23. června 2017 Z projektu\nVe spolupráci s arcidiecézí Bangalore byly opět v listopadu 2016 zahájeny kvalifikační kurzy pro nevyučené mladé lidi, kteří měli problém najít stabilní zaměstnání. Účastníci byli do projektu zařazeni bez ohledu na příslušnost ke kastě, pohlaví či vyznání. V tomto ročníku bylo celkem 144 absolventů, kteří získali nové pracovní dovednosti a praktické zkušenosti.\nIndický koordinátor projektu Fr. Patrick Edward Pinto navštívil osobně všechny skupiny učňů kvalifikačních kurzů a byl velmi hrdý na jejich profesionálně odvedenou práci. Kvalifikační kurzy jim pomohly stát se profesionály v oborech krejčová a řidič. Závěrečnou zkoušku v oboru krejčová složilo 80 účastnic, řidičské oprávnění získalo 64 učňů. Řadě absolventů se záhy podařilo najít slušně placenou práci. Všichni jsou velmi vděční za možnost získat kvalifikaci, díky které se mohou postavit na vlastní nohy a postarat se o své rodiny.\nNa vzdělávání mladých lidí přispěli dárci Tříkrálové sbírky částkou 200 000 Kč. Z těchto prostředků byly hrazeny například pronájmy školicích místností, mzdy lektorů a potřebný materiál – od psacích potřeb, různých typů látek a tkanin až po šicí potřeby (jehly, krejčovské metry, nitě či vyšívací kruhy).\nZa finanční a také morální podporu děkuje všem dárcům 144 absolventů, kteří mohli uplatnit svůj talent a stali se profesionály ve vyučeném oboru. S odhodláním a nadějí teď hledí do budoucnosti.\n„Život je Boží dar a to jak ho využijeme, je náš dar Bohu.“\nTento citát připojený k poděkování dárcům se zrcadlí v následujících příbězích:\nPan Pathiraj měl již od 15 let touhu se stát řidičem. Neměl ale řádně dokončené základní vzdělání, proto pro něj byl kurz autoškoly velmi náročný. Řidičské oprávnění se mu nakonec podařilo získat díky kvalifikačnímu kurzu pro mladé nezaměstnané. Tento kurz byl zásadním krokem na cestě ke splnění jeho snu stát se profesionálním řidičem. Po absolvování kurzu si vzal v bance úvěr na koupi ojetého vozidla a začal přepravovat obyvatele odlehlé indické oblasti Gokunte, ze které pochází. Stal se pro ně přímo požehnáním. Lidé jsou v této oblasti odkázaní na veřejnou dopravu, která nejezdí moc často, zejména když ji nejvíce potřebují. Jako profesionální řidič má dobrý plat. Svůj dík a vděčnost dárcům, kteří ho podpořili, projevuje pomocí potřebným, kterým své služby nabízí za minimální poplatky.\nPaní Sirisha je mladá žena, která ukončila desetileté základní vzdělání v osmé třídě a zůstala v domácnosti. Projevila zájem o vyučení v oboru krejčová. Po zdárném ukončení kvalifikačního kurzu začala pracovat jako šička v továrně na oděvy, kde má zajištěný stálý měsíční příjem ve výši 7 000 rupií (přibližně 2 500 Kč). To jí zvýšilo sebevědomí a je spokojená.\nPan Nagesh je také jedním z těch, kdo nedokončil celou školní docházku. Žádná autoškola ho poté nebyla ochotná přijmout do svého kurzu. Našel práci v obchodě, ale jeho měsíční příjem 5.000 rupií (přibližně 1 400 Kč) byl velmi nízký na to, aby mohl uživit svou rodinu. Příležitost získat řidičské oprávnění dostal až v kurzu, který byl podpořen z prostředků Tříkrálové sbírky. Poté se stal profesionálním řidičem a vydělává 20 000–30 000 rupií měsíčně (přibližně 7 200–10 000 Kč). Jeho rodina je na jeho úspěchy velmi hrdá a je nesmírně vděčná všem dárcům.


Mumínci: Pozdě v listopadu - Tove Jansson | Databáze knih\nCo se přihodilo v rodině muminků na podzim?\nJe podzim a dům v muminím údolí je prázdný. Kam se jen všichni poděli? Tyto a další otázky si kladou torečkové, kteří se sešli v mumuním domě a hledají jeho obyvatele.\nKniha Pozdě v listopadu\nO Mumíncích jsem už jako malá hodně slyšela, ale nikdy jsem si nenašla čas na četbu knih od této autorky. Až díky výzvě jsem se odhodlala nakouknout do fantazijního světa Mumínků. Knížka krásně plynula a dobře se četla. Jako čtenáři mi nabídla pohled do světa několika postav a každá měla v sobě něco jiného. Možná proto se postavy navzájem nesnesly. K srdci mi přirostl Šňupálek, který byl spíše pozorovatelem všeho dění kolem a tak trochu i diplomat. Kniha nese v sobě kouzlo a určité poselství. Autorka se vyznačuje hodně rozsáhlým popisem všeho dění. V tomto případě mi to ale nevadilo. Tím že je kniha určena pro mladší čtenáře, tak je popis přiměřený a cílený na určenou věkovou skupiny od cca 8mi let. Na konci knihy mi bylo líto, že zde nebyla již žádná kapitola o shledání Mumínků s poslední postavou, která se rozhodla na ně čekat. Ale na druhou stranu to nebyla až tak kniha o Mumíncích, ale o postavách s nimi spojených.\nMuminkov som objavila pomerne neskoro, nespočetne krát som tie knižky predčítala svojim deťom, a keď podrástli, tie čarovné príbehy a najmä ich aktéri, mi veľmi chýbali. Dnes som mala chuť na príjemné, ale nie plytké čítanie, a tak som popoludnie strávila v Muminovskom údolí. Myslím, že tieto knižky, a možno obzvlášť táto, obohatia človeka v akomkoľvek veku. A neomrzia ani po stopäťdesiatom prečítaní.\nI bez Mumínklů super.\n"Nic není krásnějšího, než mít se dobře, a nic není prostšího."\nDěj tohoto dílu není moc akční, ale o to víc z něj dýchá atmosféra, hluboká melancholie a sentiment, ale bez nejmenšího náznaku kýče, budovaný umně, velejemně - přirozeně a samozřejmě z knihy vyplývající. Osamocený podzim (nejen jednoho roku), kdy ty nejkrásnější časy se zdají už být pryč a zůstávají jen ve vzpomínkách, kterým se mezi padajícím listím snažíme znovu dát alespoň trochu života.\nJak mám knihy o muminkovi rád, tahle je strašná. Žádný vývoj ani pořádný děj, postavičky podivné až nesympatické (nedivím se, že se s nimi můj oblíbený Šňupálek nechce moc kamarádit) a hlavně jejich nucené soužití nevede k žádnému vyznění. Nikdo se tu s nikým nesetká, nikdo se nepoučí ani nezmění. Uniká mi smysl, co tím chtěla autorka říct. Pokud byste náhodou s četbou o muminkovi teprve začínali, touhle knížkou rozhodně nezačínejte. Je z celé série nejen nejslabší, ale troufám si tvrdit, že vyloženě nepovedená.\nPro nejmenší děti tahle muminkovská knížka opravdu není; pro náctiletého snílka s muminkovskou fantazií, který se potýká se svým místem ve světě, je neskutečně úžasná. Na přelomu dětství a dospělosti, kdy už jsem věděla, že moje postavy a bytosti jsou vymyšlené, ale přesto se nehodlala své fantazie vzdát, byl pimek Lavka postava přesně pro mě. (I já nesmírně prožívala knížky, které tak nebyly primárně míněné - i když v mém případě to nebyli prvoci, ale třeba Indiánská encyklopedie.)\nS pomalu přibývajícím věkem chápu víc i ty ostatní. A proto je tahle knížka opravdu vynikající.\nPro mne beze sporu jedna z nejlepších a nejmoudřejších knih, co kdy byly napsány. Rozhoně bych ji neřadila mezi dětské,neboť nese velké a hluboké poselství hlavně pro nás dospělé. Proto jsem ji četla už asi 150 krát a pořád z ní čerpám. Je opravdu hodně moudrá.\nJe podzim. Muminí rodina kamsi odešla a dům zůstal prázdný. Tedy skoro. Postupně se v něm ubytují různé zajímavé bytosti a čekají, až se Muminci vrátí. Každá bytost s sebou nese svůj příběh, který zapadá do celkového příběhu všech zúčastněných. Podle mne je to jedna z nejfilozofičtějších a "nejtemnějších" muminích knížek. Určitě stojí za přečtení.\nKniha Pozdě v listopadu je:


U popisu výbavy testovaného kola se vždy snažíme vypíchnout nejenom základní komponenty, ale také případné zajímavosti. Tady je situace trošku jiná, protože Orbea nabízí všem svým zákazníkům možnost si jakýkoliv model nakonfigurovat jinak, než jak ho nabízí sériově. Samozřejmě, jistá omezení v rámci konfigurátoru jsou, ale tohle nenabízí mnoho značek a o to je tato možnost zajímavější.\nMimochodem, na testovacím kole byla jiná vidlice, než jakou bike disponuje v sériové nabídce, ale to bylo způsobeno údajně reklamačním procesem, který u vidlice proběhl, a tak jsme měli na kole Factory verzi Float 36 s Kashimou na vidlici a spolu s ní Fox Float DPX2 rovněž ve factory verzi s Kashimou, takže vlastně to nejlepší, co Fox v rámci těchto modelových řad nabízí.\nO pohon se tu stará v zásadě Sram GX Eagle s mimosadovými klikami osazenými 32z. hliníkovým převodníkem. Přesmyk tu nenajdete a ani se sem nedá umístit.\nKromě Sramu tu najdete zastoupeno ale také japonské Shimano, a to kotoučovými brzdami XT. Tady asi nemusíme nic složitého dodávat snad jen, že jde o dvoupístkové provedení vybavené levnější kombinací ocelových kotoučů v kombinaci 200mm předního a 180mm zadního.\nZapletená kola jsou sice od renomovaného DT Swiss, ale jde o základní model E-1900 Spline s vnitřní šířkou ráfku 30 mm, která sice nabízí dostatečnou míru odolnosti, ale limituje jízdní vlastnosti kola svou váhou. Té ostatně pár deka přidávají i robustní pláště Maxxis Minion DHF 3C Exo TLR resp. Maxxis Aggressor Exo TLR, které jsou v obou případech v rozměru 29x2,5".\nNejslabším místem specifikace, které je však také nejméně poznat, jsou komponenty kokpitu a sedlové části. Tady totiž dostala prostor ekonomická řada Race Face Aefect s 35mm představcem a 780 mm širokými vlaštovkami. Posouvání sedla pak reguluje také Race Face produkt, a to ze stejné řady Aefect se zdvihem 125 mm. Mimochodem, ta rozviklaná páčka made by TranzX je sice ergonomicky výborná, ale provedení strašné a vůle velká. Copak by se s tím nedalo v jednadvacátém století něco dělat?\nBike ve velikost L, což je prostřední ze tří nabízených, jsme bez pedálů zvážili na 14,38 kg. To sice není na enduro bike zas tak moc, ale u celokarbonu se dá dostat i na hezčí číslovky... Cena, kterou za tento základní model Orbea požaduje, je 117 490,- Kč.\nNa dnešním srovnávacím příkladu si ukážeme, jak se v poslední době posouvají geometrie některých modelů. Povšimněte si například toho, že Rallon má hodně podobnou geometrii se Sensorem od GT, nicméně to je bike, který se dá označit spíš jako trailový než enduro. A porovnání s dalšími biky od Specialized a Cannondale také není nezajímavé.\ncena 117 490,- Kč\n112 999,- Kč 133 999,- Kč\nrám full Carbon Sensor Carbon / Alloy Karbon FACT 11m Carbon / Alloy\nvidlice Fox Float Performance Elite 36 Rock Shox Revelation RC Fox Float Rhythm 34 Fox Float Performance Elite 34\ntlumič Fox Float DPX2 Factory Kashima Rock Shox Deluxe RT3 Fox Performance Float EVOL Fox Float Performance Elite DPX2 EVOL\nzdvihy p./z. 160/150 mm 130/130 mm 150/140 mm 130/130 mm\nsystém odpružení přepákovaný jednočep Split Pivot čtyřčep LTS čtyřčep FSR čtyřčep\nvýbava Sram GX Eagle, Race Face Sram GX/XO1 Eagle, AllTerra, WTB Sram NX Eagle, Specialized Sram GX/XO1, Cannondale\nkola DT Swiss E-1900 Spline 30c TLR, Maxxis Minion DHF 2.50" 3C Exo TLR, Maxxis Aggressor 2.50" Exo TLR All Terra Alloy Disc, Stan's NoTubes Flow S1, Schwalbe Nobby Nic Evolution Addix Speedgrip 29x2,35" Specialized Roval Traverse 29, Butcher, Grid casing, Gripton, Purgatory, Grid casing, Gripton, 29x2,6". Formula, DT Swiss, Stan’s NoTubes Arch MK3, Maxxis Minion DHF 29x2,5", High Roller II 29x2,3"\nbrzdy Shimano XT 200/180mm Sram Level TL 180/180mm Sram Guide R 200/180 mm Sram Guide RS 180/180 mm\nsedlovka Race Face Aeffect Dropper KS Lev Si dropper X-Fusion Manic Cannondale DownLow Dropper Post\nreach 455 mm 470 mm 445 mm 460 mm\nstack 624 mm 602 mm 641 mm 625 mm\núhel hlav. 65,5° 65,5° 66,5° 66°\núhel sedl. 76° 76° 74,1° 74,5°\nNěkolik moderně pojatých vysokozdvihových devětadvacítek jsem už měl možnost osedlat a určitý názor si na ně během několik posledních let udělat. Do testu tohoto červeného draka jsem se proto pustil, co nejintenzivněji to šlo, mimo jiné i proto, že jsem ho měl půjčený jen na velice omezenou dobu a nešlo tak plánovat žádné velké bikeparkové ježdění.\nS novou geometrií, velkými koly a vysokými zdvihy i tady přichází poměrně zásadní dilema - jakou velikost zvolit. Na test jsem totiž dostal eLko a to už podle tabulky na webu, kde Orbea radí jaká velikost je pro koho optimální, naznačovalo, že moje dilema ještě víc prohloubí, nebo alespoň položí otázku na téma, jak by asi jezdilo XLko?\nNo, přiznám se, že ani eLko nebylo nijak zásadně malé, byť jsem na něj v době testu přesedlal z o poznání delšího Marina Wolf Ridge, který mi svou verzí XL delší geometrie seděl naprosto ideálně.\nNa Rayllon jsem se ale také celkem bez problémů poskládal a nalezl si svou optimální pozici, byť reach 455 prostě dnes patří spíše k průměru a na některé konkurenční dlouhány ztrácí několik centimetrů, které jsou ve sjezdech znát, ne že ne :-).\nPři jízdě do kopce vám menší délka kola umožní posunout snadno těžiště víc dopředu, a tak nemáte problém s tím udržet přední kolo na zemi i v prudkých výjezdech. Docela dost mě překvapilo, jak dokázala Orbea vyladit i poměrně velký zdvih na to, aby zbytečně nepropružoval při usilovném šlapání. Navíc i to málo, co se občas zhouplo, se dalo ještě zkrotit páčkou na tlumiči, až jsem si říkal, jestli to není příliš rychlé ve výjezdech. A to musím kriticky přiznat, že jsem nebyl úplně ve vrcholné formě a na kole byly i nic moc výplety, tedy co se váhy a tuhosti týká...\nTady si ještě dovolím malou odbočku, týkající se možnosti měnit v určitých mezích geometrii. U tlumiče máte možnost otočit malý excentr a tím tak buď o něco snížit střed a položit vidlici, nebo naopak. Já zvolil nižší pozici, to znamená endurovější setup s 65° hlavou, ale důvodem bylo spíš níže položené těžiště kola než hlavový úhel.\nOpřít se a jet\nJestli jsem musel hodně chválit jízdní projev do kopce, tak popsat první dojem z kola ve sjezdu mi dalo trošku víc práce. Prvně, pocit za řídítky je výborný, nejsou ani příliš nízko, ale ani vysoko, přitom tam zůstává ještě prostor pro mikroregulaci. Za mě optimální.\nPominu-li pocitově kratší bike, resp. rám, který by určitě vyřešila volba větší velikosti, musím i tak pochválit stabilitu kola. Tedy trochu jsem jí ještě pomohl spodní polohou tlumiče, nicméně kombinace 29" kol a 150 mm zdvihu je tady sehraná opravdu příkladně, a pokud pustíte brzdy a necháte bike pracovat v rychlých sjezdech za vás, určitě se nebudete potýkat s nějakým pocitem nervozity nebo vratkosti. Možná budete chvilku laborovat s mírnou neochotou okamžitě zatáčet, ale rychle najdete grif jak na to, který na kolo platí.\nPřeci jenom mě ale ve sjezdech jedna věc úplně nenadchla, a to citlivost tlumiče. Zkoušel jsem upravovat i tlak a nastavovat různé úrovně SAGu, ale vždy jsem měl z fungování tlumiče takový zvláštní pocit, že by mohl mít na víc a že je zbytečně gumový, houbovitý, a možná i méně progresivní, než bych u DPX dvojky čekal. Že by za to mohla Kashima, je nesmysl. Ta naopak většinou dokáže posunout citlivost zadní stavby ještě o kousek dál, ale tady se u mě z jejího projevu tedy rozhodně oslavných výkřiků Rallon nedočká.\nKdyž už jsem zmínil kritiku, tak mám ještě jednu záležitost k zamyšlení a ta se týká sedlovky. Nejsem si totiž úplně jistý tím, proč se v základu na kolo dává teleskopická sedlovka jen se 125mm zdvihem, když trailbiky a endura dnes běžně využívají výrazně vyšší zdvihy. Navíc v konfigurátoru na stránkách možnost vyššího zdvihu sedlovky je nabízena, ale za příplatek. Na tohle je potřeba dát si pozor při případné objednávce.\nJinak připomínek ke komponentovému osazení mnoho nemám. Sram GX je spolehlivou sadou, která vás nenechá nikde na holičkách, otázkou je, jestli nemít v kufru ještě 34 zubový převodník, který byste si dali na kolo v okamžiku, kdy s ním chcete objet nějaký jezdivější trailový švih a hodila by se vám větší rychlost. Osazená dvaatřicítka je ale univerzální volbou, kterou na podobný typ kol dává většina výrobců, a tak se není čemu divit, že ji najdeme i tady.\nUž při psaní testu jsem se několikrát přistihl, že přemýšlím nad tím, co dát vlastně do závěru. Obvykle jsou v něm totiž tak zvané highlighty, které si člověk zapamatuje a které se mu vryjí do paměti. A tady jsem se vlastně jen několikrát vnitřně ztotožnil s tím, co jsem od biku původně čekal, ale že by mě něčím překvapil, nadchnul, nebo naopak naštval si vlastně nepamatuju.\nRallon je prostě kolem, které dělá to, co má, dělá to tak, jak většina lidí očekává, a přitom jde o designové krásné dílo provedené do detailů. Pravda, náhoda tomu chtěla, že ve velice blízké době představil podobný koncept rámu také americký Specialized v rámci svého nejnovějšího modelu Stumpjumper FS, ale možná právě proto je evidentní, že nikdo nemohl od toho druhého nic zkopírovat ani se tak zvaně inspirovat, protože oba biky vznikaly naprosto současně.\nOrbea má velké plusové body také za možnost volit nejenom konfiguraci svých kol, ale také za několik barevných provedení. A když vám ani jedna ze tří barev nesedí, máte ještě možnost si za příplatek navrhnout vlastní barevnou kombinaci Rallonu v rámci MyO programu, který v online konfigurátoru umožní sestavit i vlastní enduro bike. Tohle nabídne jen opravdu hrstka značek na světě.\nAktuální nabídku modelové řady Rallon najdete na stránkách španělského výrobce www.orbea.com.\nPřečteno - 21769x Tagy: testy 29 karbon enduro orbea


BBC: V Asii se šíří závislost na chytrých telefonech\nNomofobie, tedy panický strach z toho, že člověk u sebe nebude mít mobilní telefon, je předmětem diskusí odborníků už řadu let. Ovšem v Asii nyní psychologové varují, že prudce stoupá počet lidí závislých na chytrých telefonech, přičemž věk takto závislých osob se naopak snižuje....\nZajímavostiZdraví4 min read\nŠéf ghanského fotbalu chce zvýšit návštěvnost díky krásným ženám\nPrezident ghanské fotbalové asociace Kwesi Nyantakyi dostal netradiční nápad, jak zvýšit tristní návštěvnost tamní ligy. Na stadionech v Ghaně chce mít krásné ženy, které mají do ochozů přilákat velké množství mužských fanoušků....\nSportZajímavosti1 min read\nShutDown redakce 8.9.2015\nPřesně 23.226 dní, 16 hodin a 23 minut bude britská královna Alžběta II. na trůně, když ve středu v 18:30 SELČ stane nejdéle vládnoucím britským monarchou a překoná tak rekord, který dosud v Británii držela její praprababička, královna Viktorie. Britové výjimečný okamžik oslaví mimo jiné vydáním mince s pěti portréty panovnice, které ji ukazují v proměnách času. Londýnské muzeum Madame Tussaudové obleče Alžbětinu voskovou figurínu do nových šatů. A potravinářská firma Kellog's na počest panovnice uvede na trh i speciální královské cereálie - s jedlými diamanty, perlami a zlatými lupínky....\nTunisané si v otázkách sexu musejí poradit sami\nV Tunisku je sex tabu a ve škole či v rodině se o něm hovoří jen zřídka. Pornografický průmysl v této zemi sice vzkvétá, ale pokud jde o sexuální výchovu, musejí si mladí Tunisané poradit sami....\nVztahyZajímavosti4 min read\nZemřel nejmenší člověk světa, sdělila Guinnessova kniha rekordů\nShutDown redakce 5.9.2015\nOficiálně nejmenší člověk světa, pětasedmdesátiletý Nepálec Čandra Bahádur Dangi měřící jen 54,6 centimetru, zemřel. Oznámila to dnes v Londýně Guinnessova kniha rekordů....\nFrancouzský herec Gérard Depardieu, proslulý sympatiemi vůči východoevropským autoritářským vůdcům, chce prodat veškerý svůj majetek ve Francii a přestěhovat se do Běloruska. Umělec to řekl v rozhovoru, který dnes publikoval běloruský týdeník TV Magazin. Nadšením pro stát označovaný za poslední diktaturu v Evropě se prý Depardieu nakazil při červencové návštěvě v Minsku....\nMuž pašoval z Kolumbie skoro dvě kila heroinu v trenýrkách\nShutDown redakce 2.9.2015\nDva téměř kilové balíčky plné heroinu si do svých trenýrek schoval muž, který se snažil převézt drogu z Kolumbie do Mexika. Originální způsob, který prý tamní policisté zvyklí na rozmanité finty drogových kurýrů nepamatují, však strážce zákona nezmátl. Prozradila jej totiž neobratná chůze....\nČeši v létě propadli selfie tyčím, některé typy jsou vyprodané\nShutDown redakce 1.9.2015\nNejen klimatizace a ventilátory byly hitem letošního tropického léta. Podle prodejců elektra o stovky procent vzrostly v době dovolených prodeje tzv. selfie tyčí, pomocí kterých si lidé pořizují z mobilu své vlastní fotografie, respektive autoportréty určené zejména na sociální sítě. Některé modely jsou po prázdninách dočasně vyprodané. ...\nTechZajímavosti2 min read\nMobilní aplikace pomáhá čínským homosexuálům s falešným sňatkem\nStatisíce gayů a lesbiček v Číně využívají speciální mobilní aplikace, která jim pomáhá smluvit si mezi sebou falešné sňatky, jimiž se vyhnou tlaku svých rodičů, aby si našli manžela či manželku a postarali se jim o vnoučata....\nShutDown redakce 30.8.2015\nZloděj vyměnil v hongkongském luxusním klenotnictví diamant v hodnotě v přepočtu 5,3 milionu korun za padělek a zmizel. S odvoláním na místní policii o tom informovala agentura AFP. Hongkong se v poslední době potýká s nárůstem počtu krádeží v obchodech....


Video – Jak by to vypadalo, kdyby interaktivní brýle nevyráběl Google, ale Microsoft\nukázat archiv ◦odkaz na toto videoVideo — Jak by to vypadalo, kdyby interaktivní brýle nevyráběl Google, ale Microsoft\nZobrazit dalších 57 videí Tweet\nvideo bylo připíchnuto nahoru díky přímému odkazu na nějČlánky\nCelý článekTomáš ČadaGooglednes\nCelý článekTomáš ČadaGoogle15. června\nCelý článekTomáš ČadaGoogle13. června\nCelý článekTomáš ČadaGoogle11. června\nCelý článekTomáš ČadaGoogle7. června\nCelý článekTomáš ČadaGoogle4. června\nCelý článekTomáš ČadaGoogle31. května\nCelý článekJaroslav TedaGoogle29. května\nCelý článekTomáš ČadaGoogle28. května\nCelý článekTomáš ČadaGoogle25. května\nCelý článekTomáš ČadaGoogle23. května\nCelý článekTomáš ČadaGoogle18. května\nCelý článekTomáš ČadaGoogle16. května\nCelý článekLukáš ChurýGoogle15. května\nC++ Stack implementation\n— C / C++\nVýber a comapre z tabuľky ID z MYS…\n— PHP 2 reakce\nJak zamíchat balík ?\n— Visual Basic 4 reakce\n— Pascal 8 reakcí\nProcedura void nahradit\n— C / C++ 3 reakce\nWhy is there no 'byte' data type i…\nPodmíněné zobrazení barvy\n— CSS 15 reakcí\nLazarus - linux - BeginThread\n— Pascal 10 reakcí\nOvladani rele s raspberry\n— Python 11 reakcí\nMorseovka - Jak na to?\nC / C++ – Převod písmen\n20:21 +1 • Radek Chalupa: Pazdy můžeš to vypisovat znak po znaku a ignorovat ty znaky které nesplňují ty rozsahy které tam už máš vyřešené, tj v tom cyklu místo retezec[i] = ... dáš printf("%c", to_za_t…\nC / C++ – C++ Stack implementation\n20:13 +1 • Stamp: Ahoj, chcel som implementovať Stack v C++ pomocou OOP a pola (vektor som nechcel). Stack.cpp // Stack.cpp : Defines the entry point for the console application. // include…\n16:46 +1 • Anonym: Chtěl bych se zeptat, jak je možné převést řetězec typu string na velká písmena. Např. aAa na AAA, ale aby vstup i výstup byl typu string. Velmi děkuji za odpověď.\nPascal – Hexadecimal\n11:28 +1 • Mircosoft: Borisek -> "Jak zjistím pomocí té masky, který bit je zaplý a který vyply?" Takhle: if (číslo and 0x02)=0 then ...bit 0x02 je vyplý... else ...bit 0x02 je zaplý...; Závo…\nOS - GNU / Linux – OpenSUSE / SUSE Linux - vaše skús…\n10:01 +1 • Miroslav: Myslím, že autor to po 10 rokoch asi vyriešil *obrázek*\nOfftopic – Aukce - Cosmito.cz, vyplatí se to?\n23:38 +1 • Lucky: Zkoušela jsem, jak to funguje. Při registraci obdržíš 4 kredity = 4 příhozy v aukci, okamžitě po příhozu na zboží se objeví tvůj nick a zda se jedná o ruční příhoz (p) nebo aut…


Trabantem Tureckem: po 3950 km odpadnul tachometr - iDNES.cz\nTrabantem Tureckem: po 3950 km odpadnul tachometr\nTrabant, s kterým Češi projíždějí pouště střední Asie, budí všude pozornost svou vizáží i rozměry. Není nikdo, kdo by nezamával, nezatroubil, případně nepokřikoval s úsměvem od ucha k uchu. Co je sakra na našem autě tak směšného?\nČeši jedou trabantem po Hedvábné stezce - "Cože? Do Uzbekistánu?" diví se kapitán trajektu Van. (Turecko) | foto: Trans Trabant Team\n2304 km: Istanbul v zádech, Ankara nádech\nIstanbul, koncentrát kulturní, společenský i dopravní necháváme jen jako položku v kilometrovníku a upalujeme vstříc koncentrátu betonovému – Ankaře. Vzápětí míjíme uvítací značky hlavního města Turecka.\nV touze sdělit naše zážitky zbytku světa útočíme na obchodní centrum. V prosvětlených zasklených galeriích ztrácíme pojem o prostoru a hledáme metro, abychom si zajeli na Václavské náměstí… kdybyste měli najít deset rozdílů mezi obchodní Ankarou a obchodní Prahou, nalezli byste jen snědší personál, jinou měnu na cenovkách a možná taky neúměrně větší fastfoodové patro přeplněné nacpávajícími se Turky.\nFrontální útok vedeme na fastfood Big Burger a jeho wi-fi síť. Jsme přísní, maminkám, milenkám a zoufalým příbuzným nepíšeme, komunikujeme jen s několika málo médii. Poslední bajty a poslední ulice, za námi se zvedá prach a kdesi před námi leží Kappadokia. Usínáme uprostřed polí na širé pláni, s vonícím senem pod hlavou a neskutečně hvězdnatou oblohou nad ní.\nNádherný pohled do údolí rozkládajícího se kolem Göreme\n2742 km: Lidská termitiště\nProbuzení je pro nás vždycky trochu překvapením, protože teprve za světla si uvědomujeme otevřenost tureckého prostoru téměř bez jediného stromu. Kroutíme hlavami nad neuvěřitelným starým opuštěným městem, na které jsme cestou narazili.\nHledíme do polorozpadlé klenby, z nedaleké vesnice se k nám nese bouřlivý zvuk místní svatby a my si představujeme krásnou dívku, která se nakláněla skrz těchto několik odrolených kamenů starého okna. To jsou poklady naší výpravy… utajené průvodci, neznačené na mapách a cestách. Záhy již kráčíme po přesném opaku.\nVan Kalesi, impozantní zřícenina trčící k obloze nad městem a jezerem Van\nPo pískovcovém kolosu táhnoucím se přes několik údolí a kopců, v němž jako v termitišti po staletí žilo tisíce lidí… pečlivě hloubené chodbičky, obýváky s výhledy, kuchyňky s poličkami jsou nejzajímavější hlavně tím, že v některých místech stále přechází v obydlené části, v domy zapuštěné do skal, v nichž žijí normální Turci… s normálními mobily, normálními auty a normálními košilemi.\nTrans National Trabant 2007: Etapa č.2\nV hornatém Turecku se naše cestovní rychlost poněkud snížila, zvedla se spotřeba a s ní pochopitelně spadnul i dojezd automobilu.\nCelková ujetá vzdálenost: 3946 km\nTrvání cesty (včetně zastávek): 9 dní 2 hodiny\nBěžná cestovní rychlost: 70 km/h\nNejnižší dosažená cest. rychlost: 15 km/h\nPrůměrná rychlost během cesty: 40 km/h\nPrůměrná spotřeba: 12 l/100 km\nDojezd na jednu nádrž (26l): 303 km\nTrabi jede zatím velmi slušně, i když v tureckých kopcích se občas pěkně potí. Veškeré závady, které se na něm prozatím objevily, byly banálního až spotřebního charakteru.\n2200 km – výměna svíček (Istanbul, Turecko).\n3400 km – dotažení sytícího šroubku u karburátoru (Malatya, Turecko)\n3950 km – prasklé lanko náhonu tachometru (Van, Turecko)\nKappadokia, jejíž ozvěny se nesou Tureckem, průvodci, internetem i ceníkem cestovních kanceláří. Mohli bychom napsat, že místní stařenka, půjčující svého velblouda za drobný peníz složený v eurech či dolarech, je pěkně kapitalisticky mazaná, ale protože nám nabídla oříšky a svezení zdarma, napíšeme o ní, že je moc milá!\nNaproti tomu místní mládenec Murad II (vzhledem k počtu Muradů jsme se rozhodli je číslovat) nechce zůstat sevřen hranicemi Kappadokie! Turecko má přece co nabídnout… třeba levné pečivo! Murad II nás pozval na zahradu, pustil nám místní muziku, ukázal místní diskotéku zakutanou jak jinak než v pískovci a neustále nám podsouval, že chce dělat mezinárodní obchod. Možná bychom přeci jen měli ten chléb dovážet.\n3430 km: Divoká cesta divokým krajem s divokým volnoběhem\nNásledující kilometry nám odhalily sladké tajemství… Meruňky napravo, meruňky nalevo, meruňky před námi, meruňky nad námi. Meruňky sesbírané do velikých hromad, meruňky sušící se na loukách, meruňky sušící se na střechách. Občas jsme zahlédli zběsile mávajícího Turka u silnice… skoro se zdálo jako kdyby se stala nějaká havárie, někdo umřel, nebo alespoň tepenně krvácel… ne, byl to jen signál, že tyhle meruňky zaručeně nesmíte minout.\nNáhle Egu poprvé zaškytal. EKG, které bylo dobře viditelné na chvění všech věcí, uhaslo. Dan okamžitě s úzkostí v srdci a s chirurgickou přesností do šroubku rozebral část motoru. Pečlivě připravované a opečovávané díly a součástky začaly zaplňovat prostor opuštěné pumpy. Jinak dobře a slušně vychovaný novinář občas trousil slova, která by se jindy bál i napsat.\nAuto jede nějak divně – čím to může být? Raději cvičně rozebereme půlku motoru, místo abychom povolili jeden šroubek.\nSlunce zapadlo a my zjistili, že stačí pootáčet docela obyčejným a dostupným šroubkem k vyřešení celého problému. Abychom nepropadli šílenství, prohlásili jsme předchozí snažení jako nezbytnou hloubkovou kontrolu motoru, která byla nepochybně podstatná, důležitá a nevyhnutelná!\nNevím zda jsme za naprosté tmy vybrali místo ke spaní správně, nebo špatně, každopádně po zemi pobíhalo divné asi deseticentimetrové stvoření připomínající velikého pavouka. Prý "solifuga“ prohlásil doktor… zbytek expedice ale nebyl schopen toto divné slovo vyslovit, natož udržet a tak potvůrky dostaly familiární název Centrifuga. Navzdory počátečním zabijáckým tendencím jsme ulehli bez spáchaného násilí a nechali centrifugy svému osudu. A ony naštěstí nechaly nás, přestože doteď netušíme zda koušou, rdousí, leptají, nebo svazují své oběti extra silnými vlákny.\n3670 km: Martin, Vlado a Dan, napříč jezerem Van\nJezero Van, největší turecká louže napříč dosahující délky 98 km, byla pro Egu výzva. Ani ne tak pro svou délku, ale zejména proto, že trajekt, který odjížděl za pět minut a nebyl vůbec uzpůsoben převozu aut. Obsahoval několikero kolejí s po turecku naloženými (rozuměj drasticky přeloženými) vagóny a "menší“ schůdek mezi pražci a podlahou trajektu…\nVoda šuměla, loď zvolna začala hučet a poslední spojení s pevninou se uvolňovala. Dan v maximálním sebezapření vytočil motor do ušitrhajících otáček a plnou parou vrazil do ostrému zubu paluby. Turci sice v hloučku kolem pokřikovali a smáli se, ale když viděli nouzi se zadní nápravou, která prostě odmítala nastoupit, seběhli se a jako jeden muž pomohli našemu bakeliťáku na palubu.\nPřistáváme, aneb vrh lanem po turecku\nMalý Egu napěchovaný mezi veliké vagony, aneb opravdu smíte převážet i auta?\nLana povolila a my byli na obrovské ploše, zcela sami, ztraceni v kovové slupce, která oplývala optimistickými nápisy jako "Titanic“ nebo „Chceš-li zůstat naživu, nechoď na horní palubu“. Navzdory všem cedulkám jsme zjistili, že žádné místo na lodi není zakázané, ani když zastoupíte výhled kapitánovi, stíráte prach z pojistek nebo si jen tak zkoušíte jak hladký je vypínač motorů, nikdo si vás nevšimne.\nJezero, v němž díky minerální kyselé vodě dokáže přežít jeden jediný druh ryby, je až neskutečně krásné. Musíte ale koukat na vodu. Pobřeží, cíl ohromného množství pikniků, se pro absenci jediného odpadkového koše stává samo odpadkovým košem. Našli jsme pěkný skalní útes, odhrnuli pár hromad lidských produktů, vyprali, umyli se, zaplavali si, zahráli na kytaru a hleděli na nedaleký ostrůvek se snad jedinou křesťanskou stavbou v Turecku, rotundou Akdamar Adasi.\nDruhý den jsme si ji prohlédli zblízka ještě společně s velikým vanským hradem, Vanskou kočkou a interiérem místní internetové kavárny. Všude pobíhají "heloumany“, děti vykřikující jediná dvě slova "Hello!“ a "Money?“\nJak zařídit, aby křesťanská památka přežila v srdci islámského světa? Postavte ji na ostrov. Rotunda Akdamar Adasi, Van.\n3946 km: Kdesi mezi Vanem a Dogubeyazitem\nKloub Danova ukazováčku naráží na sklíčko. Ťuky ťuk. ŤUK ŤUK! BUCH BUCH!!! Nefunguje. Jediný budík, jediná zábavná věc na palubní desce, která se za jízdy pohybuje a můžete se na ni koukat – nefunguje. Ano, rychlost nutně měřit nepotřebujeme, s předpisy problémy nemíváme (maximální rychlost většinou převyšuje naše možnosti), ale co kontrola paliva?\nSoudruzi NDR vybavili trabant velmi sofistikovaným zařízením, které měří aktuální průtok paliva, tedy aktuální spotřebu (pomocí stupnice barevných diod, nikoli displeje). Bohužel tento velmi praktický ukazatel už nedoplnili ukazatelem množství paliva, takže bez počítadla kilometrů jedete vlastně trochu naslepo.\nA nevěřili byste, co dokáže ten dvoutaktní mrňous vydávat za zvuky, když mu pozdě pustíte rezervní zásobu benzínu. Což nastane, když špatně odhadnete množství paliva podle ujetých kilometrů. Lanko spojující tachometr s motorem se jednoduše ukroutilo. Závada, kterou nikdo nečekal, a na kterou nebyl nikdo připraven.\nTrans Trabant Team\nZ Prahy na Bospor: trabant vydržel, česká vlajka je nadranc\nČeši vyrážejí trabantem do pouští střední Asie\nTrabant cestovatel: 15 000 kilometrů na dva takty\nTémata: Asie, Turecko, Ankara, Istanbul, Kappadokie, milenka, Titanic, Václavské náměstí


Ez 18 - Nezralé hrozny a trnutí zubů | Evangelická církev\nA stejně tak v životě společnosti. Neseme a ještě naše děti ponesou na sobě důsledky komunismu, války, vyhnání sudetských Němců, zábor církevního majetku, zpackaná privatizace. Půjdeme-li dál do historie – Bílá hora, křižácké války. Jedno provinění za druhým – za žádné nemůžeme, ale všechna se nás čas od času dotýkají, všechna nás více či méně ovlivňují a zatěžují - táhneme si je dál. Copak my za to můžeme? Tohle jsme si přece nezasloužili! Co je to za spravedlnost? A tak takováhle je Boží spravedlnost?\nI když doba a situace byla jiná - podobně si otázku kladli Izraelci v babylonském zajetí. Do zaslíbené země vtrhli vojáci - zemi zpustošili, vysídlili, Izraelskou elitu odvlekli. Desítky let uběhly, ale vyhlídky na návrat žádné. Zpočátku Izraelci celkem přijímali vysvětlení, že to vyhnanství je zasloužený trest za jejich nevěru (to znamená za konkrétní provinění, křivdy, lhostejnosti vůči zločinům a sociální nespravedlnosti, za nemravnosti všeho druhu) - a je to dodnes něco výjimečného, když jednotlivec či národ dovede říct - "ano, za to můžu já". Jenže jak tak čas plynul, z těch, co si to opravdu zasloužili, už mnoho nežilo. „Co je nám do toho, jak se provinili ti před námi?“ ozývali se mladí, kteří se v zajetí už narodili. „To že je nějaká Boží spravedlnost?“ Vždyť mi přeci za nic nemůžeme, tak jakýpak trest?\nStaří písmáci jim ovšem hnedka předhodili nějaký biblický veršíček – jako třeba ten z desatera: „já jsem Bůh žárlivě milující, který stíhá vinu otců na synech do třetího i čtvrtého pokolení.“ Tady to máte černé na bílém, tak nereptejte – to je neměnná Boží spravedlnost. Otcové hold jedli nezralé hrozny a vám teď trnou zuby. Tak to prostě je, smiřte se s tím...\nProti takové spravedlnosti (všemohoucího Boha) nelze než sklapnout podpatky a s hrůzou čekat, kde na mě dopadne nějaký Boží trest – ať už jsem něco udělal já nebo někdo jiný. Anebo na všechno rezignovat, vždyť přeci vždycky se nějaký ten hříšek najde.\nA máme tu úděsný obraz boha mstitele – jak nás pečlivě sleduje, zaznamenává hříchy a hříšky a pak jednou sešle nějakou ránu za trest – a to nejen na provinilce, ale i na ty úplně nevinné, nic netušící. A ty člověče hledej, co ti Bůh přichystal za překvapení a zkoumej ve svědomí proč asi. Bůh nevyzpytatelný, Bůh vzdálený. Bůh, ve kterého je těžko věřit. - Naštěstí je to jenom obraz, který si o Bohu lidé udělali. Obraz zkreslený a lživý. Díkybohu je Bůh jiný než ten obraz, který si o něm uděláme. Než jakýkoli obraz, který si o něm uděláme.\nA i tenhle obraz Boha mstitele hodlá prorok Ezechiel podstatně přemalovat. „Jakože jsem živ, je výrok Panovníka Hospodina, tohle přísloví se už mezi vámi říkat nebude“. Ne že by nebyla pravda, že děti často odnesou hříchy rodičů. Jistěže každé vaše jednání má své důsledky (dobré i zlé). Když někdo zaseje zlo, tak jeho následky budou sklízet ještě synové a vnuci. Do třetího a čtvrtého pokolení, někdy i dál. Tak to na světě funguje. A mají to slyšet hlavně otcové a matky, aby si dávali pozor, co všechno svým potomkům nadělí do vínku. A platí to pro politiky, vědce, manažery, učitele... vlastně pro každého, protože každý svým jednáním či nejednáním ovlivňuje, co jednou budou sklízet druzí. Ale nesnažte se to házet na Hospodina a říkat, že je to jeho vůle, že to tak chtěl nebo dopustil, že tak někoho potrestal. Že to byl on, kdo vám působí bolest zubů, když vás rodiče nenaučili, jak si je čistit. Otrávili jste si potoky a vzduch, dusíte se a máte z toho rakovinu – ale neříkejte, že to způsobil Bůh a že vás tím trestá. Na trestání si koneckonců vystačíte sami – to umíte velmi dobře. A nepodsouvejte mu ani to, čemu někdy nerozumíte. Nemoci, neštěstí a katastrofy. Vždyť přeci váš Bůh není strojník, který jednotlivé človíčky zapíná a vypíná, jak se mu zachce a když ho někdo neposlechne, tak mu do cesty nestrčí klacek, aby si zlomil nohu.\nOno to tak možná člověku vyhovuje (a stejně tak to vyhovovalo tenkrát Izraelcům) – zbavit se vlastní odpovědnosti, přehodit ji na někoho jiného – na rodiče, na společnost (kapitalisty, komunisty, tuneláře, politiky, církev), či dokonce na Pána Boha. Vznikne taková směska okolností propletená s domnělou Boží vůlí, že se tam jednotlivý lidský život ztrácí. Smývá se odpovědnost jednoho každého, mizí odvaha vystoupit ze začarovaného kruhu, nebo se o to alespoň pokusit. Navíc, čím víc je člověk sebelítostivější, tím víc si o sobě myslí, že on je ten dobrý. Objevuje se falešný pocit neviny – já za to koneckonců až tolik nemohu – to všichni ti druzí se tu nějak provinili, já to jenom za ně odnáším...\nAle právě proti tomu všemu Ezechiel prorokuje. Neřešte, kdo co zavinil. Nestěžujte si na osud ani se nechlácholte tím, že to tak Pán Bůh chtěl. Nevymlouvejte se na otce. A nenamlouvejte si, že vy sami jste běloskvoucí. Teď jde o vás, o vaši cestu. "Duše, která zhřeší, ta zemře." Starejte se o to, aby ta vaše vlastní cesta nevedla ke smrti. K nesmyslnosti a nicotě. I v tom všem, co na vás přichází (a s čím někdy nemáte možnost hnout) máte vy sami možnost vybrat si správnou cestu, žít pravdivě a spravedlivě. Máte život ve svých rukou. Dal jsem vám ho a vy mi z něj budete skládat účty. Ne vaši otcové ani nikdo jiný. A tak se obraťte a vstupte na dobrou cestu. Rozhodnutí je na vás.\nDo toho nového vykročení smíte slyšet, že vám Bůh nebude připomínat staré nevěrnosti. Že netrestá jako neúprosný automat, naopak – že vám svým odpouštějícím a povzbuzujícím slovem otevírá novou možnost jít životem dál. O to, abyste žili, mu přeci jde. Je to Bůh života, ne Bůh trestu a smrti.\nEzechiel mluví hodně o smrti a o životě. Ta smrt ale zase není ten automatický trest, který by na někoho Bůh sesílal. Smrt – to je slepá cesta – život ve kterém se uzavírám vůči Bohu, vůči možnosti zaslechnout jeho hlas a nechat se jím proměnit, povzbudit. Třeba právě proto, že jsem si vytvořil o Bohu mylný obraz, skrze který ke mně nemůže jeho oslovení proniknout.\nČlověk může být mrtvý, i když si spokojeně a vesele užívá a naopak. Z toho, kdo umírá, může vyzařovat síla života. Ježíš i v poslední chvílích na kříži rozdává život (mimochodem ve chvíli, kdy jako nevinný nese důsledky lidského zla). Lotr i po svém zpackaném životě (kdo všechno mu ho zpackal?), ve chvíli smrti, smí přijmout možnost nového života. „Ještě dnes budeš se mnou v ráji.“\nJe to pozvání. Ne Bůh, který trestá vinu otců na synech, ale Bůh, který zve syny i otce. Stále znovu. Prorok Ezechiel tlumočí to Boží pozvání do své i naší doby: Lide izraelský, váš život je cesta. Podle ní vás bude Bůh soudit a ta cesta přece ještě neskončila. Vždyť já si nelibuji ve smrti toho, kdo umírá. Tak se obraťte od zla zpátky a budete žít. Amen\n(inspirováno kázáním Jana Keřkovského z knihy Pozvánka pro nezasloužilé)


Akční hry. Strana 11\nDead Meets Lead je přesně tím čím by akční hra plná zabíjení zombíků měla být. Hra Vás coby vojáka zavede do 18 století na pochmurný, mlhou zahalený ostrov na kterém se děje něco podivného. Lidé zde j\nXP/Vista/XP/ 100 % Demo 120 MB 548\nAtom Zombie Smasher je zábavná, akční, s rychlým spádem a z ptačí perspektivy ovládaná hra která Vás zaujme na první pohled! V nedaleké budoucnosti se do měst sesypaly hordy zombíků a jediná věc kt\nXP/Vista/XP/ 60 % Demo 23 MB 1056\nHer s Černobylským tématem není nikdy dost, rozhodla se zřejmě společnost PLAY Publishing a vydala hru Chernobyl Terrorist Attack. Akční hra hraná z vlastního pohledu nepřináší do žánru nic moc nového\nXP/Vista/XP/ 80 % Demo 636 MB 3772\nNestává se příliš často, že se v nějaké freewarové hře ocitneme v roli protřelého zločince. Hra Silencer 2 nám k tomu dává příležitost. Ocitnete se v nevelkém městečku a obyvatelé z vás rozhodně nebud\nME/XP/XP/ 100 % Freeware 7,7 MB 601\nXP/Vista/XP/ 20 % Demo 304 MB 980\nPřed dvěma lety přišla německá vývojářská společnost Crytek Studios s neuvěřitelně propracovanou akční hrou s názvem Crysis. Během této doby začali pracovat na dalším druhém díle Crysis 2, který měl p\n89 % Novinka 1600 MB 14394\nVšichni fanoušci kvalitních fantasy RPG, zvláště pak hry Dragon Age mohou jásat. Společnost BioWare totiž právě pro vás připravuje pokračování této super hry, které vám přinese spoustu novinek a vylep\nXP/Vista/XP/ 91 % Demo 1880 MB 5256\nVálečná taktická akce Men Of War se stala jednou z nejoblíbenějších her tohoto žánru a proto není divu, že tvůrci ze společnosti Best Way přicházejí s rozšířením, které nese podtitul Assault Squad. Hl\nXP/Vista/XP/ 86 % Demo 1110 MB 2643\nPříznivci multiplayerových her se mohou těšit na pořádný odvaz. Máme zde totiž připravenou hru od českého autora Ondřeje Daňka, která se jmenuje Duel 6. Jedná se o multiplayerovou deathmatchovou stříl\n98/ME/XP/XP/ 100 % Freeware 1,4 MB 1044\nXP/Vista/XP/ 100 % Demo 118 MB 826\nDefy Gravity je akční plošinovka a v podstatě jde o takový mix starších her jako byly Braid nebo Mega Man X. Jak už je z názvu patrné hra Defy Gravity si nezakládá na bezduchém střílení nepřátel ale k\nXP/Vista/XP/ 20 % Demo 63 MB 468\nXP/Vista/XP/ 100 % Demo 26 MB 662\nXP/Vista/XP/ 50 % Demo 731 MB 1187\nAlien Hallway je nádherná ukázka toho že kreativní autoři her ještě neumřeli Hra v sobě kombinuje hned dva žánry a to strategii v reálném čase a akční hru. Vašim úkolem je ovládat malou armádu kterou\nXP/Vista/XP/ 100 % Demo 48 MB 656\nMám zde pro vás připravenou hru z nezávislé scény a to konkrétně od společnosti Rake in Grass a hra se jmenuje Larva Mortus. Už podle názvu vám musí být jasné, že hra nebude mít romantický nádech, spí\nME/XP/XP/ 100 % Demo 57 MB 773\nTyping of the Dead je akčně hororová hra právem označovaná jako předělávka hry House of the Dead 2. Stejně jako originál je i hra Typing of the Dead řešená jako FPS střílečka kde ale nestřílíte a n\nXP/Vista/XP/ 60 % Demo 107 MB 951\nHra Bruce Lee byla ozdobou historického osmibiťáku Commodore 64 a díky Marku Rostenovi se s touto klasikou můžete setkat i na monitorech vašich počítačů. Autor hry ponechal původní jak zvuky, tak i gr\n98/ME/XP/XP/ 74 % Freeware 0,61 MB 675\nParádních akčních RPG není nikdy dost a ty s překrásnou grafikou a propracovaným příběhem jsou vždy žádané. Ano pochopili jste správně, přesně taková je hra Divinity 2: The Dragon Knight. Toto neuvěři\nXP/Vista/XP/ 87 % Demo 0,35 MB 2946\nHra Lylian nese holčičí jméno po své hlavní hrdince - tak trochu hororové holce s vytahanými rukávy. V podstatě jde o 2D akční hru ve které ovládáte právě Lylian resp. spíše její sny, které dokáží ovl\nXP/Vista/XP/ 100 % Demo 136 MB 523\nGods vs Humans je úžasná akčně strategická hra jejíž kořeny by jste měli hledat někde v obranných strategiích ale třeba i v dungeon keeperovi. Základní motiv pro hraní je totiž něco co bych nazval zlo\nXP/Vista/XP/ 100 % Demo 37 MB 837


« Zeleninová pomazánka (se šunkou)\nZvěrokruh: LEV »\n9.6.2010 | Pavlína Hamrníková | Zdraví | Vytisknout | Poslat mailem\nZnáme to každý, nos se nám přeměnil do velké červené bambule, v hlavě nám tiká tisíce malých kovaříčků, v krku máme velmi naostřené struhadlo, a naše plíce vydávají zvuk jak velice silného kuřáka, který pod dvacet cigaret denně nejde. K tomu přidejte bolest celého těla a náladu pod psa. „Gratuluju“ máte nachlazení nebo chřipku!\nJistě, lékárny na nás valí hromady „zaručeně“ účinných léků, které Vás těchto nepříjemných projevů zbaví v rekordně rychlém čase. Naše babičky je však neznali a chřipku či nachlazení zvládaly daleko lépe.\nProto vzhůru do obchodů s bylinkami a jdeme se léčit. Poradím Vám jak na to!\nTento čaj praktikuji i sama na sobě, takže můžu říct že v 99 % procentech zabere vždycky.\nK jeho přípravě budete potřebovat: zázvor, skořici, hřebíček, med a citron.\nDo jednoho litru vroucí vody přidejte dvě lžíce najemno nastrouhaného zázvoru, tyčinku skořice v celku a alespoň tři hřebíčky. Všechno v hrnci vařte po dobu pěti minut. Nechte zchladnout a přeceďte. Podle chuti oslaďte medem a přidejte citron. Pijte 2 – 3 šálky denně.\nNa průduškový kašel\nNejvíce to známe u dětí, štěkavý kašel, který ne a ne odeznít. I naše babičky věděli jak na něj. Na přípravu budete potřebovat: Klasický černý čaj, hnědý cukr, cibuli a majoránku. V hrnci nechte zvolna zkaramelizovat hnědý cukr, jen pozor, aby se Vám nepřipálil. Zkaramelizovaný cukr zalijte litrem vody, přidejte lžíci majoránky (lepší je čerstvá, ale sušená nevadí), jednu menší cibuli na plátky a pytlík tmavého čaje. Vše provařte. Nakonec si přeceďte do hrníčku a pijte horké. Pokud jste dali cukru málo a vadí Vám cibulový nádech, můžete si čajík dosladit medem.\nNa horečnaté stavy se můžete připravit už na jaře a to výrobou Bezinkového octa. Natrháte si bezinkové květy ( někde dál od cesty, ne u silnice!!), vložíte je, tak do 2/3, do velké pětilitrové zavařovací sklenice a zalijete octem. Sklenici zakryjte a nechte v chladnější místnosti tři týdny uležet. Potom bezinkový ocet přeceďte a zavřete do menších lahví nebo skleniček. Při horečce si s ním potírejte dlaně a chodidla.\nPokud si nestihnete bezinkový ocet vyrobit, zkuste normální naředěný s vodou nebo zábal na chodidla a dlaně z droždí.\nJak všichni víme, antibiotika zabírají. Pro naše tělo nejsou tím nevhodnějším kamarádem, ale…Zkuste vyzkoušet přírodní antibiotikum našich babiček. Budete potřebovat: Dvě polévkové lžíce kvalitního olivového oleje, tři stroužky prolisovaného česneku a šťávu z jednoho citronu. Vše pořádně promíchejte, uzavřete do skleničky a skladujte v chladu, nejlépe v ledničce. Pokud se bojíte „ostré“ chuti česneku, přidejte si libovolné množství medu. Užívejte ráno, v poledne a večer jednu čajovou lžičku.\nŠtítky: chřipka, kašel, nachlazení\nKomentáře k “Chřipka, rýma, nachlazení? Zaručené tipy z domácí lékárny!”(celkem 3 )\nJak se bránit onemocněním?:\n[…] i rychleji než antibiotika a nemá vedlejší nežádoucí účinky. Již dříve jsme psali i o domácí léčbě, ale profesionální přípravky budou asi […]\nJelikož mám prcka,tak nejvíc nás trápí rýma – číslo jedna!!! tak používáme hodně kapičky s mořskou vodou Quixx baby,jsou výborné….\nPak nějaká ta horečka,zatím jen o zubů…a kašel zatím žádný… :o)\nKapičky Quixx baby jsou opravdu dobré,můžu pochválit…narazila jsem na ně nedávno,když jsme řešili rýmu našeho malého ( 7 týdnů ) … a navíc mi dr říkala,že pečují o nos a působí i jako prevence…


děti a mládež (1441)\nučebnice a slovníky (1185)\nhumor, satira (431)\nklasická literatura (264)\nezoterika a duchovno (260)\nmotivační literatura (248)\nbiografie a životopisy (234)\nsci-fi, fantasy, horory (227)\nčeská próza (194)\nnáboženství a církev (174)\nnovely, povídky, antologie (172)\nspolečenské vědy (88)\ndoplňky a příslušenství ke knihám, dárky (69)\nmýty, pověsti, legendy (40)\nhobby a volný čas (31)\nmanagment a byznys (31)\ngeografie a cestování (21)\ndalší formy prózy (19)\nzdraví, životní styl (12)\nArthur Conan Doyle (74)\nBožena Němcová (42)\nDan Miller (33)\nDominik Dán (33)\nDušan Brindza (32)\nFrantišek Nepil (58)\nGeorges Simenon (38)\nHelena Štáchová (36)\nJan Werich (63)\nJaroslav Hašek (50)\nJo Nesbo (38)\nJosef Veselý (34)\nKarel Jaromír Erben (28)\nKarel Čapek (76)\nLenka Tomešová (42)\nLucie Meisnerová (35)\nMiloslav Šimek (33)\nMiloš Kirschner (42)\nMiroslav Horníček (33)\nRoman Baroš (33)\nTom Hutchinson (30)\nVladimír John (54)\nVladimír Straka (38)\nVlastimil Vondruška (51)\nVáclav Čtvrtek (47)\nZ Rozprávky Do Rozprávky (40)\nZdeněk Svěrák (64)\nKolektiv autorů/autorek (164)\naudiokniha: CD (3162)\naudiokniha: MP3 (3043)\nPříběhy včelích medvídků (komplet)\nPočet titulů: 6205\nJan Štifter • Vyšehrad, 2019\nLiterární sonda do životů z periferie společnosti\nPříběh ženy, která přežila gulag.\nPetr Skarlant • Supraphon, 2019\nP. Skarlant vycestoval s cestovní kanceláří do Paříže a své pocity z velkoměsta sepsal do této knihy básní.\nJosef Čapek • 2019\nAudiokniha Povídejme si, děti obsahuje půvabnou a dnes již téměř zapomenutou dětskou knížku Josefa Čapka.\nMiloš Kirschner, Vladimír Straka a Irena Straková • Supraphon, 2019\nPostavy Spejbla, Hurvínka, Máničky a Žeryka jsou české poklady. Audiokniha První pomoc 1 přináší jejich další příběh na jeden hezký večer, odpoledne, zkrátka třičtvrtěhodinu kdykoli a kdekoli. Napsali Miloš Kirschner a Irena a Vladi\nWilliam Shakespeare • Radioservis, 2018\nAudiokniha Král Lear je rozhlasová nahrávka představení slavné Shakespearovy hry z roku 1989 v režii Jiřího Horčičky.\nJóga vědomí slovem 7\nJiří Krutina • Nakladatelství NOOS, 2018\nJóga vědomí slovem 7 - Audiokniha obsahuje nahrávky ze setkání jógy vědomí. Padmafarma, květen 2017.\nMiloš Kirschner a Vladimír Straka • Supraphon, 2018\nAudiokniha Hurvínkův sněhulák obsahuje zimní příběh Hurvínka a Spejbla.\nPoslední poklona Sherlocka Holmese 8 - Poslední poklona\nArthur Conan Doyle • Kanopa, 2018\nOproti obvyklému vyprávění Watsona v první osobě je tento příběh vyprávěn v osobě třetí. A místo detektivky vás čeká příběh špiónský!V předvečer 1. světové války se německý agent Von Bork chystá na odjezd z Anglie i se vše\nNárodní umělec Karel Vacek vzpomíná\nKarel Vacek • Supraphon, 2019\nAudiokniha Národní umělec Karel Vacek vzpomíná je dalším ze záznamů vzpomínek národních umělců, který vychází digitálně.\nElena Ferrante • Radioservis, 2019\nAudiokniha Dny opuštění je druhým románem slavné italské autorky Eleny Ferrante.\nKytice pohádek H. C. Andersena 1\nHans Christian Andersen • Kanopa, 2019\nPrvní část kompletu Andersenových pohádek obsahuje pohádky Statečný cínový vojáček, Divoké labutě a Je to naprosto jisté.\nHeather Morrisová • BIZBOOKS, 2019\nAutorka s citem odkrývá sedmdesát let staré události, aniž by milostný příběh převládal nad tím nejdůležitějším – ztrátou domova, utrpením a touhou přežít.\nPetr Král • 2019\nMiloš Kirschner a Vladimír Straka • Supraphon, 2019\nHurvínkovy večerníčky pro kluky a pro holčičky 1 je další ze série audioknih Divadla Spejbla a Hurvínka.\nHLASY - Pavel Zajíček\nPavel Zajíček • 2019\nV této audioknize čte Pavel Zajíček z nepublikovaného cyklu básní Individuace z roku 1972 a ze své sbírky Chvění, obsahující texty z posledního dvacetiletí.\nAlex Alstone, Kurt Hertha, Arno Ambas, Miloslav Šimek, Luděk Sobota a další • Supraphon, 2019


Házenkářům se proti Polákům nedaří, prohráli s nimi pošesté v řadě — Házená — ČT sport — Česká televize\nHázenkářům se proti Polákům nedaří, prohráli s nimi pošesté v řadě\n4. 1. 2014 16:58, autor: ČT sport aktualizováno 4. 1. 2014 18:50\nGyöngyösi (Maďarsko) - Českým házenkářům nevyšel druhý zápas novoročního přípravného turnaje v Maďarsku před mistrovstvím Evropy. Po pátečním překvapivém vítězství nad domácím výběrem dnes podlehli Polsku 23:31 a utrpěli s tímto soupeřem už šestou porážku za sebou. V neděli Češi zakončí své účinkování na turnaji soubojem s dalším účastníkem šampionátu Běloruskem.\nProblémem byla nedisciplinovanost\n"Nechceme se tu hnát za každou cenu za výsledky, takže jsme obratu v utkání neobětovali větší než plánované nasazení opor. Ale je třeba zdůraznit, že s výkonem týmu určitě nemůžeme být spokojeni," řekl jeden z trenérů Vladimír Haber. "Měli jsme problém dodržovat taktické pokyny, oproti včerejšímu zápasu jsme nebyli disciplinování a soupeř toho dokázal využít," konstatoval kouč.


Univerzity otevřené soutěži - Euro.cz\nUniverzity otevřené soutěži\nRedakce Euro.cz, Martin Rychlík, 4. 3. 2009\nZvláštní podpory humanitním oborům není zapotřebí, říká náměstek MŠMT\n„Investice do vzdělávání a vědy je základem budoucí prosperity,“ tvrdí profesor Vlastimil Růžička, náměstek pro vědu a vysoké školy ministra školství, mládeže a tělovýchovy. Dlouholetý rektor pražské VŠCHT Praha odpovídal týdeníku EURO na dotazy týkající se plánované reformy terciárního vzdělávání v ČR.\nEURO: Dovídáme se, jak se má proti krizi bojovat investicemi do vzdělávání a vědy. Proč?\nRŮŽIČKA: I v době, řekněme, ekonomického zpomalení je třeba do vzdělávání a výzkumu investovat v nezmenšené, dokonce možná zvýšené míře. To je i v souladu se dvěma závěry Evropské komise z konce minulého roku. Jeden doporučuje evropským státům, aby zvýšily výdaje do terciárního vzdělávání až na dvě procenta HDP, což by byl pro ČR obrovský vzrůst. Druhý je sdělení komise Evropské radě, jež říká, že by státy i soukromý sektor měly zvyšovat výdaje na výzkum a vývoj (VaV) a stimulovat tím růst a produktivitu. Třetí odkaz je poučení ze začátku 90. let, kdy Finsko právě masivními investicemi do VaV dokázalo překonat ekonomickou krizi a obrátit ji ve výrazný a trvalý růst.\nEURO: Myslíte si, že právě během nynější recese je vhodné období k reformám terciárního vzdělávání a zároveň vědy i výzkumu?\nRŮŽIČKA: Odpovím trošku oklikou. Reformy – jak reforma financování VaV, tak i reforma terciárního vzdělávání – začaly být připravovány podstatně dříve, když ještě nikdo netušil, co přijde. A druhá poznámka: myslím, že na základě tří věcí, které jsem uvedl, určitě ano. Jsem potěšen, že NERV i Vláda ČR uvažují o posilování ve financování výzkumu a vzdělávání, protože je to stimul pro budoucí růst. Je to základ budoucí prosperity.\nEURO: Promítnou se poznatky z krize do přípravy vysokoškolského zákona?\nRŮŽIČKA: Ne, odpovím opět šířeji. Víte, že 26. ledna vláda projednala Bílou knihu. Z té vychází příprava dvou zákonů. Prvním je zákon o terciárním vzdělávání a druhým je zákon o finanční pomoci studentům. Co teď rychle připravujeme, je zákon o terciárním vzdělávání; ten by měl připravit změny tak, aby byl tento sektor daleko více konkurenceschopný, otevřenější, připravený na veškeré výzvy.\nEURO: Proti Bílé knize nejvýrazněji vystupuje rektor Univerzity Karlovy, jenž kritizuje nedostatečný prostor k připomínkování či roli správních rad. Akademický senát Filozofické fakulty UK vystupoval i jménem jiných humanitních škol, jež chystají protestní akce…\nRŮŽIČKA: Samozřejmě že o kritice UK vím. Když začneme od konce, jedna z posledních akcí byla v Hradci Králové. Tam se sešli zástupci akademických senátů několika humanitních fakult. Chci však zdůraznit, že tam zdaleka nebyli zástupci všech českých filozofických fakult! Nikdy se pod prohlášeními neobjevila Filozofická fakulta Západočeské univerzity. Další filozofické fakulty, jejichž děkani byli sice spolupodepsáni jako sympatizanti říjnové výzvy, se k dalším akcím nepřipojily (Jihočeská a Masarykova univerzita a Univerzita Pardubice). Prohlášení se zaštiťují většinovou podporou, ale je přitom řada škol, o nichž vím, že jejich filozofické fakulty fungují dobře, nemají problémy s financováním, protože získávají výrazný podíl prostředků z výzkumu. A k postoji UK: dle mého názoru je mezi českými VŠ poněkud ojedinělý.\nEURO: Jenže dopad na veřejnost je v případě Univerzity Karlovy zásadní.\nRŮŽIČKA: Jistě. Ale já se ptám, jestli to není i tím, že se UK dává v médiích široký prostor. Vy sám jste dělal rozhovor s rektorem Masarykovy univerzity, který mě potěšil, protože rektor Fiala se proti reformám nevymezuje. Naopak je vítá. ČTK zveřejnila stanovisko rektorů technických vysokých škol. Havlíček, Rais, Konopa, Průša i Čermák se staví za potřebu reformy. Ano, poukazují třeba na nedostatečné financování. Nikdo neříká unisono: „My se vším souhlasíme.“ Jsou otevření diskusi.\nEURO: Hodně se probíraly změny správních rad, kdy se na akademickou půdu dostane vnější vliv. Byl jste rektorem VŠCHT, která je příkladem školy, jež s průmyslem spolupracuje. Vím, že vybraní studenti chodili „stínovat“ manažery Unipetrolu. Vadily by vám tehdy Vleugelsovy připomínky v radě?\nRŮŽIČKA: Ne. V žádném případě. Už v posledních letech své funkce jsem poukazoval na nutnost změnit systém terciárního vzdělávání. Vleugelse jsem sice ve správní radě neměl, ale byl v ní například Milan Fafejta, generální ředitel Pražské plynárenské. Jsem přesvědčen, ve shodě s výrokem profesora Švejnara, že stejně jako v USA lidé, kteří pracují ve správní radě, to dělají se zájmem, aby škole pomohli. Nikoli aby ji ovlivňovali ve prospěch vlastních nebo skupinových lobbistických zájmů. Nemám obavu, že by rady ovlivňovaly akademické svobody. Ty jsou definovány jako svoboda bádání, svoboda, co budu učit, svoboda, jak budu učit, svoboda vyjadřování. Dokážete mi říci, co by mohli členové správních rad v těchto svobodách ovlivnit? Že by přikázali, že tohle nesmím učit? Loni v září jsem byl na univerzitě v Edmontonu, kde jsme podepisovali smlouvu o výměnách s ministrem školství Alberty. Ptal jsem se jej, kdo vybírá prezidenta univerzity v jeho provincii, a on řekl: správní rada. A kdo jmenuje správní radu? On odpověděl: Já. Univerzity platím, tak já správní radu vybírám. A fungují univerzity v Kanadě špatně?\nEURO: Vraťme se zpět do Česka. Zamýšleným bodem v Bílé knize je zavedení odloženého školného. Domníváte se, že české prostředí je na reformy připraveno? Protože jsme viděli, jakým způsobem dopadl pokus o reformy ve zdravotnictví, kde byl třicetikorunový poplatek použit jako politické střelivo…\nRŮŽIČKA: Školné je vítaným tématem při debatách o reformě terciárního vzdělávání. Trochu se obávám, není-li i tématem zástupným. Pokud bude školné zavedeno, bude to nejdřív kolem roku 2013 nebo 2014. Proč? Vždy jsme všichni zdůrazňovali, že tomu musí předcházet systém, který nebude klást ještě větší zábrany pro přístup všech sociálních skupin k vysokoškolskému vzdělání, čili systém finanční pomoci studentům, systém grantů, půjček, spoření na vzdělávání. To je zákon o finanční pomoci studentům, který se nyní jako druhý začal připravovat. Další věc: v Bílé knize je model odloženého školného. Kromě něj ještě, říkám já, stále existuje druhý model přímého školného. Jsem přesvědčen, že určitá forma finančního vztahu mezi studentem a školou je prospěšná, viz i poplatky u lékaře.\nEURO: To si můžeme myslet my dva, ale jak vidno, nemyslí si to značná část populace.\nRŮŽIČKA: Myslím si, že nějaká forma poplatku za studium, jež bude únosná, bude výrazným signálem: jednak pro studenty, že není možné studovat donekonečna a že je třeba odpovědně volit studovaný obor, na druhé straně pro školy, že se ke studentům musejí chovat jako ke klientům, kteří ale budou vyžadovat poněkud jiný přístup.\nEURO: Věříte, že by to zafungovalo?\nRŮŽIČKA: Věřím. A myslím si to i proto, že ministr Hahn z Rakouska loni ministru Liškovi řekl, jaký měly poplatky 350 eur za semestr obrovský vliv na chování studentů, na míru ukončování studia. Na druhé straně jsem přesvědčen, že budou mít hluboký vliv i na školy, jak se budou chovat ke studentům jakožto platícím klientům.\nEURO: Abych byl upřímný, nedokážu si dobře představit platícího studenta, jenž přijde na katedru, která dle jeho mínění nebude fungovat, a jenž bude chtít získat silnější nástroj pro změnu. Ano, bude klientem, ale jak může tlačit na učitele, kteří ho zkoušejí?\nRŮŽIČKA: Že z té školy odejde a půjde se svými i státními penězi jinam – příspěvek státu na vzdělávání totiž zůstane dominantní složkou financování.\nEURO: To je pro fakulty dosti dlouhodobé řešení.\nRŮŽIČKA: Je to horizont tří pěti let. Jestliže se na fakultě bude špatně učit či hospodařit, tak dnes, kdy už není v ČR omezujícím faktorem bydlení, může být mobilita poměrně vysoká. Tak proč studenti nepůjdou jinam? Jestliže bude existovat rozsáhlý informační systém o všech VŠ, který bude shrnovat informace o úspěšnosti absolventů, o hospodaření, o výši poplatků, o úspěšnosti ve výzkumu a vývoji…\nEURO: A bude existovat takový informační systém?\nRŮŽIČKA: Ano. Je to nakonec zmíněno v Bílé knize. Je cílem reformy, aby existoval centrální systém obsahující relevantní informace pro studenty, kteří se budou rozhodovat, kam jít.\nEURO: Vzniknou tedy nějaké oficiální žebříčky VŠ?\nRŮŽIČKA: Informační systém by neměl produkovat žebříčky. Měl by to být systém, který poskytuje shora zmíněné informace o činnosti a úspěšnosti školy ve vzdělávání a výzkumu.\nEURO: To ale bude porovnávatelné, ne?\nRŮŽIČKA: Jistě, ale to už nebude úkolem systému. Můj názor na žebříčky se za poslední tři čtyři roky hodně vyvíjel. Když se poprvé objevily, byl jsem jejich horlivým zastáncem…\nEURO: Protože se VŠCHT umísťovala vysoko.\nRŮŽIČKA: Možná i proto (smích). Pravdou ale je, že hodnocení musí být propracované, multikriteriální. A při vší úctě k vám, novinářům, si myslím, že by to měl dělat specialista. To je jedna slabina žebříčků, které tu vycházely. Je to citlivá otázka. A přidám další zkušenost z Alberty. Žebříčky tam vedou k tomu, že se univerzity snaží nakupovat nositele Nobelovy ceny, jen aby se dostaly výš.\nEURO: Změnit vysokoškolské vzdělávání je kolosální úkol. Je vyčleněna strategie, jak změny sdělovat veřejnosti? Ministr Julínek se dočkal kritiky, že reformy zdravotnictví neuměl „prodat“…\nRŮŽIČKA: Máte pravdu, že před námi leží nelehký úkol nejen reformu dobře připravit, ale také ji vysvětlit veřejnosti. Pracujeme na komunikační strategii. V dubnu chystáme konferenci na téma Současnost a budoucnost humanitních oborů. Ministr však nechce ponechat stranou své pozornosti ani technické VŠ. Máme naplánována čtyři setkání s reprezentací škol. Česká konference rektorů a Rada vysokých škol jmenovaly po šesti reprezentantech a s nimi jsme začali debatovat o návrhu věcného záměru zákona. V průběhu debat chci přizvat i zástupce vnějších aktérů, zaměstnavatele. Ministr považuje reformu, její objasňování a prosazování za svou nejvyšší prioritu.\nEURO: Bílá kniha počítá se „zvláštní podporou“ pro humanitní obory, ale není specifikována. Přece jen si nemohou vydělat tolik spoluprací s firmami.\nRŮŽIČKA: Myslím, že žádné speciální, a zde chci zdůraznit slovo speciální, podpory humanitních oborů není potřeba. Proč filozofická fakulta na Jihočeské, Masarykově, Západočeské univerzitě a Univerzitě Pardubice funguje? A funguje i tak, že získává výrazné prostředky mimo příspěvku na vzdělávací činnost?\nEURO: Takže to otevřít soutěži?\nRŮŽIČKA: Určitě. Nedomnívám se, že by reforma měla poškodit společenskovědní a umělecké obory. Jestliže dojde ke zvýšení veřejných i soukromých výdajů na terciární vzdělávání, nevidím problém. Řekl jsem zástupcům humanitních oborů, že jako technické VŠ spolupracují s průmyslem, mohou i ony spolupracovat se státní či soukromou sférou.\nEURO: Sociologie, politologie chápu. Články, výzkumy veřejného mínění. Ale co obory jako slavistika? Jak si mají přivydělat egyptologové?\nRŮŽIČKA: Poslyšte, není to rozhodnutí a zodpovědnost vedoucího fakulty, aby tyto obory podržel, aby jim pomohl i za cenu nějakých finančních přesunů a stimulů?\nEURO: Pak ale vznikne žárlivost, že někdo na jiné doplácí.\nRŮŽIČKA: V dobře fungujícím provázaném a vzájemně si pomáhajícím organismu, jako je fakulta nebo škola, jeden pomáhá druhému a jeden bez druhého nemůže existovat. Nevidím důvod, proč by měla existovat žárlivost. Jestliže se bude obor N podílet na celofakultní výuce, bez níž fakulta nemůže existovat, pak ho nemohu nechat umřít na úbytě, protože nemá zrovna teď možnosti vydělat si prostředky jinde.\nEURO: Hodně se hovoří o spolupráci s firmami. Kritizovány bývají vysoké školy, že na to nejsou připraveny. Ale od vědců slýchám i opačný názor: jak málo firem od nich chce skutečně inovativní věci. Neměl by být aktivnější i průmysl?\nRŮŽIČKA: Potřeba se představit firmám je nutná. Řada škol už má oddělení transferu technologií. Je pravda – a když jsem byl ve škole, často jsem to říkal – že dnes jsou zakázky pro průmysl často finančně i časově velmi malého rozsahu. To, co bych uvítal, co by školy potřebovaly, by byly víceleté, dlouhodobější kontrakty na rozsáhlejší oblast výzkumu. Takže souhlasím s vámi a odpovídám: Je potřeba osvěty a iniciativy na obou stranách.\nProf. Ing. Vlastimil Růžička, CSc. (59)\nNáměstek MŠMT pro vědu a vysoké školy, v úřadu je čtrnáct měsíců. V gesci má terciární vzdělávání, národní a mezinárodní programy výzkumu a vývoje. Někdejší prorektor pro zahraniční styky VŠCHT (1996–2001) a rektor z let 2002–2007. Je rytířem řádu Akademických palem (Francie). Je ženatý a má dvě dcery.


European Yacht of the Year 2018 | MyBoat\nCo se děje | Petr Láska | Foto: archiv | 28.2.2018\nStejně jako v minulých ročnících, také letos se u příležitosti výstavy Boot Düsseldorf konal slavnostní večer Flagship Night, který pořádá vydavatelství Delius Klasing Verlag a kde se vyhlašují výsledky ankety European Yacht of the Year.\nNejen z výsledků této ankety, ale také ze všech článků a proklamací výrobců je po celý rok, a nejen ten poslední, cítit, jakou roli hraje pro obchodní úspěch lodě její rychlost. Anebo to může být tak, že slovo rychlost, nikoliv rychlost samotná, je výrazem moderního dynamického člověka, který chce společensky uspět. Žijeme v době, kdy promyšlená komunikace má větší význam, než skutečný výkon. Anebo potřeba výkonu. Nicméně je velmi těžké si představit, že by někdo v kontextu dnešního myšlení představoval loď a řekl: „Tvar trupu nedovoluje lodi dosažení rychlostí, které jsou dnes obvyklé a trhem žádané. Nicméně na oplátku loď nabídne nadstandardní komfort, životní prostor a především vysokou stabilitu a úroveň bezpečnosti.“ Takové přednosti dnes nikdo nehledá, to jsou priority a vlastnosti generace, která nerada předává vládu nad světem těm, kteří přicházejí za ní. A ti hledají rychlost.\nLetošní novinkou je, že jury odborných novinářů vybírala nikoliv z pěti nominovaných lodí, jako tomu bylo ve všech předchozích ročnících, ale pouze ze tří nominací. Tato změna by mohla usnadnit výběr vítěze, když při testovacích plavbách si získané dojmy více zachovávají svou charakteristickou podobu. Na druhou stranu se tím zvyšuje hodnota nominace, protože dostat se mezi tři nominované lodě už má větší hodnotu, která se pomalu blíží samotnému zisku titulu, než když se jedná o širší nominaci pěti lodí. Anebo se s ohledem na chování trhu nabízí ještě jedno méně povzbudivé vysvětlení této změny, a to, že byla jury ráda, že naplnila tři posty v každé kategorii. Tím se ale nikdo také nebude chlubit a ani to nebude potvrzovat, takže se optimisticky přikloním k variantě, že výběr tří nejlepších do užší nominace byl velmi těžký a takový výsledek už je prestižní.\nJeanneau Sun Odyssey 440 – vítěz\nJeanneau Sun Odyssey 440 si vítězství rozhodně zaslouží. Je velmi sympatické, že tohoto úspěchu dosáhla i v prostředí, kde její dvě konkurentky byly přes 50 stop. Je od jury milé, že odhlédla od délky lodě a posuzovala její skutečný přínos pro danou kategorii. Délka 44 stop je pro rodinný cruiser skutečně nejrozšířenější a získání titulu lodě roku 2018 má skutečně velký význam nejen pro výrobce, ale je především pro konečné zákazníky potvrzením skutečných kvalit lodě. I přesto, že Jeanneau Sun Odyssey 440 svým tvarem trupu a takeláží baží zejména v provedení Performance po rychlosti, zůstává dobře promyšlenou rodinnou lodí.\nClubSwan 50 – vítěz\nClubSwan 50 je sériově vyráběnou lodí, která si kromě prvenství v této anketě zcela jistě drží i prvenství jedinečnosti a extrémního technického a designérského řešení mezi sériovými loděmi. Produkty finsko-italské loděnice Nator‘s Swan jsou často za hranou toho, co je u produkčních plachetnic obvyklé a nyní loděnice tuto snahu jednoznačně potvrdila. Počítačové retuše zprvu napovídaly dost o výjimečnosti záměru loděnice, ale nikdo z odborné veřejnosti nečekal, jakou realitu spatří na vodě. Loděnice slaví 50 let své existence a lepší dárek si k tomuto výročí nemohla nadělit.\nAmel 50 – vítěz\nAmel 50 je moderní luxusní jachta pro dlouhé plavby, resp. pro dlouhý čas, trávený bez ohledu na vzdálenosti na vodě. Nese znaky nejvyšší kvality jak použitými materiály, tak i jejich zpracováním a posádce nabízí komfort a bezpečí v té míře, kterou si jen dokážete představit. Její pevný sprayhood a ochrana kokpitu je možná tím, co po představení lodě budilo největší emoce. Pravda to samozřejmě je, ale pouze v estetické rovině, protože z praktického hlediska může mít námitky jen ten, kdo při svých plavbách takovou ochranu nikdy nepotřeboval. Koneckonců, který Amel nebudil v minulosti kvůli estetice živé emoce? Právě proto ho někteří milují, jiní pouze obdivují a nenaleznou sílu takovou loď vlastnit a někteří nechápou. Po dlouhé době je zde tedy Amel, který nemá dvoustěžňovou takeláž jako ketch, nýbrž šalupové oplachtění. Jinak naleznete na palubě mnoho typických prvků pro tuto loděnici, například kormidelní stanoviště na straně pod pevnou ochranou kokpitu.\nNeel 51 – vítěz\nV kategorii Multihull zvítězila loď Neel 51. I přes svůj vzhled, velmi blízce připomínající katamarány, stojí Neel 51 na třech trupech. Tedy je to netradiční trimaran s nástavbou v celé šíři lodě a nebo jakýsi divný katamarán s přebytečným trupem uprostřed? Nebo jde o loď, která naznačuje, jaká bude budoucí výsledná cesta vývoje v kategorii Multihull. Namísto dvou tedy tři trupy, namísto těžké sériové produkce lehká individuální stavba. Produkt mladé loděnice je každopádně atraktivní nebo chcete-li extravagantní. Stejně jako jiné trimarany, nabízí tato turistická verze s velkorysým prostorem pro ubytování mimořádně dynamické vlastnosti pod plachtami. V interiéru se v trupech skrývá až deset lůžek pro cestující, kajuta majitele je netradičně integrována do prostoru salonu na horní palubě, což je jednoznačnou atrakcí v současné produkci vícetrupých lodí.\nBeneteau Figaro 3 – vítěz\nLoděnice Beneteau přivedla v podobě plachetnice Figaro 3 na svět první velkosériovou loď, která je vybavená vztlakovými křídly a je určená pro offshorové regaty s malou posádkou. V roce 2019 pak nahradí na trhu Figaro 2, která je ve Francii synonymem monotypové regatové třídy pro tento druh závodů. O vzrušující vzhled a plavební vlastnosti se postaralo studio VLPL Design. Výsuvná vztlaková křídla, která lze i zcela zatáhnout a nepoužívat, mohou vzrušovat nejen budoucí účastníky regat, ale zcela jistě i nejednoho ambiciózního soukromého majitele.\nLidé | Michal Kačírek


člověk 21.století (výsledky průzkumu) | Vyplňto.cz - řešení pro online průzkumy\nVyplňto.cz > Průzkumy > Archiv výsledků > člověk 21.století\nAutor průzkumu: Lucie Hejlková\nZpracovávám seminární práci na téma Faktory ovlivňující život člověka a proto ksem se rozhodla pro tvorbu dotazníku. Zajímá mě co všechno a v jaké míře nás dnes ovlivňuje a zda bychom dokázali žít i jinak.\n1. Jak trávíte svůj volný čas?\n2. Do jaké míry vás ovlivňuje vaše rodina?\ndocela hodně - při rozhodovaní se ptám své rodiny na názor\nvelmi - máme spolu opravdu blízký vztah\ntéměř vůbec - s rodinou se stýkám zřídka\nvůbec - žiji svůj život podle svého\n3. Kolik máte opravdových přátel?\n4. co vás v životě nejvíce ovlivňuje?\nmédia - TV, internet, rádio\n5. Věnujete více času své práci či rodině?\n6. Jakou formu komunikace využíváte nejčastěji?\npočítačové programy typu ICQ apod.\n7. K čemu nejvíce používáte internet?\n8. Kde využíváte připojení k internetu?\n51 98,08 % 98,08 %\nna veřejně volně dostupnáých místech - kavárny apod.\n9. Věříte reklamám?\nkupuji si novinky na trhu, abych se přesvědčil/a\n10. Jak často sledujete televizi?\n1x za 2-3 dny\n11. Posloucháte rádio?\njen tak na pozadí, aby nebylo ticho\n12. Čtete denní tisk?\nnoviny čtu na internetu\nkupuji si seriózní noviny každý den\nnečtu noviny vůbec\nkupuji si bulvární noviny každý den\n13. Kterému z medií věříte nejvíce?\n6. Jakou formu komunikace využíváte nejčastěji?7. K čemu nejvíce používáte internet?10. Jak často sledujete televizi?11. Posloucháte rádio?2. Do jaké míry vás ovlivňuje vaše rodina?3. Kolik máte opravdových přátel?4. co vás v životě nejvíce ovlivňuje?14. jaký je váš věk?15. Jste muž nebo žena?5. Věnujete více času své práci či rodině?9. Věříte reklamám?\n- nezvolena -6. Jakou formu komunikace využíváte nejčastěji?7. K čemu nejvíce používáte internet?10. Jak často sledujete televizi?11. Posloucháte rádio?2. Do jaké míry vás ovlivňuje vaše rodina?3. Kolik máte opravdových přátel?4. co vás v životě nejvíce ovlivňuje?14. jaký je váš věk?15. Jste muž nebo žena?5. Věnujete více času své práci či rodině?9. Věříte reklamám?\nHejlková, L. – člověk 21.století (výsledky průzkumu), 2009. Dostupné online na https://clovek-21-stoleti.vyplnto.cz.\nFrantišek Hejlek: Pěkné :-), dotazník jsem vyplnil.\n25. listopadu 2010 v 19:54


Appartamento Elina - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Imperia\nImperia, Imperia, Itálie - Mimořádně dobré umístění – zobrazit na mapě\nAppartamento Elina – podrobnější informace\nPro cestovatele chtějící vnímat památky a zvuky města Imperia je hotel Appartamento Elina perfektní volbou. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Appartamento Elina, směřuje veškeré úsilí k tomu, aby se hosté cítili jako doma. K tomu hotel poskytuje nejlepší služby a vybavení. Hotel nabízí přístup k široké škále služeb, včetně rodinný pokoj.\nKvalita ubytování v hotelu byla pečlivě stanovena na nejvyšší stupeň komfortu a pohodlí. V některých pokojích hosté můžou využívat topení, ventilátor, LCD televize / plazmová obrazovka, DVD/CD přehrávač, lednička. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Ideální polohou a vyhovujícím vybavením, je hotel Appartamento Elina perfektní volbou v mnoha ohledech.


Člověk od Bakaly, který zařizoval prodej bývalých bytů OKD, bude pro ministerstvo průmyslu rozhodovat o více než miliardě. Tohle nám k tomu řekl Babiš | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Člověk od Bakaly, který zařizoval prodej bývalých bytů OKD, bude pro ministerstvo průmyslu rozhodovat o více než miliardě. Tohle nám k tomu řekl Babiš\nRPG Byty (nyní Residomo) jsou největším soukromým poskytovatelem nájemního bydlení v Česku. Společnost byty získala od mateřské Bakalovy firmy RPG Industries, která je koupila v roce 2004 spolu se společností OKD. V privatizační smlouvě se zavázala, že v případě převodu nabídne byty přednostně nájemníkům za netržních podmínek. To se však nestalo.\nParlamentníListy.cz se dotázaly premiéra Andreje Babiše, co říká tomu, že NIF povede bývalý spolupracovník Zdeňka Bakaly z firmy BXR Partners Antonín Dvořák. „O tom, co mi píšete, nic nevím. A taky nevím, na co ten fond bude. Já myslím, že pokud jsme chtěli pomáhat start-upům, tak bychom to měli dělat přes Českomoravskou záruční a rozvojovou banku. Takže já se s tím rád obeznámím, ale žádnou takovou informaci, co uvádíte, nemám. To jsem se teď dozvěděl od vás,“ řekl ParlamentnímListům.cz Andrej Babiš.\nNejméně 1,4 miliardy korun\nNárodní inovační fond, který právě vzniká při ministerstvu průmyslu, má investovat do začínajících firem přímo. Jak informoval iDNES.cz, nepůjde o dotace, ale o vklad kapitálu do firem a získání podílu v nich. To jim má pomoci k rozvoji. Stát předpokládá, že časem se společnost zhodnotí a investor, tedy stát, svůj podíl se ziskem odprodá, případně že firma vstoupí úspěšně na burzu.\nNárodní inovační fond, investiční společnost a.s. (NIF), je státní investiční společnost zakládaná v souvislosti s implementací finančních nástrojů v rámci Operačního programu Podnikání a inovace pro konkurenceschopnost 2014–2020 (OPPIK).\nJak uvádí ministerstvo průmyslu, hlavním posláním NIF bude podpora rozvoje podnikání malých a středních podniků v České republice a v souladu se záměry hospodářské politiky vlády České republiky napomáhat rozvoji i dalších vybraných oblastí ekonomiky, které vyžadují veřejnou podporu. Podpora bude poskytována formou kapitálových vstupů, a to jednak před založením firmy v pre-seed fázi (v rámci komercializace výzkumu a vývoje v programu podpory OPPIK Proof-of-Concept), a do založených firem zejména ve fázi zárodečného kapitálu v programu podpory OPPIK Rizikový kapitál.\nNIF bude úzce spolupracovat s Ministerstvem průmyslu a obchodu (dále jen „MPO“) jakožto subjektem pověřeným k výkonu akcionářských práv, soukromými subjekty na finančním trhu, Českomoravskou záruční a rozvojovou bankou, a.s., Evropským investičním fondem a případně dalšími subjekty zapojenými do poskytování podpory ve formě finančních nástrojů v České republice.\nNIF bude kapitálově vstupovat přímo do cílových firem. S nepřímými investicemi prostřednictvím fondů rizikového kapitálu ve struktuře fondů se počítá po roce 2023. V rámci NIF budou založeny dva investiční fondy nebo podfondy. Investiční strategie každého nástroje bude orientována na kapitálové vstupy v souladu s příslušným programem podpory.\nMinisterstvo průmyslu a obchodu 22. března 2017 vyhlásilo zakázku na poskytování činnosti administrace investičních fondů pro společnost Národní inovační fond, investiční společnost a.s., ve výši 1,02 milionu korun.\nVraťte zpátky 12 miliard\nJak informovala ČT24.cz, insolvenční správce OKD Lee Louda podal odpůrčí žalobu na dřívějšího majitele OKD New World Resources N. V. (NWR), firmy BXR Group Limited a CERCL Mining B. V. a podnikatele Zdeňka Bakalu a Petera Kadase, kterým firmy patřily. Žádá po nich, aby vrátili OKD více než 12 miliard korun, které si v letech 2011 a 2012 vyplatili jako dividendy.\nMinistrem financí v tehdejší koaliční vládě byl dnes bývalý předseda ČSSD Bohuslav Sobotka. Šéfem rozpočtového výboru byl za koaliční KDU-ČSL Miroslav Kalousek, nynější předseda poslaneckého klubu TOP 09. O záměru privatizace společnosti OKD formou přímého prodeje majoritnímu akcionáři, koncernu Karbon Invest, vláda rozhodla v březnu 2004.\nBakala , byty OKD , ministerstvo průmyslu , OKD , Antonín Dvořák


VITAMIN B PRO ČESKÝ BYZNYS - Česká centra\nNalézáte se na stránce: Úvodní strana › Pro média › O nás v médiích › VITAMIN B PRO ČESKÝ BYZNYS\nVITAMIN B PRO ČESKÝ BYZNYS\nBe the Best | 18.10.2017 | Rubrika: Be solid\nTomáš Sacher působil jako novinář v Respektu, spolupracoval s vydavatelstvím Economia, s Knihovnou Václava Havla i s německými redakcemi, žil napůl mezi Německem a Českem. Před rokem a půl vyhrál výběrové řízení na ředitele Českého centra v Berlíně. S vizí, že chce pomoci změnit tradiční pohled, který stále říká, že Česko jsou škodovky, Praha a pivo. Že chce i podpořit české firmy.\nPraha a Berlín, je to rozdíl?\nJe to velký rozdíl. Společnost je jiná. Zdá se, že chladnější. Ale ona je spíš konkurenčnější. U nás, když si rozumíme, tak možná uděláme i nějaký byznys. V Německu je to naopak. Prvně ukaž, co umíš, a když to klapne, možná si budeme i povídat. Není úplně snadné to pochopit hned, leckdo si to vykládá jako nepřátelství. Mně to taky trvalo.\nProč jste se o místo ředitele Českého centra vůbec ucházel?\nJá jsem s centrem už spolupracoval. A pořád jsem měl pocit, že to chce ještě něco víc. Měl jsem blízko k technologiím a inovacím, tomu jsem se věnoval už v Respektu, když jsem vedl ekonomickou rubriku, a měl jsem určitou představu, jak by to všechno šlo skloubit. A shodou okolností jsem se trefil do poptávky, která tady vznikla, totiž využít českou kulturu i česká centra k podpoře univerzit a inovativních českých firem.\nTak má to logiku.\nMá, ale úplně snadné to nebylo, protože samozřejmě se to zkoušelo a panovaly obavy, že jakmile půjde o byznys, bude to takové to primitivní, tady je výstava a šoupneme sem tatrovku. Sponzoring je dobrý, ale je to málo. Měl jsem představu, že jsou tu firmy a lidé, které bychom mohli prezentovat jako špičky svého oboru.\nPovedlo. Třídenní Czech Innovation Festival, akce, na které jednou za rok představujeme jeden velký český projekt z oblasti aplikovaného výzkumu a k tomu je řada doprovodných akcí, trendy, digitalizace. Nezdá se to, ale děje se tady toho hodně. A začínáme si s německými firmami rozumět. Máme za sebou dva ročníky, na prvním to byl dejvický Institut kybernetiky profesora Maříka, letos to byl nejsilnější laser světa v Dolních Břežanech. Když byla německá kancléřka o tři měsíce později na oficiální návštěvě Prahy, jedno z míst, které navštívila, byl pak dejvický institut.\nTo jsou ale zavedené projekty.\nNěčím musíte zaujmout, oslovit. S nimi ale prodáme startupy. Umožníme prezentaci sedmi podle nás nejlepším českým startupům. Spolupracujeme s CzechInvestem, s velkými českými huby. Přihlásilo se nám několik desítek firem.\nStartup Pitch. Přivedeme k nim opravdu zajímavé lidi. Letos nám festival zahajoval šéf největší asociace IT firem v Německu, byla tam řada lidí z německých inkubátorů, účastní se šéf ministerské sekce pro inovace, který má na starosti projekty po celém Německu.\nV čem je Berlín pro české firmy zajímavý?\nBerlín je zajímavý pro všechny firmy, jsou to otevřené dveře do světa byznysu. To město bylo kompletně zničené, navíc rozdělené, pořád se tu buduje, pořád se investuje, je tu spousta místa. Nenajdete jinde v Německu podobné místo. Možná v Evropě není.\nDokáže nás Německo vnímat jako technologickou ekonomiku?\nMusíte tomu pomoci, vysvětlovat souvislosti. Ne každý v Německu ví, že největší antivirová firma světa je český Avast. V IT máme vynikající výsledky i ambiciózní projekty, mluvme o nich, ukazujme je. Potenciál, talent, výsledky. to všechno máme. Jsou tu české nanotechnologie, robotika, mikroskopy, zdravotní pomůcky. Vždycky zabere, když vyprávím příběh Škodovky. Ve finále, když se rozhodovalo o privatizaci, byl Renault a Volkswagen. Renault tu chtěl montovat Twingo, Volkswagen přišel s tím, že nic nemá a že nás chce nechat udělat vlastní auto. Od plánů. To rozhodlo. Pár týdnů nechali v Boleslavi Golf a vznikla Octavia, auto roku nejen u nás a v Británii. Takových momentů potřebujeme víc.\nCo chybí českým firmám, aby v Německu uspěly?\nPropojení firem na výzkum. A pak trpělivost. Nefunguje to tak, že jste jednička v Česku, přijdete do Německa a během půl roku budete jednička i tam. Musíte si to odpracovat, od nuly. Musíte mít vitamin B, jak říkají Němci. Beziehungen. Zasíťovat se, dát o sobě vědět, vybudovat vztahy, dostat se k lidem. To je šance, kde my můžeme pomoci. Značka Česko má dobrý potenciál, nejsme ničím zatíženi, nemáme nic negativního, tak toho zkusme využít.\nBe the Best | 18.10.2017 | Rubrika: Be solid | Strana: 68 | Autor: Petr Karban


Na kolik přijde služba bytového architekta?\nMáte v plánu se nastěhovat do nového bytu či domu nebo chcete provést zásadní změny ve svém bytě či domě? Tak určitě řešíte otázku, jaké má být dispoziční řešení, funkčnost a vzhled nastávajícího interiéru. Určitě nějakou představu máte, ale máte obavy, zda byste to dokázali zrealizovat, a tudíž přemýšlíte o bytovém architektu. Určitě vás zajímá i otázka kolik by služba bytového architekta vás stála?\nČasto se říká, že honorář za práci bytového architekta může finance na zařízení nového interiéru zbytečně zvýšit a že je lepší vše si zařídit vlastní prací. Bohužel tento názor, narušuje pravdu, že právě kvůli bytovému architektovi můžete právě své finanční prostředky ušetřit, jelikož má spoustu zkušeností, pozná kvalitu, vyzná se v cenách materiálu a zná supervize řemeslných prací, zamezí zbytečným výdajům a vyřídí to tak, aby se nepřekročil stanovený limit.\nČástky za služby bytového architekta mají poměrně velké cenové rozpětí, přibližně však ceny, které zaplatíte za plány, návrhy a realizaci, dělají 10 až 15 % z celkové částky, kterou zaplatíte za vybavení a změny vašeho bytu či domu. To tedy říká, že za prací bytového architekta na garsonce zaplatíte mnohem méně peněz, než kdyby vám zařizoval celý rodinný dům. Dále také rozdíly částek jsou určeny tím, zda taky bytový architekt si započítává vytvoření 3D vizualizace. Pokud tedy například si necháte zrealizovat byt o velikosti cca 60 m², částka se pohybuje v rozmezí od 15 tisíc do 40 tisíc. Pokud opravdu toužíte po kvalitních cenách za bytového architekta, nebojte se obrátit na bytový architekt cena https://evalofa.com/.\nČástka za návrh se určuje podle toho, kolik odborníků bude potřeba a podle velikosti a druhu projektu. Také záleží, v jakém kraji si bude bytového architekta pořizovat. Protože například v Praze se cena pohybuje od 33 tisíc do 50 tisíc a na Vysočině se cena zas pohybuje od 19 tisíc do 27 tisíc.\nPrevious Previous post: Stylový dárek nejen k narozeninám!\nNext Next post: Jsou všechny části konopí psychoaktivní?


Hospodaření ÚZSVM bylo bez zásadních chyb, dílčí nedostatky úřad ještě v průběhu kontroly odstranil | NKÚ\nHospodaření ÚZSVM bylo bez zásadních chyb,…\nTisková zpráva ke KA č. 20/02 – 15. 3. 2021\nNejvyšší kontrolní úřad se zaměřil na to, jak Úřad pro zastupování státu ve věcech majetkových (ÚZSVM) v letech 2017 až 2019 hospodařil se státním majetkem a penězi. Konkrétně se kontroloři zabývali například tím, jak ÚZSVM vynakládal peníze na správu a údržbu nemovitostí, prodával a pronajímal státní majetek či spravoval pohledávky státu. Ke konci roku 2019 hospodařil ÚZSVM s pozemky a nemovitostmi v hodnotě 10,1 miliardy korun. V letech 2017 až 2019 z jejich prodeje získal téměř tři miliardy korun, z pronájmu pak zhruba 700 milionů korun. NKÚ prověřil vzorek peněz a majetku v hodnotě přibližně 1,2 miliardy korun. Kontrola neodhalila zásadní nedostatky. Méně závažná pochybení pak ÚZSVM odstranil ještě v průběhu kontroly.\nÚZSVM postupoval při prodeji a pronájmu nemovitostí podle zákona. Peníze spojené se správou nepotřebného majetku vynakládal hospodárně a taktéž podle zákona a v neposlední řadě kontroloři neodhalili závažné nedostatky ani v případě bezúplatných převodů nemovitostí, při kterých ÚZSVM postupoval transparentně a nediskriminačně.\nKontroloři odhalili spíše jen dílčí a méně závažné nedostatky, které se týkaly například uveřejňování smluv, účetnictví, inventarizace nebo oceňování majetku. V praxi tak ÚZSVM například ze zákona do 30 dnů neuveřejnil smlouvu ve výši 1,2 milionu korun v registru smluv, pohledávku v hodnotě dvou milionů korun zaúčtoval s tříletým zpožděním a v neposlední řadě u faktur za necelých 350 tisíc korun nepožadoval důsledně po dodavateli, aby prokázal objem skutečně odvezeného a zlikvidovaného majetku.\nKontrolní závěr z kontrolní akce NKÚ č. 20/02 (docx, 171 kB)\nKontrolní závěr z kontrolní akce NKÚ č. 20/02 (pdf, 794 kB)


Pláštěnky pro psy | Profichovatel.cz - chovatelské potřeby pro psy, kočky a jiná domácí zvířata\nÚvod »OBLEČKY PRO PSY » Pláštěnky pro psy\nNobby funkční overal BALAN pro psa 50cm\nNobby funkční overal BALAN pro psa 60cm\nNobby funkční overal BALAN pro psa 65cm\nNobby funkční overal BALAN pro psa 70cm\nKarlie Pláštěnka pro psa klasik. 60cm\nKarlie Pláštěnka pro psa klasik. 55cm\nKarlie Pláštěnka pro psa klasik. 50cm\nKarlie Pláštěnka pro psa klasik. 46cm\nKarlie Pláštěnka pro psa klasik. 38cm\nKarlie Pláštěnka pro psa klasik. 34cm\nKarlie Pláštěnka pro psa klasik. 30cm\nKarlie Pláštěnka pro psy 2v1 s odnímatelnou kapucí 40cm\nKarlie Pláštěnka pro psy 2v1 s odnímatelnou kapucí 36cm


Tři kočky z ulice – Barborové příběhy\n2.6.2018 Bára Comments 13 comments\nŽum a já máme tři spolubydlící: Miu, Milu a Mínu. Jestli jste se s nimi na mém blogu zatím nepotkali, měla bych vám o nich říct jednu zásadní věc. Mia, Mila a Mína jsou kočky. Kočky z ulice.\nJo, asi by se nám líbila norská lesní kočka nebo třeba mainská mývalí. Ale my jsme se rozhodli čičiny nekupovat, protože všude kolem je fůra psů a koček, kteří čekají na někoho, kdo je bude mít rád. Ve výsledku je pro vás stejně ta vaše čičina nejkrásnější, i když na to nemá lejstro, a zachráněný útuláček vám dá tolik lásky, kolik byste si jí nemohli koupit za všechny peníze světa.\nTo je myšlenka projektu Nekupuj. Adoptuj!, který říká všem milovníkům psů a koček: chcete mazlíčka, který vás bude milovat? Zajděte do útulku, v každém jich na vás čeká několik a potřebují vás. A pokud už musíte mít toho malého šlechtice, chtějte PP a nepodporujte množírny.\nJestli právě teď přemýšlíte o pořízení čičiny nebo psa, mrkněte na web projektu a trochu si u nich počtěte. Projekt můžete podpořit i tím, že sobě nebo svým dětem pořídíte Kočkomalovánky.\nA teď k našim čičinám a k tomu, jak se k nám dostaly.\nMia čili kápo gangu\nPřezdívka: Stračenka, Máma kočka\nPůvodní jméno: Netušíme, ale určitě něco drsného\nZvláštnost: V noci spí přitulená ke mně a zfackuje každou číču, která se pokusí o totéž.\nMia je krásná dlouhosrstá netykavka. Do mazlení se jí musí chtít, jinak vám (hádám, že sprostě) vynadá, ale o to hezčí je, když se přece jenom uráčí. Mia je klidná, nikdy nekouše ani neškrábe, nikdy se nepere… a přece má u holek respekt. Mila ji obchází obloukem a Mína, která je dvakrát těžší, si udržuje uctivý odstup. Doteď jsme nepochopili, jak to Mia dělá.\nA jak se k nám dostala? Přes inzerát. Její majitelka si ji vzala z útulku a začala pravá telenovela. Mia vzplanula láskou (čili chtíčem) ke kocourovi Šípkovi a povila mu potomka Kotě. Pak paní majitelka zachránila nějakou další kočičku a najednou zjistila, že má v bytě čtyři čičiny a nějak to přestává fungovat. A tak se k nám dostal můj postelový mazlíček, zlatíčko Mia.\nMia je sice drsoň, ale zároveň pečuje o „koťata“, jak říkáme holkám. Co chvíli je olizuje, a když některá z nich mňoukne, Mia se hned běží podívat, co s nimi je.\nMila, šelma v hebkém kožíšku\nPůvodní jméno: Millie\nZvláštnost: Radši vás zabije, než aby si nechala ostříhat drápky.\nMila je zlatíčko. Když pracuju z domu, sedí mi většinu času na klíně a přede. Potom ji napadne, že je vlastně šelma a lovec, tak mě pokouše a zdrhne. Hrozně ráda se pere s Mínou, ale zároveň je taková její velká ségra (i když by ji Mína snědla k svačině). Když se rozhodne, že Mína potřebuje umýt, přimáčkne ji packou k podlaze a drsně ji olizuje. Vypadá u toho jako babička, která vás chytí a násilím šudlá nasliněným kapesníkem.\nMilunka se k nám dostala jako malinké koťátko s ušním svrabem. Její maminka je vesnická kočka, kterou její majitel nenechal vykastrovat (vážně, mají tihle lidé vůbec mozek?), a tak každý rok přivedla na svět nechtěná koťata. Ta potom velevážený pan majitel buď zabil, nebo někde pohodil – tak jako Milunku.\nKdyž Milu našli, byla úplně malinká, hladová a nemocná. Postarala se o ni paní, která pracovala v knihovně Fakulty architektury VUT – a právě tam Mila nějakou dobu bydlela. Máme študovanou kočku, heč! Když jsme se na ni byli poprvé podívat, nejdřív mi potrhala šálu a pak se rozeběhla mezi studenty. Dneska už je z ní velká číča a je to mazlivý miláček a lovec.\nPřezdívka: Čert, Parťák kočka\nPůvodní jméno: Sigi\nZvláštnost: Mína vypadá jako kočka z pekla, ale ve skutečnosti je to nejmazlivější kočka na světě a na zavolání přiběhne jako pejsek.\nMína je tak tučná, že jsme v prvních dnech přemýšleli, jestli náhodou nečeká koťata. Pan doktor nás ale ujistil, že je prostě jenom tlustá – a to jsme ještě nevěděli, že zatím nedorostla do plné velikosti. Mína je totiž dobrácký obr, dost možná byl jeden z jejích rodičů mainský mývalák.\nA jak se k nám dostala? Mína se prostě rozhodla, že si najde nový domov. Bydlela na jakési zahradě, kde se ji nelíbilo, a tak se jednoho dne nastěhovala do domu jedné rodiny a odmítla odejít. Jo, jenom tak jim nakráčela do obýváku a usadila se tam.\nTa rodina měla dvě kočičky, kterým se Mína moc nelíbila, a tak přes Brněnského Maxe (kočičí útulek) sháněla pro Mínu dočasné bydlení, dokud se nenajde buď původní, nebo nový majitel.\n„Dočasně si ji vzít můžeme, ne?“ usoudili jsme s žumem. A tak nám Mína zůstala napořád.\nA zaplať pámbu za to. Svět ještě neviděl vděčnější čičinu: Mína je nadšená naprosto ze všeho a úplně nejvíc z nás. Občas stačí, abychom se k ní přiblížili na půl metru a už přede. A holky má taky moc ráda.\nMína na záchodě, protože… proč ne?\nChcete kočičí lásku? Nekupujte ji\nAni jedna z našich tří čičin není šlechtična, a přece nás mají rády a my je. Představa, že by Mila běhala po venku se svrabem nebo Mína mrzla kdovíkde (nové bydlení si hledala v zimě) mi láme srdce. A ony to nejsou jen naše holky: všude kolem jsou stovky takových Mín a Milunek, které potřebují domov.\nCo myslíte, nemá větší smysl dát jim lásku a péči, kterou potřebují? Nemá to větší smysl, než si kupovat kočku, která se narodila jen proto, aby na ní její majitelé vydělali?\nJestli se mnou souhlasíte, budu moc ráda, když budete šířit myšlenku projektu Nekupuj. Adoptuj! Pokud napíšete článek na tohle téma, hoďte mi odkaz do komentářů a já na vás moc ráda odkážu, platí?\nZajímá vás, kdo už se přidal?\nLúmenn (a její pes Gabriel)\nNapište mi do komentářů příběh svých chlupatých miláčků – a nekupujte, adoptujte!\nMíti kočku (až tři) – čili jaké to vlastně je, bydlet se třemi kočkami?\n13 thoughts on “Tři kočky z ulice”\nNádherné kočky! Mám kočičky moc ráda, ale asi jsem o trochu víc psí člověk, protože se psy mám zkušeností víc. Když jsem byla malé škvrně, pořád jsme rodiče otravovala, že chci štěně, až to nevydrželi a pořídili jsme si voříška Dicka. Ani nevím, kde jsme k němu tehdy přišli, myslím, že od známých, kteří měli štěňata. Já jsem zrovna nastupovala do první třídy. Dick byl skvělý, ohromně přátelský a prostě takový malý chlupatý smeták plný energie. Umřel, když mu bylo 17 let.\nPak jsem měla ještě Ťapinku, kterou jsem si vzali od paní, která se musela stěhovat na ubytovnu a nemohla si ji nechat. Byly jí už 4 roky, takže na nějakou výchovu bylo pozdě, ale to nevadilo, protože Ťapinka byla miloučký a ňufatý chomáč vaty, původem bišonek. Bohužel umřela zbytečně brzo po nepovedené operaci nádoru na bříšku, bylo jí 12 let.\nTeď už dlouho žádné zvíře nemám, ale myslím, že si stejně jednou nějaké pořídím. Nevím, jestli budu mít odvahu na psa, protože to je opravdu velká zodpovědnost a navíc mi hrozně vadí nezodpovědní pejskaři, kteří nechávají pobíhat velké nevychované psy bez vodítka. Tak možná budu víc nakloněná kočce. Určitě bych si nekupovala, útulek je jasná volba!\nMluvíš o chlupáčích svého dětství tak hezky, že jsem přesvědčená, že ať už si vybereš čičinu, nebo psa, budou se u tebe mít tuze dobře. 🙂\nMy jsme právě taky svého času uvažovali nad psem, ale trávíme spoustu času ve škole nebo v práci, žum je navíc teď v Praze, to by pes těžko nesl. A já jsem byla od malička zvyklá na kočky, takže to pro mě byla přirozená volba. 🙂\nNapsala jsem dlouhý komentář a on najednou zmizel! Ale to se mi tu u tebe stalo už poněkolikáté. Tak nevím, čím to je.\nJá jsem asi víc psí člověk, měla jsem v průběhu života dva psy, první byl voříšek Dick, kterého jsme dostali jako štěně od známých a druhá byla Ťapinka, kterou jsme si vzali od paní, která ji musela dát pryč z důvodu stěhování. Teď už dlouho zvíře nemám, ale asi bych byla víc nakloněná kočce, než psovi, pes je přece jen větší zodpovědnost a hrozně mi vadí nezodpovědní pejskaři, kteří nechávají běhat na volno agresivní neposlušné psy.\nNepropadej panice, komentář nezmizel! 😀 Říkala jsem si, proč je mám od tebe vždycky dvakrát… Chodily mi sem nějaké spamy, tak se WordPress začal bránit tím, že vyžaduje schválení u všech komentářů. Proto může chvíli trvat, než komentář schválím a on se tu objeví. 🙂\nAha, teď na to koukám! Tak příště počkám delší dobu, jestli se něco objeví.\nBrácha má taky kočičáka, jehož táta byl Mainský mývalák a je to taky takový obřík, akorát zrzek 🙂\nJé, zrzavý obr? Toho bych ráda viděla! 🙂\nPáni, to jsou ale krasavičky! Je skvělé, že si kočičky sedly a kamarádí se jak vzájemně, tak i s vámi. A vy jste zlatí, že jste si je vzali.\nV rámci „Nekupuj. Adoptuj!“ se můžeme bavit o spoustě dalších zvířat, nejen pejscích a kočičkách, ačkoliv tam je ta situace asi nejproblematičtější. Ostatní zvířata nekončí v klasických útulcích, ale v depozitech a záchranných stanicích u chovatelů doma. Já mám doma tři adoptované potkanky, jednu jsem měla už od mláděte, 2 jsem dostala jako dospělé. Jsou to zlatíčka, ale osobně bych chovateli-začátečníkovi doporučila spíše chovatelskou stanici, s adopčaty je to podstatně složitější. Tím spíše třeba u psa, když jsou jeho původ (a výchova) neznámé.\nMusím říct, že Mia s náma nějakou dobu nemluvila, když jsme holky přinesly. Ale teď už jsou kámošky. 🙂\nTo by bylo taky zajímavé téma – jak je to s jinými zvířaty. Sama třeba s potkany nemám zkušenosti.\nDobrá sestava. All Stars! 🙂\nDěkuji za super článek a osvětu 🙂\nKočicky jsou úžasné! 🙂\nClarissa alias Fanta alias ... ehm... :D napsal:\nAhoj dneska jsem na Fb videla tvuj komentar ohledne 26 prani. Rozklikla jsem ho, pecetla asup, najednou ctu o kocickach. Musim rict, ze sama kocky nemusim – vzdy mezi nami byl takovy divny vztah, navic vsude mit chlupy, zapach ze zachodku.. no uz taky mam jednu kocicku O:).\nTaky zachranena. pribeh trosicku delsi – jedna holcina si ji poridila se svym klukem jako kotatko. Po par letech se rozesli, ona sla bydlet do spolubydleni, jeji kluk taky odesel do jineho mesta a co s kocickou? A tak hledala pro ni domov. Jeden mily kluk v ni videl zrejme zajimavou prilezitost jak se ji dostat do kalhotek, tak zacal s tim, ze ji chce vzit, jak je mu smotny a … kecy kecy kecy. Tak se k nemu dostala. Zila v jedne male mistnosti, bez skrabdla, bez moznosti hracek, za trest ji bral jidlo, nekdy i vodu, bil ji a z mile kocicky se stala sycici a skrabaci potvora. Jeho chovani se k ni horsilo a ja vedela, ze mu ji snad vezmu, protoze tohle uz hranicilo s tyranim. kocicka to vyresila za me – naucila se mu utikat a tak, kdyz mu ji odchytly v jednom klubu, odmitl si ji vyzvednout – tak jsem jela ve dve rano ja. Kocicka se nechala dobrovolne odnest do auta, prejezd taky dala a pak se nechala vynest do meho bytecku. Radeji u me, i kdyz to neni idealni nez u nej.\nZe sycici a neustale drapajici bestie se stala opet hodna kocicka, zadonici o pohlazeni, vrnici, ktera miluje valeni na zehlicim prkne :). Uz ji mam dva mesice a nemenila bych :).


Práce správců hřiště není jednoduchá\nV dnešním příspěvku se podíváme na údržbu našeho hřiště resp. areálu. Jak víte z dřívějška, o údržbové práce se stará tatínek a syn Němcovi. A že je to práce často zdlouhavá by mohli vyprávět.\nNapříklad uplynulý víkend byl ve znamení spousty zápasů na našem hřišti - prakticky všechny naše týmy hrály doma. Do toho přišla deštivá sobota a do nedělního odpoledního zápasů mužů to na hřišti bylo vidět. Jáchym Němec ale využil cca hodinové pauzy a hned po konci zápasu starších žáků stihl před zápasem mužů hřiště poválcovat. Přesně toto nejenom zlepší kvalitu utkání (pro hráče i fanoušky), ale také snižuje možnosti zranění apod.\nÚdržba hřiště je často prakticky každodenní záležitostí - sekání, propichování, válcování, hnojení a od dalších dnů také pravidelné (a dlouhé) zavlažování. Do toho pak spousty práce kolem hřiště. A to pak opravdu potřebujete mít parťáka "nahoře", aby vyšlo co nejlepší počasí - někdy , jindy postačí a někdy zase je také potřeba.\nNaše hřiště je široko daleko nejvytíženějším hřištěm v okolí. Prakticky nemáme tréninkovou plochu, naopak máme všechny kategorie a opravdu hodně dětí - hráčů se den co den vystřídá na hřišti. A právě proto bývá údržba hřiště ještě více složitější.\nTímto bychom moc rádi poděkovali našim skvělým správcům za veškerou práci a úsilí, které našemu hřišti resp. areálu věnují