou autobusy každých 10 minut od autobusové zastávky do Villa Adriana v Římě Ponte Mammolo, metro B do centra\nAreál je vybaven veškerým zařízením. Restaurace, bary, několik set metrů. Villa Adriana dosažitelné pěšky za pouhých 5 minut.\nByt je velmi krásné a Noemi a její syn jsou velmi pěkné, ochotný a vstřícný. Byli jsme uvízl v hustém provozu a Noemi čekal a byl velmi užitečný, když jsme přijeli. Byt se nachází přímo u Villa Adriana a vedle na neformální restaurace, která sloužila doslova jeden z nejlepších jídel, jaké jsem kdy měl .... je to nádherný dům a nádherné místo.\nByt je velmi hezký, útulný a dobře vybavený. Noemi je člověk k dispozici a starostlivá. Villa Adriana se dostanete pěšky za 10 minut. V Tivoli můžete navštívit jedinečná místa, jako je Villa d'Este, která překvapí svou bellezza.Assolutamente navrhl\nByt byl krásný a prostorný a dobře vybavené vším, co byste mohli potřebovat. Noemi byl báječný a pomůže nám najít cestu. Místo bylo skvělé - ale s autem - a místní restaurace s velkou potravin v docházkové vzdálenosti.\nTento byt je úžasné! A vlastně první, který vypadá přesně jako na obrázcích, nebo ještě lépe! Když jsme přijeli Noemi byl tak příjemný, i když má Itálie je špatná mluvila se mnou do Itálie, takže jsem mohl vyzkoušet, jak moc jsem ještě pochopit! Takový úžasný hostitel! V bytě je vše, co potřebujete! Od svíček do varných pánví, CD k poslechu hudby, jen všechno! Mohu jen doporučit! Díky Noemi! Doufám, že se brzy uvidíme. Grazie\nNoemi a její manžel nám velmi vřelé přivítání. Bytová byl velmi moderní, čisté a dobře vybavená. Užili jsme si ouw zůstat v Tivoli a bude recomment tento byt pro každého, kdo chtějí navštívit oblasti.\nOkouzlující a světlý byt. Náš pobyt byl dokonalý a Naomi je opravdu pěkné a užitečné. Vřele doporučuji!\nDokonalý pobyt, byt je útulný, je hýčkat!\nV pokoji je manželská postel, šatní skříň a dvě komody. V koupelně je hostem výhradní použití, malé, ale komfortní, se sprchou a vysoušečem vlasů. Obývací pokoj, kuchyň a obývací pokoj jsou společné prostory.\nByt se nachází v blízkosti známého Villa Hadriánova, raggiunbile pěšky asi za 15‘se zastaví Cotral (InterCity) a CAT (městská doprava) jsou si velmi blízké. Byt se nachází ve vesničce Villa Adriana Tivoli, a město Tivoli centrum je jen 6 km, lázně voda tryská na 5 km.\nVacker plats, super gästfrihet värdinnan. Utsikten över Rom som är avnjutas från balkongen enbart är värt att vistelsen!\nOkouzlující byt, blízko historického místa Villa dell'Imperatore Adriano, jeden z italských nejoblíbenějších památek pro milovníky umění a historie a také pro romantiky. Existuje jedna velká ložnice, 1 velký obývací pokoj s rozkládací pohovkou, 1 koupelnu, prostornou kuchyň a balkon se stolem. Byt bude spát 2/3/4 lidí a je ve třetím patře a je zde výtah. Pro první den se podává uvítací snídani.\nExistuje jedna velká ložnice, 1 velký obývací pokoj s rozkládací pohovkou, 1 koupelnu, prostornou kuchyň a balkon se stolem. Byt bude spát 2/3/4 lidí a je ve třetím patře a je zde výtah. Pro první den se podává uvítací snídani.\nKrásný byt, moderní a vybavené vším, co potřebujete. Velmi výhodná poloha pro návštěvu vily. vše perfektní\nDům je krásný a nachází mimo hlavní oblasti Tivoli. Je v blízkosti veřejné dopravy, takže můžete přijet do centra města Tivoli a do Říma poměrně snadné. Veronica a Marco byli velmi vstřícní, když jsme přijeli a Marco maminka dokonce nám vynikající domácí crostada jako uvítací dárek.\ndomů a hostit Super pěkné, ale při čištění SOUHRN ... kočka alergeny byly prakticky kdekoli, dokonce i na čisté listy, které budou použity ke spánku mé děti ... bohužel jsme nenašli dobře v rámci tohoto hlediska i v případě, byli mimořádně milí.\nLovely dvoulůžkový pokoj s vlastním sociálním zařízením, která se věnuje hostování hosty na příjemný a nezapomenutelný pobyt v Itálii. Acccogliervi najít teplé a světlé prostředí co by kamenem dohodil od velkého města a Tivoli.\nChcete-li moji hosté jsou věnovány jasný a relaxační pokoj s manželskou postelí a vlastní koupelnou s ručníky a mýdlo. Máte přístup k Wi-Fi a od stolu svého pokoje se můžete připojit k internetu nebo psát pohlednic dovolenou. Po příjezdu na stole tam je mapa centra Říma a Tivoli. Existuje také několik rad fot do termálních lázní, zažilo, doprava, události, restaurace atd. V pokoji je velká a její vystavena do vnitřního dvora, ale pokud chcete trochu více soukromí, máte prostě zavřít elettric závěrky.\nCo je nemilovat o této zóně Řím Est? Je levnější než Římě, ale zároveň budete dostat se do Říma za 30 minut. Tivoli Terme je proslulé termální lázně (SPA), kde si můžete odpočinout a je to jen 300 metrů pěšky od mého domu. Dont starosti, pokud budete cítit zvláštní vůni, když budete dorazit, protože to je síra, která dává také dobré náležitosti do vody (na pití, cítit, k tělu). Kolem mém místě můžete navštívit Tivoli, je to jen 10 minut jízdy autem. Jeho římské město, kde můžete najít také neoklasicistní vily (místům kulturního dědictví UNESCO světě) a krásný výhled na Řím.\nTo místo bylo opravdu čisté a útulné, postel byla tak pohodlné :)) po všech těch kilometrech chůze budete potřebovat dobrý zdřímnout, a určitě to byl nejlepší postel) sousedství byl tak klidný a přátelský, tam je supermarket a restaurací a vše, co potřebujete, je tak blízko. V blízkosti také na vlakové nádraží, Kolem 7-10 minut. Ale místo je trochu daleko od centra, ale pokud jste ranní ptáče a probudit 30 minut dříve, to nebude problém. :) existuje mnoho vlaků cneter v průběhu týdne. tak jako tak, jsme si užili pobyt v Federica v místě a my zůstane na stejném místě, jestli se někdy vrátit znovu navštívit Řím. (Nachází se v blízkosti Tivoli a Hadriánova vila;))\ndobré parkování. příliš hlučný. pokoj je čistý. Hostitel je přátelský.\nMěli jsme skvělý pobyt v Federicas bytu. Jsme zůstali jen jednu noc a my jsme druhý den ráno potkali Federica krátce, když jsme byli na odchodu. Ale všechno bylo skvělé a byt měl vše, co potřeboval! Děkuji!\nFederica je úžasný hostitel. Potkala se nás a přinesla domů poté, co jsme se ztratili: D, podporovaný mapou a obecně byli vždy tady, aby nám pomohli. Pokoj je pěkný a čistý, stejně jako na fotografii (což jsme vlastně nečekali). Doporučuji to všem\nVšechno perfektní, boh, mohl bych přidat další poznámky, ale ve skutečnosti více než profesionální. Díky moc krátká\nFederica bytě je skvělý. Je to jen jak je ukázáno na fotografiích. Ložnice a koupelna jsou prostorné, velmi čisté a pohodlné. Bylo snadné parkovat na ulici. Šli jsme na krátkou vzdálenost na skvělou restauraci Il Grottino, která nás přivítala i když jsme trochu přišel pozdě. Tato oblast se zdá bezpečná a má všechny vymoženosti blízko k bytu. Federica je krásný hostitelka a její kočka je velmi sladký. Kéž bychom coukd hsve zůstat déle. Určitě se vrátí, když jsme v této oblasti. Díky, Federica!\nDům je velmi jednoduchý, ale pěkný Federica byl velmi milý a vstřícný a vyšel do naší doby V oblasti restaurací v blízkosti počátku, takže to bylo těžké k jídlu Celkově vzato jsme neměli žádné problémy. Kousek od nádraží\nUbytování vypadá stejně, jak je uvedeno na fotkách, a hostitelka je moc milá. Doporučuji :)\nVillalba, Lazio, Itálie\nElegante e molto spazioso appartamento, con tutti i comfort che si possa avere bisogno. Il tempo si era trasformata improvvisamente piuttosto fresco e il sistema di riscaldamento era eccellente, una rarità in Italia! Poi, quando si è scoperto caldo, è stato piacevole per aprire alcune delle molte finestre in appartamento. Greta è un ospite incantevole e disponibile, assicurandosi che ho avuto tutto il necessario per il mio soggiorno. Non vedo l'ora di tornare in questo splendido appartamento! Grazie, Greta.\nspazio bella piana, pulita e buona vicino a Villa d'Este e il centro per i negozi\nVackert läge i centrum med parkering. God gästfrihet och vänlighet propietaria.lo rekommenderar att tutti.ottimo.\n모든에는 Tivoli처럼 bene.La의 집에 갔다, bellissima.Siamo가 늦게 도착하지만, 우리가 발견하고 완벽한 서비스를 즉시 pulizia.Si이라고 경고뿐만 아니라 구체적으로 처리 된 casa.La 집에 접근 어려움이 없었다입니다 관심은 당신이는 Tivoli에 가면 이리 riscontrabili.Insomma 분명히 무시할 드물게 작은 세부 사항에 지급됩니다.\nByt je prostorný a světlý, s příjemnou terasou v létě. Nově zrekonstruovaný, má tři ložnice pohodlné. Jedna s manželskou postelí se dvěma pohodlnými postelemi a možností přidání dětské postýlky a nakonec jedna s jedním lůžkem a umyvadlo na pokoji. Pokud je to nutné, rozkládací pohovka v obývacím pokoji. Kuchyň je vybavena veškerým komfortem kompletním vybavením musí vyhovět 7 lidí. Má WIFI rychlý optické vlákno.\nJsme v rezidenční čtvrti pět minut od centra města, kde Garibaldi náměstí je autobusová zastávka pro Řím a Villa Adriana. Slavný Villa D'Este je jen pár minut chůze. Máme soukromé parkoviště pod domem.\nFantastisk sted med en utrolig terrasse. Meget stærkt anbefales\nPasamos dos días maravillosos en este hermoso apartamento en Tivoli simplemente arreglado con gusto, muebles agradable y una bonita terraza. Los dueños fueron muy amables y muy servicial, incluso llevaron el equipaje a adriana coche villa para (URL HIDDEN) de vuelta!\n아파트는 아주 잘 있습니다. 도보는 도시의 주요 명소에 단 몇 분 거리에 있습니다. 장식은 현대적이고 세련된이며, 모든 것이 아주 깨끗합니다. 특히 Tivoli에 바쁜 하루에 완벽한 장소 후 넓은 테라스는 휴식을 취합니다. 안나 이올란다와 그녀의 남편은 매우 도움이되었다 유용한 정보를 많이 우리에게 제공했다.\nSe vám bude líbit svou dovolenou z těchto důvodů: světlo a pohodlí postele. Moje ubytování je vhodné pro páry a osamělých dobrodruhů.


Virtuální asistentka: Konec drahých zaměstnanců a složitého řešení pracovních úkolů - finprehled.cz\nTipy & rady, Zajímavé |29. 5. 2020 |by Jan Neckář |0\nSpousta firem si nehlídá výdaje, zaměstnává zbytečně moc lidí, navíc složitě řeší nejrůznější úkony. Pak není divu, že jsou jejich zisky minimální. Nemají čas na podstatné věci, zabývají se něčím, co se dá provést daleko snadněji a efektivněji. Pomoci může služba virtuální asistentky.\nVirtuální asistentka umí spoustu věcí\nPředstavte si, jaké by to bylo, pokud byste se ve své firmě nemuseli zabývat úplně vším, co odvádí pozornost od zásadních činností, jež vám vydělávají peníze. Dá se toho docílit, právě proto vznikla virtuální asistentka, která je stále oblíbenější službou u podnikatelů a živnostníků.\nPomocí virtuální asistentky máte možnost zbavit se mnoha úkolů, s nimiž se dnes trápíte, případně je za vás řeší drazí kmenoví zaměstnanci či externí firmy. Jde třeba o marketing, což je velmi důležitá součást podnikání, jestliže chcete uspět v boji s konkurencí, jenže stojí mnoho úsilí.\nVirtuální asistentka je schopna provést marketingové služby za vás. Content marketing vám do budoucna zajistí, že o vás zákazníci, případně možní obchodní klienti budou vědět, firma nezanikne mezi ostatními.\nCopywriting jako součást marketingových služeb\nVirtuální asistentka vám pomůže marketing rozjet a zajistí jeho spravování. Součástí je kupříkladu také copywriting, díky němuž se o firmě dozvědí uživatelé internetu. Jde o levný, avšak velmi účinný marketingový nástroj, který spolu s dalšími částmi content marketingu dokáže výrazně pomoci k úspěchu v podnikatelské činnosti.\nVirtuální asistentka toho umí daleko víc. Namátkou jde o zákaznický servis, v jehož rámci například zpracuje objednávky, vyřeší reklamace apod. V neposlední řadě si ji pak můžete najmout k účetnictví firmy, ale i běžným rutinním úkolům, které by jinak museli vykonávat za mnohem vyšší náklady vaši zaměstnanci.\nVirtuální asistentka je schopna provést marketingové služby za vás.


Světové šampionky jsou z Taneční školy PIROUETTE! | Prostějovské novinky\nVydáno: Pá, 11/23/2018 - 15:08\nCelá výprava byla povedená. Skvělá atmosféra soutěže a báječná organizace byla příjemná, vysoká úroveň konkurenčních čísel inspirativní a skvělé výsledky TŠ PIROUETTE třešničkou na dortu. Technicky náročné a originální choreografie Ivy Kuptíkové spolu s neutuchající pílí holek, ochotou a vůli rodičů, organizačním zázemím od Lenky Malindové a technickou a morální podporou Veroniky Votavové, to je koktejl úspěchu. Díky patří i všem rodičům a příznivcům školy, sponzorům a Statutárnímu město Prostějov, kteří svou pomocí podpořili účast tanečnic na WADF World Dance Championship. Již nyní všichni pracují na nových choreografiích a tak se budeme těšit na další skvělé výsledky v novém roce. (Zdroj TŠ PIROUETTE)


Assassin's Creed: Unity se zdrží, vyjde v polovině listopadu – Doupě.cz\nAssassin's Creed: Unity měl původně vyjít ke konci října letošního roku na PC, PS4 a Xbox One, Ubisoft ale oznámil malé zdržení. Hra dorazí do obchodů 13. listopadu, tedy o dva týdny později.\nLehký odklad pomůže vývojářům vypiplat všechny detaily k dokonalosti a zajistí, aby hra dostála očekáváním fanoušků.\n"Blížíme se k vydání, zjistili jsme však, že potřebujeme ještě o chlup více času na to, abychom udělali z Unity vyjímečnou hru," nechalo se slyšet studio. "Děkujeme všem fanouškům za oddanost a slibujeme, že přineseme tu nejlepší hru, jakou můžeme vytvořit."\nTémata článku: PC Akce Komentář Xbox One Assassin's Creed Assassin's Creed 3 Assassin's Creed 2 Assassin's Creed Syndicate Assassin's Creed Liberation Assassin's Creed 4: Black Flag Assassin's Creed 1 Assassin's Creed Brotherhood Assassin's Creed Revelations Assassin's Creed Unity Life is Strange ZDR Listopad Zdržení Assassin For the Creed C + + Unit\n29. 8. 2014 16:22 milan53 taky je pro me serie AC srdcovka, bohužel zatím...\n29. 8. 2014 2:01 MilFein Nemas pravdu. Kazdej dil assassina byl vyjimecnej...\n28. 8. 2014 18:33 Quinzel Tak to by nebyl Ubisoft aby něco neodložil,...


Nicholas Eames: Králové Wyldu — ukázka by Host nakladatelství - Issuu\nNICHOL AS EAMES KRÁLOVÉ W YLDU\nNICHOL AS EAMES BRNO 2019\nS Opevněné město / pevnost Město\nSevern í níž iny\nM o č á l\nk o s t í\nMočál stínů no ú\nStříbrné vodopády Lindhall\nWy ldw atch\nB r u m a l s k é p u s t i n y\nTaliskard Ruangoth Jí\níté št no\nMělč iny ras ko\nZrc a jez dlov ero é\nu zub va\nry ho Východní\nA N D U A L G R PH A\nVelká z elená\nMěděný záliv Aldea\nSlané kopc e\nHanův dvůr (letní)\nNARMEER y in\nla na Pa Ploši\nUt Dumidianská závěj\nHanův dvůr (zimní)\nr vé lo\nKings of the Wyld Copyright © 2017 by Nicholas Eames This edition published by arrangement with Orbit, New York, usa All rights reserved Cover illustration © Richard Anderson Map by Tim Paul Illustration Translation © Michaela Šprtová, 2019 Czech edition © Host — vydavatelství, s. r. o., 2019 isbn 978-80-7577-798-0\nMámě, která vždycky věřila. Rose, která vždycky věděla. A tátovi, který se nikdy nedozví, jak moc.\nK a p i t ola p rvn í\nDuch u cesty\nPodle stínu byste čekali, že Clay Cooper bude mnohem větší. Ano, byl větší než většina mužů. Měl široká ramena a hruď jako sud vyztužený železem. I jeho ruce byly obrovské — každý korbel v nich vypadal jako hrneček na čaj. A pod jeho střapatým hnědým vousem se rýsovala brada ostrá jako hrana lopaty. Jeho stín se však za ním v zapadajícím slunci táhl jen jako neodbytná připomínka toho, jakým mužem Clay býval: velkým, temným a víc než jen trochu hrozivým. Ten den už dopracoval, a tak se ploužil po vyšlapané stezce, kterou místní nadsazeně nazývali hlavní cestou do Coverdale, a s úsměvem pokyvoval na každého, koho potkal. Všichni spěchali, aby přišli domů ještě před setměním. Přes obnošenou koženou vestu nosil Clay zelený plášť Hlídky a u pasu ve staré otrhané pochvě omšelý meč. Štít, za ta léta otlučený mnoha ranami seker a poškrábaný mnoha drápy a šípy, měl pověšený na zádech. A jeho přilba… Tu, kterou mu seržant dal minulý týden, ztratil. Stejně jako tu před měsícem a každou jinou, již mu pravidelně po několika měsících dávali už od chvíle, kdy se u Hlídky zapsal — což bylo téměř před deseti lety.\nPřilba omezuje vidění. Když nic, tak úplně otupí sluch a člověk v ní většinou vypadá jako idiot. Clay Cooper přilby nenosil. Tak to prostě bylo. „Clayi! Hej, Clayi!“ přiklusal k němu Pip. Mladík, který také oblékal zeleň Hlídky. Svůj směšný kastrol na hlavu nesl pod paží. „Zrovna jsem to zabalil u jižní brány,“ oznámil zvesela. „A co ty?“ „Na severu.“ „Pěkně,“ usmál se chlapec a pokývl hlavou, jako by Clay řekl něco nesmírně zajímavého. „Něco neobvyklýho?“ Clay pokrčil rameny. „Hory.“ „Chachá! Prý hory. Klasa. Hej, už jsi slyšel, že Ryk Yarsson viděl u Tasselovy farmy kentaura?“ „Nejspíš to byl obyčejnej los.“ Chlapec na něj nedůvěřivě pohlédl, jako kdyby bylo velmi nepravděpodobné, že Ryk viděl místo kentaura losa. „Každopádně, nechceš zajít ke Králově hlavě na pár piv?“ „Neměl bych,“ odpověděl Clay. „Doma na mě čeká Gin ny a…“ Zarazil se. Nenapadla ho žádná výmluva. „No tak,“ ponoukal ho Pip. „Jen na jedno.“ Clay zamručel. Zamžoural do slunce a zvažoval, jestli mu Ginnyin vztek stojí za hořkou chuť piva stékajícího do krku. „Dobrá,“ podvolil se. „Na jedno.“ Koukat celý den na sever bylo přece jen náročné. U Královy hlavy už bylo dost plno. Dlouhé stoly byly přecpané lidmi, kteří přišli pít, tlachat a drbat. Pip se vytratil k baru a Clay jim zatím našel volné místo u nejvzdálenějšího stolu. Zdejší rozhovory se točily kolem obvyklých témat: počasí a války. Ani jedno z nich nebylo kdovíjak slibné. Na západě, v Endlandu, došlo k velké bitvě. Podle řečí to nedo padlo dobře. Armáda Republiky čítala dvacet tisíc vojáků 12\na podporovalo ji několik námezdních skupin a všichni byli zmasakrováni Heartwyldskou hordou. Těch pár bojovníků, kteří přežili, se stáhlo do města Castie, které teď jejich protivníci obléhali. Přeživší museli snášet nemoci a hlad, zatímco se nepřítel za zdmi cpal jejich mrtvými. A pak se mluvilo o tom, že ráno už přimrzlo. Takhle brzy na podzim to nebylo dobré. Pip se vrátil se dvěma půllitry a dvěma kamarády, které Clay neznal a jejichž jména zapomněl v okamžiku, kdy mu je řekli. Zdáli se to být docela milí chlapci, ale Clay měl prostě na jména špatnou paměť. „Takže ty jsi byl v nějaký skupině?“ zeptal se ho jeden z nich. Měl rovné zrzavé vlasy a obličej posetý pihami a podebranými uhry. Clay se nejdřív dlouze napil, pak položil korbel na stůl a zadíval se na Pipa. Ten měl alespoň dost cti na to, aby se zastyděl. Clay přikývl. Ti dva si vyměnili pohledy a pak se Piháč nahnul přes stůl. „Pip tvrdí, že jste po tři dny udrželi Ohňovoledovej průsmyk proti tisícovce oživlých mrtvol.“ „Já jich napočítal jen devět set devadesát devět,“ opravil ho Clay. „Ale jo, tak nějak to bylo.“ „Tvrdí, že jste zabili Akatunga Děsivýho,“ řekl druhý chlapec, jehož snaha o pěstování vousu skončila jako chomáč chlupů, kterému by se vysmála každá babka. Clay se znovu napil a zavrtěl hlavou. „Jen jsme ho zranili. Ale slyšel jsem, že pak umřel ve svým doupěti. Pokojně. Ve spánku.“ Vypadali zklamaně, potom však Pip do jednoho z nich šťouchl loktem. „Zeptejte se ho na obléhání Dutýho vrchu.“ „Dutej vrch?“ zamumlal Chomáč a oči mu div nevypadly z důlků. „Moment, obléhání Dutýho vrchu? Takže vaše skupina byla…“ 13\n„Sága,“ dokončil za něj Piháč v čirém úžasu. „Byl jsi členem Ságy!“ „To už je dávno,“ řekl Clay a šťoural se v suku na stole před sebou. „Ale jo, to jméno je mi nějak povědomý.“ „Páni,“ vydechl Piháč. „To si děláte prdel,“ pronesl Chomáč. „Prostě… Páni,“ zopakoval Piháč. „To si děláte prdel,“ zopakoval Chomáč. V soutěži v nevěřícném divení se nechtěl nechat zahanbit. Clay na to nereagoval. Jen usrkl piva a pokrčil rameny. „Takže znáš Zlatýho Gabea?“ zeptal se Piháč. Clay opět pokrčil rameny. „Jo, Gabriela znám.“ „Gabriela!“ zatrylkoval Pip. Užasle rozmáchl rukama tak, že si rozlil pití. „Prý Gabriela! Klasa.“ „A Ganelona?“ zeptal se Chomáč. „A Arcandiuse Mooga? A Matricka Lebkobijce?“ „A taky…“ Piháč se tak zamyslel, až mu na čele naskočila vráska. Moc mu to, chudákovi, na kráse nepřidalo, naznal v duchu Clay. Chlapec byl ošklivý jako noc. „Na koho jsme zapomněli?“ „Na Claye Coopera.“ Chomáč si začal zadumaně hladit chlupy na bradě. „Ach, Clay Cooper…“ poznamenal zaraženě. „Jasně.“ Piháčovi chvíli trvalo, než si to konečně spojil. Pak se pleskl do bledého čela a zasmál se. „Při bozích, já jsem ale blb!“ To bozi už vědí, pomyslel si Clay. Pip si uvědomil trapnost situace, a tak se zapojil. „Pověz nám nějakou historku, Clayi. Třeba jak jste tehdy zabili toho nekromanta nahoře v Oddsfordu. Nebo jak jste zachránili tu princeznu z… toho místa… pamatuješ?“ Kterou? přemítal Clay. Ve skutečnosti zachránili několik princezen. A kdyby zabil jen jednoho nekromanta… ale 14\non jich zabil tucet. Kdo by takové blbiny počítal? O to však nešlo — neměl na vyprávění příběhů náladu — nebo na šťourání ve věcech, které se usilovně snažil pohřbít a pak zapomenout, kde je pohřbil. „Promiň, chlapče,“ řekl Pipovi a dopil zbytek piva. „Slíbil jsem ti jedno.“ Omluvil se, dal Pipovi pár měďáků za pivo, a — jak doufal — poslední sbohem Piháčovi a Chomáčovi. Protlačil se ke dveřím, a když se konečně octl venku v klidném chladu, dlouze si povzdechl. Záda ho bolela z toho, jak se krčil u stolu. Protáhl se, zaklonil hlavu a zahleděl se na první hvězdy. Vzpomněl si, jak se pod noční oblohou vždycky cítil malý a bezvýznamný. A tak šel a něco ze sebe udělal. Myslel si, že až se pak jednou na tu kopu hvězd znovu podívá, jejich nádhera už ho nezastraší. Jenže tak to nefungovalo. Po chvíli pohled od potemnělé oblohy odtrhl a vydal se na cestu k domovu. Prohodil pár zdvořilostních slov s hlídkou u západní brány. Ptali se, jestli už slyšel o kentaurovi, kterého zahlédli u Tasselovy farmy. A o bitvě na západě a těch chudácích uvězněných v Castii? Hnusná, hnusná situace. Clay šel po vyjetých kolejích a dával pozor, aby si ne vymkl kotník. Ve vysoké trávě po obou stranách cesty cvrče li cvrčci, v korunách stromů nad ním jako příboj šuměl vítr. Zastavil se před svatyní Pána Léta u cesty a k nohám jeho sochy hodil měďák. Po pár krocích a krátkém zaváhání se vrátil a hodil k soše ještě jeden. Dál od města byla větší tma a Clay odolával, aby znovu nevzhlédl. Radši drž zrak při zemi, řekl si v duchu, a minulost nech v minulosti, kam patří. Máš, co máš, Coopere, a je to přesně to, co jsi chtěl, ne? Dítě, ženu, prostej život. Bylo to poctivé živobytí. Pohodlné. 15\nSkoro jako by slyšel Gabrielovo pohrdavé odfrknutí. Po ctivý? Poctivost je nuda, řekl by jeho starý přítel. Pohodlí je nezáživný. Gabriel se však oženil o hodně dřív než Clay. Měl dokonce dceru. Teď už nejspíš dospělou. A přesto Gabeův duch s Clayem stále zůstával, mladý, divoký a velkolepý. V koutku mysli se Clay ušklíbal. „Kdysi jsme bývali obři,“ řekl. „Větší než život. A teď… Teď jsme jen unavení staříci,“ zamumlal Clay do noci. Ale co na tom bylo špatného? Svého času potkal spoustu skutečných obrů a většinou to byli pitomci. Přestože si Clay dokázal svá rozhodnutí racionálně odůvodnit, Gabeův duch ho pronásledoval celou cestu až domů. S šibalským pomrkáváním kolem něj procházel, mával na něj z pohodlného místečka na sousedově plotě, jako zkroucený žebrák se krčil u vchodových dveří. Ale tento poslední Gabriel vůbec nebyl mladý. A ani trochu divoký. A velko lepý byl asi jako stará rozpadlá zřícenina. Vlastně vypadal naprosto příšerně. Ale jakmile spatřil přicházejícího Claye, vstal a usmál se. Za celý svůj život však Clay neviděl nikoho tak smutného. Zjevení ho oslovilo. Jeho hlas zněl velice živě — stejně živě jako cvrkot cvrčků kolem a vítr v korunách stromů u cesty. A pak se ten křehký úsměv vytratil. A Gabriel, opravdový, živý Gabriel, žádný duch, se zhroutil Clayovi do náruče. Vzlykal mu na rameni, tiskl se k němu jako dítě, které se bojí tmy. „Clayi,“ řekl. „Potřebuju tvoji pomoc… Prosím.“\nK a p i t ola druhá\nJakmile se Gabriel vzpamatoval, šli dovnitř. Ginny se k nim od kamen otočila. Zaťala zuby. Griff k nim přiběhl, poskakoval a vrtěl přitom svým mohutným ocasem. Claye očichal jen zběžně a pustil se do čenichání kolem Gabeovy nohy. Jako by to byl počuraný kmen stromu. Což nebylo daleko od pravdy. Clayův starý přítel se rozhodně nacházel v zoufalém stavu. Jeho vlasy a vousy byly jedním zacuchaným chuchvalcem a oblečení připomínalo spíš obyčejné špinavé hadry. Boty měl děravé — ze zničených kožených špiček mu lezly prsty, jako buclatí červi. Ruce neudržel chvíli v klidu. Neustále si je mnul nebo jimi nevědomky žmoulal lem své tuniky. Nejhorší však byly jeho oči. Obličej ztrhaný, oči hluboko zapadlé, strnulé a utrápené. Jako by všude, kam se podíval, viděl něco, co by raději vidět nechtěl. „Griffe! Lehni!“ přikázal Clay psovi. Ten se, jakmile uslyšel své jméno, napřímil. Měl černou srst, vodnaté oči a z tlamy mu visel růžový jazyk. Nebylo to zrovna ušlechtilé zvíře — nebyl dobrý k ničemu jinému než k vylizování talířů. Nedokázal nahánět ovce ani vyplašit tetřeva z úkrytu. A pokud by se k nim někdo pokusil vloupat, nejspíš by ho nevystrašil, ale donesl by mu papuče. Nicméně při pouhém 17\npohledu na něj se Clay musel smát (tak zatraceně roztomilý byl) a to bylo nadevše. „Gabrieli,“ dostala ze sebe konečně Ginny. Zůstala však stát na místě. Neusmála se, nepřišla ho obejmout. Gabriel ji nikdy moc nezajímal. Clay ji podezříval, že ho viní ze všech špatností, které kdy Clay prováděl (hazard, rvačky, nadměrné pití) a od kterých se ho posledních deset let snažila držet dál, a ze všech ostatních zlozvyků (žvýkání s otevřenou pusou, nemytí rukou, občasné škrcení lidí), jež se ho stále snažila odnaučit. Počítalo se k tomu i několik návštěv v dobách, kdy Gabea opustila žena. Pokaždé když se objevil, měl nějaký úžasný plán, jak dát dohromady jejich starou skupinu a vyrazit za slávou, bohatstvím a unáhleným dobrodružstvím. Kousek na jih se nacházelo město, které bylo třeba zachránit před zuřivým ničivým drakem, v Kvílivém lese bylo nutné rozehnat vlčí doupě nebo v zapadlém koutě říše posbírat nějaké stařence prádlo — a mohla jí pomoci jedině Sága. K tomu, aby Clay Gabriela odmítl, nepotřeboval za patami Ginny. Viděl, že Gabe touží po něčem, co už se nedá vrátit. Byl jako stařec upínající se na vzpomínky na své krásné mládí. A přesně tak to bylo. Jenže Clay věděl, jak to v životě chodí. Život se nežije v kruhu, který se pořád opakuje. Život je jako oblouk. Jeho běh je stejně nezadržitelný jako východ a západ slunce. A stejně jako v případě slunce i v životě po nejjasnější chvíli na vrcholu následuje pád. Clay zamrkal. Ztratil se ve vlastních myšlenkách. Občas se mu to stávalo. V takových chvílích si přál, aby své úvahy dokázal lépe formulovat. Byl by pak za chytráka. Místo toho tam jen hloupě stál a ticho mezi Ginny a Gabrielem se nepříjemně protahovalo. „Vypadáš hladově,“ pronesla nakonec. Gabriel kývl a nervózně si promnul ruce. 18\nGinny si povzdechla a pak se tato milá, příjemná, úžasná žena donutila usmát, popadla lžíci, kterou původně míchala obsah hrnce, a houkla na ně přes rameno: „Tak se posaďte. Nakrmím vás. Uvařila jsem Clayovo oblíbený jídlo — králičí guláš s houbama.“ Gabriel zmateně zamrkal. „Clay houby nesnáší.“ Clay viděl, jak Ginny ztuhla. „Bejvávalo,“ prohlásil hlasitě. Dřív než se jeho žena — jeho výbušná, neskutečně děsivá žena s prořízlou pusou — mohla otočit a rozbít mu tou dřevěnou lžicí hlavu. „Ginny s nima dělá něco… díky čemu… jsou chutnější.“ Ne tak zatraceně odporný bylo první, co ho napadlo. „Jsou fakt dobrý,“ dodal. „Co to s nima děláš, zlato?“ „Podusím je,“ řekla nejvýhrůžnějším tónem, jakého je žena schopna. Na Gabeově tváři se objevil výraz připomínající úsměv. Vždycky si užíval, když mě někdo dusil, uvědomil si Clay. Usadil se na židli a Gabriel udělal to stejné. Griff se odvalil na svou rohožku, párkrát si olízl kulky a usnul. Clay mu záviděl. „Je Tally doma?“ zeptal se. „Je venku,“ odvětila Ginny. „Někde.“ Clay doufal, že je někde poblíž. V okolních lesích se potulovali kojoti. V kopcích zase vlci. Sakra, Ryk Yarsson přece u Tasselovy farmy viděl kentaura! Nebo losa. Obojí může malou holku zabít. „Měla by se vracet před setměním,“ řekl. Jeho žena se ušklíbla. „To i ty, Clayi Coopere. Vzal sis pár hodin navíc na hradbách, nebo z tebe cítím Královy chcanky?“ Pivu ze zdejší hospody říkala Královy chcanky. Bylo to poměrně trefné pojmenování. Když ho od ní Clay slyšel poprvé, smál se mu. Teď mu však až tak vtipné nepřipadalo. Clayovi sice zábavné nepřišlo, ale Gabrielovi očividně náladu zlepšilo. Culil se jako chlapec, jehož bratr dostal vynadáno za lumpárnu, kterou neprovedl. 19\n„Je dole u bažin,“ řekla Ginny a z kredence vyndala dvě keramické misky. „Buď rád, že nosí domů jen žáby. Brzy si začne vodit kluky. A pak se teprve budeš mít čeho bát.“ „Bát se bude někdo jinej, ne já,“ zamumlal Clay. I na to se Ginny ušklíbla. Clay přemýšlel, jestli se má zeptat, proč před ním už nestojí miska vroucího guláše. Jeho vůně v něm vyprovokovala hladové zakručení žalud ku. I když v něm byly houby. Ginny z kolíku u dveří sundala svůj plášť. „Půjdu se podívat, jestli je Tally v pořádku,“ oznámila. „Možná bude s těma žábama potřebovat pomoct.“ Vrátila se a dala Clayovi pusu na temeno hlavy. Uhladila mu vlasy. „Bavte se, chlapci.“ V otevřených dveřích se zarazila a znovu se k nim otočila. Nejdřív se podívala na Gabriela, který se už vrhl na svou misku — jako by to bylo po dlouhé době první jídlo, které jedl. A pak se podívala na Claye. Clay si až za několik dní (po jednom těžkém rozhodnutí a po mnoha mílích) uvědomil, co v tu chvíli viděl v jejích očích. Něco jako zamyšlený a odevzdaný zármutek, jako kdyby už věděla — jeho milující, nádherná a pozoruhodně bystrá žena —, co se chystá a co je nevyhnutelné. Nevyhnutelné jako střídání ročních období nebo skutečnost, že řeky ústí do moří. Dovnitř zavál chladný vítr. Ginny se zachvěla i přes plášť. A pak odešla. „Jde o Rose.“ Dojedli a odsunuli misky stranou. Clay věděl, že by je měl namočit ve dřezu, aby je později nebylo tak těžké umýt. Náhle však cítil, že by od stolu vstávat neměl. Gabriel za ním přišel v noci, z velké dálky, jen aby mu něco řekl. Bude nejlepší nechat ho mluvit. „O tvoji dceru?“ ujistil se Clay. 20\nGabe pomalu přikývl. Obě ruce měl na stole, pohled upřený mezi ně, ale nepřítomný. „Je… umíněná,“ dostal ze sebe nakonec. „Zbrklá. Rád bych řekl, že to má po matce, ale…“ Ve tváři se mu zase objevil slabý úsměv. „Pamatuješ, jak jsem ji učil šermovat?“ „Pamatuju si, jak jsem ti říkal, že to není dobrej nápad,“ odvětil Clay. Gabriel pokrčil rameny. „Jen jsem chtěl, aby se dokázala bránit. Chápeš přece, propíchnout je a tak. Jenže ona chtěla víc. Chtěla se stát…“ Zarazil se. Nedostávalo se mu slov. „Slavnou.“ „Jako její otec?“ Gabriel se kysele ušklíbl. „Přesně tak. Asi slyšela až moc historek. Měla plnou hlavu nesmyslů o tom, jak se stát hrdi nou, jaký to je, bojovat ve skupině.“ A od koho tohle všechno asi slyšela? pomyslel si Clay. „Já vím…“ uznal Gabriel. Tušil, na co Clay myslí. „Částečně je to moje vina, to nepopírám, ale nemůžu za to jen já. Dnešní děti… jsou žoldnéři přímo posedlý. Obdivujou je, až to zdravý není. Většina z nich ani nemá skupinu! Jen si vždycky najdou pár bezejmenných rváčů, který se za ně bijou. A oni sami se pak akorát pomalujou válečnýma barvama a promenádujou se v pěkným brnění s blyštivým mečem v ruce. Existuje chlap, a to si nedělám prdel, kterej jezdí na mantichoře!“ „Na mantichoře?“ podivil se Clay nevěřícně. Gabe se zahořkle usmál. „Šílený, co? Kdo by kurva chtěl jezdit na mantichoře? Ty potvory jsou nebezpečný! No, co ti budu povídat.“ Clayovi nic říkat nemusel. Na levém stehně měl ošklivou jizvu po bodnutí. Důkaz, jak riskantní je s takovými příšerami bojovat. Mantichora není žádný mazlíček. A rozhodně se nehodí na ježdění. Plácající křídla, ocas s jedovatým 21\nostnem a tělo lva zrovna nevybízejí k tomu, abyste jí lezli na hřbet. „I nás obdivovali,“ podotkl Clay. „Teda tebe. A Ganelona. Ještě pořád se o vás vypráví a zpívají písně.“ Samozřejmě že vyprávění byla zveličená a písně většinou hodně nepřesné. Ale dochovaly se. Dlouho poté, co muži, kterých se týkaly, už přestali být takoví jako tehdy. Kdysi jsme byli obři. „Není to totéž,“ trval na svém Gabriel. „Měl bys vidět ty davy, když tyhle skupiny přijedou do města. Lidi křičí, ženský vřeští na ulicích.“ „To zní děsivě,“ prohlásil Clay a myslel to vážně. Gabriel si ho nevšímal a pokračoval. „Každopádně, Rose se chtěla naučit šermovat. Tak jsem ji naučil zacházet s mečem. Myslel jsem si, že ji to začne nudit. A pokud se to měla naučit, bylo lepší, když se to naučí ode mě. Navíc to pěkně naštvalo její matku.“ Clay si dokázal představit, jak to muselo její matku roz lítit. Rosina matka Valery totiž pohrdala násilím a zbraněmi. Ať už se používaly k jakémukoli účelu. Sága se tehdy před lety rozpadla zčásti kvůli ní. „Problém byl,“ pokračoval Gabriel, „že Rose byla dobrá. Hodně dobrá. A to není jen vychloubání hrdýho otce. Šermovala s dětma svýho věku, ale pak je přestalo bavit, že je pokaždý vyklepla. Začala proto vyhledávat pouliční rvačky nebo se zapojovala do soubojů.“ „Dcera Zlatýho Gabea,“ přemýšlel nahlas Clay. „To musel být tahák.“ „Asi ano,“ souhlasil Gabe. „Ale jednoho dne si Val všimla jejích modřin. Popadl ji amok. Samozřejmě z toho vinila mě. Postavila si hlavu. Víš, jaká je. A Rose toho na chvíli nechala. Jenže…“ Přestal. Clay viděl, jak sevřel čelist, jako by se snažil překousnout něco nepěkného. „Když její mat22\nka odešla, s Rosie jsme si moc… nerozuměli. Začala zase chodit ven. Někdy se nevracela celý dny. Modřin přibývalo. Pak i ošklivých škrábanců. Ostříhala si vlasy — díky Svatý Čtveřici, že její matka už byla pryč — jinak bych přišel o vlasy i já. A pak se objevili kyklopové.“ „Kyklopové?“ Gabriel se na Claye úkosem podíval. „Obří bastardi, s jedním velkým okem uprostřed čela?“ Clay mu pohled oplatil. „Vím, co je to kyklop, vole.“ „Tak proč se ptáš?“ „Neptal…“ Clay se zarazil. „To máš jedno. Co bylo s kyklopama?“ Gabriel si povzdechl. „No, jeden se usadil v tý starý pevnosti severně od Vydrova. Ukradl nějakej dobytek, kozy, psa — a pak zabil lidi, co je šli hledat. Vrchnost měla plný ruce práce, a tak sháněli někoho, kdo by se o tu nestvůru postaral za ně. Jenže v tu dobu neměli žádný žoldnéře. Nebo aspoň ne takový, co by na to měli koule. Dokonce vypravili posla i za mnou, ale já odmítl. Sakra, vždyť já už ani nemám meč!“ Clay ho s úžasem přerušil. „Cože? A co Vellichor?“ Gabriel sklopil oči. „Já… no… prodal jsem ho.“ „Cože?“ zeptal se Clay. Než se od svého přítele dočkal odpovědi, raději položil ruce před sebe na stůl. Bál se, že by je sevřel v pěst nebo by popadl misku a rozbil by ji Gab rielovi o hlavu. Pronesl co nejklidněji: „Na chvilku se mi zdálo, jako bys prohlásil, žes prodal Vellichor. Meč, kterej ti svěřil sám archón, když umíral. Sakra, meč, kterým vyřízl průchod ze svýho světa do našeho. Tenhle meč? Opravdu jsi prodal takovej meč?“ Gabriel při každém slovu klouzal na židli níž a níž. Přikývl. „Byl jsem zadluženej, a jakmile Valery zjistila, že jsem naučil Rose bojovat, nechtěla ho mít v domě,“ vysvětloval pokorně. „Tvrdila, že je nebezpečnej.“ 23\n„Ona…“ Clay se zarazil. Opřel se na židli a promnul si oči. Zaúpěl. Griff v rohu vycítil jeho zoufalství a zamručel taky. „Dopověz to,“ dodal nakonec. Gabriel pokračoval. „Nemusím ti říkat, že moje odmítnutí vyvolalo na několik týdnů rozruch. A pak se najednou rozneslo, že na něj někdo došel a zabil ho.“ Smutně se usmál. „Úplně sám.“ „Rose,“ řekl Clay. Nebyla to otázka. Nebylo třeba se ptát. Gabriel přikývl. „Přes noc se proslavila. Začali jí říkat Krvavá Rose. Což je docela dobrý jméno.“ To ano. S tím Clay musel souhlasit. Ale neobtěžoval se to říct nahlas. Pořád byl rozčilený kvůli tomu meči. Čím dřív se Gabe dostane k tomu, proč přišel, tím dřív svého nejstaršího a nejdražšího přítele bude moct vyhnat s tím, ať už se nikdy nevrací. „Dokonce si založila vlastní skupinu,“ pokračoval Gabe. „Kolem města vybili několik doupat: obří pavouky, starýho mrchožravýho wyrma dole ve stoce — lidi už zapomněli, že tam vůbec nějakej je… Ale doufal jsem, že…“ kousl se do rtu. „Pořád jsem doufal, že si zvolí jinou cestu. Lepší než tu, co jsem si vybral já.“ Vzhlédl. „Jenže pak přišla výzva od Castijský republiky. Žádali všechny ozbrojence, ať s nima táhnou proti Heartwyldský hordě.“ Clay se na chvilku zarazil. Přemýšlel, kam tím jeho přítel míří. Pak si však vzpomněl na novinky, které ten večer zaslechl. O dvacetitisícové armádě, již rozprášila mnohem početnější horda. O přeživších obklíčených v Castii, kteří si nejspíš přáli raději smrt na bitevním poli než hrůzy v obléhaném městě. Což znamenalo, že Gabrielova dcera je mrtvá. Nebo bude, až město padne. Clay otevřel ústa. Chtěl promluvit. Snažil se skrýt smutek, který cítil. „Gabe, já…“ 24\n„Půjdu pro ni, Clayi. A potřebuju, abys šel se mnou.“ Gabriel se na židli předklonil. V očích se mu zračil strach a vztek otce. „Je čas znovu svolat naši skupinu.“\nNicholas Eames: Králové Wyldu — ukázka


Pneumatiky Pneuman UG4 165/65 R14 78Q\n165/65R14 79Q, Pneuman, UG 4 Protektor\nBěžná cena 898 CZK\n561 CZK bez DPH\n679 CZK vč. DPH\nCena za sadu 4ks: 2 716 CZK\nIhned na skladě: 2 ks\nKat. č.: 6040\nPneuman UG4 165/65 R14 78Q\nUG4 je zimní celoprotektorovaná pneu se směrovým dezénem s výbornými vlastnostmi na vodě, sněhu a ledu. Velké bloky v rameni stabilizují boční oblast a tak zlepšují ovladatelnost. Maximální hustota lamelování zabezpečuje velmi účinný záběr i v zimních podmínkách. Pneumatika UG4 vykazuje ideální přilnavost k vozovce a zajišťuje tak vysoký výkon za mokra i za sucha. I když vozovku pokrývá vrstva dešťové vody nebo sněhu, pneumatika vždy udrží kontakt s vozovkou. Pneu má vynikající odolnost vůči aquaplaningu v plískanici, na sněhu i náledí.\nSezóna : Zimní\nŠířka : 165


Prvním novojičínským miminkem narozeným v roce 2019 ve zdejší porodnici je kluk. Malý Miroslav přišel na svět 1. ledna před půl desátou dopoledne. Novoroční půlnoc ještě Lenka Zborovská strávila doma, ráno 1. ledna už ale zamířila do nemocnice. V 9 hodin a 23 minut přivedla na svět svého třetího syna a současně prvního novojičínského občánka roku 2019 narozeného ve zdejší porodnici. Přivítat ho, popřát mu vše nejlepší do života a předat dárky přišli zástupci nemocnice i města. Mireček při narození vážil něco přes 3 kilogramy a měřil 48 centimetrů. Zdroj: TV Polar\nOd 1. ledna 2020 dochází ke změně sazby místního poplatku za komunální odpad. Základní sazba činí 540 Kč, snížená sazba (vlastní nádoba) 510 Kč. Platbu je možné provést osobně na pokladně MěÚ Kopřivnice nebo elektronicky s uvedením přiděleného variabilního symbolu na účet číslo: 1767241349/0800.\nLyžařský areál na Červeném kameni je uzavřen. Probíhá zasněžování.\nVe dnech 1. až 14. ledna bude probíhat ve našem městě a místních částech Tříkrálová sbírka, koledníci se prokazují platnou průkazkou a mají zapečetěné kasičky.\nVila Machů v Kopřivnici uspořádala ve středu 18. prosince charitativní módní přehlídku pro Karolínku Dejovou. Na programu večera byla nejenom samotná přehlídka, ale i pěvecké vystoupení Vlaďky Chudějové a Rozárky Vojtelové, tanec „handicapované“ Karolíny Dejové a Elišky Jeřábkové a dalších tanečníků TK GRADUS. Výtěžek ze vstupného byl věnován Karolíně a během večera také předán.\nDivadelní spolek lubinských skautů nastudoval pohádku „Jak čert málem do nebe přišel“. Autorem hry je bývalý žák ZŠ Lubina Vojta Dořičák a s dalšími bývalými žáky školy odehráli 19. 12. představení v místním Katolickém domě pro děti, které malotřídku v Lubině aktuálně navštěvují. Hra měla úspěch a ještě by měla být k vidění.\nRok 2020 a peníze? Leden přinese vyšší důchody i rodičovskou.\nMnoho let fungují pod hlavičkou DDM technické kroužky. V současné době navštěvuje 4 technické kroužky dohromady 40 dětí, z toho ve dvou se chodí do dílen, kde vylepšují svou zručnost. Noví zájemci mohou přijít po novém roce, dílny na ZŠ dr. Milady Horákové probíhají každé úterý od 14 do 15:30 hodin a jsou jak pro kluky tak i holky. Dále se bude dělat zcela nová učebna pro mediaklub, ten získá i novou techniku se kterou bude natáčet a členové budou vytvářet nejen televizní reportáže, ale i další mediální obsah.\n« 1. 1. 2020


Mondelēz International - centrála : Tým (videa, rozhovory, fotky)\nPavla Nedbalová, Category Activation Executive\nPavla pracuje v oddělení Trade Marketingu, které realizuje kampaně na podporu prodeje na prodejnách i v online obchodech. Jsou v úzkém kontaktu s marketingovým oddělením. To jim řekne, na jakou aktivitu se v daném měsíci mají zaměřit, a je jenom na nich, jakou formu realizace zvolí. Mohou to být ochutnávky s hosteskami, prodejní stojany nebo takzvané buy and get, kam spadají například soutěže. Fungují v dlouhodobém horizontu. Je běžné, že v jeden okamžik vyhodnocují loňské Vánoce, a zároveň připravují Velikonoce na další rok.\nI když mě občas něco stresuje, nestalo se mi, že bych ráno vstávala s pocitem, že se mi nechce jít do práce.\nMarek Ivanka, Mobile Application Support\nV Mondelēz International začal Marek pracovat na pozici Sales Support, když byl na Erasmu v Praze. Po roce se vrátil zpět na Slovensko dokončit studia a začal pracovat na zkrácený úvazek v bratislavské pobočce, kde měl společně s týmem kolegů na starosti správu interní mobilní aplikace Jáchym. Tato práce s sebou přináší především pravidelnou aktualizaci seznamu obchodníků a prodejních akcí, list produktů pro jednotlivé prodejny a reporting dat.\nFlexibilní pracovní podmínky mi umožňují věnovat se naplno práci i studiu.\nLucie Grunclová, Customer Service & Logistics Manager CZ/SK/HU\nV Mondelez pracuje už více než 15 let. Prošla si všemi odděleními v rámci dodavatelského řetězce a nyní ho kompletně zastřešuje za Českou republiku, Slovensko a Maďarsko. Denně je v kontaktu se zahraničními kolegy prostřednictvím e-mailů a telekonferenčních hovorů. Baví ji sledovat, jak se každá kultura vyznačuje jiným stylem komunikace i přístupem k řešení nenadálých situací. Někdo se zuby nehty drží v zajetých kolejích, další zase hledá způsoby, jak něco obejít a dostat se co nejjednodušeji k cíli. Právě díky této rozmanitosti přichází na skvělá řešení.\nPohodová pracovní atmosféra je jedním z důvodů, proč každé ráno vstupuji do kanceláře s radostí.\nCustomer Service & Logistics Manager CZ/SK/HU\nZjistěte více o společnosti Mondelēz International - centrála\nPetr Fous z Mondelez boří mýty o salesu: „Obchod není jenom o vyjednávání.“\nJaké mýty a stereotypy chce Petr vyvrátit a co všechno můžeš v rámci salesu dělat?\nJejich výrobky jsou love brandy\nV Mondelēz umí vykouzlit úsměv na rtech dětí i dospělých. Jsou předním výrobcem cukrovinek a pečených produktů, na kterých si pochutnává už řada generací. Na český a slovenský trh dodávají celkem 16 značek a více než 500 druhů výrobků. V jejich portfoliu najdeš takové lovebrandy, jako jsou čokolády Milka a Toblerone, sušenky Oreo a BeBe Dobré ráno nebo jemné pečivo Brumík. Nesmíme opomenout ani lokální značky Opavia, Fidorka, Figaro, Tatranky a lázeňské oplatky Kolonáda.\nŘeč je o jedné z jejich čtyř továren na území ČR a SR, která se nachází v Opavě a je vlajkovou lodí celé společnosti. Sušenky se tady vyrábí již od roku 1840 a denně zde z pásů sjede 10 milionů Oreo sušenek. Celkem v továrně mají 16 výrobních linek, z nichž pět označují jako linky budoucnosti. Výrobu řídí více než cokoliv jiného počítače a lidský faktor do ní vstupuje daleko méně. Továrnu označují jako zelenou, má certifikaci LEED pro šetrné budovy. Kromě řady různých úsporných technologií a vychytávek používají ke splachování záchodů dešťovou vodu. Pozadu nezůstávají ani ostatní továrny. Historie továrny v Lovosicích, kde se vyrábí sušenky a oplatky, sahá dokonce až do roku 1806. V Mariánských lázních se už více než 160 let vyrábí lázeňské oplatky Kolonáda a v Bratislavě je továrna na čokoládu skoro tak kouzelná, jako byla ta Karlíkova.\nTo je ve zkratce jejich firemní kultura. Mají pestrý kolektiv různých národností i osobností, které se nebojí být samy sebou. Velkou část zaměstnanců tvoří ženy, a to i ve vedoucích pozicích. Je možné pravidelně pracovat z domova, to ale neznamená, že by nebyli v kontaktu. Mají technologie, které umožňují pracovat odkudkoliv stejně kvalitně, jako by seděli v jedné kanceláři.\nZázemí mezinárodní společnosti jim nabízí pestré možnosti osobního i kariérního rozvoje. Nikdo tu nemá předem určenou cestu, kudy musí jít. Stačí jen chtít a vymyslí každému pozici šitou na míru, a to v Česku i v zahraničí. Mají propracované leadership programy pro juniorní i seniorní manažery a platformu Mondelēz International University (MIU) se širokou škálou kurzů i webinářů. Důkazem toho, že nestojí na místě, rádi se učí a rostou a nebojí se čelit výzvám, je fakt, že průměrná délka pracovního poměru je tu víc než 8 let!\nDělají svět lepším místem\nMondelēz nabízí produkty vyrobené z těch nejkvalitnějších surovin. Zavázali se, že do roku 2025 budou všechny jejich obaly recyklovatelné. Podporují také udržitelné pěstování kakaa v rámci programu Cocoa Life a udržitelné pěstování pšenice prostřednictvím Iniciativy Harmony, do které už se zapojilo i 26 českých farmářů. Kromě toho pořádají společně se svými zaměstnanci řadu dobrovolnických akcí.


Jaký musím mít příjem na hypotéku od října 2018 – Janeček - Hypoteční specialista\nDomů › Blog › Jaký musím mít příjem na hypotéku od října 2018\nJaký musím mít příjem na hypotéku od října 2018\nChcete vědět, jestli máte dostatečný příjem na hypotéku? Proberte to se mnou. Navíc vše zařídím za vás (foto: pixabay.com).\nUvažujete o hypotéce? Nevíte, jestli na ni dosáhnete? Dříve to šlo zjistit snadno. Příjmy mínus splátky úvěrů a pokud zbyla nějaká rezerva, hypotéka byla vaše. Od října 2018 musí banky navíc sledovat dva nové ukazatele DSTI a DTI. Co to je vč. příkladů zjistíte v tomto článku. Nebo si jej jednoduše poslechněte.\nPřátelé, mně ty zkratky prostě nejdou. Proto se nebudu snažit ani vyslovovat, její celý název. Místo toho vám srozumitelně vysvětlím, oč se jedná.\nJe to poměr všech splátek, co dnes splácíte, ale pozor, musíte sem započítat i plánovanou hypotéku třeba na dům, k vašemu čistému měsíčnímu příjmu. Tento poměr nesmí být však vyšší jak 45 %. Jenže takhle jednoduché to rozhodně není.\nJak tedy správně počítat DSTI\nBuďte v klidu, určitě vás nebudu učit počítat 45 % z vašeho příjmu. Jde o jinou věc. Banky to budou počítat z vašeho disponibilního příjmu. Vezmou vaši čistou mzdu mínus stávající splátky, a pozor, mínus nová splátka úvěru zvýšená o zhruba 20 %!\nNěkteré banky dokonce počítají svoje částky životních minim pro každou osobu v domácnosti, které pak dávají také do výdajů.\nDSTI a příklad z praxe\nPři psaní tohoto článku jsem řešil hypotéku na koupi bytu v Ostravě. Zadání jsem samozřejmě trochu pozměnil. Tedy obrátila se na mne klientka, samoživitelka se dvěma dětmi. Chce koupit byt za 2 000 000 Kč a našetřeno má 200 000 Kč.\nBudeme tedy řešit 90 % hypotéku, ve výši 1 800 000 Kč, se splatností 30 let, úrokem 2,99 % a splátkou 7 579 Kč. Klientka má mzdu 27 500 Kč čistého a k tomu splácí půjčku 4 384 Kč měsíčně.\nDSTI je dobrý sluha, ale zlý pán\nProtože aby hypotéku dostala musí být všechny její splátky ve výši necelých 11 000 Kč. To jsem si nevymyslel, to říká nová kalkulačka s DSTI.\nNicméně díky půjčce by byly všechny splátky o více jak 1 000 Kč měsíčně vyšší, takže by hypotéku nedostala. Jak to vyřešit?\nLogicky nás napadne refinancování půjčky. Jenže. Půjčka je s úrokem 6,0 %, splácela by ji 7 let a přeplatila celkem 71 115 Kč. Nižší měsíční splátku dostanete jen na úkor delší doby splatnosti, což znamená, že splácíte déle a přeplatíte více.\nTakže sice dostaneme měsíční splátku půjčky po refinancování na úroveň 3 315 Kč, dokonce s úrokem 5,9 %, ale aby nám vyšla hypotéka, musíme natáhnout splatnost na 10 let.\nCo to znamená? Že klienta díky tomu zaplatí navíc 99 000 Kč. A to považuji za hloupost, ale nedá se nic dělat.\nDostanete hypotéku podle nových pravidel?\nNechte si to spočítat zdarma.\nJe to celková výše všech úvěrů, které nesmí překročit 9násobek vašeho čistého ročního příjmu. U klientky toto hravě plníme, protože 27 500 Kč x 12 x 9 = 2 970 000. Pokud od toho odečteme stávající půjčku 300 000 Kč, zbývá nám 2 670 000 Kč.\nA co doporučit na závěr\nUvažujete-li o hypotéce a nevíte, jestli vám bude stačit příjem, zkuste to se mnou nezávazně probrat. Navíc vám udělám zdarma aktuální porovnání bank. Stačí zavolat na +420 605 44 65 43, nebo napsat na tomas@hypotekyjanecek.cz. Těším se a na shledanou.


Snídaňový cereální mixit pro děti do školek | Rodina | Trendy zdraví\nSnídaňový cereální mixit pro děti do školek\nNový projekt s názvem Snídaně do školek, který vznikl ve spolupráci s Mixit.cz, by měl usnadnit zavedení kvalitních cereálních směsí do jídelníčku ve školce a naučit tak děti zdravě snídat v prostředí, které jim je blízké a má na ně sociální i vzdělávací vliv.\nRáno se spěchá\nDěti by se již od předškolního věku měly naučit pravidlo pěti porcí. Když si osvojí správné stravovací návyky, nebudou mít pocit hladu a nebudou se zároveň zbytečně přejídat, nebudou unavené, podrážděné a nesoustředěné. Každé dítě má však svůj biorytmus. V naší zemi jsou bohužel dána určitá pravidla, kterým se děti musejí přizpůsobit. Třeba velmi časný příchod do školky a školy je pro ně často traumatizující zážitek. Rodiče spěchají do práce a čas na snídani je to poslední, na co se před odchodem myslí. Svačina ve školce se tak někdy stává prvním jídlem dne předškoláků. A zde existuje možnost, jak něco změnit.\nPodle statistik české děti nesnídají. A když ano, tak ne zrovna podle požadavků na zdravou dětskou výživu. Podle malého průzkumu při degustaci müsli v MŠ Matjuchinova na Praze 5 Zbraslavi odpovídalo na otázky 47 dětí ve věku 3 až 6 let a 70 % z nich pravidelně ráno snídá, nejčastěji rohlík s máslem, ochucené jogurty a jen v malé míře znají snídaňové cereálie. Zde nutno podotknout, že děti v této školce jsou průběžně vzdělávány v oblasti zdravé výživy a jejich jídelníček je ukázkový. Děti v MŠ Matjuchinova na základě degustace cereálií a sušeného ovoce pomohly vybrat mix, který ocení i malé mlsné jazýčky. Díky nim vznikla „startovací“ zdravá cereální směs „Testováno na dětech“ odpovídající nutričním potřebám předškolních i školních dětí. Je určena nejen pro sítě mateřských školek, dopřát si ji mohou i děti doma, a to objednáním na www.mixit.cz.\nObsahuje cereálie a sušené ovoce, jež podléhají přísným hygienickým kontrolám. Některé suroviny nesou značku BIO kvality.\nSložení: kukuřičné lupínky, kokosové lupínky, slunečnicové semeno, ovesné lupínky BIO (křupavé), špaldové lupínky BIO (křupavé), polštářky s čokoládovou náplní, banánové zlomky, jablko, brusinky a meruňky.\nDoporučovaná dávka na 1 dopolední svačinu: 15 – 30 g na 1 dítě ve věku 3 až 6 let. Cereálie je vhodné kombinovat se zakysaným výrobkem jako je jogurt, kefírové či acidofilní mléko a zapít dostatečným množstvím tekutin. Autorkou vtipné ilustrace dětského tubusu je Edita Sliacká.\npublikováno: 9. 3. 2011, v rubrice Rodina\nŠtítky: akce, dítě, snídaně


Jméno Mohamed Basem Naše jména Aktuální databáze křestních jmen a příjmení, jejich četnost, význam a původ , svátek\nJméno Mohamed Basem má 0 lidí.\nJméno Mohamed Basem je složeno z více jmen. Jméno Mohamed nosí 103 obyvatel ČR. Jméno Basem nosí 1 obyvatel ČR.\nDiskuze na téma: Jméno Mohamed Basem Ostatní diskuze:


Piráti Chomutov » „Chybělo jen asi pět centimetrů a mohl to být gól,“ lituje nastřelené tyčky mladík Jakub Lauko\nNapsal 07.04.2017 Marcel Holl\nL i b e r e c / C h o m u t o v - Piráti prohráli v pátém semifinále na ledě Liberce těsně 2:1 a v neděli budou muset odvracet soupeřův mečbol. Prostor dostal od kouče Růžičky i nadějný útočník Jakub Lauko, jenž strávil na ledě necelé čtyři minuty. Během nich nastřelil tyčku branky, kterou hájil Roman Will. V pozápasovém rozhovoru se dovíte i to, že talent chomutovského hokeje nepojede na blížící se mistrovství světa osmnáctek na Slovensku.\nJaké je to hrát semifinále seniorské extraligy?\n„Je to rozhodně těžší než seniorská extraliga v základní části. Trošku se s tím ještě srovnávám, ale zatím je to docela v pohodě.“\nByl dnešní zápas z tvého pohledu nejvyhrocenější?\n„Asi jo. Oni začali více dohrávat souboje. My si to taky nenecháme moc líbit. Takže to bylo asi zatím nejvyhrocenější. Čekám, že ten šestý bude ještě více.“\nJaké je to pro tebe s tvými parametry se srovnat s dohráváním soubojů v play-off?\n„Já to mám rád. Mám rád, když můžu dohrávat i jsem dohráván. Mě to nevadí.“\nV posledních dvou zápasech jsi dostal dost prostoru na ledě. Trefil jsi tyčku, jak jsi to viděl?\n„Vláďa Růžička mi to tam dobře hodil. Já jsem viděl, že obránce je ve stoje, takže jsem udělal kličku na střed a snažil se střílet na druhou nohu gólmana. Bohužel pro nás to trefilo tyčku.“\nZdálo se mi, že to možná bylo ještě někým tečované.\n„To vůbec nevím. Musím se podívat na video.“\nStihne se vůbec hráč podívat kolik chybělo k tomu, aby to zapadlo do branky?\n„Říkal jsem si, že asi pět centimetrů.“\nJak moc přemýšlíš nad MS osmnáctek, které za chvíli začne?\n„Už vím, že je to pasé, takže se soustředím jen na Chomutov.“\nJe to pro tebe dobře, že máš v podstatě čistou hlavu, že se tě blížící se šampionát netýká?\n„Určitě. Můžu se více soustředit na to, co je tady a teď. Nemusím se koukat dopředu, jestli pojedu na osmnáctky nebo ne.“\nNemrzí tě to trošku? Nebo je semifinále extraligy odměna, která to přebije?\n„Je to těžké porovnávat. Jsem hodně rád, že hraji tady. Trošičku mě mrzí, že tam nejedu, ale semifinále extraligy není každý rok. Je to pro mě první a už se to nemusí nikdy v životě opakovat.“\nKdy se rozhodlo, že pro tebe jsou letos osmnáctky pasé?\n„Já jsem s tím trošku počítal. Nejel jsem na kempy, které předtím byly. Takže mi začalo v hlavě trošku šroubovat, že tam nemusím jet. Na začátku tohoto týdne jsem se od trenéra Šťastného dozvěděl, že tam nepojedu.“\nTakže mezi zápasy v Liberci a následně v Chomutově?\n„Asi tak to bylo.“\nCo kluci, kteří o MS osmnáctek ještě bojují. Co na to říkali?\n„Já jsem se s nimi moc nebavil, ale samozřejmě jim to přeju. Ať už je to Ondra Buchtela, Dominik Pavlát či Honza Svoboda. Přeju jim to a doufám, že se tam uchytí.“\nJak ty osobně vidíš jejich šance?\n„Jsou ve velkém očekávání, když vyhráli Memoriál Ivana Hlinky. Přeju jim, ať udělají nějaký úspěch a ať přivezou hlavně medaili.“\nBavil jsi se třeba s Matyášem Svobodou či Danem Bukačem, kteří také připadají v úvahu, byť hrají v zámoří…\n„Trošku jsem si psal s Matyášem. Ptal jsem se ho, jak mu to v Americe jde. Tak říkal, že v pohodě. Vím o Danu Bukačovi, že je v Čechách. U Matese nevím jestli už se dostavil nebo ne, ale myslím si, že zrovna on hraje ještě play-off.“\nCo šestý zápas v Chomutově? Už si naťukl, že to bude asi ještě vyhrocenější.\n„Určitě. Nám jde o všechno. Liberec to bude chtít ukončit. Nebudou se chtít ještě strachovat o výsledek série v sedmém zápase.“


Archiv článků :: Liščata z áčka\nZe všech ročních období mám nejraději podzim s jeho barevností a zvláštním světlem, které probleskuje už prořídlými korunami stromů. A proto jsem si váš báječný dárek - poukaz na pobyt pod hradem Hukvaldy - nechala až na závěr října. Procházka podvečerní oborou byla opravdu romantická, stejně...\nMilé lišky a lišáci, zapomněla jsem vám včera vyřídit ještě jedno ocenění, takže tak činím dodatečně - vaše prezentace o spisovateli Roaldu Dahlovi se moc líbila. Přečtěte si, co je o ní napsáno na stránkách školy a vlastně si ji konečně prohlédněte, jak vypadá vcelku :-) Díky, jste skvělí!\nMilá liščata a milí rodiče, ještě jednou všem děkuji za krásné čtyři roky, které jsem s vámi všemi mohla prožít, za báječnou atmosféru dnešní rozlúčkové hodiny, za milá slova a hlavně za tu spoustu nádherných květin, dárků a dárečků (s tím poukazem jste mi vyrazili dech, podám pak hlášení, jaké to...\nŠkolní výlet - aktualizováno!\nJak už víte, ve středu 27. června pojedeme na školní výlet do Hradce nad Moravicí. Sraz u školy bude v 7.00 hodin. S sebou si vezměte: odisku nebo 2x30 min. jízdenky, v batůžku jídlo a pití na celý den, psací potřeby, šátek (na hry), pláštěnku! přiměřené kapesné Na sebe: sportovní...\n...mysleli jsme na vás i na váš nedělní svátek. Vyrobili jsme dárek, pečlivě jej zabalili, ale vloudila se chybička - včera jsme se poslední hodinu nějak zapovídali a zapomněli jsme ho ve škole. Takže užijte si hezky svůj sváteční den a na malé překvapení prosím počkejte do pondělka :-) Vaše...\nLiščata v planetáriu\nDnešní výlet do planetária jsme si fantasticky užili - pohádka Amigos o putování tří kamarádů lidským tělem se Liščatům moc líbila a povídání o hvězdách a planetách bylo možná ještě zajímavější. Po filmu jsme si ještě krátce prohlédli i experimentárium. Zpáteční cesta pak byla hodně dobrodružná -...\nA pro jistotu i informace k úterní návštěvě planetária :-) odchod od školy v 8.00 hod. s sebou batůžek se svačinou, pitím a pláštěnkou liščí čepice dostanete ráno, abyste je nezapomněli doma :-) nezapomeňte Odisku, případně jízdenky, kdo mi ještě nedal návrat kolem 13.45 hod. (tak, abychom...\nPřipomínám pondělní výuku na dopravním hřišti :-) odchod od školy v 7.30 hod. s sebou svačinu, pití, přezůvky, psací potřeby, sešit s poznámkami z dopravní výchovy, přilbu, sportovní oblečení návrat okolo 12.45 hod Kdo ještě nezaplatil 90 Kč na planetárium, doneste je prosím zítra, vyberu si...\nLiščata u záchranářů\nDnešní dopoledne jsme strávili na stanici Zdravotní záchranné služby. Liščata vám jistě už všechno nadšeně povyprávěla, já přikládám ještě pár fotek a velikou pochvalu za aktivitu, zvídavost, projevené znalosti a vědomosti a vzorné chování :-) FOTKY ZDE. Liščata u záchranářů.mp4...\nDen otevřených dveří na ZZS\nV pondělí 14. 5. navštívíme s liščaty v rámci Dne otevřených dveří stanici Zdravotnické záchranné služby. Děti přijdou do školy jako obvykle, první hodinu se budeme učit a po skončení prohlídky se vrátíme a budeme opět pokračovat ve výuce. Nezapomeňte prosím na 2...\nZáznamy: 1 - 10 ze 317


Virový příspěvek mámy slaví, že některé ženy, někteří lidé, kteří nejsou binární, a někteří muži ' Získejte jejich období - Zprávy 2020\nMinulý měsíc, vždy oznámil, že symbol Venuše bude odstraněn z obalu jejich hygienických výrobků, aby byl více zahrnující transgender a nebinární lidi. „Již více než 35 let vždy bojuje za dívky a ženy, a budeme to dělat i nadále, “ podle NBC prohlásila Procter & Gamble vždy mateřská společnost. "Jsme také odhodláni k rozmanitosti a začlenění a jsme na neustálé cestě k pochopení potřeb všech našich spotřebitelů." Nyní maminka z Hullu v Anglii jménem Milly Bhaskara pokračuje v rozhovoru a ukazuje rodičům, jak snadné je představit vaše LO konceptu, že ženy nejsou jedinými lidmi, kteří menstruují.\nBhaskara - která se může pochlubit 173K stoupenci a která je známá svými příspěvky o povědomí o duševním zdraví a přijímání těla - zveřejnila skvělou fotografii svého čtyřletého syna Eliho, který držel ceduli s nápisem s nápisem: „Někteří muži mají také období. Pokud to dokážu, můžete také. “\nTitulek hrdé mámy: „Někteří muži mají období. Někteří lidé, kteří nemají binární období, mají období. Některé ženy mají období. Eli bylo řečeno o obdobích, protože před pár lety viděl na mých kalhotách krev. Nepoužíval jsem jazyk žen má období, protože to není úplně inkluzivní. “\nBhaskara pokračoval: „Řekl jsem mu, že NĚKTERÉ ženy, NĚKTERÉ ne-binární lidé a NĚKTERÉ muži mají období. Bylo pro něj snadné přijmout, protože nemusel odkrýt zakořeněnou společenskou normu, ale pokud byl čtyřletý dokážu to pochopit, jsem si jistý, že většina z nás může mít trhlinu při odhalování transphobních / dezinformovaných norem a otevírat naši mysl … myslíš? “\nDále vysvětlila, že „trans muži mohou mít„ ženské “pohlavní orgány a stále ještě zažívají období a někteří lidé, kteří nejsou binární, mají také období, proto odstranění ženského loga z přední části hygienických výrobků pomáhá zahrnout nás všechny.“\nSOUVISEJÍCÍ: Mluvit o tom, odkud pocházejí děti, není stejné jako mluvit o sexu\nKdyž se Eliina maminka zaměřila na kritiky inkluzivního tahu, dospěla k závěru: „Proč by se jménem Lizzo mělo ovlivnit ŽÁDNÉ z nás … není to urážka žen, není to diskreditace žen, otevírá se komunita, aby z ní byl bezpečný prostor pro ti, kteří se neidentifikují jako ženy, ale stále mají období. Přestaňte být assatem.\nBhaskara zdůrazňuje naučitelný okamžik, který musí všichni rodiče seznámit se svými dětmi s inkluzivním jazykem, který může být skutečným rozdílem pro trans-a binární lidi.\nJako Steph deNormand, manažer programu Trans Health ve společnosti Fenway Health, řekl NBC v reakci na zprávy Always Always: „Pro lidi, kteří tyto produkty používají téměř každý měsíc, může být škodlivé a zneklidňující vidět binární / genderové obrázky, kódování, jazyk a symboly. Takže použití méně kódovaných produktů může mít obrovský rozdíl. Trans a nebinární lidé jsou neustále mylní a takové gesto může rozšířit zkušenosti a otevřít prostor pro ty, kteří produkty potřebují. ““


Svěrákovic Strniště je nejnavštěvovanějším filmem víkendu\nPondělí, 21 Srpen 2017 17:57\nNa šestý film tandemu Svěrák & Svěrák s názvem Po strništi bos byly už v předpremiérových uvedeních ve vybraných kinech vyprodané sály. Od oficiálního čtvrtečního uvedení do kin nasadilo snímek do programu na první víkend dokonce 206 kin!\nMěstečko, kde chlapec dosud trávil jen prázdniny, se nyní stává jeho domovem. Mladá městská rodina se musí přizpůsobit novému prostředí a také soužití pod jednou střechou s příbuznými, což zahrnuje i velmi přísného dědečka.\nEda má před sebou nelehký úkol. Najít a obhájit své místo v místní klukovské partě, jejíž svět je naprosto odlišný od jeho městského. Čeká ho cesta k hledání odvahy, ale také k nečekaným rodinným tajemstvím, která vyplouvají na povrch. Svět dětí a dospělých se sbíhá v hledání odvahy a hrdinství. I v nelehkých dnech války může být totiž nejtěžší prokázat odvahu vůči vlastní rodině.\nPO STRNIŠTI BOS je nejen nový film, ale také velmi úspěšná kniha a audiokniha\nVe čtvrtek 17. srpna vstoupil do kin film Po strništi bos režiséra Jana Svěráka, který vznikl podle knihy jeho otce Zdeňka Svěráka, jenž se rovněž podílel na scénáři nového filmu.\nPo strništi bos čerpá ze vzpomínek na dětství, které prožil Zdeněk Svěrák za války na venkově. Kniha vyšla u nakladatelství Fragment a na 13. ročníku cen Magnesia Litera získala Cenu čtenářů. Po půl roce od vydání knihy ji načetl Zdeněk Svěrák pro vydavatelství Supraphon. Na jaře 2014 vyšla audiokniha Po strništi bos na CD i digitálně. Zařadila se mezi audioknižní bestsellery a dosáhla statutu Zlatá deska.\nProducentka mluveného slova vydavatelství Supraphon Naďa Dvorská uvedla: „Touto audioknihou dokazuje Zdeněk Svěrák, že je jako autor i nejlepším interpretem svého díla! Jeho obdivuhodné vypravěčské umění, jakoby filmová obraznost, vtipné a velmi věrohodné situace, to vše strhne posluchače k velkému prožitku.“\nRozhovory s herci a tvůrci filmu\nCo pro vás znamená Po strništi bos?\nPo strništi bos je vzpomínka na dobu protektorátu, kdy jsem byl přesazen z města na venkov a učil se tam žít. Naučil jsem se tam – a to vyjadřuje obrazně ten název – chodit po strništi bos. Opravdu jsem chodil bos, když to šlo.\nJak vznikal scénář k filmu?\nJe to asi čtrnáct let, co mě Honza požádal, abych zavzpomínal písemně na dobu protektorátu. Pak si to přečetl a říká – no to je materiál, ale vůbec to nemá klenbu, musíme z toho udělat příběh. A já to nedokázal. Tak jsem to nechal deset let u ledu. Potom jsem si to znovu přečetl a už mi to připadalo, jako kdyby to napsal někdo jiný, už jsem to mohl poupravit. Nadělal jsem tam dost změn ku prospěchu příběhu, takže už to pak nějaký oblouk mělo.\nTo ale nebyla definitivní verze…\nHonza to dal potom anglickému dramaturgovi, který se jmenuje Jack. A protože nám ten scénář rozcupoval, tak mu říkám Jack Rozparovač. Řekl jsem Honzovi: Víš co? Ty řezy, co chce Jack Rozparovač, udělej sám. A tak psal scénář Honza. Byl jsem pak přizván k tomu rozpáranému a pomohl jsem to třeba proveselit. A tak vznikl film na půdorysu knížky.\nČeho si nejvíc ceníte na svém synovi?\nNejvíc si na něm cením toho, že ho neopustila ta urputná snaha dát tomu to, co to potřebuje. A pak obdivuji, jak obrovský kolos řídí. To jsem v životě neviděl. Dokázal se obklopit spolehlivými lidmi, takže ho to natáčení nevyčerpávalo, protože nekřičel, nerozčiloval se, všichni jednali tak, aby byl spokojený. A nechodili, ale běhali.\nPříběh popisuje vaši rodinu, jací byli vaši rodiče?\nTáta byl veselý, silný kuřák, milovník anekdot. Maminka lítostivá a docela hezká. Táta nebyl tak poddajný, jako jsem byl já v Obecné škole, jako to drží Ondra Vetchý. Ondřej tu roli moc chtěl a obětoval pro ni jak kila váhy, tak vlasy, které si nechal prostříhat, aby byl plešatější. Jako byl můj tatínek a jako jsem byl já, když jsem ho hrál ve filmu Obecná škola.\nA líbí se vám, jak vás hraje malý představitel hlavní role?\nPředstavitel Edy, tedy mě, je kouzelný. To je objev. Já jsem byl taky hezký, ale ne takhle… Je to kluk, na kterého se vydržíte hodinu a půl dívat. Má trošku odstáté uši, ale to je jenom ku prospěchu. Hraje civilně, vypadá, že je nesoustředěný, neustále si s něčím hraje, ale pak když přijde před kameru, udělá všechno, jak má být, a je to důvěryhodné. Já, když se na něj dívám, tak se neubráním dojetí. Protože on mě vrací do toho krásného dětství, kdy poznáváme svět.\nNebojíte se, že lidé budou film srovnávat s Obecnou školou?\nTa soutěž s Obecnou školou bude samozřejmě těžká, ale i když budeme druzí, tak to bude pořád nádherný film.\nO čem je film Po strništi bos?\nJe to komorní vyprávění o jedné rodině očima malého osmiletého chlapečka. Stejně jako Obecná škola, Kolja, Vratné lahve, každý ten film byl komorní příběh vyprávěný na velkém historickém plátně.\nKde se film natáčel?\nKromě hlavního města, kde film začíná, jsme natáčeli hlavně ve Slavonicích, což je město na kraji naší země, kde se na dlouhou dobu zastavil čas. Dnes je to památková rezervace, takže ať obrátíte kameru kamkoli, můžete natáčet historický film.\nHlavní roli hraje malý Alois Grec. Jste spokojený s výběrem?\nTen chlapeček má zvláštní charisma. Dokážete se do něj vcítit a přes něj se dívat na svět. Obličej mu žije a vy máte pocit, že si něco neustále myslí. Když se ho ale zeptáte: Na co myslíš? Tak odpoví: Na nic. Ale na tom obličeji vidíte, že to uvnitř žije.\nJak jste vybírali představitele dalších dětských rolí?\nDěti jsme obsazovali v Praze většinou z dramatických kroužků. Udělali jsme ale také casting ve slavonické škole v naději, že najdeme někoho do venkovské klukovské party. A objevili jsme Pepu, který hraje Prcka, venkovského kluka, který je jiný, než ti Pražáci. Umí skutečně chodit bos a házet šutry. Našli jsme tam také představitelku Míly ze zahradnictví. Nádhernou dívku, která vypadá jako z protektorátní desetikoruny. Ostatní děti ze slavonické školy si zahrály v komparzu.\nJaká byla spolupráce s takovými „herci“?\nRád pracuji s dětmi. Při troše štěstí dokáží dát filmu velkou opravdovost, protože ještě nemají herecké manýry a situace často skutečně prožívají. Největší problém bývá uhlídat děti, které stojí poprvé před kamerou, aby se nedívaly do objektivu. Když jsou ve scéně čtyři najednou, tak můžete vzít jed na to, že to některé z nich nevydrží. První dny to vypadalo, že film proto nikdy nedokončíme. Ale stačilo vydržet. Po týdnu si na kameru naši herci zvykli a po dvou týdnech se už i sami režírovali.\nJe pravda, že jste chtěl obsadit do filmu sám sebe?\nChtěl jsem, aby tatínek Fanouš byl v tomhle filmu podobný tomu z Obecné školy, protože je to vyprávění o téže rodině. Tehdy ho hrál můj táta a tak jsem si pohrával s myšlenkou, že bych si ho zahrál tentokrát já. Jsem tátovi podobný (když si odmyslíte jeho vousy) a mám i podobný hlas. Ale vzdal jsem to, protože bych nedokázal film režírovat a zároveň v něm i hrát.\nNakonec tedy padla volba na Ondřeje Vetchého…\nOndra Vetchý se mi strašně líbil ve filmu Báječná léta pod psa. Chtěl jsem, aby to bylo podobné, aby dokázal zahrát člověka, který má sám se sebou dost problémů, hlavně se svojí odvahou. Ale vím, že on poslední dobou hraje samé machry… Film je o odvaze a ten tatínek odvážný není. Věděl jsem, že Ondra by to dokázal, ale chtěl jsem mu pomoct i tím, že by prošel nějakou fyziognomickou změnou, aby si lépe představil, že je někdo jiný. Tak jsem mu řekl, že ho neobsadím, pokud nezhubne, nepřestane cvičit a neudělá něco se svým obličejem. Původně jsem myslel i na nějakou menší plastiku, na to ale nepřistoupil. Ale zhubl devět kilogramů a nechal si vyholit vlasy nad čelem a to je od něj velká oběť. Věřím, že mu tyhle změny pomohly hrát tu roli jinak, než je zvyklý.\nNabízí se srovnání s Obecnou školou, nebude to hodně podobné?\nMyslel jsem si, že to bude hodně podobné Obecné škole, bál jsem se té podobnosti, abychom nenatočili něco, co už jsme jednou udělali, abychom se neopakovali. Ale už během natáčení jsme zjistili, je to jiný film. S Obecnou školou má společného jen humor a určitou nostalgii. Je to film o dětství, ale je hlavně pro dospělé, kteří si chtějí na dětství vzpomenout.\nJan Svěrák o Ondřeji Vetchém\n„Režisér vytváří za rámem plátna nový svět a ten podvědomě obsazuje svým rodem. Podle toho vybírá herce. Myslím, že Ondra má v sobě něco, co je mi natolik sympatické, že ho považuji za součást rodiny. A proto jsem chtěl, aby ten svět kolonizoval on.“\nZdeněk Svěrák o Ondřeji Vetchém\n„Ondra Vetchý si dal poradit a už to není takový ranař. Je na něm vidět, že je rád, že tu roli dostal. Myslím, že pod Honzou rád hraje.“\nJan Tříska o Ondřeji Vetchém\n„Já jsem byl absolutně mimo sebe z jeho výkonu. Klobouk dolů. Myslím si, že to bude nový směr v jeho kariéře.“\nJaké bylo natáčení snímku Po strništi bos pod vedením režiséra Jana Svěráka?\nKrásné. Honza pracuje zase jinak než ostatní režiséři, je inteligentní, až překvapivě racionální. Já se hodně dlouho připravuji a pak pracuji intuitivně. Chvíli nám trvalo, než jsme si na sebe zvykli, pak to ale byla nádherná kombinace. Je zvláštní, že takto racionálně založený tvůrce vytváří tak citlivé a intuitivní filmy. A vybírá si intuitivní herce.\nHrála jste maminku, bylo to pro vás těžké, nebo jste neměla problém se do takové role vžít?\nNeměla. Mám velikou rodinu, milujeme se, nenávidíme se a staráme se o sebe navzájem, takže jsem na to zvyklá. Trochu problém byl přesvědčit Aloise Grece, aby mi důvěřoval. Je to absolutně výjimečné dítě. Je chytrý, moc se nemazlí, má svůj vnitřní svět. Trvalo to několik měsíců, stálo to výlety a zmrzky, když ale poprvé přišel a sám od sebe mě obejmul, málem jsem se rozskočila štěstím. To bylo pro mě nejdůležitější, najít si s Lojzíkem společný svět, myslím, že se nám to podařilo a že je to ve filmu vidět.\nOndřej Vetchý je ve skutečnosti přesně dvakrát starší než vy a také ve filmu byl určitý věkový rozdíl manželů znát. Ondra je vynikající herec, můžete s ním hrát cokoliv. On se toho bál, dokonce to kvůli tomu nechtěl chvíli vzít, vždycky mi hrál tatínky. Myslím, že jsme to zvládli, nepocítila jsem jediný problém. Láska nemá bariéry, rozhodně ne, co se týče věku. Umím si představit téměř cokoliv.\nFilm předchází dějově Obecné škole, kde hrála maminku Libuše Šafránková. Před natáčením jste zmiňovala, že se vás na to hodně lidé ptali. Očekáváte srovnání od diváků poté, co film uvidí?\nNemyslím na to takhle. Snažila jsem se udělat pro ten film a pro roli co nejvíc, snažila jsem se o křehkost maminky mezi řádky, aby byla jemná, ne jen přísná, aby měla ve filmu svůj vlastní příběh. Postupovala jsem jako při každé roli. Libuška byla v Obecné škole úžasná. Nijak jsem se s ní nepokoušela srovnávat. Zahrála jsem to tak, jak jsem si myslela, že to bude nejlepší. Je to jiný film.\nDěj se odehrává za války. Dýchla na vás při natáčení ta atmosféra? Dokážete si představit, jaké to tehdy muselo být? Přesto se mezi vážnými věcmi objevují i vtipy, bude to podle vás fungovat, jak je u pánů Svěráků obvyklé?\nScénář byl od začátku nádherný. Zdeněk má všechno do detailu vymyšlené, texty se nedají měnit, protože každá postava mluví svým specifickým jazykem a dohromady to tvoří nádherný celek. Jakmile do toho zaplujete, hraje se to úplně samo, text vás vede… to je úplná nádhera. Honza je zase mistr v pointování věcí. Umí ukázat život komplexně. V tom největším smutku vždycky najde něco veselého. Umí zahřát. Takže ano, doufám, že to bude fungovat.\nAktualizováno Čtvrtek, 24 Srpen 2017 08:07