Jihočeské novinky - Komentáře - Zákaz fyzických trestů dětí není zrovna dobrý nápad\nJá bych to viděl poněkud odlišněji. Paní Šabatová je proslulá svým ortodoxním přístupem k prosazováním některých pro nás abstraktních zásad, nebo pravidel, pokud nejde zrovna o zákon. Jeden z posledních je její souhlas se zákazem fyzických trestů u dětí. Myslím, že tento názor je svým způsobem abstraktní. Tím nijak nechci říct, že jsem pro trestání dětí, ovšem otázka je, o jaký způsob či formu tělesného trestu jde. Také se domnívám, že zakázat i tu „výchovnou“ facku je opravdu přehnané.\nJak z titulku vyplývá, paní Šabatová říká, že dospělé (lidi) fackovat taky nemůžeme. Ptám se, to myslíte vážně, paní Šabatová? A co ta facka paní P. Procházkové redaktorovi Sputniku Vladimíru Frantovi, to jí asi nechtěně uletěla ruka, když ji chtěla „ze sympatií“ podat redaktorovi? Co facka, resp. pohlavek pana Macka panu Rathovi? Nebo pan „Mirda“ Kalousek a fackování na ulici? Ještě si myslíte, že dospělé nemůžeme fackovat?\nNaprostý zákaz fyzických trestů u dětí má své nebezpečné úskalí. Je nad vší pochybnost, že pokud dojde k naprostému zákazu fyzických trestů u dětí, tedy včetně té „výchovné facky“, může dojít k narušení vztahů mezi rodiči a dětmi. Bude-li takový zákaz existovat, nepochybně tuto skutečnost zaregistrují i děti, protože je o tom bude informovat škola. V případě, že by ze strany rodičů došlo třeba k té výchovné facce, dítě by se mohlo rodičům pomstít tím, že by je „prásklo“ ve škole, resp. na sociálce apod. A jak známe služební horlivost některých „ouředníků“ ,resp. „ouřednic“, mohlo by to mít pro rodiče nedozírné následky.\nAverze dětí vůči rodičům, kteří výchovnou fackou (ale nikoli bitím) chtěli usměrnit jednání nebo chování svého dítěte, může přerůst až k nenávisti zvláště, budou-li rodiče za své jednání potrestáni. Ze strany rodičů lze totiž očekávat jen minimální pochopení pro jednání svého dítěte, které „žalovalo“ jen proto, že bylo potrestáno za jeho jednání, kterým si vysloužilo trest, tedy jen tu obyčejnou „facku“!\nZmocněnkyně pro lidská práva JUDr. Válková zase říká, že trestem by nenazývala "lehký políček" (myšleno tzv. výchovný) dítěti za násilné chování, se kterým by souhlasila, naopak facka jen za odmlouvání je už podle ní za hranou, tedy ponižující a tu zásadně odmítá! Říká, že člověk má mít argumenty na to své dítě usměrnit. Doporučuje účinný trest, mj. jeden z nejúčinnějších: Ten tablet bude teď tři dny schovaný, k počítači se vůbec nedostaneš, televizi nepustíš. To je prý lepší než deset facek! Ale ouha, paní zmocněnkyně Válková si vzala příměr, že by tento trest mohl být lepší, než „deset“ facek (to by už byla pořádná nakládačka)! Ptám se, tři facky by nestačily? Možná by děcko spíš sneslo nějakou tu facku, než by mělo mít tři dny „zaracha“ na tablet, PC a TV! Nebo se mýlím?\nSvým způsobem by takový trest byl možná dobrým řešením, ovšem i tady je možnost narazit na problém. Bude-li totiž dítě potrestáno tím, že mu bude na tři dny zakázáno používání tabletu, zakázán počítač nebo dívání se na „telku“, může to být posuzováno jako omezování osobní svobody, navíc by to mohlo i narušit duševní vývoj dítěte. Nepochybně by na to paní ombudsmanka dřív nebo později poukázala, protože by se jí jistě doneslo, že děti jsou tímto nedemokratickým způsobem trestány. Osobní svoboda, nemýlím-li se, se vztahuje i na děti.\nDomnívám se a z vlastní zkušenosti mohu říct, že přiměřené fyzické tresty dětí nemohou dítěti ublížit. Záleží však jak na intenzitě tak také na způsobu provedení fyzického trestu. Stejně jako já, tak snad všichni moji vrstevníci jsme nějakou tu facku, někdy i pořádnou nakládačku, dostali. Přežili jsme ty tresty ve zdraví (píši v množném čísle, protože přes vědomí, že můžeme být a také jsme byli znovu trestáni, tedy biti, jsme si své dětství užívali jako správní kluci a holky) a pokud někoho z nás časem neschvátila nějaká vážná nemoc a neumřel, jsme tu dodnes!\nDnes je jiná doba. To co bylo z dnešního pohledu dříve normální, dnes je považováno za nenormální, co dříve všem vyhovovalo, co bylo dobré, účelné, osvědčené, prospěšné a praktické, se muselo změnit. Ne snad proto, že by to bylo špatné, ale prostě proto, že to bylo všechno v době vlády komunistů, což se jaksi nelogicky, v demokratickém režimu nemohlo strpět. A mezi ty současné „klady“ kapitalistické demokracie patří i (katastrofální inkluzivní) vzdělávání a výchova dětí , proto bylo nutné upravit i jejich systém a způsob vzdělávání a výchovy a současně „umravnit“ rodiče pro jejich demokratickou výchovu svých dětí.\nDnes se žádá, aby děti nebyly fyzicky trestány, resp. fyzické tresty dětí byly zakázány. Budiž, budeme si hrát na lidumily a bolestínky, ale je tu problém. V rámci v současné době prosazování mulikulturního světa někteří „šlechetní a dobrosrdeční“ lidé požadují do ČR přivézt cizí děti (spíše výrostky), kteří jsou vychováni v duchu islámu, které ctí Korán a zákon Šaríja. Pokud to těmto „dobroserům“ ještě nedochází je na místě otázka: víte, jaká bude jejich budoucnost, jste si jisti, že se z nich také nestanou mladí islamističtí bojovníci, alias násilníci a teroristí, kteří v duchu Aláha budou přetvářet naši (resp. evropskou) kulturu, víru, styl a způsob života atd?\nPaní ombudsmanky Šabatové bych se také zeptal, jak bude například řešit případné rodiny imigrantů, které asi budeme muset mimo limity povinni přijmout, až budou uplatňovat ty své rituály, když u malých děvčátek budou vykonávat např. „obřízku“ a jiné muslimské zvyklosti?\nBude „obřízka“ považována za týrání dítěte, nebo to bude považováno za jejich „vnitřní“, tedy etnicko-kulturně-tradiční záležitost? Odpověď by byla nasnadě.\nZprávy Foreign Policy: Čínská autorita roste a americká padá! Politika Hašek si všiml kyberbezpečnosti. Z dat plyne, že se neútočí z Ruska? Byznys Data ze Spojených států nepotěší Regiony Jihočeský kraj podpoří malé a začínající podnikatele Sport Jachtař Ondřej Teplý vyhrál závod Českého poháru na Rozkoši, kde se i lodě převracely


PEKNA RUSTIKALNI - bazar\nRustikální kožená sedací souprava 3+2+1 906. - TOP - [11.12. 2018]\nRustikalní sedací souprava - [7.12. 2018]\nNa prodej pěkná rustikalní sedací souprava trojka+křeslo potah zelená kůže rozměr délka 210 křeslo 90 popraskaná kůže dohoda\nRustikální kožená sedací souprava 3+2+1 - TOP - [27.11. 2018]\n569 94 280 x\nRustikální dubová stěna 330cm délka - [26.11. 2018]\nStěna z masívu 365 x220cm ,velmi pěkná.Dubový masív\n12 630 Kč Přerov\nRustikální rohová komoda - [26.11. 2018]\nPěkná komoda vhodná kamkoli....\nROHOVÁ RUSTIKÁLNÍ VITRINA - [25.11. 2018]\nProdám rohovou, závěsnou, rustikální vitrínu (dovoz Německo). Rozměry: š=54, v=62 a hl=31 cm. Pěkná.\nKožená sedačka - [11.11. 2018]\nProdám koženou rustikální sedadačku - použitá 3 a 2 sedák. Jemná telecí kůže ,poškozená na sedáku/ potřeba opravit/ . Jinak velmi pěkná . Dřevo leštěný ořech.


Formy na plněné taštičky | 4Home - pohodlí domova\nFormy na plněné taštičky\nFormičky na plněné taštičky pro přípravu sladkých i slaných jídel. Položíte plát těsta na formu, naplníte jablky, šunkou, sýrem či povidly, přeložíte druhým plátem těsta a můžete smažit či péct. Dodáváme jako sadu 3 kusů.\nRozměry: 6,4 cm, 8 cm, 10 cm.\nKuchyně a jídelna Pomůcky do kuchyně Formy na plněné taštičky


Za kabelky bude moci Anička zpívat sólově - Českokrumlovský deník\nAnička Kočová chce být psycholožkou, nebo pracovat na dispečinku záchranky. Zpívání si prý ponechá jako koníček. | Foto: Deník/ Jana Zuziaková\nDvanáctiletá Anička Kočová ráda a výborně zpívá. Vloni i díky příspěvku z Kabelkového veletrhu nazpívala klip s mladou zpěvačkou Naty Hrychovou. I letos dostane žákyně 7.B Církevní základní školy v Č. Budějovicích finanční dar z výtěžku veletrhu. Anička sice má vrozené nervosvalové progresivní a nevyléčitelné onemocnění spinální svalové atrofie a pohybuje se jen na elektrickém vozíku, ale chuť do života a odvaha dělat to, co ji baví, jí neschází. Peníze využije na hodiny sólového zpěvu, které jsou pro ni prospěšné ze zdravotního hlediska.\nProtože nemoc zasahuje i vnitřní orgány, zpěvem bude správně procvičovat dech a posilovat plíce. Těší se, že zapracuje i na svém hlase.\nAnička není žádná bábovka. Druhým rokem navštěvuje hodiny angličtiny, kroužek zpívání, miluje tančení na vozíku, ráda vaří. „Baví mě to, často třeba s kamarádkou připravujeme palačinky na slano, muffiny…“ vypráví Anička, která má ve škole v největší oblibě pracovní činnosti právě kvůli vaření a tělocvik, do něhož nemusí chodit. A má hezké plány – na základě ohlasů by chtěla s Naty nazpívat další klip, absolvovat zdravotní školu a láká ji práce psycholožky či zdravotnice na dispečinku záchranné služby.


K lepení keramických dlaždic použijte lepicí omítku Ceresit CM 17. Obsah balení nasypte do odměřeného množství čisté vody a míchejte pomocí nízkootáčkové vrtačky s míchacím nástavcem. Promíchanou maltu nechte cca 5 minut odstát a znovu důkladně promíchejte. Hotová malta musí mít homogenní konzistenci bez hrudek.\n2. Aplikace lepidla\nLepení obkladů může být zahájeno až po vytvrzení výztužné vrstvy vyztužené síťovinou (většinou po 3 – 5 dnech). Lepicí malty nanášejte zubovou stěrkou o velikosti zubů uzpůsobené velikosti obkladu. Při nanášení lepidla je vhodné použít kombinovanou metodu lepení, tzn. lepicí maltu nanést před lepením v tenké vrstvě na celou zadní stranu obkladu.\nObklady lepte kombinovanou metodou, tj. po nanesení lepidla na podklad by měla být zadní strana obkladu celoplošně pokryta tenkou vrstvou lepidla (cca 1 mm). Po nalepení obkladu ze spár mezi nimi odstraňte zbytky lepidla. K vyplnění spár obkladu použijte flexibilní spárovací hmota Ceresit CE 43 Grand’Elit.\n4. Vyplnění dilatačních spár\nPo ztuhnutí a vytvrzení lepicí malty vyplňte dilatační spáry (umístění podle rozhodnutí projektanta) elastickým polyuretanovým tmelem. Okraje obkladu by měly být chráněny před znečištěním, takže by na obou stranách měly být opatřeny ochrannými páskami. Aplikace polyuretanového tmelu provádějte pomocí výtlačné pistole.\nSpáry vyplňte rovnoměrně, bez dutin. Do 5 minut od vyplnění nastříkejte povrch roztokem vody a mýdla a poté očistěte mokrým kartáčem. Ihned poté odstraňte ochranné pásky.


Když se řekne Opatija, myslí se tím elegantní destinace, centrum riviéry s nejdelším tradicí cestovního ruchu v Chorvatsku. Výhodná geodopravní poloha, nejbližší dostupnost teplého moře ve střední Evropě vzdáleného 500 km od Milána, Vídně i Mnichova, bujná vegetace a příjemné podnebí jsou důležité faktory počátků i náhlého rozvoje cestovního, takže turistického ruchu koncem 19. st.\nVystavěna na přechodu z 19. do 20 st. si dodnes zachovala soulad s přírodou. Udržované parky, osvětlená pobřežní promenáda ( lungo mare 12 km), upravená koupaliště a fontány jsou vynikajícím rámcem pro nesčetné vily a hotely, v nichž lze ubytovat přes 8 000 tisíc hostů.\nVzhledem k relativně stabilní teplotě (zimní průměr 7,0 C°, letní 21,9 C°), vysokému tlaku vzduchu i nepřetržitému proudění vzduchu, podnebí v Opatiji zklidňuje i posiluje. Kontrast mezi mořem a horami, sytou zelení v parcích a modrým mořem, starobylými objekty i moderním komfortem, mezi místy určenými k hlasité zábavě i tichými výletními cíly činí z Opatije a jejího okolí celoročně přitažlivou turistickou destinací.\nHotel Bevanda je prvním design hotelem s pěti hvězdičkami na severním Jadranu. Je to místo, kde se hostům nabízí uvolnění i odpočinek v bohatě zařízených pokojích, kde je hotelový personál připraven vyhovět hostům i v případě poskytnutí zvláštních služeb.\nHotel vznikl na základech stejnojmenné restaurace založené r. 1971. Tento legendární název byl později obohacen o 10 přepychově zařízených pokojů. Každý z nich je pojmenován podle celebrity, která zavítala do Opatije v době její slávy a nechala se inspirovat zdejší mondénní kulturně společenskou scénou. Pokoje jsou zařízeny moderně, z vysoce kvalitních materiálů a jsou vybaveny "king size" postelemi, s jacuzzi nebo hydromasážní vanou, koupelovou kosmetikou Lanvin, loewe lsd tv se zemským i satelitním programem, hudební soustavou loewe iPhone, ale k dispozici je i illy zrnková káva, kávovar a wi-fi internetové spojení.\nZařízení restaurace je provedeno působivě a s citem. První významné novinky v úpravě a oživení těchto prostor od začátku jejich provozu jsou dílem chorvatských architektů a dodavatelů. Jde o moderní a polyvalentní prostor s oddělenými soukromými kuřáckými místnostmi, kde se kouří doutníky a vychutnávají lihoviny.\nKultovní restaurace Bevanda spoléhající na čerstvé suroviny jak z kontinentu, tak i z moře, dnes nabízí klasické i rozmanité pokrmy osvěžené dotykem současnosti. S tím souvisí i skutečnost, že kromě snahy podávat vkusná jídla je hlavním cílem kuchyně používat potraviny s čistým a jasným aroma. Na seznam nejlepších domácích i vybraných cizích nápojů se vždy dostanou a dodnes dostávají jen ty nejlepší v regionu. Tato nabídka nejlepších domácích i cizích nápojů dokonale kompletuje Bevandin jídelní lístek.


Administrativní podpora pro marketingový tým\nBaví tě marketing a komunikace? Chceš pracovat s profesionály v oboru a učit se? Dej nám o sobě vědět. Budeš pomáhat našemu týmu s různými projekty, u kterých se toho hodně naučíš.Pozice je vhodná i pro studenty posledního ročníku a absolventy.\nZajištění rozesílek (zejm. pozvánek a newsletterů)\nSpráva distribučních seznamů\nPráce se CRM a databází kontaktů\nOrganizace menších akcí a seminářů\nVkládání obsahu na web a sociální sítě\nZpracování a analýza výsledků mailingových kampaní\nAdministrativa spojená s organizací akcí\nCo hledáme u kandidátů\nJsi absolvent/ka VŠ nebo školu dokončuješ\nMluvíš i píšeš výborně česky, domluvíš se anglicky\nMyslí ti to logicky i analyticky\nJsi aktivní, pozitivní a zodpovědný týmový hráč\nMáš zájem o dění v marketingu a chuť se učit\nZkušenost s organizací akcí nebo online marketingem výhodou\nZnalost Microsoft Office, pokročilá znalost Excelu\nCo získáš v KPMG na oplátku?\nMožnost podílet se na oceňovaných marketingových kampaních (mj. Zlatý středník, Česká cena za PR, Fénix Content Marketing);\nUkážeme ti, jak funguje marketing v B2B;\nNaučíš se pracovat s mailingovými systémy, CRM, web editorem atd., získáš zkušenosti s organizací akcí;\nMožnost vzdělávání (např, PC kurzy a další);\nFlexibilní pracovní dobu, možnost občasné práce z domova, náhradní volno;\n20 000 bodů do kafeterie každý rok.\nBenefity: Flexibilní začátek/konec pracovní doby, stravenky/příspěvek na stravování, dovolená 5 týdnů, kafetérie, možnost občasné práce z domova, firemní akce


Kmín | ReceptyOnLine.cz - kuchařka, recepty a inspirace\nReceptyOnLine / Atlasy a encyklopedie / Bylinky, koření a kořenící směsi / Kmín\nKmín je dvouletá i vytrvalá bylina. Je vysoká asi 60 až 100 cm. Plod je asi 4 až 5 mm dlouhý.\nBotanický název: Kmín kořenný\nLidově: Kmín luční, raška, kmín krámský\nKmín je rozšířený po celé Evropě a západní a střední Asii. Nejvíce kmínu se pěstuje v Holandsku, Norsku, Maďarsku, Rumunsku, Itálii, Španělsku a Rusku. U nás se planě vyskytuje na pastvinách a lukách. Pěstuje se ve velké míře i na polích. Východní druhy kmínu jsou malozrnné. Velkoplodý kmín produkuje hlavně Holandsko.\nKmín se osvědčuje v kuchyni i v lékařství, patří k nejstarším kořením Evropy. S oblibou se používá buď celý nebo drcený ke kořenění polévek, omáček, brambor, rybích, zeleninových a masových pokrmů, přidává se do tvarohu i chleba, kmínem se posypávají měkteré druhy pečiva, jako například rohlíky, preclíky, tyčinky a také dalamánky. Mladé lístky se používají buď čerstvé nebo sušené k okořenění salátů ze syrové zeleniny, polévek a omáček.\nSemeno kmínu je ve střední Evropě pro své blahodárné účinky na zažívání. Na venkově lidé žvýkali pár semínek kmínu, než usedli k masitému jídlu. Kmín podporuje tvorbu a vylučování trávicích šťáv, obsahuje stejně jako kopr stejnou složku, karvon, obvzláště účinně odstraňuje nadýmání a plynatost. Kmínového éterického oleje se používá při výřobě některých likérů jako je kmínka, alaš, akvavit atd.\nV orientálních kuchyních se používá také římský kmín, který je ostřejší. Používá se i černý kmín s botanickým názvem Nigella sativa, na Blízkém východu a v severní Africe a jižní Asii kmín křížový s botanickým názvem Cumicum cyminum. podobá se našemu kmínu, ale má odlišnou chuť.


NextiraOne Czech je opět Gold partnerem Cisco - ITBiz.cz\nNextiraOne Czech je opět Gold partnerem Cisco\nPravidelný recertifikační audit opět potvrdil nejvyšší úroveň odbornosti specialistů NextiraOne Czech pro technologie Cisco.\nSpolečnost NextiraOne Czech obhájila v rámci pravidelného recertifikačního auditu status Cisco Gold Certified Partner. Specialisté NextiraOne Czech tak opět potvrdili svoji odbornost pro návrh a implementaci projektů využívajících nejmodernější technologie Cisco a poskytování souvisejících služeb.\nSpolečnost NextiraOne Czech splňuje nároky nejvyšší partnerské certifikace Cisco pro realizaci řešení jednotné komunikace, kontaktních center, konvergovaných sítí, kamerových systémů, enterprise wireless (Wi-Fi) a IT bezpečnostních řešení. Každoroční audit prověřuje především technickou specializaci odborníků NextiraOne Czech, kvalitu zákaznické podpory i spokojenost současných zákazníků společnosti.\n„Podmínky udělení nejvyššího stupně partnerství společností Cisco se nám daří plnit již několik let v řadě, což je jistě dobrou zprávou i pro naše zákazníky, kterým poskytujeme služby na nejvyšší úrovni,“ řekl Tomáš Jirák, IT Infrastructure & Data Centre Manager společnosti NextiraOne Czech. „V rámci recertifikačního auditu jsme museli mimo jiné prokázat, že se naši specialisté průběžně vzdělávají a rozšiřují své znalosti, především v oblastech datových center, které chceme v letošním roce co nejvíce zúročit ve prospěch našich klientů.“\nNextiraOne a Cisco jsou dlouhodobými partnery, spolupracují spolu již od roku 1992, kdy se NextiraOne stala certifikovaným partnerem Cisco. NextiraOne má status Cisco Multinational\nCertified Partner a již ve 12 zemích i certifikaci Cisco Gold Certified Partner. Zaměstnává také více než 770 certifikovaných odborníků včetně 62 držitelů certifikace Cisco CCIE.


Puhdistamo - Super Vitamin B Complex 30 kapslí: Dobrá cena\nProdukt Puhdistamo - Super Vitamin B Complex 30 kapslí nyní seženete výhodnou cenu. Výrobcem je Puhdistamo, což znamená kvalitní výrobek. Podívejte se na více informací.\nPuhdistamo - Super Vitamin B Complex 30 kapslí Komplex 10 látek ze skupiny vitamínů B Vitamíny B1, B2, B3, B5, B6, B12 Biotin, folát, inositol a PABA (Kyselina paraaminobenzoová) Vitamíny v bioaktivních formách Holistické (celostní) složení produktu Vynikající biodostupnost Prémiová kvalita - produkt obsahuje pouze aktivní složky Prémiová čistota - bez obsahu balastních aditiv, pojiv, plnidel a umělých sladidel Nekompromisní složení doplňku Super Complex Vitamin B poskytuje celkem 10 látek ze skupiny vitamínů B v bioaktivních formách a rostlinného původu. Vlastnosti všech vitamínů skupiny B souvisí s energetickým metabolismem, imunitou, psychickou kondicí a kognitivními schopnostmi. Mimo to má každý ještě své vlastní specifické účinky. Vitamín B1 (thiamin) – ve formě thiaminu HCl – thymin hydrochlorid, tento vitamín má podobné vlastnosti jako acetylcholin, má vlastnosti významně související s kognitivními schopnostmi. Vitamín B2 (riboflavin) – ve formě\nUnikátní Puhdistamo - Super Vitamin B Complex 30 kapslí aktuálně koupíte jen za 379 Kč. Tento produkt vyrábí Puhdistamo. Výrobce Puhdistamo vyrábí zajímavé produkty za výborné ceny, což je i u tohoto produktu.\nProdukt: Puhdistamo - Super Vitamin B Complex 30 kapslí\nPuhdistamo - Super Vitamin B Complex 30 kapslí se nachází v následujících kategoriích:


Cestovní kufr March Cloud S - nejkufry.cz\nDomů / Cestovní kufry a doplňky / Cestovní kufry textilní / Palubní kufry do 55 cm / Cestovní kufr March Cloud S\nCestovní kufr March Cloud S\nKód: 25552-19 25552-64 Zvolte variantu\n2 445 Kč –40 % 1 467 Kč\nModerní ultralehký cestovní textilní kufr 55 cm holandské značky march ze série cloud v červené barvě. Na kufru je na přední straně menší šmouha od lepidla - viz poslední fotka. Kufr je nový , nepoužitý, plně funkční.\nBoční pouze u středního a velkého kufru.\nExterní tsa zámek na klíček pro uzavření jezdců zipu.\nčerná, modrá, béžová, červená, petrolejová\nčerná, modrá, červená, petrolejová, kašmírová


✅Krásný věnec s listy javoru v podzimních barvách je doplněný oranžovými bobulemi. Věnec bude pěknou ozdobou na vstupních dveřích i v interiéru...\n✅Rohožka je první, co vidí vaše návštěva, proto by měla být nejen praktická, ale i zdobit vchod do vašeho domova. Okraje rohožky jsou gumové a střed kobercový. Rohožka zabraňuje uklouznutí při nepříznivém počasí a snadno se udržuje. Nečistoty se neroznáší dál do..


NHL v číslech: Góly do prázdné branky. Pomohl si víc Gretzky, Ovečkin nebo Jágr? | NHL.CZ\nPokolikáté v kariéře zakončoval Alex Ovečkin hattrick do prázdné brány? Nedávno se takto trefil dokonce dvakrát za večer. Zajímá vás, zda je Ovečkin v tomto směru výjimečný? Pomáhá si lacinými góly víc než ostatní velikáni hokejové historie? Téma stojí za hlubší analýzu.\nPředně je dobré si vyjasnit, o jakou herní situaci se jedná. Nejde o přesilovku ani oslabení. Pokud se některý tým uchýlí k výměně brankáře za šestého hráče do pole, je to stále šest proti šesti, normálně se tudíž připisují plusové a minusové body. Což je trochu kruté k hráčům, kteří honí výsledek. Daleko častěji totiž bez gólmana v zádech inkasují, než skórují. Ale je to tak.\nTen vynález je starý skoro 90 let. 26. března 1931 prohrávali Boston Bruins s Montrealem Canadiens 0:1, když Art Ross, trenér a generální manažer tehdejších Bruins v jedné osobě, stáhnul ze hry brankáře Tinyho Thumpa a vyslal za něj na led šestého hráče. Vznikl tak zajímavý, zpestřující prvek. Hra vabank – riziko i za cenu vyšší porážky.\nDlouho šlo především o zámořskou praxi. Autor tohoto textu si vybavuje situaci z mezinárodní scény, období devadesátých let. Přesně určení času ani osob není podstatné. Rusko, tehdy už s gólmanem NHL v bráně, prohrávalo o gól a jeho muž v masce nervózně vyjížděl z brankoviště, vyhlížeje pokyn ze střídačky. Hlavní kouč, stará škola, se k němu jen pohrdavě otočil a pohnutím hlavy ho zatlačil zpět.\nKomentátor Robert Záruba neudržel smích. Interpretace trenérových myšlenek proběhla zhruba v duchu: „Tyhle zápaďácky manýry mi sem netahej!“ Dnes je tento prvek běžný kdekoli ve světovém hokeji; v NHL si můžete vsadit, že jakmile mužstvo těsně prohrává a dostane se v závěru do útočného pásma, brankář půjde ven. Hra na riziko je běžná při jedno, dvou a někdy už i třígólové ztrátě, jako třeba v nedělním duelu Chicaga s Winnipegem.\nBody a góly za celou kariéru\nTrefy do prázdné branky se stávají vítanou kořistí mužů bojujících o pořadí v produktivitě nebo v tabulce střelců. Patrik Eliáš nedávno ve vyprávění pro bezfrazi.cz přiznal, že měli svého času s Petrem Sýkorou a Jasonem Arnottem dohodu vyměnit si v takové situaci co nejvíc puk, aby pokud možno všichni bodovali. Rozhodně čestnější vyjádření než se schovávat za fráze o týmu a tom „jak je jedno, kdo dá góla“. Z toho evergreenu už někdy bolí hlava.\nPavel Bure určitě nechodil proti šesti soupeřům padat do střel. Samozřejmě, i útočný fenomén Ovečkin (na snímku) ví, že musí v takové situaci myslet zejména na obranu, nicméně jakmile je prostor, umí se chopit příležitosti. V závěrečném účtování mohou snadno nasbírané branky „do prázdné“ rozhodovat.\nPokud nahlédneme do oficiálních statistik, asi nepřekvapí, že největším sběratelem „empty-net“ bodů byl Wayne Gretzky. On byl totiž největším sběratelem bodů vůbec. S náskokem, který bude zřejmě na věky nepřekonatelný. Vévodí tedy i této statistice.\nBody do prázdné brány za celou kariéru:\n1. Wayne Gretzky 1487 zápasů / 85 bodů (56+29)\n2. Marián Hossa 1309 / 60 (40+20)\n3. Eric Staal 1222 / 58 (31+27)\n4. Joe Thornton 1616 / 57 (28+29)\n5. Jarome Iginla 1554 / 56 (32+24)\n6. Ron Francis 1731 / 51 (20+31)\n7. Jaromír Jágr 1733 / 50 (22+28)\n8. Patrice Bergeron 1069 / 50 (22+28)\n9. Alex Ovečkin 1133 / 50 (37+13)\n10. Blake Wheeler 909 / 49 (23+26)\nStřelecky je Ovečkin (37) už třetí za Gretzkym (56) a Hossou (40). Po přepočtu na zápas má Rus 0,0326 gólů do prázdné branky na jedno utkání, Kanaďan 0,0376, čili pořád o chlup víc. Na druhou stranu po přepočtu na body Gretzky takto obohatil své statistiky ve 2,97% (85/2857) případů, Ovečkin ve 3,96% (50/1261). Není pochyb o tom, že ruský forvard umí z těchto situací těžit.\nU Jágra jde hlavně o body z pittsburghské éry, v závěru kariéry na led v pěti proti šesti moc nechodil a přenechával tuto kratochvíli mladším a pohyblivějším. Hráči jako Hossa, Francis nebo Bergeron byli odměňováni za spolehlivou defenzivu, což byl, respektive u posledně jmenovaného stále je, hlavní důvod jejich nasazování, když se brání těsný výsledek.\nPokud vás zajímá, jak si stojí další legendy – Gordie Howe bodoval do prázdné brány 21krát (12+9), třetí nejproduktivnější hráč všech dob Mark Messier zapsal 48 (25+23) „empty net points“. Tento zápis usvědčuje vrstevníka Gretzkyho z mírně většího hladu po zdolávání prázdné branky, zatímco v celkovém počtu dosáhl Messier 66% Gretzkyho bodů (1910/2857), do prázdné branky je tento poměr jen 56% (48/85). Zase tak významný rozdíl to ale není.\nZajímavý je rovněž pohled na nejvyšší sezónní čísla. Již řečený Pavel Bure dokázal během ročníku 1999-00 poslat rekordních 9 puků do prázdné klece. Keith Tkachuk v letech 1996-97 takto skóroval 8krát. Jaromír Jágr vděčí trefám do prázdné branky za svou pátou Art Ross Trophy. Po odečtení „empty-net points“ by měl totiž v sezóně 2000-01 o pět bodů méně než druhý Joe Sakic.\nBody do prázdné branky za sezónu:\n1. Blake Wheeler (2018-19) 11 (3+8)\n2. Jaromír Jágr (200-01) 10 (6+4)\n3. Pavel Bure (1999-00) 9 (9+0)\n4. Keith Tkachuk (1996-97) 9 (8+1)\n5. Jamie Benn (2015-16) 9 (5+4)\n6. Wayne Gretzky (1986-87) 9 (5+4)\n7. Eric Staal (2016-17) 9 (4+5)\n8. Mario Lemieux (1996-97) 9 (4+5)\n9. Mike Ridley (1992-93) 9 (4+5)\n10. Mark Scheifele (2018-19) 9 (2+7)\nV letošní sezóně je nejpilnějším střelcem do odkryté klece Sebastian Aho s pěti zásahy, čtyřikrát se trefili Tanner Pearson, Gustav Nyquist a Alex Ovečkin. Sedm bodů nasbírali Teuvo Teravainen (3+4), Aho (5+2), šest Brad Marchand (1+5). David Pastrňák takto bodoval 4krát (1+3), přičemž proti Pittsburghu si nedávno dovolil luxus přihrát před prázdnou svatyní právě Marchandovi.\nBez zajímavosti není ani statistika za posledních pět let. Za toto období vedou s 15 góly Marchand a Aho, 14 má Patrick Kane, 13 Ovečkin a Jack Eichel. V bodech vede Blake Wheeler a Brad Marchand (oba 33), s poměrně velkým odstupem následují Jonathan Toews, Patrice Bergeron a Eric Staal (všichni 24). Ovečkin má 19 bodů (13+6).\nZ Čechů se v této situaci v posledních pěti sezónách prosazovali nejvíc 18bodový Tomáš Hertl (10+8) a 15bodový David Krejčí (6+9).\nPozn: Čísla jsou platná k 21. lednu 2020\n8. dubna 16:43


Zapečené špagety s rajčaty Recept - Milujivaření.cz\nSklenice s pákovým uzávěrem 100ml - Ibili\nZapečené špagety s rajčaty - cítíte tu vůni? Zkuste si uvařit chuťovku podle receptu s fotkami. Za 65 minut podáváme. Máte hlad? Jdeme na to!\n150 g Sýr Fontina\nKilojoule 2 288kJ\n26% Sodík 522 mg\nSuroviny Česnek, Rajčata, Sůl, Sýr Fontina, Voda pitná mají zadané všechny známé hodnoty.\nSuroviny Máslo čerstvé, Olej olivový, Paprika mletá pálivá, Pepř černý mletý, Rukola, Špagety, Šunka dušená mají zadané pouze základní hodnoty. Výpočty nutriční tabulky, nemusí souhlasit se skutečností.\nZapečené špagety s rajčaty postup přípravy receptu:\nŠpagety uvaříme v dostatečném množství osolené vody dle návodu na obalu. Uvařené těstoviny scedíme, propláchneme studenou vodou, necháme okapat.\nRajčata omyjeme, nakrojíme do křížku a spaříme horkou vodou. Vykrojíme okolí stopky, oloupeme slupku, rozkrojíme napůl, zbavíme jader a dužinu pokrájíme na kostičky.\nLístky rukoly opláchneme, osušíme a rozkrájíme na proužky. Šunku krájíme na nudličky nebo kostičky. Stroužky česneku oloupeme a nadrobno rozkrájíme.\nPředehřejeme troubu na 200ºC (horkovzdušnou troubu na 180ºC). Připravíme pánev, na které rozpálíme olej a vložíme šunku, krátce osmahneme. K šunce přidáme rajčatovou dužinu, rukolu, česnek, promícháme a krátce osmažíme. Směs dochutíme solí, pepře, paprikou.\nZapékací formu vymažeme máslem a ze špaget tvarujeme menší hnízda, která plníme rajčatovou směsí. Sýr pozkrájíme na menší kousky, špagetová hnízda jím posypeme. Formu vložíme do trouby a těstoviny zapečeme.\nHnízda upravíme na talíře a teplé hned podáváme.\nFontina je polotvrdý sýr, pokud ji neseženeme, můžeme použít jiný.


V Budějcích vznikne moderní simulační centrum věrně napodobující prostory nemocnice | Vzdělání | Zprávy | Budějcká Drbna - zprávy z Českých Budějovic a jižních Čech\nV Budějcích vznikne moderní simulační centrum věrně napodobující prostory nemocnice\nNové moderní simulační centrum hlavně pro všeobecné sestry, porodní asistentky a záchranáře postaví Zdravotně sociální fakulta Jihočeské univerzity. Dvoupodlažní budova vznikne jako přístavba fakulty, která stojí poblíž českobudějovického výstaviště a bude věrně napodobovat prostory reálné nemocnice. Náklady na stavbu a vybavení objektu činí 58 milionů korun. Stavět se začne letos na podzim.\n„Nová tazvaná virtuální nemocnice bude mít zásadní význam pro přípravu na budoucí povolání. Protože studenti budou moci procvičovat v simulačním prostředí všechny situace a výkony budou dělat v souvislosti s tím daným stavem a ne odděleně jako nácvik činnosti. Budou si moci vyzkoušet a zařadit dílčí činnosti do celkového simulovaného stavu," uvedla děkanka Zdravotně sociální fakulty Jihočeské univerzity v Českých Budějovicích Valérie Tóthová. Podle děkanky simulační centrum bude prvním svého druhu v České republice, bude totiž zaměřené na výuku nelékařských oborů. „Jde o významný projekt, který představuje virtuální nemocnici. Inspirovali jsme se v zahraničí," podotkla děkanka.\nV přístavbě fakulty, která stojí poblíž českobudějovického výstaviště, vzniknou specializované místnosti věrně napodobující reálné prostředí, v němž zdravotníci pracují: kabina sanitky, velíny, jednotka intenzivní péče, porodní sál, nemocniční pokoje a další prostory pro sledování a hodnocení výuky. Se současným objektem fakulty bude nový pvilon propojen koridory. Bude mít obdélníkový tvar o rozměrech 20,4 krát 9,4 metrů a plochou zatravněnou střechu.\nFiguríny umí plakat, potit se a měnit barvu kůže\nBudou vybavené lékařskými přístroji a roli pacientů tam budou plnit sofistikované figuríny řízené počítačem, které napodobují dýchání, puls či srdeční aktivitu, ale také umí plakat, potit se a měnit barvu kůže. Lze k nim připojit přístroje. Simulátory reagují na prováděné zákroky a vyučující může skrze ně komunikovat se studentem. Hlavní výhodou je, že simulace přiblíží studentům realitu, což umožní dokonalé propojení výuky praktických dovedností s teoretickými znalostmi. Bude možné předem naprogramovat mnoho variant situací, vytvořit jakési scénáře, s nimiž si zdravotníci musí poradit.\n„Tyto studijní obory sice mají v osnovách stovky hodin povinné praxe v nemocnicích, ale realita samozřejmě přináší mnohem více výzev – a pak se hodí každá zkušenost. Velkou výhodou simulačního centra bude, že dokáže studenty seznámit s různými stavy pacientů, a to i těmi, které nejsou v nemocnicích tak časté," řekl vyučující z Ústavu ošetřovatelství, porodní asistence a neodkladné péče František Dolák.\n„Bude se učit jinak. Centrum zcela a věrohodně odpovídá podínkám nemocnice a záchranky. Dokážeme dokonale nasimulovat situace od předlékařské až po následnou péči. Situace, se kterými se studenti setkají v reálu. Získají návyky a přechod do praxe pro ně bude jednodušší a kvalitnější. Budeme ovšem nejen hledat chyby a poučení, ale především také pátrat po tom, proč k chybě došlo a jak se u toho student cítil. Rozebírat budeme, jak se student chová a pracuje v týmu, jak komunikuje," dodal Dolák.\nNadšení ze simulačního centra neskrýval ani vedoucí útvaru pro rozvoj Jihočeské univerzity Václav Lukeš. „Tento projekt překračuje hranice nejen regionu, ale i České republiky. Vyvrací mýtus, že se české zdravotnictví nachází ve středověku, což jsem nedávno zaslechl. Naopak dokazuje, že i do zdravotnictví zasáhla čtvrtá průmyslová revoluce," řekl.\nČeskobudějovické simulační centrum bude první svého druhu v republice\nSimulační centrum pro zdravotnické obory Zdravotně sociální fakulty Jihočeské univerzity bude díky svému zaměření na nelékařské profese první svého druhu v České republice. Pro výuku mediků již v tuzemsku tato centra existují, avšak nikoli takto cíleně zaměřené na sestry, zdravotnické záchranáře, porodní asistentky a další zdravotníky – nový pavilon mohou využívat i studenti dalších oborů, například fyzioterapie. Inspiraci pro vznik tohoto centra sbírali odborníci ze Zdravotně sociální fakulty Jihočeské univerzity v rakouském Linci a také ve Finsku, Španělsku, Lotyšsku a dalších zemích.\nS přínosem moderních trendů má Zdravotně sociální fakulty Jihočeské univerzity hodně dobrých zkušeností, protože už několik let do výuky zapojuje řadu figurín a modelů, například porodní či novorozenecké. Ty samozřejmě v simulačním centru využije. Díky tomu, že se studenti nejdřív seznámí s realitou takto „nanečisto“, přijdou pak do praxe lépe připraveni. Tím lze snížit riziko pochybení při poskytování zdravotnické péče a zvyšovat bezpečnost pacienta.\nVyučovat by se v moderním centru mohlo začít už v roce 2020\nObjekt se začne stavět buď v září nebo v říjnu, hotovo bude za rok. Předpokládaný termín výuky v novém simulačním centru je v září či říjnu 2020. Uvnitř přístavby vzniknou místnosti jako velín, jednotka intenzivní péče, porodní sál nebo nemocniční pokoje. Náklady na projekt, které činí 58 milionů korun, pokryjí z většiny granty z operačních programů Evropské unie, fakulta uhradí 3,2 milionu korun z vlastních zdrojů. „Stavba bude stát 26 milionů korun, zařízení spolkne čtyři miliony korun a zbývající částku náročná technologie," vysvětlil financování tajemník Zdravotně sociální fakulty Jihočeské univerzity Jan Bednář.\nZdravotně sociální fakultu Jihočeské fakulty v Českých Budějovicích v současné době navštěvuje přibližně 2100 studentů. Zhruba dvě třetiny z nich se věnují nelékařským oborů. O absolventy je velký zájem i mimo Jihočeský kraj. Počet studentů ale stavba nezmění. „Cílem není zvýšení počtu studentů, nýbrž zkvalitnění stávající výuky," připomněl Bednář.\nŠtítky Zdravotně sociální fakulta, přístavba, simulační centrum, výuka\nDynamo zahájilo přípravu. Ambice na postup mají zvýšit posily\npondělí, 8. ledna 2018, 13:18\nFotbalisté SK Dynamo České Budějovice se ráno sešli k zahájení zimní přípravy na jarní část Fortuna národní ligy. Mezi cíli je i...\nBudějcké náměstí se rozloučí s nejkrásnějším vánočním stromem\npondělí, 8. ledna 2018, 12:08\nČeské Budějovice si letos napravily reputaci a vánoční strom na náměstí Přemysla Otakara II. byl jedním z nejkrásnějších v celé...\npondělí, 8. ledna 2018, 11:30\nPohoda. To je letošní ústřední téma dovolených a výletů po jižních Čechách. A pohodu Jihočeská centrála cestovního ruchu přiveze...


Pardubický zámek bude patřit akci Sladké Vánoce | Týden.cz\nPardubický zámek bude patřit akci Sladké Vánoce\nNa dvě desítky vystavovatelů, řemeslníků a tvůrčích dílen předvedou v sobotu své výrobky a dovednosti na adventní akci Sladké Vánoce na nádvoří Zámku Pardubice. Lidé budou moci zhlédnout příběh narození Ježíše v živém betlému, navštívit andělskou školu nebo si vyrobit vánoční ozdoby a dekorace. Ochutnat a nakoupit bude možné i vybrané vánoční dobroty, uvedla Kateřina Procházková Skůpová z pořádajícího Východočeského muzea v Pardubicích.\n"Skutečný živý betlém a andělskou školu předvede folklórní soubor Formani, přijde i svatý Ambrož, Lucky a další postavy spojené s adventem," uvedla organizátorka akce Marie Kantová z Východočeského muzea. Chybět nabude ani adventní hudba.\nNávštěvníci si mohou vyrobit nebo koupit hračky, šperky, šátky, svíčky, ozdoby a mnoho dalšího. Inspirovat se pro vlastní tvorbu mohou třeba betlémem z lesních plodů Víta Boučka.\nŘezbář Martin Sochor ukáže, jak vyřezává jednotlivé figurky nebo vyrábí mechanismy pro betlémy. Vánoční ozdoby budou klasické foukané z Horního Bradla, ale také z papíru, krajky nebo patchworku. Lidé uvidí i zvonky ze Zvonařské dílny Tomášková - Dytrychová, vitráže a quillingové ozdoby Jarmily Hnátkové a zvykoslovnou dílnu Květy Gabesamové.\nFoto: Autor/Depositphotos , ccat82


By : Ettore\nRod Holinaty začal hrát Lotto 6/49 před 33 lety. Se svou pozdější snoubenkou Verna Tremblay potom pravidelně vsázeli každý týden. Letos v srpnu se na ně konečně usmálo štěstí.\nRod Holinaty bydlí v malé vesničce La Ronge v Kanadě. Poklidný život vesnice, s necelými třemi tisíci obyvateli, rozvířila zpráva o obrovském vítězství v loterii. Nestává se každý den, že by někdo vyhrál takový balík peněz. Rod si šel vsadit jako obvykle. Vítězný tiket koupil v Cukrovinkách v ulici Brown Street v La Ronge. Rychlou volbu za 14 dolarů na 5. srpna.\n„Když jsem si šel zkontrolovat tiket, viděl jsem čtrnáctku a šest dalších čísel za ní. Nevěnoval jsem tomu žádnou extra pozornost,“ směje se dnes při vyprávění Rod. „Potom jsem se podíval znovu, pozorněji a byl jsem ohromen. Zůstal jsem stát a v hlavně měl jedinou myšlenku, že si musím vzít okamžitě dovolenou a jet domů,“ vzpomíná na svůj šťastný den nový milionář.\nS balíkem 340 milionů korun si potom doma poklekl před svou snoubenku s otázkou: „Vezmeš si mě?“ A co myslíte, že na to odpověděla? „Už ze zpráv jsem věděla, kde byl podán vítězný tiket a čekala jsem, až Rod zkontroluje náš tiket,“ vzpomíná dnes Verna. „Když mě doma požádal o ruku, věděla jsem, že jsme vyhráli.“\nOba vítězové jen pomalu pronikají do své milionářské reality. „Zatím se pořád cítím tak nějak normálně,“ směje se Rod. „Dosud jsme nezačali naše peníze utrácet.“ Konkrétní plány budoucí novomanželé teprve formují. Přemýšlejí o cestování a také se shodují, že penězi pomohou rodině.\nNejvětší klikař z Kanady. Vyhrál milion dolarů!


Čas války: zbroje | Curia Vitkov\nČas války: zbroje\nNejstarší doklady zbrojí našich předků přináší vedle sporých archeologických nálezů tradičně písemné prameny. Zmínky o zbrojích můžeme najít např. v arabských pramenech - Ibn Rusta uvádí o knížeti Svatoplukovi, že: "Má dobrá, pevná, drahocenná brnění" (Havlík 1987, 193). Fuldské anály popisují jak roku 849 při německém vpádu stahovali Češi zbroje poraženým Němcům "...Nepřátelé totiž nabyvše převahy, vraždíce pronásledovali je až do tábora a stahujíce před jejich očima bezstarostně zbroj ze zabitých, naplnili je takovým strachem, že úplně ztratili naději na uniknutí..." (MMFH I. s. 92). Roku 936 pak pro změnu popisuje Widukind jak stahovali Němci zbroje padlým Čechům. Což dobře dokumentuje jeden z oblíbených způsobů nabývání výstroje a výzbroje. V Kristiánově legendě z 10.st. se hovoří o zbrojích v souvislosti s připravovanou vzpourou proti knížeti Bořivojovi - jeho protivníci se dostavili na sněm oděni "v krunýře pod šatem" ovšem stejně tak i jeho lidé. Zbroje zmiňuje i Kosmas v 11.st. nebo Mnich Sázavský ve 12.st. Kanovník Vyšehradský popisuje jak v bitvě u Chlumce r.1126 knížecí kaplan Vít "oděn jsa v brnění a přilbu jako Achilles..." dělal korouhevníka českému vojsku. Zbroje zmiňují Vincencius a další autoři z 12.st. Z uvedených pramenů a zpráv je celkem zřejmé všeobecné rozšíření kvalitní výzbroje a výstroje přinejmenším v prostředí profesionálních válečníků knížecích družin.\nPísemné prameny se až na vzácné výjimky nezabývají samotnou konstrukcí zbrojí, v tomto ohledu jsme odkázáni na prameny ikonografické (výjevy v iluminacích rukopisů, fresky, plastiky, výšivky aj.) a samozřejmě archeologické nálezy, často bohužel již jen ve formě fragmentů. Dá se říci, že se v raném středověku vyskytovala vedle sebe celá řada různých konstrukcí zbrojí, případně i kombinace různých konstrukčních prvků. Celá historie zbrojí je vlastně hledáním jakéhosi optimálního kompromisu mezi kvalitní ochranou na jedné straně a vahou, pohyblivostí a cenou na straně druhé. Tento vývoj byl završen koncem raného středověku prosazením kroužkového brnění, jež postupně vytlačilo díky svým přednostem a klesající ceně starší typy odění.\nV následující části bychom vám chtěli jednak přiblížit různé konstrukce zbrojí těžkooděnců raného středověku a na závěr se zmíníme také o ochranném odění prostých bojovníků.\nKrásná ukázka "katalogu" různých typů používaných zbrojí v Mnichovském rukopisu - Dialogus de laudibus sanctae crucis - z 12.st.\nOCHRANNÉ ODĚNÍ TĚŽKOODĚNCŮ\n1) KROUŽKOVÁ ZBROJ\nBrnění (brň, též pancíř) - ačkoli se tohoto slova dnes nepřesně používá pro každou ochrannou zbroj, ve skutečnosti se toto označení vztahovalo pouze k jedinému typu - tzv. zbroji kroužkové. Její princip - vzájemně zřetězené kroužky - byl znám již starým Keltům, od nich jej převzali Římané a jako kořist se dostala často i daleko za hranice impéria (např. do Dánska odkud je nález zbroje z Vimosy datovaný do 2-3.st.n.l.). Po pádu Říma byla technologie výroby těchto zbrojí na západě prakticky zapomenuta a přežívala jen v Byzanci a okruhu byzantského vlivu, následně i v arabském světě. Díky obchodním stykům nebo jako válečná kořist se později dostává do Skandinávie, Franské říše, Británie i k nám. Po importu hotových zbrojí následovala pak postupně i sama brnířská technologie.\nZ našich nejstarších památek tohoto typu z raného středověku lze uvést např. nálezy fragmentů kroužkového pletiva z Libně (8.st.), Rubína u Podbořan, Pohanska aj. Zbytek kroužkového pletiva přinýtovaného na kovový pásek z okraje přilby z Královské Obory v Praze (inv.č. 60 752, depozit NM Praha) a zatím blíže neidentifikovatelný kus kroužkového pletiva nalezený uvnitř podobné přilby (inv.č. 60 751) nalezené tamtéž. Není zatím jisté zda jde jen o závěs nebo o větší kus, protože je nález spečený rzí do jednoho kusu tvarovaného podle původního tvaru přilby. Protože neznáme přesnou dataci přileb nalezených v Královské oboře (byly nalezeny samotné bez dalších nálezových souvislostí) neznáme bohužel ani dataci s nimi nalezeného pletiva. Rozsah udávané datace se pohybuje mezi 7.st. až 12.st. ale jako pravděpodobnější se jeví spíše spodní hranice.\nKroužková zbroj spečená rzí do jednoho kusu - nalezena uvnitř přilby inv.č. 60 751 z Královské obory v Praze. Inv.č. 60 755, depozit Národního Muzea v Praze.\nNejstarší dochovanou kompletní kroužkovou zbrojí u nás je pak tzv. "zbroj sv. Václava" datovaná do počátku 10.st. Starší prameny věnující se vojenské historii obvykle uvádí, že tyto nejstarší památky z kroužkového pletiva ještě nebyly domácího původu, ale šlo pouze o import zbrojí nebo ochranných součástí z ciziny. Svatováclavskou zbroj pak zpravidla uvádí jako výrobek importovaný pravděpodobně z orientu. Někteří historici (např. D. Třeštík) ale dnes také předpokládají výrobu kroužkových zbrojí i u nás - na Velké Moravě, s tím že i zmíněná zbroj sv. Václava by hypoteticky mohla být výrobkem domácím, právě z rukou bývalých velkomoravských brnířů. Je docela dobře možné, že Svatoplukovo přepevné a drahocenné brnění, které známe z arabských pramenů bylo právě z kroužkového pletiva. V každém případě šlo o zbroje veliké ceny, takže se zpočátku nejspíš dostalo pouze na bojovníky nejvyšší vládnoucí třídy a jejich družin. Technologie výroby kroužkového pletiva byla náročná, protože brníř musel nejprve vykovat polotovar drátu, poté jej protáhl sérií průvlakových oček v ocelové desce až na požadovaný průměr drátu (vždy po protažení se musel drát vyžíhat aby nepraskal), natočit na kulatinu, rozštípat či rozsekat na jednotlivé kroužky, roztepat přesah, proseknout otvor a jemně pronýtovat. I když k této práci měl brníř zřejmě k dispozici celou řadu jednoduchých přípravků usnadňujících práci, šlo stále o velmi pracnou, jemnou, zdlouhavou a precizní práci, čemuž následně odpovídala i cena výrobku.\nBrníř při práci.\nPři pohledu na desítky tisíc miniaturních kroužků z tenkého drátku spojené stejně miniaturními nýtky na výše jmenované zbroji sv. Václava se člověk neubrání obdivu nad skutečným mistrovstvím raně středověkých brnířů. Někdy se na jediné zbroji objevují kroužky různých průměrů a síly drátu. Tato konstrukce zjevně vychází z předpokladu, že různé části zbroje mají různé požadavky na pevnost, odolnost nebo elasticitu. Tak třeba je pláštík a límec pláštíku tzv. zbroje sv. Václava z jiných kroužků a drátu než samotná zbroj. V depozitu Národního Muzea v Praze je uložena zbroj inv.č. 475, vyrobená dokonce ze třech různých typů kroužků o různé síle drátu, která velmi dobře demonstruje výše popsaný princip. Hruď, záda, ramena a část rukávů jsou řešeny středně velkými kroužky, zatímco boky, spodní část zbroje a zbytek rukávu jsou řešeny velmi jemnými kroužky. Zbroj doplňuje stojací límec ("obojek") z ohromných masivních kroužků a k němu připojený pláštík opět z jemných kroužků.\nPozději, ve 12. a zejména ve 13. století se již doslova masově rozšířila sama technologie výroby těchto zbrojí. Zároveň se ale tyto odolné zbroje zřejmě příliš neničily a předávaly dál - dědicům či jako kořist, popřípadě se pak podle požadavků upravovaly, zkracovaly apod. Tím začalo zbrojí přibývat, což muselo vést k postupnému snížení cen a zvýšení dostupnosti tohoto typu odění, takže se jí mohlo pyšnit stále více bojovníků z řad nobility. Ještě v 11.st. a počátkem 12. století si mohl podobnou zbroj dovolit pouze kníže či movitý feudál, případně jeho nejužší družina. Nicméně v rukopisech Petra de Ebulo z konce 12. století jsou již vyobrazeni i čeští bojovníci v hojných kroužkových kompletech, jak při obléhání města tak jako jízda. V průběhu 13.st. pak již tato zbroj zcela převládla a stala se pro těžkooděnce jakýmsi standardem.\nZbroj se vyskytovala v nejrůznějších modifikacích - od krátkých rukávů a krátkých zbrojí se postupným vývojem dospělo k uzavřeným jezdeckým kompletům. Tento vývoj byl ovšem pozvolný, neudál se naráz a rozhodně se neudál plošně. Zdá se, že se vedle sebe vyskytovaly různé varianty kroužkových zbrojí souběžně. Poměrně dlouho dosluhovala starší řešení vedle modernějších a dokonalejších, což dokládají i různé typy kroužkových zbrojích v jediném rukopisu. Můžeme tedy sledovat spíše jen jakési hlavní trendy a přibližné počátky, kdy se objevují různé modifikace ve výzbroji, odkázáni většinou jen poměrně málo spolehlivou ikonografii. Zdá se, že nejprve se ke zbroji pevně připojila v 11.st. kapuce (alternativou v ochraně byl závěs na přilbě) a v průběhu 12.st. došlo k dále k protažení a zůžení rukávů směrem k zápěstí a nakonec jejich zakončení ochrannou rukavicí. Tím byl završen vývoj nového typu zbroje - tzv. kroužkového kompletu.\nVlevo: Bojovník z druhé poloviny 11.st. Zbroj je ještě poměrně dlouhá, má již pevně připojenou kápi ale krátký rukáv ještě nekryje předloktí a ruce. Přestože se ve 12.st. objevují již dokonalejší varianty, podobné zbroje se objevují na výjevech ještě po celé 12.st. Fotografii pro Curia Vitkov vytvořil a poskytl Radko Janata. Vpravo - bojovník ve zbroji z konce 12.st. až poč. 13.st. Zbroj už má dlouhé rukávy zakončené pěstnicí. Přesto že se objevují i výjevy bojovníků s nechráněnýma nohama jako zde, častější již v tomto období bývala ochrana nohou pomocí kroužkových punčoch.\nZbroje bývaly počátkem 12. století ještě poměrně dlouhé - dosahovaly ke kolenům či pod ně, v průběhu století se však jejich délka postupně zkracovala, protože nohy bojovníka již také kryla kvalitní kroužková ochrana. Nedošlo k tomu ovšem naráz - na výjevech najdeme i později poměrně dlouhé zbroje vedle zbrojí kratších. Hlavu těžkooděnce mohla již od druhé poloviny 11.st. chránit pevně připojená kapuce a tento trend pokračoval i v 12-13.st. Vývojem prošel i rukáv zbroje - původní široký nezužovaný rukáv dosahující zpravidla k lokti či pod loket, jaký známe z výjevů z 11.st. a který se zřejmě (jak naznačují některé výjevy) mohl vyskytovat ještě i hluboko do 12.st. (Výšivka z Bayeux 11.st, Sant Barthelemy - 1110, Otto Bauren Collectar - poslední čtvrtina 12.st., Winchesterská bible - 1150-75, Siegburg Lectionary - druhá čtvrtina 12.st. aj.) nakonec postupně nahradil dlouhý rukáv zužovaný směrem k zápěstí (Codex Calixtinus, 1135-1139, Cîteaux Bible aj.), zakončený od druhé poloviny 12.st. někdy také ochranou hřbetu ruky (viz níže) a nakonec nějakou formou kroužkové rukavice (Petr de Ebulo a Hortus Deliciarum z konce 12.st. a ze vzdálenějších pak třeba Kronika Johna de Worcester 1140, Winchesterská bible - 1150-75, Great Canterbury psalter - 1180-90, Trevírský rukopis z konce 12.st. a mnohé další i mladší ikonografické prameny).\nBojovníci ve Winchesterské bibli - druhá polovina 12.st. Vedle sebe zde můžeme vidět uzavřené komplety s pěstnicemi i zbroj s krátkým širokým rukávem a bez kapuce.\nJe to vlastně první skutečně doložená kovová ochrana ruky středověkých zbrojí a udrží se, vedle novějších řešení, až do počátku 14.st. (místy i hluboko do 14.st. např. nálezy z Visby na Gotlandu však již představují i v kontextu své doby zjevné archaismy). Původní pěstnice se, jak napovídá doložená ikonografie, v průběhu 12-13.st. rozšiřují i o tříprsté nebo zcela prstové varianty rukavic. Ochranou ruky se se vývoj kroužkové zbroje završil a dospěl tak k asi nejkomplexnější formě kroužkové ochrany - tzv. "kompletům". Uzavřené kompletní kroužkové "kombinézy" se pak po více než 100 let prakticky nemění, pouze se podle potřeby doby zkracují.\nKroužkové komplety bojovníků z rukopisu Petra de Ebulo 12.st.\nSoudě dle vyobrazení se v některých případech, zvláště u starších zbrojí, nosil opasek s mečem pod zbrojí. Zbroj pak musela mít na levé straně u pasu otvor na prostrčení čepele meče do pochvy na opasku nebo měla na sobě zvenku připevněné jakési oko k zavěšení meče. Častěji se však opasek utahoval přes zbroj. Řemen zbroj v pase pevně přitiskl k tělu a rozložil její váhu tak, že ji bojovník již nenesl celou pouze v ramennou. Váha podobného kompletu se pohybovala přibližně od 10 do 15 kg (zbroj. sv. Václava, praktické pokusy s rekonstrukcí). Postup výroby zbroje a další detailní informace ke konstrukci naleznete v sekci tématických článků - zde.\nOchranu hlavy řešila, jak už jsme naznačili kroužková kapuce pevně spojená se zbrojí, přetažená přes hlavu bojovníka, ale ta sama o sobě nechránila dobře obličej (ten chránil jen nánosník a později maska přilbice), proto se objevují kapuce opatřené odnímatelnou ochranou brady či úst pomocí trojúhelníkového cípu či čtvercového dílce připojeného na zbroj - tzv. "aventailu" (tento výraz však mže označovat i jiné věci - např. kroužkový závěs přilby, kroužkový pláštík apod.). Některé typy těchto ochranných dílců po nasazení zakrývaly obličej až po oči (viz obr.). Zasahovala-li kroužková ochrana kapuce do obličeje, bývala zpravidla podšívána kůží či tkaninou jak naznačují výjevy s aventailem obráceným naruby. Kapucu na hlavě přidržovaly kožené řemínky.\nOchrana hlavy - silnou vlněnou čapkou, kapucou zbroje s ochranou obličeje a přilbou. Curia Vitkov.\nPevnou kapucu zbroje nebylo možné odložit, ale v případě potřeby se dala z hlavy stáhnout dozadu na krk. Aby toho bylo možné docílit bylo nutné udělat kapucu vpředu volnou (aby se dala protáhnout hlava) a pak zase chránila nedostatečně krk a hlavu. Tento nedostatek se odstraňoval nejrůznějším řešením - nejjednodušší je prosté stažení volnější kapuce k hlavě a obličeji koženými řemínky, složitější ale rovněž rozšířené řešení je vidět na vyobrazení výše, kde je ochrana krku a brady vyřešena pomocí cípu zbroje, připojeného ke kapuci. Tento cíp mohl chránit buď jen krk, častěji však bradu a někdy celou tvář až po nos nebo po oči - na jedné straně byl pevně uchycen ke zbroji, na druhé se uvazoval k oku na kapuce. (zřetelně vidět v Hortus Deliciarum 1185, Maciejowská bible 13.st., Velislavova bible 14. st., Žaltář královny Marie 1300, výjevy zavraždění Thomase Backeta 14. st. - British Library Londýn).\nJinou variantou ochrany krku a tváře je čtverec upevněný pod krkem a uvazovaný po obou stranách kapuce. Aby ochrana nedosedala přímo na krk a tvář bývala podšitá kůží nebo vycpávanou prošívanou látkou. V tomto případě pokrývá kroužková ochrana téměř celou tvář bojovníka. O ochraně obličeje kroužkovým pletivem máme doloženy i řídké písemné zprávy - například Usáma ibn Munkíz, který bojoval ve Svaté zemi s křižáky ve 12.st. poznamenal: "...rolník mu odpověděl: "Pane můj, pral jsem se s jedním Frankem a neměl jsem žádnou zbraň, ani meč. Srazil jsem ho k zemi a dal jsem mu pěstí do obličeje, a třebaže měl na něm kroužkovou roušku, omráčil jsem ho. Kůže na kloubech prstů se mi ale sedřela a ruka mi opuchla a nemohu s ní nic dělat". Ukázal nám ji a byla skutečně tak, jak řekl. Celé kosti prstů byly obnaženy...". (Usáma ibn Munkiz, 1972, str. 95).\nTam kde mají bojovníci na výjevech zbroj s krátkým rukávem, nemají předloktí chráněné vůbec nebo jen ovinkami (Výšivka z Bayeux, 11.st.) a samotné prsty a hřbet ruky nechrání vůbec nic. V průběhu 12.st. došlo k protažení rukávů směrem k zápěstí, což vyřešilo ochranu předloktí. Přesto, že na dlouhé rukávy narazíme i dříve (tzv. zbroj sv. Václava z 10.st.) jedná se spíše o unikát a protože rukávy svatováclavské zbroje nejsou zužované, musely se ještě k zápěstí nejspíše uvazovat řemínkem. Ale ani dlouhý rukáv jaký známe z mnoha výjevů ještě nechránil samotnou ruku. Ohrožena byla zejména pravá ruka svírající meč, protože levá ruka obvykle držela štít a byla jím tedy chráněna - přinejmenším pokud o něj bojovník nepřišel. Vzácněji tedy narazíme i na výjevy, kde má bojovník rukáv levé ruky ve štítě zakončený jen na zápěstí a prsty svírají úchop štítu, kdežto pravou ruku již chrání nějaká forma rukavice (Becketův Martyrdom, 12.st.).\nOhrožení rukou a nejspíš i změna stylu boje v průběhu 11-12.st. si ale vyžádaly řešit i ochranu hřbetu ruky a prstů. To nakonec vyřešily kroužkové rukavice. Objevuje se však i typ ochrany rukou které bychom asi mohli označit za "přechodný typ" kdy je rukáv protažen tak aby chránil hřbet ruky, někdy vnější část palce ale samotné prsty ponechává volné. Důvodem k tomuto řešení mohla být i snaha zachovat volné prsty pro snazší manipulaci (Winchesterská bible - 1160-75, Bible Judy Maccabejského - 1150-75).\nDobře patrný "přechodný" typ ochrany rukou kdy kroužkové pletivo chrání hřbet ruky, ale nechrání samotné prsty, které zůstávají volné. Zleva - 1. Biblia Scara - Kniha Makabejských, 12.st., 2-3. Winchesterská bible, 12.st.\nNakonec jak se zdá zvítězila snaha o kompletní ochranu rukou včetně prstů. Nejčastěji formou tzv. pěstnic, čili palcových rukavic, kde kroužkové pletivo krylo hřbet ruky a vnější část prstů, kdežto dlaň byla kryta obvykle kůží či textilem. Protože jsou pěstnice pevně spojené s rukávem, není je možné snadno odložit aniž by bojovník svlékl celou zbroj. To neumožňuje jemnou manipulaci s prsty. Proto se na dlani dělal otvor, kterým bojovník mohl vytáhnout ven prsty nebo celou ruku. Tento otvor nebýval nijak šněrován ani spínán - jednak to není potřeba a jednak by cokoli takového v dlani překáželo. Vedle pěstnic, které zřejmě byly nejoblíbenějším řešení ochrany rukou na kompletech od konce 12.st. až po počátek 14.st. se řidčeji objevují i rukavice prstové, případně tříprsté aj.\nV některých případech se vyskytuje zvláštní zesílení zbroje na hrudi. S ohledem na to že břicho částečně chránila vysoká rozsocha sedla, byla hruď největším cílem na těle bojovníka. Už na falérových zbrojích (např. Výšivka z Bayeux) se proto vyskytují případy zesílení hrudní části o další dílce a tato záležitost se mohla uplatnit i na zbrojích kroužkových. Mohlo jít buď o vodorovné kovové pásky nebo faléry či kroužkové pletivo upevněné na koženém podkladu a následně na samotné zbroji (viz. obr. nahoře).\nZdobení zbrojí nebývalo běžnou záležitostí, přesto jsou doložená různá lemování okrajů a předělů kroužkových brní kroužky z jiných kovů, případně i zlacenými apod.\nDo 11. století i těžkooděný bojovník běžně chránil své nohy pouze samotnou zbrojí dlouhou po kolena a lýtka buď obtáčel zhusta koženým řemením, popřípadě oblékal vycpávané nohavice zesílené koženým šněrováním.\nOchrana lýtka - zleva: 1. pomocí silných vlněných ovinek (rekonstrukce Curia Vitkov), 2. koženým řemenem (Viollet le Duc). 3. ochrana nohou v detailu Výšivky z Bayeux - 11.st. Není zcela jisté zda výjev nepředstavuje faléry našívané na podkladu nebo (což bude pravděpodobnější) stylizované kroužkové pletivo.\nNa výšivce z Bayeux z 11. století již někteří bojovníci mají nohy chráněné celé kovovou zbrojí - falérovou či kroužkovým pletivem (viz. obr.). Sama výšivka z Bayeux nám ukazuje několik různých typů zbrojí, ale s ohledem na technické možnosti zobrazení a jistou schematičnost tohoto velkolepého díla není dost dobře možné rozlišovat detaily typu, zda jde v případě vyšitých "kroužků" o věrné zobrazení kruhových falér našitých či nýtovaných na podkladu nebo schematické zobrazení kroužkového pletiva. S ohledem na to, že ve stejných zbrojích je tu zobrazena také elita obou bojujících stran (včetně normanského vévody Viléma Dobyvatele a anglosasského krále Harolda Godwisona), která si jistě mohla dovolit to nejkvalitnější dostupné odění a fakt, že kroužkové pletivo sice bylo nákladné, ale v této době již hojně rozšířené a používané, kloníme se spíše k variantě že jde ve většině případů o kroužkové pletivo. Pokud se mezi tím vyskytovaly falérové zbroje, pak asi spíše menšinově (případně falérové doplňky typu ochrany nohou, jaké známe z pozdějších výjevů), ale nejsme to schopni rozlišit. Běžně rozšířenou se ale asi stala kovová ochrana nohy až po polovině 12. století. Drahé kroužkové komplety tohoto období doplňovala z počátku pouze jakási kroužková punčocha, šněrovaná na lýtku a sahající pod kolena. Ochranu stehen a kolen nadále řešila u krátkých punčoch samotná zbroj, která se někdy podvazovala nad kolenem k noze a vytvářela tak jakési krátké široké kalhoty. Později kryly punčochy nohu celou, což umožnilo další zkracování samotných zbrojí.\nUkázka postupného vývoje kroužkové chrany nohou - zleva do prava, od 11.st. do 13.st. V nejstarší fázi zřejmě pletivo chránilo pouze nohu od nártu vzhůru (viz. Výšivka z Bayeux), později se pletivo protáhlo přes nárt dolů. Buď se mohl pruh pletiva šněrovat k botě, nebo mohla mít zřejmě kroužková punčocha i našitou koženou podešev. Poslední fázi vývoje pradstavuje zcela uzavřená kroužková punčocha s pletivem i na spodní straně chodidla a zcela uzavřená (nebo natěsno sešněrovaná) na lýtku a části stehen. Tuto fázi můžeme najít na některých plastikách z náhrobků 13. Zcela vpravo pak můžete vidět další fázi vývoje ochrany nohou, kdy se svrchu kroužkové punčochy začalo nosit další zesílení - v tomto případě prošívanou nohavicí, na které někdy bývala upevněna kožená či kovová ochrana koleního klloubu. Rekonstrukce Curia Vitkov.\nChodidla těchto punčoch bývala buď řešena zvláštní koženou podrážkou, ke které bylo uchyceno pletivo nebo mohla být i celokroužková a natahovala se zřejmě přes koženou obuv, jak naznačují některé výjevy nebo plastiky (např. náhrobek rytíře z Dorchesterského opatství v Oxfordshire). Na zadní straně lýtka pak byla zbroj více nebo méně utažena a sešněrována, což je dobře vidět např. na výjevech z rukopisu Hortus Deliciarum - viz. obr. (Punčochy kompletů jsou k vidění v Petru de Ebulo - 12. st., Hortus Deliciarum abatyše Herrady z Landsberka - 12.st. a nebo pak také v mnohých dalších mladších ikonografických pramenech jako je Maciejowská bible - 13.st., Biblia Wenceslai regis - 14. st., Velislavova bible - 14. st. apod. a samozřejmě také na mnohých plastikách)\nVlevo - bojovník s kroužkovou ochranou nohou (Hortus Deliciarum - konec 12. st.). Kroužkové punčochy již dobře kryjí i svrchní část boty a nárt, ale ještě tvoří neuzavřený pruh pletiva, zřetelně sepnutý na zadní části nohy, zřejmě šněrováním. Vpravo - rekonstrukce kompletních kroužkových punčoch. Tato, již téměř zcela uzavřená punčocha (včetně chodidla) představuje zřejmě vrcholnou a konečnou fázi kroužkové ochrany nohy (následovalo zesilování kroužků, přidáním dalších vnějších prvků, které pletivo nakonec zcela nahradily). Podobné punčochy nacházíme na plastikách náhrobků ve 13.st. a v první polovině 14.st. Lze ovšem důvodně předpokládat, že vedle těchto uzavřených punčoch se i nadále běžně používaly varianty s koženým chodidlem.\nČásti odění doplňující zbroj\nPod samotnou zbroj se oblékala dlouhá bojová tunika - tzv. spalnieř - vyčnívající dole někdy ozdobným lemem z pod zbroje (někdy se zaměňuje přímo s krznem). Na tuniku bojovník oblékl tzv. krzno - silnou vlněnou, plstěnou, nebo možná i koženou či vycpávanou a prošívanou suknici, která jej chránila před dopadem ran. Je možné, že někdy bylo kroužkové pletivo přímo našito na podkladovém tlumícím krznu, tak jak to známe z vrcholného a pozdního středověku, ale přímý doklad pro to z raného středověku ještě nemáme. V arabských pramenech však můžeme najít kroužkové pletivo našité nebo všité mezi další vrstvy z tkaniny či plsti (Ibn Munkiz). Tlumící krzna nejsou bohužel na raně středověkých vyobrazení pod zbrojí oděnců patrná a přímý doklad o jejich používání tak máme v ikonografii až ze 13.st. ale existence podobného ochranného oděvu se dá celkem důvodně předpokládat i ve starším období. Důvodem je fakt, že poddajné kroužkové pletivo sice dobře zastaví ostří meče a do určité míry i bod, ale špatně chrání proti následkům silných úderů, které tak mohou způsobit pohmožděniny nebo i vnitřní zranění. Další důvod je že podobná ochranná krzna pod kroužkovou zbrojí máme doloženy z mladšího období, kdy bojovníci museli řešit stejný problém (jen máme více ikonografických podkladů). Na druhou stranu ale ještě nemáme z raného středověku ani žádný bezpečný doklad existence prošívaných suknic nebo kabátců. Na vině může být jistě nedostatek pramenů (písemné, ikonografické aj.), ale je také docela dobře možné, že se bojovníci v této době ještě spokojovali s ochranou složenou z jedné nebo i více vrstev silných vlněných (tkaných či plstěných) tunik. Z písemných pramenů víme, že i přes tuto ochranu bojovníci často utrpěli pod neporušenou zbrojí těžká zranění - je možné, že naši předkové zkrátka obětovali část pohodlí a bezpečné ochrany za vyšší pohyblivost, nižší váhu a menší přehřívání pod zbrojí.\nRekonstrukce hypotetické podoby nohavic nošených pod kroužkové punčochy - 12-13.st. Základem je silné vlněné sukno. Protože ale hrubé nýtované pletivo vlnu poškozuje a trhá, jsou nohavice potažené silným lněným plátnem a chodidlo mají opatřené silnou koženou podešví. Curia Vitkov.\nPři hypotetické rekonstrukci krzna musíme vycházet asi jen ze zvyklostí známých při šití běžných civilních oděvů. Měla tedy nejspíše podobný vzhled a střih jako tunika - možná šlo někdy i o praktičtější dělené kabátce, ale takové střihy máme od nás ze sledovaného období jen špatně doloženy. Ať už šlo jen o silnou vrstvenou vlnu, plsť nebo byla krzna skutečně vycpávaná a prošívaná, zřejmě byla slabší než "měkká" ochraná zbroj lehkooděnců, protože nesměla pod zbrojí omezovat nijak výrazně pohyb těžkooděnce ani nebylo třeba aby zastavila ostří, pouze tlumila energii dopadu ran. Více o rekonstrukci prošívaného odění dle podkladů ze 13.st. najdete v samostatných článcích - zde.\nVlevo - dvojí hypotetická rekonstrukce možné podoby ochranného krzna ze silné vlněné plsti. Jednak ve střihu tuniky, jednak ve formě vpředu rozděleného a přeloženého kabátce. Forma tuniky je z historického hlediska lépe podložená, konstrukce střihu odvozená z děleného kabátu je pouze spekulace - umožnila však udělat krzno užší, lépe vypasované a lépe padnoucí pod zbroj. Vpravo rekonstrukce prošívaného krzna pod zbroj dle podkladů ze 13.st. (Maciejowská bible) Curia Vitkov.\nPodobně jako tělo pak chránil bojovník i svou hlavu - prošívanou, koženou nebo plstěnou čapkou - tzv. batvatem (či batwatem, což je ovšem výraz označující i celé ochranné odění nošené pod zbrojí) nošenou pod kapucou tak, aby tlumila razanci úderů dopadajících na přilbu nebo kapuci. Také tuto čapku nemáme ve starším období dosud jednoznačně doloženu, protože se v ikonografii objevuje až od 13.st. (Maciejowská bible aj.). Přesto její existenci můžeme důvodně předpokládat i ve starším období, protože kroužková kapuca stěží mohla dosedat na holou hlavu. Samotné kroužky přímo na lebce by totiž poskytovaly proti úderu zbraní jen chabou ochranu - místo čistému rozetnutí lebky by došlo k jejímu rozdrcení.\nPravděpodobná podoba ochrany hlavy bojovníka v 11-12.st. Silná ochranná čapka z ovčí plsti tvoří dostatečnou tlumící vrstvu pod kroužkovou kapucí. Curia Vitkov.\nVýjevy bojovníků bojujících pouze v kroužkové kapuci máme doloženy již z 12.st. - buď neměli přilbu nebo o ni v boji přišli a pak je musela ochránit pouze kapuce. Fakt, že se pod kapucí nosila nějaká ochranná čapka nepřímo naznačuje tvar hlavy některých bojovníků oděných v kroužkový komplet s kapucí, jak je známe z vyobrazení nebo plastik - náhrobků aj. z konce 12.st. a 13.st. Například hlava postavy Williema de Longespee (William I. Longsword - 1176-1226) na náhrobku v katedrále v Salisbury z roku 1226 je nápadně "hranatá" což naznačuje, že prostor pod kapucou byl vycpán nějakou čapkou apod.\nProšívaná ochranná čapka pod kroužkovou kapucu - Maciejowská bible 13.st. Rekonstrukce prošívané čapky dle podkladů ze 13.st.\nJiž koncem 12. století se také objevuje suknice nošená svrchu zbroje - varkoč (gambesson, kuršit aj.). Jeho zavedení v Evropě úzce souvisí se zvyky a zkušenostmi prvních křižáků, bojujících ve Svaté zemi. Ti si totiž oblékali spodní tuniky přes odění, aby oděv pomáhal chránit jejich zbroje před žhavým místním sluncem. A to buď i s širokými rukávy nebo je úplně odstranili aby neomezovaly pohyb rukou v boji. Vracející se křižáci si přinesli tento zvyk také domů do Evropy. U rytířských řádů se pak stala suknice nošená svrchu zbroje (v řády předepsané barvě, materiálu či značení) běžnou součástí jejich výstroje. Až později se stal varkoč nezbytným módním doplňkem a především nositelem heraldického znaku a barev majitele (či jeho pána). Zavádění tohoto, později tak populárního, výstrojního doplňku však probíhalo poměrně dlouho a nerovnoměrně - přestože máme ikonografické doklady oděnců ve zbroji kryté varkočem již z osmdesátých či devadesátých let 12.st. (např. z Berlínského rukopisu Eneidy, Winchesterské bible aj. - viz. obr.), z množství jiných vyobrazení z celé Evropy je zřejmé, že ještě ani v druhé polovině 12.st. nešlo o zcela běžnou součást výstroje. V rukopisu Petra de Ebulo z devadesátých let 12.st. tak sice nenajdeme jediného bojovníka ve varkoči, včetně samotného císaře, který už ovšem sedí na koni krytém heraldicky značeným kropířem (čabraka / kropíř - viz. válečný kůň). Ještě na mnoha vyobrazení z první čtvrtiny 13.st. tak nacházíme i rytíře v holé, varkočem nezakryté zbroji.\nJedny z nejstarších vyobrazení odění svrchu zbroje - varkočů. Vlevo francouzská bible z konce 12.st. Vpravo Winchesterská bible z 12.st.\nNaše nejstarší zmínky o oděvu nataženém přes zbroj pochází už z 10.st. z tzv. Kristiánovy svatováclavské legendy "...a tak tito obléknuvše si pod šatem krunýře (zbroje), vyjdou na sněmovní pole....straníci Bořivojovi, kteří přišli v krunýřích pod šatem..." (Hošna1997, 224), ale tehdy šlo zjevně o snahu zbroj stejně jako zbraně záměrně ukrýt před zraky protivníka (coz ovšem učinily obě strany), nikoli o bojový oděv nošený přes zbroj. Z pera polského kronikáře Galla Anonyma máme doloženu také velmi unikátní zmínku o tom, jak polský panovník Boleslav Chrabrý "ukázal při císařově příchodu pozoruhodné věci: předně uspořádal mnohotvárné šiky vojska a také velmožů na rozlehlé planině jako chóry a jednotlivé šiky od sebe rozlišovala různá barva jejich šatu" (Slavníkovci ve středověkém písemnictví, 1987, 282). Zmínka se sice váže k roku 1000, ale i když uvážíme, že Gall psal své letopisy počátkem 12.st. jde zřejmě o jednu z nejstarších zpráv o barevně jednotné "uniformě" z raného středověku vůbec. Gall ale sám jedním dechem připouští, že šlo o věc neobvyklou - "pozoruhodnou" mající za cíl ohromit císaře. Jarloch popisuje jak velmož Vilém z Kounic v bitvě u moravských Loděnic roku 1185 oblékal přes svou zbroj liščí kožich, což mohla být věc nejen dekorativní, ale v zimě především praktická. Přesto lze říci, že se zvyk nosit varkoč jako bojový oděv svrchu zbroje v našich zemích (a ve střední Evropě obecně) ustálil až s příchodem 13.st.\nNa závěr uvedeme něco k účinnosti a odolnosti této zbroje. Až do nástupu plátových zbrojí se jednalo o jedno z nejdokonalejších a nejlepších řešení ochrany bojovníka vůbec. V líčení kronikářů sice nacházíme popisy a výjevy údů uťatých navzdory kroužkové ochraně, což bylo dáno skutečně velkou razancí úderu románského meče, ale především tím, že čepel dopadla na poměrně úzkou část kroužkového pletiva. Takže se úder neměl kde rozložit a ruku či nohu mohl utnout. Ve Visby (14.st.) byla nalezena vedle těla uťatá ruka v kroužkovém pletivu, polský velitel Želislav přišel o ruku navzdory kvalitní brni, v rukopisu Petra de Ebulo (12.st.) i jinde nacházíme výjevy uťatých hlav v kroužkových kapucách či rukou nebo nohou navlečených v kroužkové zbroji apod. V drtivé většině případů ale zbroj ostří nejspíš zastavila, bohužel však rytíř často utrpěl vážná vnitřní zranění a zlomeniny způsobené otřesy a údery dopadajících zbraní. Jsou známy případy, kdy odnášeli z bojiště či kolbiště zraněné nebo i mrtvé rytíře, aniž by jejich zbroj jevila jakékoli viditelné známky poškození. Takto musel být roku 1075 s četnými pohmožděninami vyveden svými lidmi z boje zraněný sasský vévoda aniž byla jeho zbroj poškozena. Kronikář Jarloch popisuje případ velmože Viléma z Kounic v bitvě u moravských Loděnic roku 1185: "...Vilém, zakladatel téhož kostela, liščí krzno oblekl přes krunýř svůj, kteréž roztrháno bylo a mělo více než tisíc děr, sám však vyvázl živ a zdráv..." (FRB II. str. 507). Proto vedle samotné zbroje velmi záleželo na jejím podkladu.Ve spojením s kvalitním krznem pak zbroj poskytovala vcelku dostatečnou ochranu proti (tehdy ještě převážně sečným) mečům, méně už chránila proti dopadu seker a úderných zbraní a nejslabší ochranu pak skýtala proti zbraním bodným, jako byla kopí jezdců i pěšáků, případně kopí vrhací. O probodnutí jezdce kopím skrz naskrz, navzdory jistě kvalitní kroužkové zbroji hovoří kromě četné ikonografie také mnohé písemné prameny (např. z období křížových výprav jako ibn Munkiz aj.).\nOchrana, kterou kroužková zbroj skýtala proti šípům pak do značné míry závisela na síle používaných luků, potažmo váze šípů a používaných hrotů. A samozřejmě vzdálenosti. Byzantská princezna-historička popisující střety Byzantinců se západními křižáky na sklonku 11.st. a na počátku 12.st. zaznamenala obtíže byzantských lučištníků při snaze zastavit útočící obrněnce. Zanechala nám také krásný popis kroužkové zbroje: "Císař vybavil lučištníky velkou zásobou šípů a přikázal jim, aby nešetřili, nechť je ovšem vystřelují spíše na koně než na Kelty. Věděl, že Keltové jsou díky svým pancířům a drátěným košilím velmi nesnadno zranitelní , nebo spíše vůbec nezranitelní. Proto myslel, že střílet na ně je zbytečné a zcela nesmyslné. Obrannou zbraní Keltů je drátěná košile pletená z jednotlivých oček a železný pancíř, který je udělán z tak dobrého železa, že šíp se od něho odráží a pancíř dokonale chrání tělo bojovníka." (1996, str. 396). Bohužel nevíme co přesně znamená označení "pancíř" - obvykle se tím míní sama kroužková zbroj, zde mohlo jít o nějaké další zesílení zbroje na trupu - šupinové či lamelové aj. Víme však že většina křižáků (zde označovaných souhrně jako "Kelti" bez ohledu na jejich skutečný původ) se spokojovala pouze s ochranou kroužkového pletiva, případně na trupu zdvojeného. Je tedy možné, že zbroj spolu s měkkým krznem šípy vystřelované z byzantských luků zastavila nebo natolik zmírnila, že nebyly bojovníkům bezprostředně nebezpečné. Opravdu silný luk ovšem umožní vystřelit těžký šíp, který spolu s vhodně zvoleným průbojným hrotem (v anglickém jazyce označovaný jako tzv. "bodkin") dokázal zbroj prorazit. Stejně tak jí dokázala prorazit i střela z válečné kuše. Proto se i těžce obrněný bojovník musel před šípy krýt velkým štítem.\nS postupným vývojem nových zbraní a stylu boje bylo nutné hledat nové způsoby ochrany - od zesilování stávající kroužkové ochrany o další části (například již zmíněný "pancíř"), až k plátovým kabátcům oblékaným svrchu zbroje, chránícím lépe proti bodům a novým zbraním. Ze 13.st. již máme doloženy v ikonografických pramenech četné výjevy bojovníků bodajících úspěšně i mečem (od 13.st. stále lépe uzpůsobeným k bodu) do kroužkového pletiva.\nDalší vývoj kroužkového ochranného odění a jeho doplňků můžete najít v samostatném článku věnovaném Českému vojenství ve 13. století.\n2) ŠUPINOVÁ ZBROJ\nZákladem jsou, z kovového plechu vykované destičky, našívané nebo nýtované na kožený či pevný textilní podklad tak, aby se vzájemně překrývaly. Také tento typ zbrojí je prastarý - byl známý již válečníkům starověkého světa - známe ji od Asyřanů, Egypťanů, Řeků a dalších. Římané jí nazývali lorica squamata. Narozdíl od kroužkové zbroje však technologie výroby šupinové a jí příbuzných zbrojí (např. lamelové) ani na západě nezmizela s rozpadem Římského impéria. Vykovat malé plíšky a vysekat šupiny dokázal každý šikovnější provinční zbrojíř. Tato zbroj byla soudě dle ikonografických pramenů (Svatohavelský Žaltář, Bible Karla Holého apod.) zřejmě velmi oblíbena ve Franském či Byzantském vojsku a obecně v oblasti středomoří. Až do masivního nástupu dokonalejších kroužkových zbrojí během 12. a 13. století byla šupinová zbroj, jak naznačují četné výjevy zřejmě hojně používanou a celkem populární ochranou. I když je v této souvislosti nutno upozornit na poněkud zarážející fakt, že nálezy šupin a lamel z raného středověku, které máme dosud k dispozici nepodpovídají co do četnosti výjevům těchto zbrojí, tak jak je známe z ikonografických pramenů. Tento rozpor může mít různá vysvětlení - šupiny se upevňovaly na organický podklad, který snadno podléhal zkáze, takže šance najít kompletní neporušenou zbroj je jen velmi malá (i u kompaktního celokovového kroužkového pletiva nacházíme po několika staletích pobytu v zemi již jen fragmenty) a častěji se tedy nachází jen zbytky šupinových zbrojí. Křesťanství zakazuje ukládat milodary do hrobů a tak z hrobů bojovníků postupně mizí i zbraně a zbroj. Zbroj se tedy zřejmě dědila, upravovala a předávala dál, dokud nedosloužila, buď pro svůj špatný stav nebo nebyla nahrazena modernější - třeba kroužkovou. V potaz je samozřejmě třeba brát i možnost stylizace autorů výjevů.\nŠupinová zbroj chránila ruce obvykle jen po lokty, dále byly ruce buď nechráněné nebo musely být chráněné jinak. Bojovník na fotografii má krk chráněný kroužkovým pletivem závěsu přilby.\nŠupinová zbroj poskytovala dobrou ochranu proti sečným ranám i šípům a její cena byla, oproti drahému kroužkovému brnění, dostupnější pro širší vrstvu bojovníků. Zbroj tohoto typu ale měla i své nevýhody - zpravidla vyšší váhu a horší pohyblivost (ve srovnání s kroužkovou brní). Další nevýhodou byla ochrana rukou - pokud zbroj vůbec měla rukávy, konstrukce šupin je většinou nedovolovala udělat delší než k loktům, takže ochrana předloktí a rukou musela být řešena samostatně. Postavení šupin také příliš nedovoluje stažení zbroje opaskem v pase. Je to samozřejmě možné (což dokládají i četné výjevy), ale pouze u drobnějších šupinek. Větší šupiny se zpravidla vzpříčí a brání stažení opasku. Takže bojovník nese pak celou váhu zbroje pouze na ramenou. Zbraň se v takovém případě musela nosit buď na řemeni přes rameno nebo mohl mít bojovník přímo na zbroji připěvněno jakési oko na zavěšení pochvy s mečem. Zbroj také asi z praktických důvodů nebyla kompaktní - byla nejspíš na zádech či na bocích dělená pro snazší oblékání. Během 12-13. století i u nás nakonec tuto zbroj definitivně vytlačilo stále dostupnější kroužkové odění, které většinu popsaných nevýhod nemá.\nŠupinová zbroj z bible z katedrály v Durhamu, 1175.\nTaké šupinová zbroj nebyla nijak unifikována. Velikost i tvar jednotlivých šupin závisela na umu a technických možnostech zbrojíře, ceně, jakou byl zákazník ochoten zaplatit (čím drobnější - tím byla pohyblivější a samozřejmě také dražší) apod. Na nejlepších šupinových zbrojích mohlo být použito hned několik velikostí šupin, podle toho, kde jsou na zbroji umístěné, jaká je v daném místě potřeba pohybu a ochrany.\nDetail kované ocelové šupiny na konopném provázku. Vpravo detail šupinové zbroje. Šupiny jsou nýtované na kůži.\nStřihy těchto zbrojí jsou též velice rozmanité. Existovaly zbroje s krátkým rukávem i zbroje bez rukávů. Ochrana mohla být řešena buď též pomocí šupin nebo samostatně jiným způsobem (kůží či kroužkovým závěsem přilbice aj.). Byla-li řešena ochrana krku také šupinou, pak existovaly nejspíš, soudě dle dochovaných vyobrazení dva způsoby:\nSamotná zbroj neměla připevněnu ochranu krku a hlavy, případně tyto části nebyly zbrojí řešeny vůbec (např. iluminace ve Svatohavelském žaltáři z 10.st., nástěnná malba v Bochumi - kolem r.1200 aj.). Bojovník pak mohl na ni následně obléknout jakousi kuklu nebo závěs přilby, pošitý menšími šupinami spadající na ramena a prsa, nebo jen límec (šněrovaná na krku nebo vzadu) kryjící krk, ramena a prsa. Zároveň pak takový límec zesiloval ochranu ramen.\nVlevo - nástěnná malba z Bochumi (Německo), kolem roku 1200. Vpravo - unikátní výjev Goliáše v Mnichovském rukopisu - Dialogus de laudibus sanctae crucis - z 12.st. Zvláštní je tu kromě samotné šupinové zbroje zejména svrchní zesilovací "krunýř" - zřejmě kožený, s našitými nebo nanýtovanými falérami. Díky této zesilovací vestě vidíme, že šupiny které chrání krk spadají přes ní a jsou tak od samotné zbroje oddělené. Jde tedy buď o jakousi kuklu nebo o šupinový závěs upěvněný na přilbě.\nBojovník oblékal jakýsi komplet, kdy zbroj přecházela plynule od krku, přes ramena na tělo a ochrana hlavy, krku a ramen byla se zbytkem zbroje pevně spojena podobně jako u kroužkových kompletů. Jedná se však pouze o hypotézu, protože zatímco šupinové zbroje bez ochrany hlavy z ikonografických pramenů doloženy máme, u kompletních zbrojí, které vypadají kompaktně (např. kostěné figurky bojovníků z tzv. "šachovnice Karla Velikého" - 11.st. Paříž) není možné, jen na základě samotného výjevu s jistotou určit, zda je límec a případně ochrana krku a hlavy přímo součástí zbroje nebo je oddělitelná.\nBojovník v šupinové zbroji v Mnichovském rukopisu - Dialogus de laudibus sanctae crucis - z 12.st. Pokud se týče ochrany hlavy a krku umožňuje tento výjev jak interpretaci kompletu tak oddělené kapuce, případně závěsu na přilbě ze stejných šupin (zvláště v závislosti na předchozím výjevu Goliáše z téhož rukopisu).\n3) LAMELOVÁ/DESTIČKOVÁ ZBROJ\nKonstrukce tzv. "lamelové zbroje" byla známa a využívána už od starověku. Její původ leží zřejmě v orientálním prostředí. Má se za to, že lamelové zbroje se do středověké Evropy mohly dostat spolu s Avary (Schlette 1977, 156; Tweddle 1992, 1083 - Stauer 1987,197). V takovém případě by s nimi mohli přijít přímo do styku i naši slovanští předkové, přesto však dosud není žádný nález takové zbroje z našeho území známý. Z ciziny známe v Evropě několik nálezů podobných zbrojí z období raného středověku - např. Krefeld-Gellup - Německo 6.st.; Castel Trosino - Lombardie, Itálie, 7.st.; Niederstotzingen - Německo, 7.st.; Homokmégy-Halom - Maďarsko 7-8.st. nebo z Birky - Švédsko, 10.st. Tyto zbroje zřejmě měly různý původ i vztah k těm kdo je používali (některé známe z hrobů Avarů, Alamanů, starých Maďarů, jiné budou mít zřejmě byzantský původ aj.). Nejmladší z uvedených zbrojí - nález z Birky ve Švédsku patří (asi i s ohledem na reenactment) k jedněm z nejznámějším kusům. Přesto se jedná i v kontextu vikingské Skandinávie o ojedinělý nález a s vysokou pravděpodobností import (z Východu, Byzance aj.). Ze staršího období máme doloženy dokonce i celé přilby složené ze vzájemně spojených lamel - např. krásná lamelová přilba z hrobu alamanského velmože nalezená v Niederstozingenu u Heidenheimu (SRN), či přilby z dalších nálezů (Dunapentele, Lagrad-Švoderica, Kertsch).\nSama "lamelová zbroj" je ovšem poměrně široký pojem a zahrnuje pod sebou několik různých rozdílných konstrukcí. Proto se někdy rozlišují tzv. "lamelové zbroje" a zbroje "destičkové" (v obou případech se ovšem technicky jedná o lamely). Lamelovou zbrojí se nejčastěji označuje konstrukce z podélných vertikálně postavených lamel, vzájemně se překrývajících a spojených koženými řemínky. Na jediné zbroji mohlo být použito více lamel různých tvarů a velikosti (Schlette). Taková zbroj v podstatě nepotřebuje žádný podklad k uchycení jednotlivých lamel, je velmi pevná a dokáže do jisté míry i absorbovat a roznést energii dopadající zbraně (narozdíl od kroužkového pletiva). Nevýhodou je poměrně vysoká hmotnost a tuhost konstrukce, kdy se poměrně složitě řeší pohyblivé části nebo je třeba kombinovat lamely s jiným typem ochrany. Přestože známe z Východu tyto zbroje konstruované i z organických materiálů (kožené, kostěné), žádná taková zbroj nebyla dosud v Evropě doložena a všechny známé kusy (i tak relativně vácné) jsou výhradně kovové.\nDalší konstrukce označovaná někdy také jako "destičková" počítá s organickým podkladem (kůže či textil), na který jsou našité či nanýtované jednotlivé destičky, které se ovšem zpravidla nepřekrývají jako u šupin ani nejsou spojené navzájem jako u předchozí konstrukce. Tvar destiček mohl být různý - čtverce, kosočtverce, obdélníky aj. Zbroj mohla být na prsou zesílena další vrstvou lamel, nebo příčných pásů, aby se tak zmírnila možnost přímého proražení bodnou zbraní na hrudi.\nVyobrazení bojovníků ve zbrojích, které by mohly být hypoteticky považovány za (nejspíše kovové) destičky upevněné na podkladu. Zleva: 1. jeden z jezdců z reliéfu portálu katedrály Nanebevzetí Panny Marie v Modeně, Itálie. 2. bojovník z reliéfu chrámu v Limoges, Francie.\nNarozdíl od lamel spojených vzájemně k sobě (které máme, byť poměrně vzácně, doloženy i z archeologických nálezů raného středověku) tak lamely-destičky nýtované nebo našívané na organickém podkladu archeologicky doloženy z raného středověku nemáme. Nemáme ani žádný hromadný nález samotných lamel/destiček, který by se dal považovat za důkaz existence takové zbroje u nás či v Evropě ve sledovaném období. Na hypotetickou existenci takové zbroje tak můžeme zatím usuzovat pouze z poměně nespolehlivé ikonografie a nepřímo též z písemných pramenů - například slavný francouzský básník 12.st. Chrétien de Troyes ve svém rytířském románu Cliges opakovaně popisuje, jak hlavní hrdina obléká zbroj z barvených plátů a protože celoplátová zbroj v tomto období ještě neexistovala svádí to k myšlence, že se mohlo jednat o nějaké formy menších plátů-destiček upevněných na podkladu. Mnohé výjevy (plastiky, výšivky, iluminace, fresky aj.) ukazují bojovníky ve zbroji tvořené čtverhrannými segmenty, které nepřipomínají přímo šupiny či překládané lamely. Někdy se zdá být povrch těchto destiček profilovaný, nebo může jít o hlavy nýtů aj. S ohledem na schematičnost výjevů jsou nám bohužel detaily konstrukce takové zbroje odepřeny a jakákoli rekonstrukce je tak nutně do značné míry spekulativní záležitost. U některých výjevů se tak vedou i spory zda se nejedná o prošívané/vycpávané lehké zbroje atd.\nHypotetická rekonstrukce zbroje z kovových destiček nanýtovaných na kožený podklad - Jakub Dlouhý - Dlouhán, SHŠ Amici Historiae\n4) FALÉROVÁ ZBROJ\nKonstrukci této zbroje tvoří kožený či textilní podklad různě hustě pošitý či ponýtovaný dutými nebo plnými plochými kroužky - tzv. "falérami". Faléry se mohly buď stočit ze silného drátu a následně zploštit, nebo mohly být (podobně jako kroužky některých brní) vysekány z předem vytepaného plechu.\nDetail faléry, které můžete spatřit níže na rekonstrukci falérové zbroje. Výroba Curia Vitkov.\nZákladní problém této zbroje však spočívá v tom, že kov byl uchycen na podkladu z organických materiálů, lněnou dratví nebo koženým řemínkem a tudíž se nám narozdíl od kroužkového pletiva žádná taková kompletní zbroj nedochovala a z jednotlivých nálezů falér nelze bohužel určit jejich případné využití coby součásti zbroje. Ikonografické prameny pak v sobě skrývají jistou záludnost spojenou se stylizací výjevu - nevíme většinou jistě, zda se umělec skutečně pokusil zachytit reálný vzhled falérové zbroje nebo zda jde o zjednodušenou stylizovanou podobu kroužkového pletiva. Podobné otázky představuje například známá Výšivka z Bayeux - zde se právě může často jednat jak o zbroje falérové tak o stylizované zjednodušené kroužkové pletivo. Podobných výjevů máme doloženo více - představuje je například velká pečeť anglického krále Jindřicha I. (viz. obr. rekonstrukce Violleta le Duc), reliéf jezdce v Angoulémské katedrále nebo od nás kupříkladu pečeť knížete Konráda Oty.\nJen výjimečně nám ikonografické prameny poskytují přesvědčivější doklad existence této konstrukce - několik takových známe např. z anglických rukopisů z 12-13.st. Zobrazené postavy těžkooděnců (např. Goliáš, klečící rytíř aj.) zde sice na sobě mají kroužkové zbroje, ale ochranu nohou tvoří zřetelně oddělené a zjevně záměrně jinak zobrazené falérové nohavice.\nFalérové nohavice na nohou Goliáše a detail nohavic. Výjev z 12.st.\nTato zbroj byla zřejmě oblíbená ještě i v 11-12. století. Od 12.st. však byla postupně vytlačována kroužkovou brní stejně jako jiné v té době již zastaralé typy zbrojí. Přesto se však tato konstrukce zřejmě udržela i později, alespoň na některých součástech odění bojovníka nebo jako prvek zpevňující kroužkové pletivo na některých partiích těla (viz. obr.).\nVýjev rytíře v rukopisu ze 13.st. uloženém v britské knihovně v Londýně. Vyobrazený rytíř zde má na sobě zbroj z kroužkového pletiva, stejné pletivo pak kryje i nohy a kolena, holeně jsou však kryté falérami. Z vyobrazení není jasné zda nohy a holeně kryje pouze falérová punčocha či zda zesiluje kroužkovou punčochu pod ní.\nMohla se ale zřejmě vyskytovat i v podobě kompletů s pevně připojenou kapucí. Rukávy měla asi častěji krátké a široké, ale na některých výjevech nalézáme i rukávy dlouhé, dokonce zakončené pěstnicí.\nScéna zavraždění Thomase Backeta, druhá čtvrtina 13.st. Převzato z Otto Demus, Romanische Wandmalerei. München 1992. Toto vyobrazení je zajímavé jednak tím, že ukazuje zbroj s dlouhým rukávem a pěstnicí, ale především tím, že zde máme vedle sebe kroužkové pletivo zobrazené běžným stylizovaným způsobem a zbroj falérovou.\nTato zbroj byla navržena tak, aby svého nositele chránila především proti sečným ranám. Váha této zbroje závisí na velikosti falér a jejich tvaru (duté/plné), je ale nižší než u šupin a lamel a nepochybně byla tedy i levnější. I tato zbroj se někdy zřejmě zesilovala na hrudi obdélníkem pošitým lamelami (viz. obr.) nebo horizontálními kovovými pásy.\nFalérová zbroj bojovníka z 11-12. století - rekontrukce Violleta le Duc, přavděpodobně vycházející z velké pečeti anglického krále Jindřicha I. (1100-1135). V pravo pak vidíte rekonstrukci pravděpodobného vzhledu této zbroje. Každá faléra je ručně tepaná. Výroba Curia Vitkov.\nDetail rekonstrukce falérové zbroje.\n5) PLETENCOVÁ ZBROJ\nI tuto zbroj známe především z ikonografie a prameny nám zde skýtají velmi podobnou záludnost jako v případě zbrojí falérových - opět nemůžeme s jistotou říct zda jde o zvláštní případ stylizace kroužkového pletiva nebo zbroj "pletencovou".\nNa pevný kožený nebo textilní podklad se těsně nad sebe našívaly nebo nýtovaly kožené řemínky, na které předtím zbrojíř navlékl a našil různě velké duté nebo plné faléry, vždy tak, aby si na podklad "lehly" jedním směrem. Následující řada pak byla "položena" opačně. Pro odlehčení této poměrně dost těžké zbroje se někdy vynechala řada a do ní se našil či nanýtoval pouze samotný kožený řemínek, což by mohlo naznačovat, že se nejedná o stylizované kroužkové pletivo, nicméně i tato úvaha je spíše z říše spekulací a hypotéz. Střih této zbroje je soudě dle ikonografie v zásadě hodně podobný kroužkovým brním - používaly se jednak celé komplety s ochranou hlavy, krku, těla, celých rukou, tak dokonce i nohou. Tato zbroj by chránila poměrně dobře proti sečným ranám, méně už proti šípům, střelám z kuše a bodům. Ve srovnání s kroužkovou brní pak byla nepochybně levnější.\nOCHRANNÉ ODĚNÍ LEHKOODĚNCŮ\nVzhledem ke svým materiálním možnostem si prostý pěšák nemohl dovolit kvalitní těžkou kovovou zbroj (movitější si zřejmě mohli dovolit alespoň částečnou ochranu), což ale automaticky neznamená, že by se nesnažil své tělo nějak ochránit pomocí jemu dostupných materiálů. Bohužel nám pro raný středověk dosud chybí jakékoli důkazy takové ochrany a to nejen od nás ale i ze západní či severní Evropy - ať již v archeologické podobě (organické materiály se jen zřídka zachovají v dobrém stavu), ale postrádáme je i v podobě písemných pramenů a ani dochovaná ikonografie nepůsobí zcela jednoznačně a přesvědčivě (viz. spekulace nad výjevy ze známé Výšivky z Bayeux). Za zmínku stojí ještě známý velkomoravský terčík s vyobrazením "sokolníka", který má na sobě jakýsi kabátec či kaftan připomínající vzhledem pozdější prošívanice. Jde ovšem o relativně jednoduchou plastiku, kde vertikální pruhy na kabátci mohou s ohledem na formu zobrazení znázorňovat i řasení oděvu, vzorování apod. Taky původ terčíku a jeho vztah (obsah) k našemu území je nejasný. Naše úvahy o tom jak asi mohla vypadat taková ochranná zbroj lehkooděnců tak vychází zatím spíše z mladších písemných a ikonografických analogií (vesměs 13.st.).\nNejprostší ochranu, zejména u příležitostných "neprofesionálních" bojovníků (např. při svolání tzv. "zemské hotovosti" všeho bojeschopného lidu aj.) zřejmě skýtalo už odnepaměti prosté vrstvení oděvu - několik vrstev tunik ze lnu a bytelného sukna či vlněné plsti nebo ovčího rouna, popřípadě rukávy omotané na předloktí ještě ovinkami z vlny nebo kožených řemenů (podobně jako na nohou) aj. zcela jistě mohlo snížit následky z některých (slabších, špatně vedených nebo sražených aj.) utržených sečných nebo řezných ran nebo omezit trochu účinky lukostřelby a zvýšit tak alespoň trochu vyhlídky bojovníka na přežití.\nMovitější bojovníci mohli zřejmě také oblékat nějakou formu vycpávaných či prošívaných kabátců i když bezpečné zprávy o takovém druhu odění máme až ze 13.st. a je otázka do jaké míry a jak hluboko do minulosti jsou tyto informace pro nás relevantní. Jedna z nejstarších zmínek o použití takového druhu ochrany pochází z pera francouzského křižáka a kronikáře Geoffroye de Villehardouina a váže se k roku 1203 (obléhání Konstantinopole Benátčany a křížáky IV. Výpravy): "...doběhl do vřavy rytíř z čeledi Jindřicha, bratra hraběte Baldvina Flanderského a Henegavského, jménem Eustach z Marchais, a měl na sobě jen vycpávaný kabátec, na hlavě pouhý šišák, na šíji zavěšený štít; a přece se velmi vyznamenal při zahánění nepřítele do města, takže ho velmi vychvalovali" (V.Černý, str.65, 2009). Geoffroy zemřel o deset let později a jeho dílo nebylo dokončeno, takže zpráva byla zapsána relativně krátce poté, navíc byl autor přímým účastníkem a bojovníkem výpravy, tudíž věděl o čem píše i po technicko-vojenské stránce. Ze zmínky je patrné, že kronikář zmiňuje takovou ochranu jako nedostatečnou (doběhl do boje narychlo) a o to více vyzdvihuje statečnost rytíře Eustacha. Dá se důvodně předpokládat že pokud se podobný typ ochrany vyskytoval již na počátku 13.st. mohli jej používat bojovníci přinejmenším již koncem 12.st. Další bezpečný doklad použití podobné ochrany nám poskytují až výjevy v Maciejowské bibli z poloviny 13.st. Zde již můžeme najít bojovníky v prošívaných kabátcích, popřípadě oblékající prošívané nohavice aj. (více o nich v kapitole věnované střihům).\nProšívané zbroje zobrazené v Maciejowské bibli - pol. 13.st.\nKonstrukci prošívaných nebo vycpávaných zbrojí pak můžeme vůbec odvozovat až z mladších dochovaných kusů z vrcholného a pozdního středověku. Vycpávané mohly být koudelí, žíněmi, konopím, senem, vlnou nebo jiným vhodným materiálem. Mohly být též prosmolené, což jim dodávalo vysokou tvrdost. Nebo mohl oblékat kabátce ze silné kůže, plsti či tkaniny zesilované možná na zvláště ohrožených místech další vrstvou, koženými řemínky, konopnými provazy, rohovinou nebo snad i částmi kovu. Protože většina těchto materiálů jak již bylo řečeno podléhá zkáze, chybí nám zpravidla přímé archeologické důkazy - jeden z mála nálezů, který by snad mohl být zbytkem takové kožené zbroje jsou fragmenty kůže a bronzového kování z hrobu č. 524 z Devínské Nové vsi na Slovensku datované do 7-8.st. (Choc 1967, 180). Další doklady podobného typu odění se pak přímo nebo nepřímo objevují v písemných pramenech nebo v mladších ikonografických pramenech.\nProšívané kabátce. Hypotetické rekonstrukce oděvů lehkooděnců. Curia Vitkov.\nNa některých dochovaných výjevech je možné spatřit i různě velké šupiny vyvedené v hnědé nebo žlutohnědé barvě - když zcela pomineme možnost určité stylizace nebo barevné licence iluminátora, mohlo by se skutečně jednat i o šupiny nebo lamely ze silné kůže. Ovšem stejně tak to může být korodované železo nebo bronz či měď. Nicméně každý, kdo by se pokusil vyrobit zbroj ze silné kůže nakonec dospěje k problému s omezenou pohyblivostí. I relativně slabá kůže o síle 2-3mm ve větším kuse ztrácí elasticitu, tím spíše je-li pro větší odolnost vytvrzena (např. vařením). Pokud tedy chce využít silnou tvrzenou kůži logicky dospěje buď k pevnému a nepohyblivému lisovanému krunýři ve formě antického thoraxu, ten však chránil jen trup a v raném středověku jej asi navzdory poměrně vzácným archaizujícím franským výjevům např. v Bibli Karla Holého nemůžeme příliš předpokládat. Pravděpodobnější a schůdnější by asi bylo právě rozřezání kůže na menší segmenty (šupiny, lamely, faléry), které jsou pak buď vzájemně spojené šitím, koženým řemínkem nebo se upevní našitím či nýtováním na elastičtější podklad. Nutno však dodat, že jde pouze o spekulaci postavenou na základě několika sporných výjevů a praktických zkušenostech.


Tiskové zprávy - Soutěž o nové logo města bude vyhlášena znovu - Oficiální stránky Města Úvaly\nTiskové zprávy - Soutěž o nové logo města bude vyhlášena znovu\nSoutěž o nové logo města bude vyhlášena...\nMěsto Úvaly vyhlásilo letos na jaře soutěž o nové logo a vizuál města. Na konci června obdržela hodnotící komise návrhy soutěžících. Celkem bylo doručeno 13 návrhů. Členové komise ocenili návrhy a zájem účastníků, byli však nuceni konstatovat, že žádný z návrhů nesplnil zcela očekávání členů komise, nemalá část z nich pak nesplňovala všechny podmínky soutěže.\nI s ohledem na skutečnost, že nový vizuální styl a logo města by měly být dlouhodobou záležitostí, rozhodli se členové komise doporučit radě města, aby v tomto případě nebyl vybrán žádný z návrhů a byla vyhlášena nová, dvoukolová soutěž. Na základě připomínek odborníků z oboru pak komise doporučila zvýšení cílové odměny a zároveň, aby se soutěžil komplexní jednotný vizuální styl (tedy nejen logo, ale i navazující komunikační prostředky).\nHodnotící komise zároveň obdržela návrhy dětí na nové logo města. Ocenila jejich zájem a členy zaujalo, jak často se vyskytuje v návrhu ikona Úval – most Devět kanálů. Nakonec komise doporučila, aby byli oceněni všichni dětští účastníci soutěže za jejich zájem o město Úvaly a práci, kterou návrhům na logo věnovali.\nPoslední aktualizace: 13. 7. 2018 13:52\nDnes je pátek, 1. 7. 2022, 22:11:25


Deka jacquard 100/80 cm sova šedá | Detska-prodejna.cz\nÚvod Vybavení postýlek pro děti Dětské deky Deka jacquard 100/80 cm sova šedá\nDeka tkaná z měkké 100% bavlněné příze, jejíž nejvyšší kvalita byla potvrzena certifikátem. Výrobek je přírodní a antialergický. Deka díky vhodné vazbě příze dokáže dokonale regulovat tělesnou teplotu, což je ideální pro každé roční období. Obejme každé dítě a poskytne mu teplo a bezpečí. Deka je zabalena v krásné krabičce, ideální jako dárek. Složení 100% bavlna Rozměr: 100/80 cm Celý popis produktu\nObjednací číslo: Deka jacqard 100/80 cm vzor01 sova šedá


Taháčky:P | The Nika Fashion\n19. ledna 2011 v 20:46\n1. Nožky - Máš doma nějaké rozervané rifle nebo kalhoty? Super, až budeš psát písemku, máš oblečení do školy vybrané. Do mezer, kde jsou kalhoty "rozervané", si napiš tahák. Když půjde úča kolem, jenom trochu posuneš nohavici a nic nepůjde vidět! Doporučuji, jen pokud jsou ta roztrhaná místa na stehnech, protože hledat pod lavicí tahák na lýtku je nepraktické. :D\n2. Double papír - Tenhle způsob můžeš použít v případě, že víš, jaké otázky budou v písemce (protože jste ukradli zadání nebo tu písemku před vámi už někdo psal a opsal vám otázky), nebo v případě, že prostě na jeden papír nacpeš všechny věci, které nevíš, ale pak budeš muset o to nenápadněji opisovat. Jde prostě o to, že si na papír napíšeš už rovnou odpovědi na otázky (nebo tahák), vezmeš si nějaké desky, na kterých jakože budeš psát, protože na lavici se ti blbě píše a až bude vhodná příležitost, čistý papír strčíš do desek a ten s vypracovaným zadáním vytáhneš a potom odevzdáš. Pokud máš napsaný tahák, tak se do desek vždycky koukneš na správnou odpověď a přepíšeš si ji.\n3. Mobil - Jasně, ve škole je zakázáno mít mobil a blá blá blá. Kdo tohle dodržuje, že jo? Napiš si tahák do smsky a až si nebudeš vědět rady, koukni se… A pro učitelku použij výmluvu, že ses jen dívala, kolik je hodin/kolik máme ještě času.\n4. Flaška - Na tom přece není nic nápadného, mít na lavici položenou flašku s pitím… A s etiketou, na které je nalepený taháček. Když náhodou půjde úča zrovna kolem, popadneš flašku a budeš dělat, že se musíš "nutně" napít.\n5. Kalkulačka - Tohle využiješ asi jen v matematice a účetnictví (no možná někdy i v jiném předmětu). Prostě na zavírání od kalkulačky nalepíš/napíšeš tahák. Pak se jen musíš tvářit, že něco ťukáš do kalkulačky a je to.\n6. Tabulky, učebka - V některých předmětech je povolené mít u písemky učebnici, tabulky nebo třeba atlas. Pak není nic snažšího než do něj strčit/vepsat tahák a pak dělat, že něco hledáš.Pokud je učitelka blbá klidně si to napiš na obal,nenápadně!:D