E-kniha: Zabiják Anders a jeho přátelé (a sem tam nepřítel) - Jonas Jonasson | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Zabiják Anders a jeho přátelé (a sem tam nepřítel) - Jonas Jonasson\nKnihkupectví > Elektronické knihy > Ostatní > Nezařazeno > Zabiják Anders a jeho přátelé (a sem tam nepřítel)\nTřetí humoristický román světového bestselleristy a autora nejoblíbenějšího románu roku 2014 v Česku. „Zabiják Anders“ je čerstvě na svobodě. Potřebuje novou práci ... (celý popis)\nTřetí humoristický román světového bestselleristy a autora nejoblíbenějšího románu roku 2014 v Česku. „Zabiják Anders“ je čerstvě na svobodě. Potřebuje novou práci a stejně tak přátele. Do rány mu přijde vychytralá farářka Johanna Kjellanderová, která se kvůli svému ateistickému smýšlení ocitne na dlažbě. Spolu s hotelovým recepčním Perem Perssonem založí společný podnik. Kšefty běží báječně. Dokud se zabiják Anders nezačne ptát po vyšším smyslu toho všeho. Jenže bossové stockholmského podsvětí s ním mají nevyřízené účty a zabijáka Anderse i s jeho přáteli pořádně zmáčknou…\nDalší knihy Jonase Jonassona:\nMördar Anders och hans vänner (samt en och annan ovän),\nCopyright © 2015 by Jonas Jonasson\nwww.jonasson.cz | www.jonasjonasson.com | www.knihypanteon.cz\nTahle by se ti líbila, tati.\nČÁST PRV NÍ\nTROCHU JINÝ BYZNYS\nK APITOLA 1.\nTen, jehož život se měl záhy naplnit smrtí a násilím, zloději\na lupiči, se v recepci nejubožejšího hotelu ve Švédsku zasnil.\nJediné vnouče koňského handlíře Henrika Bergmana vždycky svádělo svoji bídu na dědečka. Stařík vévodil v rámci jižního Švédska špičce svého oboru, nikdy neprodal míň než sedm tisíc zvířat za rok, všechno prvotřídní kusy.\nOd roku 1955 však proradní sedláci počali měnit dědovy plno- a polokrevníky za traktory takovou rychlostí, kteroudědeček nedokázal chápat. Ze sedmi tisíc transakcí bylo sedm set, z nichž se stalo sedmdesát a z těch pouhopouhých sedm. Během pěti let se několikamilionové rodinné jmění rozpustilo v obláčku nafty. Otec ještě nenarozeného vnuka se v roce 1960 pokusil zachránit to, co zachránit šlo, tím, že objížděl rolníky v kraji a kázal prokletí mechanizace. Vždyť se toho tolik povídá. Třeba že nafta způsobuje rakovinu, když na člověku ulpí, a taky že ulpí.\nA pak tatínek dodával, že výzkumy prokázaly, že nafta u mužů pravděpodobně způsobuje neplodnost, jenomže to dělat neměl. Za prvé to nebyla pravda a za druhé tozaneprázdněným, nicméně neustále chtivým zemědělcům opatřeným třemi až osmi dětmi znělo jako pohádka. Bylo trapné opatřit si kondom, na rozdíl od nějakého toho kousku z řady Massey Fergusson nebo John Deer.\nDědeček zemřel v chudobě, navíc ho ukopal jeho poslední kůň. Jeho zkroušený syn i bez koní přesedlal, prošel jakýmsi kurzem a časem získal zaměstnání u společnosti Facit a. s., jednoho z předních světových podniků vyrábějících psacía počítací stroje. Tím se mu zadařilo být převálcován historickým vývojem nejenom jednou, ale rovnou dvakrát za život, jelikož trh najednou zaplavily elektronické kalkulačky. Jako výsměch produktu zvíci cihly od firmy Facit se japonská varianta navíc vešla do kapsy od saka.\nStroje koncernu Facit se nesmrštily (aspoň ne dostatečně rychle), ovšem podnik sám tuto změnu prodělal a nakonec se scvrkl doslova v nic.\nSyn koňského handlíře dostal padáka. Aby potlačilskutečnost, že ho život dvakrát podvedl, sáhl po láhvi. Nezaměstnaný, zahořklý, stále nemytý a nikdy střízlivý, ztratil záhy veškerou přitažlivost pro svou o dvacet let mladší manželku, kteránejdřív vydržela chvíli a potom ještě chvíli.\nAle nakonec si ta trpělivá mladá žena pomyslela, že se chyba, kterou představoval sňatek s nesprávným mužem, dá odčinit.\n„Chci se rozvést,“ řekla jednou dopoledne manželovi, který rázoval po bytě onoho páru v bílých trenýrkách s tmavými fleky a něco hledal.\n„Nevidělas flašku s koňakem?“ opáčil.\n„Ne. Ale chci se rozvést.“\n„Včera večer jsem ji postavil na linku, muselas ji někam přesunout...“\n„Je možné, že skončila v baru, když jsem uklízela, už sinevzpomínám, ale snažím se ti vysvětlit, že se chci rozvést.“\n„V baru? Jo, jasně, tam jsem měl hledat! Jsem pitomec. To se pak odsud odstěhuješ? A vezmeš si s sebou i toho prďolu, co si jenom sere do gatí?“\nAno, miminko s sebou vzala. Blonďatého kloučka s hodnýma modrýma očima. Kloučka, z nějž se měl o mnoho let později stát recepční.\nMaminka si pro sebe vysnila kariéru učitelky jazyků, alemiminko se rozhodlo přijít na svět čtvrt hodiny před začátkem závěrečné zkoušky. Teď odjela do Stockholmu s prckem, svými pěti švestkami a podepsanými rozvodovými papíry. Pak sevrátila k dívčímu příjmení Perssonová, přičemž nezvážila důsledky pro chlapce, který už dostal křestní jméno Per (ne že by nebylo možné jmenovat se Per Persson nebo třeba Jonas Jonasson, ale někomu to může připadat fádní).\nV hlavním městě na ni čekala práce dopravní policistky. Matka Pera Perssona chodila po ulici sem a tam a téměř denně jí vyčinil některý ze špatně parkujících řidičů, především těch, kteří si mohli udílené pokuty dovolit. Ze snu o učení – o šíření znalostí o tom, které německé předložky se pojí se čtvrtým a které se třetím pádem, mezi žáky, jimž to bylo povětšinousamozřejmě jedno – sešlo.\nAle když matka v zaměstnání, které mělo být jenom dočasné, strávila půlku věčnosti, stalo se, že jeden z těch poučujících, špatně parkujících řidičů se úplně rozlítil, když uprostředstížnosti objevil v uniformě dopravní policie ženu. Jedno dalo druhé a ocitli se na obědě v krásné restauraci, kde byl lístek s pokutou přetržen vedví, asi tak při servírování kávy s likérem. A když jedno dalo třetí, požádal špatně parkující řidič matku Pera Perssona o ruku.\nŽadatelem byl náhodou islandský bankéř, který se chystal odstěhovat domů do Reykjavíku. Své zamýšlené manželcenasliboval zlato a zelené lesy, pokud odjede s ním. Islandská náruč vítala rovněž synka. Ale uplynulo už tolik času, že blonďatý klučina stihl dospět a mohl o sobě rozhodovat sám. Počítal se zářivější budoucností ve Švédsku a vzhledem k tomu, že nikdo nedokáže porovnat to, co následovalo, s tím, co by se bývalo mohlo stát, nelze určit, nakolik byl tento synův kalkul správný, či špatný.\nPer Persson si už v šestnácti letech obstaral zaměstnání při studiu gymnázia, v němž se zrovna moc neangažoval. Matce nikdy do detailů nevyprávěl, o jakou práci se jedná. A měl pro to svoje důvody.\n„Kam se chystáš, chlapče?“ mohla by se matka ptát.\n„Do práce, mami.“\n„Jo, většinou se tam jede nepřetržitě.“\n„A co že to vlastně děláš?“\n„Vždyť už jsem to vykládal tisíckrát. Vypomáhám v... zábavním průmyslu. Setkávání lidí a tak.“\n„Jak vypomáháš? A jak se jmenuje...“\n„Musím letět, mami. Můžem to probrat pak.“\nPer Persson opět proklouzl. Je zřejmé, že nerad prozrazoval podrobnosti, jako že jeho zaměstnavatel balil a prodával příležitostnou lásku ve velkém omšelém žlutém dřevěném domě v Huddinge jižně od Stockholmu. Nebo že zařízení působilo pod názvem Klub Amore. Nebo že chlapcova práce spočívala v zajištění provozu, přičemž také tvořil doprovod a kontroloval. Platilo, že každý jednotlivý návštěvník najde cestu do správného pokoje za správnými milostnými hrátkami za správně vyměřený čas. Chlapec vytvářel rozvrhy, odměřoval čas návštěv, poslouchal za dveřmi (a nechal pracovat představivost). Pokud to vypadalo, že se něco ubírá špatným směrem, strhl poplach.\nAsi v tu dobu, kdy matka emigrovala a Per Persson dokončil studia také formálně, rozhodl se jeho zaměstnavatel pro změnu branže. Z klubu Amore se stal penzion Mořský mys. Vůbecnestál někde u moře, tudíž ani na žádném mysu. Ale jak prohlásil majitel hotelu:\n„Nějak se ta prdel jmenovat musí.“\nČtrnáct místností. Dvě stě dvacet pět korun za noc. Společná toaleta a sprcha. Čisté povlečení a ručníky jednou týdně, ale pouze pokud se dostatečně opotřebí. Změna činnostiz hnízdečka lásky na hotel třetí cenové nebylo nic, co by si majitel zrovna přál. Vydělával podstatně víc, když měli hosté v posteli společnost. A když se v rozvrhu děvčat objevila mezera, mohl si s některou z nich na chvíli zalézt sám.\nJedinou výhodou penzionu Mořský mys bylo, že to bylo méně nelegální. Bývalý majitel nočního klubu si odkroutil osm měsíců v chládku a řekl si, že to stačilo.\nPeru Perssonovi, který prokázal nadání pro logistiku, nabídl práci recepčního a to nebylo zrovna nejhorší (ačkoli o mzdě to neplatilo). Jednalo se o zápis a odhlašování hostů, dohled na to, aby lidi platili, o kontrolu rezervací. Také bylo potřeba být trochu příjemný, ale ne tak, aby to mělo negativní vliv na výsledek.\nŠlo o novou činnost pod novým názvem a úkol PeraPerssona byl jiný a nesl s sebou víc zodpovědnosti než dřív. Pobídlo ho to k tomu, aby vyhledal šéfa a pokorně mu navrhl úpravu platu.\n„Nahoru, nebo dolů?“ zeptal se šéf.\nPer Persson odpověděl, že by upřednostnil zvýšení.Rozhovor se neubíral směrem, který si přál. Teď tu stál a doufal, že si bude smět aspoň ponechat to, co už měl.\nA tak se stalo. Šéf však byl natolik velkorysý, že přišel s návrhem:\n„Tak se, do prdele, nastěhuj do místnosti za recepcí, ať se vyhneš placení nájmu za byt po mámě.“\nPer Persson souhlasil, že to je cesta, jak nějakou tu kačku uškudlit. A jelikož plat dostává načerno, mohl by bokem zkusit i sociální dávky a podporu v nezaměstnanosti.\nA tak se stalo, že se Per Persson sžil se svou prací. Bydlel a žil ve své recepci. Uplynul rok, uplynuly dva, uběhlo pět let a chlapci se po všech stránkách nevedlo líp než jeho otcia dědovi. A vinu na tom nesl dědeček. Stařík byl několikanásobný milionář. Teď stála jeho vlastní krev ve třetí generaci za pultem a vítala páchnoucí hotelové hosty se jmény jako Zabiják Anders a jiné nelibosti.\nPrávě Zabiják Anders byl jedním z těch, kdo v penzionu Mořský mys bydleli dlouhodobě. Vlastně se jmenoval Johan Andersson a celý svůj dospělý život seděl. Se slovíčky a vyjadřováním mu to nikdy nešlo, ale záhy v životě přišel na to, že pravdu lze obhájit, když tomu, kdo odporuje nebo se tváří, jako by to zvažoval, jednu ubalí. A druhou, pokud to bude potřeba.\nTento druh rozhovoru časem vedl k tomu, že se mladýJohan dostal do špatné společnosti. Díky novým známým začal své už tak agresivní argumentační způsoby míchat s alkoholem a pilulkami, a pak už to šlo ráz na ráz. Alkohol a tabletky mu přivodily dvanáct let, už když mu bylo dvacet a nedokázalvysvětlit, jak se jeho sekera ocitla v zádech předního oblastního distributora amfetaminu.\nPo osmi letech byl Zabiják Anders zpátky venku a svobodu oslavil s takovou náruživostí, že téměř nestihl vystřízlivěta dostal dalších čtrnáct let k předchozím osmi. Tentokrát se do toho připletla brokovnice. Zblízka. Přímo do obličeje chlapíka, který nastoupil po onom se sekerou v zádech. Výjimečněneveselý pohled pro osoby, které to musely uklízet.\nZabiják Anders u soudu tvrdil, že to nebyl záměr. To seasoň domníval. Na to, jak se to odehrálo, si moc nepamatoval. Asi jako při dalším úletu, kdy podřízl hrdlo třetího podnikavce s pilulkami, jelikož tento ho nařkl, že má špatnou náladu. Muž s čerstvě prořízlým chřtánem měl v této věci pravdu, nebylo mu to ale k ničemu.\nŠestapadesát bylo Zabijáku Andersovi, když se zase dostal na svobodu. Na rozdíl od předchozích propuštění se nejednalo o příležitostný pobyt, ale o něco stálejšího. Tak zněl plán. Jen bylo nutné vyhýbat se alkoholu. A pilulkám. A všemu a všem, co měli s alkoholem a pilulkami něco společného.\nU piva takové nebezpečí nehrozilo, to ho těšilo nejvíc. Nebo napůl. Anebo z toho aspoň nešílel.\nPenzion Mořský mys vyhledal ve víře, že stále skýtá zážitky jistého druhu a mohl by tak vyrovnat deficit u člověka, který jedno či tři desetiletí seděl. Když se usadilo zoufalství z faktu, že tak tomu již není, rozhodl se raději ubytovat. Někde přecebydlet musí a něco přes dvě stovky za noc není suma, kvůli které by se měl dohadovat, obzvlášť při pomyšlení na to, jak takové dohadování může dopadnout.\nJeště než si poprvé vyzvedl klíč od pokoje, stihl ZabijákAnders vypovědět svůj životní příběh mladému recepčnímu, který mu přišel do cesty. Vyprávění zahrnovalo i dětství, třebaže si zabiják nemyslel, že by bylo relevantní pro to, co následovalo. Raná léta se povětšinou odvíjela tak, že se otec po práci opil, aby ji vydržel, a matka začala dělat totéž, aby to vydrželas otcem. To vedlo k tomu, že táta nevydržel s mámou a prokazoval to tak, že ji v pravidelných odstupech zmlátil, ponejvíc, když synek přihlížel.\nPo tomto vyprávění se recepční neodvážil k ničemu jinému, než přivítat Zabijáka Anderse podáním ruky a představením.\n„Per Persson,“ řekl.\n„Johan Andersson,“ odpověděl zabiják a slíbil, že odteď se bude snažit vraždit co nejmíň.\nNačež se recepčního zeptal, jestli by někde na skladě nebyla plzeň. Po sedmnácti letech bez ní člověku snadno vyschne v krku.\nPer Persson neměl naprosto v úmyslu zahájit svůj vztah se Zabijákem Andersem tím, že by mu odepřel pivo. Ale přinalévání se otázal, zda se pan Andersson dokáže zdržet tvrdého alkoholu a pilulí.\n„Jo, to bude asi nejlepší,“ mínil Johan Andersson. „A hele, říkej mi Zabijáku Andersi, jo? Jako všichni ostatní.“\nČlověk by se měl radovat z maličkostí. Třeba z toho, že plynuly\nměsíce a Zabiják Anders nezamordoval ani recepčního, aninikoho dalšího v nejbližším okolí hotelu. A z toho, že šéf dovolil\nPeru Perssonovi každou neděli na několik hodin recepci zavřít.\nJakmile jen počasí – na rozdíl od většiny ostatních věcí – bylo\nna straně recepčního, snažil se odtud zmizet. Ne proto, aby si\nvyhodil z kopýtka, na to nestačily peníze. Zato sedět na lavičce\nv parku a dumat bylo zatím zadarmo.\nJak tam tak seděl, se čtyřmi chleby se šunkou a láhvímalinovky, někdo ho náhle oslovil:\n„Jak se daří, synu?“\nPřed ním stála žena, ne o mnoho starší než on. Vypadala ušmudlaně a odrbaně a na krku jí zářil bílý kolárek, třebaže se špinavým flekem.\nPer Persson pro nějaké náboženství nikdy nehoroval, ale kněz je kněz. Pomyslel si, že ta žena si zaslouží stejný respekt jako ti vrazi, feťáci a obyčejná chátra, s nimiž se setkával v práci. Možná dokonce i větší.\n„Děkuju za optání,“ odpověděl. „Už bylo i líp. Nebo teda... nebylo, když o tom přemejšlím. Můj život je spíš samá potíž, dalo by se říct.“\nNevadí, že byl tak osobní, honilo se mu hlavou. Nejlepší bude to napravit.\n„Přesto bych paní farářku nechtěl zatěžovat tím, jak sistojím se zdravím a náladou. Jen když mám něco k zakousnutí, je to většinou v cajku,“ pronesl a naznačil ukončení rozhovoru tím, že se věnoval otvírání chlebníku.\nJeho signál však farářka nepostřehla. Místo toho nadhodila, že jistě nebude nijak obtěžující více nebo méně posloužit,pokud by to mohlo jeho bytí zpříjemnit. Osobní modlitba je snad to nejmenší?\nModlitba?! Per Persson hloubal nad tím, jaký by to podle té ušmudlané farářky mohlo mít užitek. Věří snad, že začnou z nebe pršet peníze? Nebo chleba a brambory? I když...projednou. Příčilo se mu odmítnout někoho, kdo usiloval pouze o dobro.\n„Díky, paní farářko. Jestli si myslíte, že modlitba k nebesům mi může ulehčit život, tak já se bránit nebudu.“\nFarářka se usmála a usadila se na lavičku vedle recepčního, který si užíval nedělní volno. A pustila se do práce.\n„Bože, pohleď na své dítě... mimochodem, jak se jmenujete?“\n„Jmenuju se Per,“ řekl Per Persson a v duchu se podivil, k čemu Bohu tahle informace bude.\n„Bože, pohleď na své dítě Pera, pohleď, jak trpí...“\n„No, já tak úplně netrpím...“\nFarářka se nechala vyvést z míry, podotkla, že může klidně začít znovu a že modlitba nejlépe poslouží, když nebude příliš přerušovaná.\nPer Persson se omluvil a slíbil, že ji nechá v klidu pomodlit až do konce.\n„Díky,“ farářka znovu spustila. „Bože, pohleď na své dítě, pohleď, jak cítí, že by to mohlo být lepší, přestože úplně netrpí. Pane, dej mu jistotu, nauč ho milovat svět a svět ať miluje jeho. Ó, Ježíši, nes svůj kříž po jeho boku, přijď království tvé a tak dál.“\nA tak dál? podivil se Per Persson, ale neodvážil se nic namítnout.\n„Bůh ti požehnej, můj synu, silou a mocí a... silou. Ve jménu Otce i Syna i Ducha svatého. Amen.“\nPer Persson nevěděl, jak by taková osobní modlitba měla znít, ale to, co právě vyslechl, znělo jako odfláknutá práce. A už to měl na jazyku, když ho farářka předběhla:\n„Dvacet korun. Díky.“\nDvacet korun?! Za tohle?\n„Mám vám za tu modlitbu zacálovat?“ utrhl se Per Persson.\nFarářka přikývla. Modlitbu ze sebe jenom tak nevyklopíte. Vyžaduje soustředění a obětavost, bere sílu – a dokonce i farář musí na zemi z něčeho žít, dokud má pobývat právě tady, a ne v nebi.\nTo, co se Per Persson právě dozvěděl, neznělo ani obětavě, ani soustředěně a nebyl si ani za mák jistý, že to je nebe, a nikoli něco jiného, co na farářku čeká, až přijde čas.\n„Tak deset?“ zkusila to farářka.\nSnižuje cenu z mála na skoro nic? Per Persson se na nipodíval pronikavěji a spatřil něco... jiného? Něco... bídného?\nA pak se přiklonil k tomu, že jde spíš o smolařku než o podvodnici.\n„Nedáte si chleba?“ řekl.\nFarářka se rozzářila.\n„Děkuju, to by bylo skvělé! Pán ti požehnej!“\nPer Persson poznamenal, že z historického hlediska asi tak všechno ukazuje na to, že Pán je zaneprázdněn něčím jiným než žehnat právě jemu. A že modlitba, která se k němu tam nahoru před chvílí donesla, na téhle věci nejspíš nic nezmění.\nVypadalo to, že se farářka hodlá ohradit, ale recepční jí rychle nabídl chlebník se svačinou.\n„Tady máte,“ pobídl ji. „Snad vám to jídlo na chvíli zavře klapačku.“\n„On pokorné vede cestou práva, on pokorné učí chodit po své cestě. Žalm dvacet pět,“ pravila pastorka s ústy plnými chleba.\n„Co jsem povídal?“ pokáral ji Per Persson.\nSkutečně působila jako farářka. Zatímco hltala čtyři chleby s šunkou od recepčního, vyprávěla, že měla vlastní sbor ještě do předminulé neděle, kdy ji uprostřed kázání předseda sboru přerušil a vyzval ji, aby opustila kazatelnu, sbalila si saky paky a zmizela.\nTo Peru Perssonovi připadalo nejhorší. To v nebeskýchzáležitostech neexistuje nic jako ochrana zaměstnanců?\nAno, samozřejmě existuje, ale vypadalo to, že předseda má pro své jednání důvod. A snad celá farnost s nímsouhlasila. Mimochodem se to týkalo i samotné farářky. Navíc po ní nejmíň dva členové sboru švihli sbírkou žalmů, kdyžsestupovala z kazatelny.\n„Jistě chápeš, že to má delší verzi. Chceš ji slyšet? Můj život nebyla žádná procházka růžovým sadem, to bys měl vědět.“\nPer Persson zvažoval. Chce slyšet, kudy se farářka v životě procházela, když ne růžovým sadem, nebo stačí ta dávkautrení, kterou kolem sebe šíří sám bez její pomoci?\n„Nejsem si jistej, jestli by se můj život rozzářil, kdybych poslouchal o ostatních, co žijou v podobný mizérii,“ pronesl. „Ale samotný jádro můžete nastínit, když nebudete moc rozvláčná.“\nSamotné jádro? To znamenalo, že se už sedm dní potuluje, od neděle do neděle. Spala v kůlnách a Bůh ví kde všude, jedla to, co se jí podařilo sehnat...\n„Jako čtyři chleby se šunkou ze čtyř možnejch,“poznamenal Per Persson. „Nechcete moje jediný jídlo zapít zbytkem mojí malinovky?“\nTo farářka neodmítla. A když uhasila žízeň, řekla:\n„Abych to vzala zkrátka, nevěřím v Boha. Ani v Ježíše. Táta mě nutil pokračovat v jeho šlépějích – tedy v tátových, neJežíšových – když se mu nepoštěstilo zplodit syna, jenom dceru. Třebaže i tátu donutil dědeček. Nebo jestli je oba poslal ďábel, těžko říct. Farářství máme každopádně v rodině.“\nDo toho, že je člověk obětí ve stínu otce nebo dědečka, se Per Persson okamžitě vcítil a řekl, že kdyby byly děti zproštěny všeho hnoje, který na ně předchozí generace nakydaly, pak by z toho života možná něco bylo.\nFarářka se zdráhala upozornit na to, že předchozí generace jsou nutné pro naši vlastní existenci. Radši se zeptala, co ho přivedlo až... na tuto lavičku.\nChm, tahle lavička... A pochmurná recepce, kde bydlí i pracuje. A dělí se o pivo se Zabijákem Andersem.\n„Zabijákem Andersem?“ zopakovala farářka.\n„Jo,“ řekl recepční. „Bydlí na sedmičce.“\nPer Persson si pomyslel, že by mohl farářce obětovat pár minut, když už se zeptala. Tak vyprávěl o dědečkovi, který rozfofroval miliony. O otci, který to prostě vzdal. O matce, která se dala dohromady s islandským bankéřem a opustila zemi. O tom, jak se v šestnácti letech sám ocitl v nevěstinci. A že teď pracuje jako recepční v hotelu, který z hampejzu vznikl.\n„A když mám konečně dvacet minut volno a uvelebím se na lavičku v bezpečný vzdálenosti od všech zlodějůa kriminálníků, který musím zvládat ve službě, tak se objeví farářka, která ani nevěří v Boha. Nejdřív se ze mě snaží vyloudit poslednípeníze a pak mi sní jídlo. Tak tady máte můj život, pokud se díky vaší přímluvě ten starej bordel nezmění na Grand Hotel, až se vrátím.“\nUšmudlaná farářka s drobečky kolem úst se zatvářilazahanbeně. Poznamenala, že není pravděpodobné, že by modlitba měla tak bezprostřední účinek, obzvlášť když byla tak odfláknutá a příjemce neexistuje. Teď lituje, že si chtěla nechat zaplatit za špatnou práci, především s ohledem na recepčního velkorysost s těmi chleby.\n„Klidně mi o tom hotelu pověz víc,“ vyzvala ho. „Neměl bys tam náhodou volný pokoj... za cenu pro přátele?“\n„Cena pro přátele?“ podivil se Per Persson. „Kdy přesně se z nás stali přátelé, z paní farářky a ze mě?“\n„No,“ řekla farářka. „Ještě není pozdě.“\nK APITOLA 3.\nFarářka dostala pokoj číslo osm, hned vedle Zabijáka Anderse.\nAle na rozdíl od vraha, kterého se Per Persson nikdy neodvážil\npožádat o zaplacení, by měl nový host uhradit jeden týdenpředem. Za obvyklou cenu.\n„Předem? Vždyť to jsou moje poslední peníze!“\n„O to důležitější je, aby se někde neztratily. Můžu vámvystřihnout modlitbu, úplně zadarmo, třeba se to spraví,“ řekl recepční.\nV tu chvíli vstoupil muž v kožené bundě, slunečníchbrýlích a se strništěm na bradě. Vypadal jako parodie na gangstera, jímž pravděpodobně byl, a bez pozdravu se zeptal, kde najde Johana Anderssona.\nRecepční se narovnal a odpověděl, že kdekdo nemůže jen tak vědět, kdo bydlí a nebydlí v penzionu Mořský mys. Tady se ctí ochrana osobních údajů místních hostů.\n„Kápni božskou, nebo ti ufiknu ptáka,“ pronesl mužv kožené bundě. „Kde máš Zabijáka Anderse?“\n„Pokoj sedm,“ hlesl Per Persson.\nVyhrožující chlapík zmizel v chodbě. Farářka se za nímzahleděla a zajímalo ji, jestli se neobjevily nějaké potíže. Myslí si recepční, že by ze své pozice farářky mohla něco udělat?\nPer Persson si nemyslel nic, ale to nestihl prozradit dřív, než se kožená bunda zase nevrátila.\n„Zabiják je rozvalenej na kanapi. Já vím, jakej dokáže bejt, takže je v tuhle chvíli nejlepší nechat ho ležet. Postarej se o tuhle obálku a dej mu ji, až se probere. Pozdravuj ho od Hraběte.“\n„To je všechno?“ zeptal se Per Persson.\n„Jo. Ne. Řekni mu, že je v tý obálce pět táců, ne deset,protože práci odved jen z poloviny.“\nKožená bunda odešla. Pět tisíc? Pět a zjevně to mělo být deset. A teď je na recepčním, aby nedoplatek vysvětlil možná nejnebezpečnějšímu člověku ve Švédsku. Pokud to nepředáfarářce, která právě nabídla své služby.\n„Zabiják Anders,“ řekla. „Takže vážně existuje, to jsinevykládal jen tak?“\n„Zbloudilá duše,“ poznamenal recepční. „Hodně zbloudilá, vlastně.“\nK jeho údivu se farářka zajímala, jestli je ta hodně zbloudilá duše zbloudilá natolik, že by z morálního hlediska unesla, kdyby si od ní jedna farářka a jeden recepční vypůjčili tisícovku, aby se v nějakém příjemném podniku v okolí dosyta najedli.\nPer Persson se otázal, co je to za farářku, když dokážepřijít s takovým návrhem, přesto uznal, že ta myšlenka je lákavá. Existuje ovšem jeden důvod pro to, že se Zabijáku Andersovi říká tak, jak se mu říká. Nebo tři, pokud si recepční dobře pamatuje: jedna sekyra v zádech, jedna rána z brokovnicev obličeji a jedno proříznuté hrdlo.\nZ otázky, zda je vhodné si potají vypůjčit peníze od vraha, sešlo, jelikož se zmíněný vrah probudil a s rozcuchanými vlasy se k nim šoural chodbou.\n„Mám žízeň,“ oznámil. „Dneska mi maj přijít prachy, ale zatím nedorazily a nemám si za co koupit pivo. Nebo jídlo. Můžu si z tvojí kasy vypůjčit dvě kila?“\nByla to otázka, a přesto ne. Zabiják Anders rovnou počítal se dvěma stokorunovými bankovkami.\nAle teď o půl kroku předstoupila farářka.\n„Dobrý den,“ pozdravila. „Jmenuju se JohannaKjellanderová a jsem bývalá vikářka, nyní už hlavně jenom farářka.“\n„Faráři jsou banda sraček,“ utrousil Zabiják Andersa nevěnoval jí jediný pohled.\nKonverzace prostě nepatřila k jeho silným stránkám. Znovu se obrátil na recepčního.\n„Tak dostanu nějaký prachy, nebo ne?“\n„S tím, že to je jenom to, co jste říkal, bych nesouhlasila,“ pokračovala Johanna Kjellanderová. „Samozřejmě se i v našem okruhu najde tu a tam někdo, kdo zakolísá, bohužel patřím mezi ně. O některých věcech bych si s panem... Zabijákem Andersem ráda popovídala. Možná při jiné příležitosti? Teď jde spíš o obálku s pěti tisíci korunami, kterou na recepci právě přinesl nějaký Hrabě.“\n„Pět táců?“ zopakoval Zabiják Anders. „Mělo to bejt deset! Cos provedla se zbytkem, ty černoprdelnická svině?!“\nVrahoun, který se právě vzbudil, a tížila ho kocovina, sezamračil na Johannu Kjellanderovou. Per Persson, který si nepřál vraždu farářky ve své recepci, rychle a nervózně dodal vzkaz od Hraběte, že pět tisíc je jenom částečná platba, jelikož práce byla odvedená jenom z poloviny. Recepční a farářka po jeho boku jsou nevinní poslíčci a doufá, že to Zabiják Anders chápe...\nAle Johanna Kjellanderová se opět chopila slova. To s tou „černoprdelnickou sviní“ se jí dotklo.\n„Styďte se!“ vyhrkla tak rázně, že to Zabiják Anders málem udělal.\nPokračovala, že by snad mohl chápat, že by ji či recepčního ani nenapadlo připravit ho o peníze.\n„Na druhou stranu na tom nejsme nejlíp, to nejsme. A když už se na to stočil hovor, tak bych se zeptala, jestli by Zabiják Anders nechtěl zapůjčit jednu z těch pěti tisícovek na pár dní. Nebo spíš na týden...“\nTo Pera Perssona ochromilo. Nejdřív chtěla farářka sebrat Zabijáku Andersovi peníze z obálky bez jeho vědomí. Potom ho skoro přiměla, aby se zapýřil hanbou, když ji právě z toho obvinil. A teď se s vrahounem pustila do vyjednávání půjčky. To nemá vůbec žádný pud sebezáchovy? Nechápe, že vystavuje sebe i recepčního nebezpečí života? Zatracená osoba! Bude ji muset trochu pošťouchnout, než ho vrahoun předběhnes něčím trvalejším.\nAle ze všeho nejdřív se musí pokusit napravit, co ztropila. Zabiják Anders se posadil na židli, možná ho zmátlo, že farářka, která mu v jeho představách nejspíš ukradla peníze, právěpožádala, jestli si nemůže půjčit to, o co ho obrat nestihla.\n„Chápu to tak, že se, Zabijáku Andersi, cítíte být podveden o pět tisíc korun, je to tak?“ řekl Per Persson a snažil se, aby to znělo úředně.\nZabiják Anders přikývl.\n„Pak musím zopakovat a podtrhnout, že jsem to nebyl ani já, ani možná nejpodivnější farářka ve Švédsku, kdo ty peníze vzal. Ale pokud bych mohl něco – cokoli – učinit, abych situaci Zabijáka Anderse ulehčil, neváhejte mi to říct!“\n„Pokud bych mohl něco učinit...“, to kdokoli ve službách rád říká, ale ne nutně to tak myslí. O to horší je, že ZabijákAnders vzal recepčního za slovo:\n„Jo, díky,“ pronesl unaveným hlasem. „Dostaňte sem mejch zmizelejch pět táců, buďte tak hodný. A pak vám nebudumuset rozbít hubu.“\nPer Persson vůbec netoužil po tom, aby hledal Hraběte, který hrozil tím, že provede něco velmi nemilého s jednou z Perových nejmilovanějších tělesných partií. Už jenom další setkání s tím člověkem by bylo dost mizerné. A navíc od něj požadovat peníze...\nRecepční už propadl hlubokým chmurám, když zaslechl farářku:\n„Samozřejmě?“ zopakoval recepční vyděšeně.\n„Skvělý!“ shledal Zabiják Anders, který právě vyslechl dvě „samozřejmě“ za sebou.\n„No, to je jasné, že potřebujete pomoc, Zabijáku Andersi,“ pokračovala farářka. „My tady v penzionu Mořský mys jsme kdykoli k službám. Za rozumnou odměnu jsme připravenijakkoli ulehčovat život jak vrahům, tak vyvrhelům. Pán takhle lidi nerozlišuje. Nebo možná rozlišuje, ale držme se věci: můžeme pro začátek vědět, o jakou práci se jednalo, a jak může býtpovažována za odvedenou jenom z poloviny?“\nV tu chvíli Per Persson zatoužil být někde jinde. Právěslyšel farářku pronést „my tady v penzionu Mořský mys“. Ještě nebyla ani ubytovaná, dokonce ani nezaplatila, to jí alenebránilo, aby jménem penzionu zahájila ekonomické vyjednávání s vrahem.\nRecepční se rozhodl, že nového hosta upřímně nebude mít rád. Jinak ho nenapadlo nic lepšího, než stát na místě u zdi vedle lednice a tvářit se co nejvíc nezajímavě. Toho, kdonevyvolává žádné pocity, není potřeba zabít, přesvědčoval se.\nTaky Zabiják Anders byl jaksi popletený. Farářka tohonaovídala tolik za tak krátkou dobu, že to nestihl dokonale sledovat (plus to, že šlo o farářku, což samo o sobě stačilo).\nVypadalo to, že navrhuje nějakou spolupráci. To obvykle končí bídně, ale poslechnout si to může vždycky. Není potřeba v každé situaci lidi mlátit, naopak je nápadně často lepší tenhle úsek nechat až na konec.\nA tak se stalo, že Zabiják Anders vyložil, o co se v práci, kterou odvedl, jednalo. Nikoho o život nepřipravil, jestli si to mysleli.\n„Ne, vražda se těžko páchá jenom z poloviny,“ poznamenala farářka.\nZabiják Anders prozradil, že se rozhodl skoncovat sezabíjením, jelikož cena za to, kdyby se to přihodilo ještě jednou, byla příliš vysoká. Na svobodu by se nedostal dřív než v osmdesáti.\nNicméně věc se měla tak, že skoro ani nestihl vylézt z báně a najít si bydlení, když se ze všech stran začaly sbíhat různénávrhy. Většina z nich od lidí, kteří za značnou odměnu toužili po odklizení nepřátel a známých, tedy po vraždě, a tedy po tom, čemu se Zabiják Anders už nevěnoval. Nebo čemu se vlastně nevěnoval nikdy. Jenom se to tak nějak semlelo.\nKromě rozličných návrhů na nájemné vraždy se tu a tam objevily úkoly rozumnějšího rázu, jako ten poslední. Šlo o zlámání obou rukou muži, který si od Zabijákova zadavatele a kamaráda z minulosti, Hraběte, koupil auto, odjel s ním a kupní cenu pak večer prohrál v black jacku, místo aby ji uhradil.\nFarářka nevěděla, co to je black jack, nejednalo se o nic, čemu by se oba její předchozí sbory věnovaly ve chvílích odočinku po mši. Nicméně se u nich tradičně hrávalo mikádo, to byla celkem zábava, tu a tam. Farářku spíš zajímalo, jak ta koupě onoho vozu vlastně proběhla.\n„On tím autem odjel bez placení?“\nZabiják Anders vysvětloval, jak to chodí se zákony vestockholmských méně zákonných kruzích. Dotyčný případ se týkal devět let starého saabu, jenže princip byl totožný: jeden nebo několik dní dluhu u Hraběte nepředstavovaly nikdy žádný problém. Potíže vznikly, až když peníze neležely na stole po uplynutí dlužní lhůty. A pak se jednalo v první řadě o potíže dlužníka, nikoli poskytovatele.\n„Jako zlomená ruka?“\n„Jo, nebo dvě, jak jsem řek. Kdyby to auto bylo novější, tak by se objednávka vztahovala nejspíš i na žebra a ksicht.“\n„Dvě zlomené ruce, z nichž vyšla jedna. To jste špatněpočítal, nebo co se stalo?“\n„Šloh jsem kolo a odjel k tomu chmatákovi domů s baseballovou pálkou v nosiči. Když jsem ho zastih, držel na ruce novorozenou holčičku a prosil o slitovaní, nebo jak se to říká. Protože jsem v jádru dobrák, to vždycky povídala máma, zlomil jsem mu radši tu druhou ruku na dvou místech. A nejdřív jsem ho nechal holčičku odložit, aby se neuhodila, kdyby se složil, až budu odvádět svoji práci. A on se fakt složil. Ohánět sebaseballkou mi jde dobře. I když... jak o tom teď přemejšlím, moh jsem mu obě ruce zlámat, když ležel na zemi a naříkal. Zjistil jsem, že nepřemejšlím vždycky tak rychle, jak bych si přál. A jakmile se do toho přimíchaj chlast a prášky, taknepřemejšlím už vůbec. Jestli si vzpomínám.“\nFarářka se chytila jednoho detailu ve vyprávění:\n„Vážně to řekla, vaše matka? Že jste v jádru dobrák?“\nPera Perssona zaujalo totéž, ale držel se strategie co nejlíp splynout se zdí recepce za co největšího ticha.\n„Jo, říkala,“ přitakal Zabiják Anders. „Ale to bylo dřív, než jsem jí vymlátil všechny zuby potom, co se táta uchlastal. Pak už toho moc nenapovídala, nebo aspoň nic, co by se dalopochopit. Blbá ženská. Do prdele...“\nFarářka měla několik návrhů na řešení rodinných roztržek bez toho, abychom si vzájemně vymlátili zuby, ale všechno má svůj čas. Teď chtěla raději shrnout informace od ZabijákaAnderse, aby zjistila, zda to celé správně pochopila:\nJeho poslední zadavatel žádal padesátiprocentní slevu, jelikož Zabiják Anders zlomil jednu ruku dvakrát místo dvou rukou pokaždé jednou?\nZabiják Anders přikývl. Teda pokud farářka těmi padesáti procenty myslela půlku ceny.\nAno, myslela. A dodala, že ten Hrabě je nejspíš v rozverné náladě. Jenže: farářka a recepční jsou připraveni pomoct.\nProtože recepční nedokázal odmítnout, mohla farářka pokračovat:\n„Za dvacetiprocentní provizi dotyčného Hraběte vyhledáme, abychom ho přivedli na jiné myšlenky. Ale to je to nejmenší. Naše spolupráce bude zajímavá až ve fázi dvě!“\nZabiják Anders se snažil vstřebat, co farářka právě přednesla. Bylo to hodně slov a nějaký divný podíl v procentech. Ale než se dostal k tomu, co by mohla být „fáze dvě“, stihla to farářka.\nDruhá fáze znamená, že se drobná činnost ZabijákaAnderse pod vedením farářky a recepčního rozvine. Diskrétní píár, aby se rozšířil okruh zákazníků, ceník, aby neztráceli čas s těmi, kdo stejně nebudou moct zaplatit, a jasná etická pravidla.\nFarářka postřehla, že recepční ve tváři zbělal jako lednice u zdi, k níž se tiskl, a Zabiják Anders se vytočil. Rozhodla se zachovat tak, aby se prvnímu znovu dostalo kyslíku a druhý nezačal mlátit, místo aby pochopil.\n„Mimochodem, musím vás, Zabijáku Andersi, pochválit za vaše dobré srdce,“ řekla. „Vždyť to miminko vyvázlo bez škrábnutí! Děti patří do nebe, o tom máme svědectví užv Matoušově evangeliu, v kapitole devatenácté.“\n„Patří? Máme?“ hlesl Zabiják Anders a zapomněl, že se o půlvteřinu dřív rozhodl, že zbije aspoň tamtoho, co nic neříká.\nFarářka zbožně přikývla a zdržela se informace o tom, že o pouhých pár řádek níž ve stejném evangeliu se píše, že člověk nemá zabíjet, že má milovat bližního svého jako sebe samého a – s ohledem na ty vyražené zuby – že má ctít svou matku,jakož i otce.\nPočínající hněv se z tváře Zabijáka Anderse vytratil. Postřehl to Per Persson, který definitivně začal věřit v život po životě (jinak řečeno: že on i farářka přežijí aktuální rozhovor s hostem z pokoje číslo sedm). Recepční nejen že začal opět dýchat, dokonce se mu vrátila řeč a k celku přispěl tím, že se munějak podařilo Zabijáku Andersovi objasnit, co je dvacet procent z něčeho. Zabiják se omluvil, prý se z něj časem stal mistrv počítání let strávených v lochu, ale o procentech toho nevěděl o moc víc, než že jich je okolo čtyřiceti v kořalce a někdy ještě víc v tom, co se produkuje v různých sklepích bez kontroly. V některém z předchozích policejních vyšetřování se ukázalo, že tabletky splachoval osmatřicetiprocentním alkoholemz obchodu a sedmdesátiprocentní domácí pálenkou. Teď už se na policejní vyšetřování nedá vždycky spolehnout, ale jestli měli tehdy pravdu, pak není divu, že to vzalo takový konec – se sto osmi procenty alkoholu v krvi a pilulkami navrch.\nInspirována dobrou náladou, která se postupně ustalovala, slíbila farářka, že obrat z činnosti Zabijáka Anderse se záhy zdvojnásobí – minimálně! – když ona a recepční dostanouvolnou ruku, aby mohli působit jako jeho zástupci.\nZároveň důvtipný Per Persson vyndal z lednice na recepci dvě piva. Zabiják Anders do sebe vyklopil první, načal druhé a rozhodl se, že už pochopil dostatek z toho, co mu vysvětlovali.\n„Hergot, to si plácneme!“\nA pak vrahoun několika ráznými loky vyprázdnil i druhé pivo, odříhl si, omluvil se za to a vytáhl z oněch pěti tisícovek dvě se slovy: „Bylo to dvacet procent, že jo?“\nTři zbývající strčil do náprsní kapsy košile, oznámil, že je čas na snídani spojenou s obědem v lokálu za rohem a že tudíž nemá čas na další obchodní debaty.\n„Hodně štěstí u Hraběte!“ řekl ve dveřích a zmizel.\nK APITOLA 4.\nChlápka, jemuž říkali Hrabě, nebylo možné najít v žádné\nšlechtické ročence. Faktem je, že ho nebylo možné najít nikde.\nMěl bezmála sedm set tisíc korun nesplaceného dluhu u finančního úřadu, ale ať se to úřad snažil v dopisech zasílaných\nna poslední udanou adresu v ulici Mabini Street ve filipínském\nhlavním městě Manille zdůraznit sebevíc, nikdy mu žádné\npeníze nepřišly. Ani nic dalšího. Finanční úřad totiž nemohl\nvědět, že adresa byla zvolená náhodně, že oznámení dostávaljeden místní prodejce ryb, který je po otevření používal k balení\ntygřích krevet a chobotnic. To se dělo, zatímco Hrabě pobýval\nu své přítelkyně ve Stockholmu. Jí se říkalo Hraběnka a jednalo\nse o vysoce postavenou dealerku všemožných narkotik. Jejím\njménem řídil Hrabě pět firem prodávajících ojetiny na jižních\npředměstích hlavního města.\nPohyboval se v tom už od analogových časů, kdy bylo možné rozšroubovat a sestavit auto pomocí francouzáku spíš než díky vysokoškolskému diplomu z výpočetní techniky.\nPřechod do digitální éry ale zvládl líp než mnozí další, takže jediná firmička se rozrostla na dalších pět během pár let. S tím se svezl rozpor mezi Hrabětem na jedné straně a finančním úřadem na straně druhé – a to jak k radosti, tak i k jisté podrážděnosti jednoho pilného prodejce ryb na opačné straně zeměkoule.\nHrabě patřil k těm, kdo změny vnímají spíš jako příležitosti než hrozbu. V Evropě i ve zbytku světa se montují auta, která můžete koupit za milion, ale ukrást jenom za padesátdolarů s pomocí elektroniky a pětibodového návodu z internetu. Hrabě se dlouho specializoval na lokalizaci BMW X5registrovaných ve Švédsku, pak nechal parťáka z Gdaňsku vyslat dva chlapíky, aby je vyzvedli, dostali do Polska, dodali jim novou historii a ponechali Hraběti, aby je opět přivezl.\nTohle časem hodilo čtvrt milionu korun netto za auto. Ale pak se v BMW probudili a do každého nového a lépevybaveného exempláře nechali namontovat sledovací zařízení. Beze smyslu pro fair play to zlodějům aut ani neohlásili předem. Najednou stáli ve skladišti v Ängelholmu policisté a odváželi jak auta, tak Poláky.\nJenže Hrabě vyvázl. Nejen proto, že měl bydliště u jistého prodejce ryb v Manile, ale i díky tomu, že zadržení Poláci měli svůj život příliš rádi na to, aby si pustili pusu na špacír.\nMimochodem, Hrabě svou přezdívku získal o mnoho let dřív za elegantní způsob, jakým vyhrožoval zákazníkům, když se nechovali, jak měli. Volil formulace jako: „Skutečně bych ocenil, kdybyste se mnou, pane Hanssone, urovnal své finanční záležitosti do čtyřiadvaceti hodin, abych vám mohl slíbit, že vás nerozřežu na cucky.“ Hansson, nebo jak se zákazník zrovna jmenoval, vždycky upřednostnil placení. Nikdo nechtělskončit rozřezaný na cucky, bez ohledu na jejich počet. Už dva by byly dost zlé...\nČasem vyvinul Hrabě (s Hraběnčinou pomocí) vulgárnější přístup. To byl ten, s nímž měl tu čest recepční, ale jménoHraběti už zůstalo.\nPer Persson a Johanna Kjellanderová se vydali za jmenovaným Hrabětem, aby od něj vymohli pět tisíc korun pro Zabijáka Anderse. Když se jim to podaří, získají ve vrahovi na sedmičce možný zdroj příjmů. Když nepodaří... Ne, to senesmí stát!\nNávrh farářky, jak by s Hrabětem měli jednat, zněl: tvrdostí proti tvrdosti. Pokora v těchto kruzích nefunguje, mínila Johanna Kjellanderová.\nPer Persson protestoval a zase protestoval. Byl to recepční s jistými vlohami pro tabulky a grafy, žádný násilník. Kdyby se v něco takového měl přese všechno proměnit, rozhodně nechce začít tréninkem na jednom z čelních představitelů tohotoodvětví na území hlavního města. Mimochodem, jaké zkušenosti má vlastně farářka s těmi kruhy, o nichž hovoří? Jak si může být jistá, že jedno či dvě objetí nezahrají na tu správnou strunu?\nObjetí? To si snad dokáže spočítat i dítě, že se nikamnedostanou, jestli Hraběte vyhledají a omluví se za to, že existují.\n„Kázání nech na mě a bude to dobré,“ řekla farářka, jakmile dorazili k hraběcí kanceláři, vždy otevřené i v neděli. „A nikoho během té doby neobjímej!“\nPera Perssona napadlo, že z téhle dvojice je to jedině on, kdo vlastní pohlavní úd, který lze uříznout, ale před farářčinýmnaladěním rezignoval. Chovala se, jako by měla po boku Ježíše, nikoli recepčního. A taky chtěl vědět, co přesně mínila toutvrdostí proti tvrdosti, ale na otázky už bylo pozdě.\nKdyž se rozdrnčel zvonek, vzhlédl Hrabě od psacího stolu. Vstoupily dvě osoby, které se mu zdály povědomé, alenedokázal je okamžitě zařadit. Rozhodně nebyly z finančního úřadu, jak poznal podle límečku jedné z nich.\n„Dobrý den ještě jednou, pane Hrabě, jmenuju se Johanna Kjellanderová, jsem farářkou Švédské církve, ještě nedávno navíc vikářkou farnosti, kterou z tohoto rozhovoru můžeme vynechat. Muž po mém boku je můj dlouholetý přítel a kolega...“\nV tu chvíli si Johanna Kjellanderová uvědomila, že neví, jak se recepční jmenuje. Byl k ní milý na té lavičce v parku, trošku uštěpačný při jednání o ceně pokoje, poněkud anonymní při ukecávání Zabijáka Anderse, ale přesto měl dost odvahy, aby s ní šel vymámit chybějících pět tisíc z rukou onoho Hraběte, před nímž teď stojí. Nejspíš jí své jméno řekl, když se z nějsnažila dostat dvacet korun za přímluvu, to se ovšem seběhlo tak rychle...\n„Můj dlouholetý přítel a kolega... který se samozřejmě také nějak jmenuje, to se tak nějak týká nás všech...“\n„Per Persson,“ řekl Per Persson.\n„Jak říkám,“ pokračovala Johanna Kjellanderová, „přicházíme jako zástupci...“\n„Nejste to vy, kdo ode mě před pár hodinama dostal pět táců v obálce v penzionu Mořský mys?“\nHrabě si byl jistý. Taková přehršel farářek se špinavými límečky v oblasti jižního Stockholmu nefigurovala. Aspoň ne zároveň v jednu chvíli.\n„Přesně tak,“ přitakala farářka. „Bylo to jenom pět tisíc. Pět chybí. Náš zadavatel, Johan Andersson, nás požádal,abychom je sem přišli vyzvednout. Vzkazuje, že by bylo lepší pro všechny, aby se jeho přání vyplnilo. Protože druhá možnost je, říkal pan Andersson, že Hrabě přijde nepříjemným způsobem o život, přičemž samotného pana Anderssona by následnězavřeli na dalších dvacet let k těm, která už nasbíral z podobných důvodů. Aneb jak stojí v Písmu: Tak spravedlnost vede k životu, kdežto kdo se žene za zlem, spěje k smrti. Kniha Přísloví, kapitola jedenáctá, verš devatenáctý.“\nHrabě přemýšlel. Přijít sem vyhrožovat? Měl by té farářce přitáhnout límeček a utnout přívod kyslíku. Na druhou stranu: to by podle toho, co farářka vykládala, z užitečného hlupáka Zabijáka Anderse udělalo obyčejného hlupáka. Hrabě bymusel vrahouna připravit o život dřív, než vrahoun připraví o život jeho, a to by pak znamenalo, že by Hraběte nejoblíbenějšílamač nohou už nebyl k mání. Co se o této věci píše v Bibli, ho nemohlo zajímat míň.\n„Hmmm,“ vyjádřil se.\nFarářka udržovala rozhovor; nechtěla, aby se zbytečně zadrhl. Proto vysvětlovala, jak Zabiják Anders uvažoval, když zlomil jednu ruku dvakrát a druhou nechal v provozuschopném stavu. Jednal tak podle etických pravidel, která stanovil společně se svými agenty, tedy s ní a přítelem Perem Janssonem po jejím boku.\n„Perem Perssonem,“ řekl Per Persson.\nTato pravidla vylučovala, aby došlo k újmě dítěte běhemvýkonu práce, a právě to by se bývalo stalo, kdyby Zabiják Anders v náhle vzniklé situaci nereagoval tak důvtipně. Aneb jak káže Pán dle Druhé knihy kronik, kapitoly dvacáté páté, veršečtvrtého: „Otcové nezemřou za syny a synové nezemřou za otce, nýbrž každý zemře za svůj hřích.“\nHrabě prohlásil, že farářka umí výborně mlátit hubou. Jenže je tu ještě podstatný problém, a sice že zamýšlená oběť se teď projíždí někde po okolí v auťáku, který do prdele aninezaplatila, s jednou haksnou v sádře, ale ne s oběma.\n„To je zapeklitý rébus, který jsme důkladně promysleli,“poznamenala farářka k problému, který jí byl právě předložen.\n„A?“ otázal se Hrabě.\n„No, navrhujeme toto,“ pronesla ve stejnou chvíli, kdy dospěla k rozřešení. „Vy vyplatíte Zabijáku Andersovi oněch pět tisíc, které mu dlužíte z poslední zakázky. Za nějaký čas, jak víme s ohledem na odvětví, v němž jste činný, jeho služby budete opět potřebovat. Pokud ve vedení firmy shledáme dotyčnou zakázku jako výhodnou, což patrně shledáme, provedeme ji podle platného ceníku, přičemž se vrátíme k objektu A, postaráme se, aby se v okolí nevyskytovala žádná mimina, a ruce mu zlámeme znovu. Zčásti tu, která akorát sroste, zčásti tu, která tak nešťastně vyvázla při předchozím pokusu. A to bez navýšení výloh!“\nVyjednávání s farářkou a... s tím druhým... o těchtozáležitostech bylo zvláštní, ale Hrabě to, co slyšel, dokázal přijmout. Zaplatil pět tisíc, podal farářce a tomu druhému ruku a slíbil, že se znovu objeví, až nastane čas poučit kohokoli o čemkoli.\n„A taky bych se měl asi Peru Janssonovi omluvit za to s tím ptákem,“ rozloučil se.\n„Jako by se stalo,“ řekl Per Persson.\n„Zlomenina za zlomeninu...,“ vyhrkla farářka v zápalu, ale zarazila se dřív, než došla k oku za oko a zubu za zub, vše podle Třetí Mojžíšovy, kapitoly dvacáté čtvrté.\n„Cože?“ zeptal se Hrabě, který vytušil, že mu bylo právě vyhrožováno, a vyhrožovat Hraběti dvakrát během několika minut bylo minimálně kousek přes čáru.\n„Nic,“ řekl Per Persson chvatně a chytil farářku za rámě. „To se jenom moje malá Johanna na odchodu ztratila v Bibli. Teda, to je horko... Tak pojď, holka, dveře jsou tady.“\nK APITOLA 5.\nCestou od Hraběte kráčeli farářka a recepční mlčky. Každýsbíral své myšlenky.\nRecepční tušil, že se blíží neštěstí. A peníze. A další neštěstí. A peníze.\nNa to neštěstí byl zvyklý. Víc tohoto zboží snad aninepostřehne. Jenže peníze ve větším množství vídal jenom ve zlých snech o dědečkovi. Přesto se musel farářky zeptat... Mlátit lidi na objednávku?\nJohanna Kjellanderová vypadala, jako by hledala vhodnou odpověď, ale nenašla lepší než tuhle: každému muži, jenž se bojí Hospodina, Hospodin ukáže, kterou cestu si má zvolit.\n„Žalm dvacet pět,“ dodala nepřesvědčivě.\nRecepční poznamenal, že v životě už pár blbostí slyšel,a navrhl jí, aby začala používat hlavu místo neustálého omílání nabiflovaných výňatků z Bible. Obzvlášť proto, že ten, kdo se je takhle naučil, nevěří ani v Boha, ani v Bibli. Navíc poslední dva citáty podle Pera Perssona vůbec neštimovaly tak, jak měly. Chtěla tím posledním říct, že ona a on jsou vyslaní Bohem, aby lidi s pochybnou morálkou nasměrovali na správnou cestu? Proč si v tom případě Hospodin vybral farářku, která v nějnevěří, aby tuhle práci vykonala? Společně s recepčním, jehož nikdy ani nenapadlo otevřít Bibli.\nFarářka mírně vyvedená z míry opáčila, že navigace životem není tak jednoduchá. Od narození do předchozího týdne ji drželi v rodinné tradici. Teď se ocitla v nové roli,v administrativním vedení jednoho nájemného násilníka, ovšem jestli se jedná o správný způsob, jak se pomstít Bohu, který neexistuje, na to nedokáže odpovědět. Musí to zkusit a možná to hodí korunu nebo dvě během zkušební doby. V této souvislosti by neměla opomenout poděkovat Peru Janssonovi nebo Perssonovi za vhodný zásah, když její biblický autopilot před Hrabětem vypustil to s tou zlomeninou za zlomeninu v tunejméně vhodnou chvíli.\n„To nic,“ řekl recepční, nikoli bez pocitu pýchy.\nZbytek nekomentoval. Ale zřejmě měli farářka s recepčním něco společného.\nDorazili zpátky do hotelu. Per Persson jí předal klíč odpokoje číslo osm a sdělil, že cenu pokoje můžou probrat někdy jindy. Za jedinou neděli toho bylo už moc, rád by si udělal volno trochu dřív.\nFarářka poděkovala tak všedně, jak jen dokázala.\n„Dík,“ řekla. „Děkuju za dnešek. Uvidíme se zítra,předpokládám. Dobrou noc, Pere. Dobrou noc.“\nVečer toho dne, kdy nejdřív potkal farářku, potom Hraběte\na následně se z něj stal konzultant vraha, kterého už znal velmi\ndobře, ležel Per Persson na matraci v místnosti za recepcía civěl do stropu.\nZlomená ruka tu a tam asi neznamená celý svět, hlavněpokud se jedná o lidi, kteří si nic jiného nezaslouží, a taky to obohatí jak vykonavatele, tak jeho vedení.\nFarářka patřila k tomu nejpodivnějšímu, na co v životě natrefil. To mohl recepční potvrdit, přestože za léta strávená v penzionu Mořský mys – v hotelu Bohem zapomenutém – potkal hodně podivného.\nAle farářka hnala věci kupředu a dělala to ekonomickysmysluplným způsobem (třebaže tu modlitbu na lavičce v parku mohla připravit trochu líp; tam přišla o dvacet korun).\n„Myslím, že s tebou chvíli potáhnu za jeden provaz, Johanno Kjellanderová,“ pověděl Per Persson sám sobě. „Jo, to si myslím. Smrdíš prachama. A prachy smrděj pěkně.“\nZhasl lampičku bez stínítka u matrace a do několika minut usnul.\nA spal dobře jako už dlouho ne.\nK APITOLA 6.\nVe firmě zabývající se násilím se toho musí obstarat víc, než by\nse mohlo zdát. Ekonomické dělení znamenalo osmdesát procent pro Zabijáka Anderse a o dvacet se museli podělit recepční\ns farářkou. Počítat ale museli i s pořizovacími náklady. Zabiják Anders například potřeboval nový pracovní oděv, když na\ntom stávajícím zůstávala i po veškerém čištění krev. To bylo bez\nZabiják namítal, že i o výlohy za pivo, které požívá předkaždým úkolem, by se také měli podělit všichni partneři. Mínil, že lidi nejde zmlátit na hromádku za střízliva.\nRecepční a farářka odpovídali, že při troše tréninku je jistě možné tlouct lidi i za střízliva, akorát že to Zabiják Anders nikdy nezkusil. Raději zastávali názor, aby spíš snižovalkonzumaci, když ho týž den čekala rvačka.\nVyjednávání o pivu Zabiják Anders prohrál. Naopak se mu skupinu podařilo získat pro to, že není rozumné, aby do práce jezdil veřejnou dopravou či usedal na ukradený bicykl a vozil baseballovou pálku na nosiči. Jednomyslně se shodli, že náklady za taxislužby bude hradit firma. Recepční vyjednal pevnou cenu u Taxiho Torstena, bývalého častého návštěvníka klubu Amore. Holky mu říkaly Taxi Troska, díky tomu si na něj recepční vůbec vzpomněl. Per Persson bývalého konzumenta sexu vyhledal a přešel rovnou k věci:\n„Kolik bys chtěl, kdybys měl dělat soukromýho šoféra po celým Stockholmu jednu nebo několik hodin jedno neboněkolik odpolední za tejden?“\n„Šest tisíc korun pokaždý,“ řekl Taxi Torsten.\n„Dostaneš devět stovek.“\n„A budeš držet hubu o tom, co uvidíš a uslyšíš.“\n„Říkal jsem, že beru.“\nSpolečenstvo postupovalo dál, kontrolní porady probíhaly každé pondělí. Původní ceník upravovali průběžně na základě výpovědí Zabijáka Anderse o tom, jak obtížné bylo různé druhy zakázek vykonat. Cena závisela rovněž na tom, jaké se naskytly kombinace. Třeba zlomenina pravé nohy stála patnáct tisíc korun, stejně jako zlomenina levé ruky. Nicméněkombinace pravá noha – levá ruka nepřišla na třicet tisíc, nýbrž na čtyřicet. To po barvitém líčení Zabijáka Anderse, jak se dotyčný s pravou nohou čerstvě zlomenou baseballovou pálkou svíjel na zemi, takže bylo zatraceně těžké se následně dostat k jeho levé ruce. Především pro předmětného pachatele, který měl už od počátku svízel s rozlišením pravé a levé (stejně jako dobrého a špatného).\nPečlivě připravili také etická pravidla. První a nejdůležitější znělo, že k újmě nikdy nesmí přijít děti, ať už přímo, či nepřímo tak, že by přihlížely, jak máma nebo (většinou) táta dostávají nakládačku.\nDruhé pravidlo bylo, že způsobené škody by se měly pokud možno časem zhojit, tedy ten, kdo pykal za svůj čin, by seneměl zbytkem života probelhat. Což obnášelo velkou opatrnost například při lámání kolenních kloubů, protože ty se těžko až nemožně spravují. Naopak uříznutý prst by prošel. I dva. Na jedné ruce. Ne víc.\nNejčastější byly prosté zlomeniny nohou a rukou za pomoci baseballové pálky. Někdy si ale zákazník přál, aby bylo v obličeji patrné, kdo se neumí chovat, a pak mohlo pěstmi a boxerem dojít k několika zásahům do brady, nosu a lícních kostí, klidně včetně monoklu a natrženého obočí (k tomuposlednímu mimochodem docházelo často spontánně).\nPer Persson a Johanna Kjellanderová se vzájemně utvrzovali v tom, aby zákazník vyžadující zásah jejich agentury k němu měl pádný důvod. Každý objednavatel musel svou záležitost řádně obhájit. Jediný, koho doposud odmítli, byl nedávno propuštěný narkoman závislý na heroinu, který si připsychodynamické terapii v léčebně uvědomil, že vším je vinna jeho nyní dvaadevadesátiletá učitelka z mateřské školy. Zabiják Anders věřil, že by na tom mohlo něco být, ale Per Persson a Johanna Kjellanderová usoudili, že důkazy jsou velmi chabé.\nHeroinista se bezmocně odšoural. Stařenka ke všemu o dva dny později zemřela na zápal plic a učinila tak přítrž všemmožnostem pomsty.\nPráci měli rozdělenou tak, že Per Persson, jenž postával tak\njako tak v recepci, přijímal objednávky, informoval o ceně\na zaručoval rozhodnutí během čtyřiadvaceti hodin. Potom\nsvolal Johannu Kjellanderovou a Zabijáka Anderse k poradě.\nPosledně jmenovaný se objevil jenom občas, nicméně každá\njednotlivá objednávka mohla být schválena minimálněpoměrem hlasů 2:0.\nPo složení hotovosti byla zakázka vykonána dle objednávky, většinou během pár dní, vždycky do týdne. Kromě toh


Řidiče přemohl mikrospánek, auto obrátil na střechu - Valašský deník\nŘidiče přemohl mikrospánek, auto obrátil na střechu\nMikrospánek stojí za hrozivě vyhlížející dopravní nehodou, která se stala v pondělí odpoledne v Dolní Bečvě. Osmačtyřicetiletý muž z Karlovicka projížděl obcí ve voze Mitsubishi směrem od Horní Bečvy.\nŘidiče přemohl mikrospánek, auto obrátil na střechu. | Foto: HZSZLK\n„Vlivem mikrospánku přejel s autem do protisměru a najel na začátek svodidel. Vozidlo bylo katapultováno, po několika metrech dopadlo opět na svodidla. Jeho pohyb pokračoval přes celou šíři vozovky až do příkopy, kde skončilo na střeše,“ popsal průběh nehody vsetínský policejní mluvčí Vladislav Malcharczik.\nŘidič se při nehodě lehce zranil. Z vozu ho vytáhli okolo projíždějící cyklisté. Zdravotníci jej následně převezli k ošetření. „Dechová zkouška řidiče byla negativní,“ podotkl Malcharczik.\nNa místě kromě policistů a zdravotníků zasahovali také valašskomeziříčští a rožnovští hasiči, kteří auto, z něhož vytékal benzín, převrátili zpátky na kola a benzín zlikvidovali.\nV době před příjezdem policistů také v místě nehody usměrňovali dopravu.\nCelková škoda na autě a svodidlech přesáhla čtvrt milionu korun.


Pneu-TEST.cz: Semperit Speed-Grip 2 195/65 R15\nTEST: Semperit Speed-Grip 2 195/65 R15\nTest je zaměřen na pneumatiku Semperit v rozměru pro vozy Škoda Octavia, Volskwagen Golf, Passat a jiné. Nový symetrický šípový dezén Speed Grip 2 má velmi dobré držení stopy na sněhu a také v zatáčkách. Může za to netradiční síť lamel, která zlepšuje trakci pneumatiky. Díky příčným drážkám Speed Grip 2 také účinně odvádí vodu a kašovitý sníh. Výrobce Semperit myslel také na komfort, vylepšená směs siliky snižuje hlučnost pneumatiky.\nKde se dá Semperit Speed-Grip 2 195/65 R15 koupit?\nV testu měla pneumatika Semperit Speed-Grip 2 dobré vlastnosti na suchém i mokrém povrchu i na sněhu. Pneumatiku Speed-Grip 2 doporučujeme.


Jak zvysit velikost clenstvi cviceni - Jak zvysit penis pred a po\nDrink fluids. Efektivní lékařská způsob zvětšení penisu je ligamentotomiya mající určité vlastnosti. Zvětšení penisu. Ovšem kvůli svému intimnímu zdraví penis na druhou stranu příliš nepřehřívejte. Balení gel má speciální dávkovač, díky čemuž se snadno zaaplikujesz správné množství léku.\nJak dělat cvičení pro zvýšení hýžd Tímto způsobem dosáhnete ztráty hmotnosti, zatímco při první formě dosáhnete svalového růstu a zvětšení hýždí. Titan Gel pro zvětšení člena doma naviz pouze 4 týdny: popis, složení, recenze a návod k použití Titan Gel. Jak zvětšit velikost penisu? Tisíce lidí se ptají na tuto otázku a nyní je možné zrychlit růst penisu díky zcela unikátnímu nástroji k urychlení růstu penisu člověka, jehož recenze vyhodily do povětří všechny sociální sítě.\nZvětšení penisu 1 Zvýšení libida. Gel pro zvětšení objemu Diet Esthetic Excite Man Volume je speciální která zvětšení penisu zcela jistě zaznamená a Domácí lékárničky. Zvětšení penisu. Nejrozšířenější metoda pro chirurgické zvětšení penisu totiž využívá nemáte čas na domácí jídlo a příprava. Tablety pro mužský člen rozšíření je spolehlivá a bezpečná možnost prodloužit a rozšířit mužský člen.\nManuální cvičení většinou nedávají nic, navíc potřebují věnovat jim spoustu času.\nProvoz je nákladný podnik, který není příjemný. Jakékoliv gadgety pro roztahování penisu jsou příčinou velkého nepohodlí a dokonce strašné bolesti. Tablety pro zvětšení penisu také existují. Vše, co potřebujete pro úspěšné zvětšení vašeho orgánu pomocí této metody, je levný průvodce, který vám ukáže, která cvičení provést.\nCvičení, které vás bude očekávat, že k provedení mohou zahrnovat v závislosti na Dr Extenda vedlejší účinky konkrétním průvodce vás nákup. Pamatujte si, že pouze oficiální kanál prodej Vám zaručuje pořízení původního gelu Erogen-X pro zvětšení penisu. Má příjemnou vůni a rychle působí. Xtrasize je přípravěk pro někoho, jako jste vy, někoho, růst penisu, tablety na zvětšení penisu, zvětšení penisu, zvětšení penisu cviky.\nLepší cvičit alespoň trochu než vůbec, řekli si mnozí.\nDomácí tréninková videa naleznete i na našem Youtube profilu. Ale pouze v tom případě, že víte, jak správně na to. Mnoho lidí si najde nějaké cviky a potom je to po měsíci přestane bavit, když nevidí žádnou změnu. Jak to? Cvičit doma ať už s vlastní vahou nebo s nějakým náčiním vyžaduje řídit se několika principy, aby bylo cvičení efektivní.\nTeprve když je budete znát, až potom budete vědět, jak trénink doma nastavit tak, aby byl co nejúčinnější. Cvičení a trénink jsou dvě diametrálně rozdílné věci. Cvičení je fyzická aktivita, ať už jednoduchá jako chůze nebo něco intenzivnějšího. Avšak trénink je metodický a strategický přístup jak dosáhnout určitý cíl. Jdete si zaběhat? To je jen cvičení.\nJdete do posilky a na poslední chvíli se rozhodnete, že si asi dáte něco na ruce a horní část těla? Chcete zaběhnout půlmaraton? Potřebujete trénink. Chcete výrazně větší ruce?\nNa to potřebujete nejen cviky na triceps či biceps, ale hlavně systematický trénink. Nestačí jen dělat nějaké cviky na ruce. Chcete nabrat svaly? V prvé řadě můžete vyzkoušet speciální gel či krém určený právě ke zvýšení citlivosti penisu.\nOvšem ne každý o něj pečuje tak. Muži vždy hledali způsob, jak si zvětšit velikost. Větší penis je Jak zvysit velikost clenstvi cviceni mužnosti. Kromě toho je velikost penisu důležitá u pohlavního styku. Vím, že u mnoha žen větší penis dodá silnější prožitek. Je pravda, že někdy slyšíte, že nejdůležitější je technika a nepotřebujete velký penis k uspokojení ženy.\nEfektivní lékařská způsob zvětšení penisu je ligamentotomiya mající určité vlastnosti. Ligamentotomiya — operace zaměřené na zvýšení délky penisu. Penis se efektivněji plní krví, kapacita topořivých těles se zvětšuje. Penomet je pokročilý penis čerpadlo, které nabízí nejlepší penis zvyšující stimulaci na trhu. Se svými úžasnými tlaku kamaše, jak zvýšit vakuové sání, lehkostí a komfortem popruhy s cílem zajistit, že visí dokonale, když to člověk využívá ve sprše a je to dlouhotrvající výstavba, máme pocit, že Penomet.\nPodstatou operace je uvolnění vazu, který drží penis u stydké kosti. Provedu malý řez nad kořenem penisu, abych se dostal. Jak zvětšit penis zdarma! Cviky na zvětšení penisu Jedna z nejpoužívanějších metod na zvětšení penisu, která je zcela zdravotně nezávadná. Více informací zde: Cviky na zvětšení penisu 3. Jak zlepšit svoji sexuální výkonnost.\nKaždý by chtěl být lepším milencem. Pro mnoho mužů je neschopnost výdrže v posteli zdrojem obav a stresu.\nDo 50 tlačit nahoru každé ráno a uvidíte, co se stane s vaším tělem\nJe ale snadné vyhnout se předčasné ejakulaci a nedostatku výkonnosti v posteli, stačí. Existují účinné gely k prodloužení penisu? A jsou bezpečné? Autor článku: Natálie Markovská Větší penis — tajný sen mnoha mužů.\nJak mohou pomoci cviky na penis, když penis není sval aneb, jak cviky fungují. Nejčastěji dostáváme dotazy, které jsou opodstatněné a napadali nás v začátcích také. Cviky nefungují obdobně jako když cvičíte v posilovně svaly, zda nastává zcela jiný proces než v posilovně. Mnohé už mohlo i napadnout, když si na svůj. Nesmí vás to ale bolet. Takto opakujte 30x. Celé cvičení vám tedy nezabere ani 3 minuty.


Zámek Český Krumlov v období renesance\nPoručnická vláda Petra V. z Rožmberka nad dětmi bratra Jošta a jeho manželky Anny Rožmberské z Rogendorfu předznamenala dobu vrcholného rozkvětu rožmberského dominia. Ta nastala s nástupem poslední generace Rožmberků, bratrů Viléma z Rožmberka (1535-1592) a Petra Voka z Rožmberka (1539-1611). Starobylý rodový původ, rozsáhlé a hospodářsky výnosné dominium i osobní schopnosti předurčovaly zejména staršího z obou bratrů -Viléma - k rychlému společenskému a politickému vzestupu. Vilém zahájil svou kariéru rehabilitováním jména rožmberského rodu, kterému navrátil postavení na předním místě mezi šlechtickými rody v Českých zemích. Od roku 1550, kdy jako mladý chlapec vstoupil do královských služeb, dosahoval Vilém postupně významných hodností, až byl roku 1570 jmenován nejvyšším purkrabím pražským, tedy královým zástupcem v zemi, a pomýšlel i na získání polské koruny. Roku 1585 mu španělský král Filip II. udělil řád Zlatého rouna. Výborné diplomatické schopnosti prokazoval při vnitrostátních sporech a jako člen císařských poselstev. Svým původem a svými čtyřmi sňatky s Kateřinou Brunšvickou (1557), Sofií Braniborskou (1561), Annou Marií Bádenskou (1578) a Polyxenou z Pernštejna (1587) byl Vilém z Rožmberka spřízněn s nejvýznamnějšími rody české, rakouské, německé, španělské, italské a polské šlechty. Výnosy rožmberských držav a nové způsoby hospodářského podnikání i platy z kvetoucích rožmberských měst plynoucí do panské pokladny umožňovaly Vilémovi vést okázalý způsob života, vydržovat si nákladný dvůr, provádět rozsáhlé úpravy sídel a být mecenášem v oblastech vědy, hudby, literatury, výtvarného umění. Zámek v Českém Krumlově získal za vlády Viléma z Rožmberka podobu monumentálního honosného renesančního sídla a zároveň kulturního, společenského a hospodářského centra rozsáhlého rožmberského dominia. Rožmberský vladař stál v čele aristokratického dvora, obklopen členy své rodiny, dvořany, dvorními dámami, množstvím úředníků, komorníků, panošů a dalších služebníků, učenců a umělců.\nVilém byl již ve svém mládí oslněn nádherou a kultivovaností renesanční Itálie, kterou poznal během výpravy české šlechty v letech 1551-1552 k uvítání manželky budoucího císaře Maxmiliána II. Marie Španělské. Po návratu do Čech začal Vilém z Rožmberka s velkorysou přestavbou starého rodového sídla pod vedením italských mistrů, a jak píše kronikář Václav Březan, "hrad Krumlovský starý, nepořádný, úzký, tmavý a neveselý v způsob veselý a prostranný vystavěti dal, takže kromě věže staré, podobenství starého nezůstalo." Mohutný gotický hrad byl podle možností terénu přestavěn tak, aby se přiblížil představám renesančního velmože. Došlo k velkým úpravám a rozšíření Horního hradu ( Zámek č. p. 59 - Horní hrad), kde pracoval italský stavitel Antonio Drizzan, zvaný Vlach, a později dvorní stavitel Baldassare Maggi z Arogna. Malířské práce v interiérech a na III. a IV. nádvoří zámku byly pravděpodobně svěřeny rožmberskému dvornímu malíři Gabrielu de Blonde. Malířskou výzdobu Hrádku a zámecké věže provedl další malíř ve službách Rožmberků Bartoloměj Beránek-Jelínek. Také krumlovská zámecká rezidence měla rozsáhlý systém krytých chodeb, které vedly po střechách domů a umožňovaly průchod z vladařových pokojů Horního hradu až do klášterů a panské zahrady na Novém Městě (Spojovací chodba). Stavělo se též v dolní a horní zámecké zahradě a budovala se nová obora. Poslední větší úpravy zámku nechal Vilém z Rožmberka provést roku 1588. Tehdy měl Baldassare Maggi zahájit rozsáhlou přestavbu stavení kolem III. nádvoří zámku Český Krumlov a IV. nádvoří zámku Český Krumlov, kde měl stavitel sjednotit zdi, zvětšit okna, postavit nové komíny, upravit schody a dveře a opatřit nádvoří novými malbami.\nSkvělá Vilémova politická kariéra a osobní úspěchy byly poznamenány skutečností, že ani z jednoho manželství nevzešel Vilémem toužebně očekávaný potomek a nad rodem Rožmberků pomalu nastával soumrak. Vilém z Rožmberka zemřel v roce 1592 a majetku se ujal jeho mladší bratr Petr Vok z Rožmberka, který příliš nezasahoval do politiky, ale byl znám jako vášnivý sběratel knih, uměleckých předmětů a nejrůznějších kuriozit. Nedostalo se mu sice tak soustavného vzdělání jako Vilémovi, ale díky své touze po vědění patřil k nejvzdělanějším šlechticům své doby. Vilémova politická kariéra měla svou odvrácenou stranu v nekončícím množství finančních prostředků, které byl vznešený Rožmberk nucen vydávat na svou reprezentaci. Zanechal svému bratrovi rožmberské dominium zatížené obrovskými dluhy. Ač se Petr Vok snažil ze všech sil uchovat rodový majetek v ucelené podobě, na nátlak věřitelů byl donucen k prodeji některých panství. Po smrti své manželky Kateřiny Rožmberské z Ludanic se Petr Vok s těžkým srdcem rozhodl v roce 1601 prodat staré rodové sídlo v Českém Krumlově císaři Rudolfovi II. Habsburskému a odstěhoval se do Třeboně. Císař zámek nikdy osobně nenavštívil. Pouze mezi léty 1605-1609 se Krumlov stal sídlem Rudolfova levobočka Julia de Austria a zůstal poznamenán jeho tragickým osudem.Český Krumlov ztratil postavení aristokratické rezidence, správního a společenského centra velkého dominia. V roce 1610 postihl I. nádvoří zámku požár. Roku 1611 bylo město obsazeno pasovským vojskem. Během stavovského povstání nechal velitel císařské posádky Ferdinand Carrati de Carrara vybudovat v předhradí druhého zámeckého nádvoří mohutné opevnění s bastiony. V roce 1622 daroval císař Ferdinand II. Habsburský krumlovské panství štýrskému rodu Eggenberků.\nRenesanční interiéry ve své náznakové podobě jsou součástí I. prohlídkové trasy zámku Český Krumlov a zpřístupněny návštěvníkům.\nHistorie zámku Český Krumlov\nZámek Český Krumlov v období baroka\nZámek č.p. 59 - Nové purkrabství, restaurování renesančních nástěnných maleb\nZámek č.p. 59 - Hrádek, restaurování renesančních nástěnných maleb


Hra Jedna barva - jedno pole Online. Zahrajte si zdarma\nHra Jedna barva - jedno pole\nHrát hru Jedna barva - jedno pole online:\nPopis hry Jedna barva - jedno pole\nTy se potýkají s úkolem shromažďovat kuličky stejné barvy na stejné oblasti. To jevýsledek: na jedné straně červená, vlevo -druhý. A není to tak jednoduché, jak se zdá na první pohled . Hrát hru Jedna barva - jedno pole online.\nTechnické vlastnosti hry Jedna barva - jedno pole\nHra Jedna barva - jedno pole přidáno: 15.06.2011\nVelikost hry: 0.01 MB\nHra se hraje: 7164 krát\nHodnocení hry: 3.5 ven 5 (6 odhady)\nHry jako je hra Jedna barva - jedno pole\nZuma s medvědem\nMíč jde domů\nRůzné druhy kulečníku\nHra o míčky\nStáhnout hru Jedna barva - jedno pole\nVložte si hru Jedna barva - jedno pole na své stránky:\nJedna barva - jedno pole\nChcete-li vložit do hry Jedna barva - jedno pole na svých webových stránkách, zkopírujte kód a vložit do HTML kódu své stránky. Také, pokud se vám hra líbí Jedna barva - jedno pole, kopírování a odeslat odkaz známému nebo všechny své přátele, sdílejte hru s celým světem!\nS hrou Jedna barva - jedno pole, také hrál ve hře:


Koupací káď, sud 140 až 220 cm | eshop Výprodeje .net\nKoupací káď, sud 140 až 220 cm\nKód produktu: KS140\n200 cm 210 cm 220 cm 190 cm 180 cm 150 cm 160 cm 170 cm 140 cm\nDřevěný koupací sud PARADISE\nVýrobek je sestaven z dřevěných, plastových, hliníkových a nerezových částí.\nDřevěné části koupacího sudu nejsou chráněny proti vlivu povětrnosti napouštěcími nátěry. Doporučujeme venkovní část natřít prostředky proti hnilobě s UV filtrem nebo lazurou, dle vaší volby.\nPodkladové hranoly jsou z plastu pro zajištění dlouhé životnosti.\nKamna, stahovací obruče a spojovací materiál jsou vyrobeny z jakostní nerezové oceli a hliníkového plechu.\n50 mm palubky stěnové, borovicové, 30 mm palubky borovicové dno, 3 mm hliníkový plech - kamna, hliníkový kouřovod, schůdky, lavičky, vypouštěcí ventil, 2 x nerez obruče, kryt u kamen\nVše co budete chtíť vědět ohledně Vašeho průměru sudu a další specifikace Vám rádi ujasníme telefonicky či e-mailem.\nDoporučujeme dokoupit dřevěné víko, poličky a výhřivku.\nTyto tři části nejsou součástí balení a můžete je zakoupit v sekci příslušenství.\nDřevo na stěny sudu:\nPoužijete-li smrkové dřevo, taky možné, je to ta nejméně kvalitní varianta, ale funguje. Když je dřevo z vnitřní strany pod vodou, nasává vodu a tím těsní spáry. Doporučujeme z venkovní strany, z vrchní strany napustit dřevo bezbarvým lakem, tak aby se\nzatáhlo. Vnitřek sudu nechat přírodní. Nemáte přece zájem si do koupací vody vkládat jakékoliv mořidla a laky.\nTento princip pak platí u dalších typů palubek. Nejkvalitnější je samozřejmě sibiřský smrk, či dub. Ale to nezaplatíte a je to zbytečně drahé. Borovice je ten nejlepší střed. Je dostupná, je mastná a tím i odolná. To že vypouští smůlu, může, ale pouze z venkovní strany směrem na slunce. Ale tím nic se nemění na kvalitě. Sud by měl být co nejvíce pod vodou a tím se konzervuje i dřevo.\nDřevo vždy bude pracovat i když je různě a speciálně ošetřené. Dřevo je přírodní materiál a tím, že pracuje, dosahujeme těsnosti sudu.Chcete dřevo, přírodní, nenamořené, bez chemie. Tak to je právě přírodní koupací káď- sud. Kdykoliv ji můžete doplnit o vložku z plastu, hliníku nebo nerezu.\nDůležité je napnout obruč a stáhnout ji. Jestli to bude závitovou tyčí či jiným způsobem, je to jedno. Důležité , aby to byl nerez a svár byl pevný.\nSud dřevěný 170 (průměr 170 cm - 4 osoby):\nvnitřní stěna z palubek - tloušťka 50 mm\ndno z palubek 3 cm\npodkladové hranoly plastové\ndřevěný lem - příslušenství\ndřevěné lavičky a ochranný rošt\nkamna a víko kamen z Al plechu 3 mmi\nvíko - plastové - příslušenství\nprovzdušňovací elementy + dmychadlo - vířivka - příslušenství\nobjem 1,6 m3\nVáha - cca. 250 kg\nsud dřevěný 200 (průměr 200 cm - 6 osob):\nobjem 2,26 m3\nváha - cca. 300 kg\nKamna do sudu\nKolik stoji jen kamna do sudu?\nodkaz na zboží zasíláme níže.\nDobrý den chtěl jsem se zeptat jestli jdou kamna koupit samostatně a jaká je Cena\nkamna lze koupit i samostatně : https://www.vyprodeje.net/hlinikova-kamna


Řepín - Vysoká - 1:2 (1:1) - I.B třída (2007/08) :: Repin-Fotbal.cz\nÚvod > Řepín - Vysoká - 1:2 (1:1) - I.B třída (2007/08)\nŘepín - Vysoká - 1:2 (1:1) - I.B třída (2007/08)\nŘepínský záložník v prvním poločase neproměnil penaltu, ve druhém poté co nastřelil tyč, byl o několik minut později zbytečně vyloučen, a mužstvo tak ve finiši oslabil.\nUž v 6. minutě utekl Martin Skopka a s přehledem překonal gólmana Peřestého – 0:1. Gól hosty povzbudil a hned o tři minuty později měli další šanci. Na začátku druhé čtvrthodiny nedosáhl Dvořák na chytrou přihrávku Prejzy. V 18. minutě se pak kopala penalta za faul na Štrupla, ale Prejzova střela se odrazila od břevna do autu.\nV divácky zajímavém utkání se pohledné akce střídaly na obou stranách. Tichého střela šla těsně nad, M. Skopka mířil vedle Peřestého branky. Na druhé straně ve 25. minutě napřáhl Dvořák z patnácti metrů a střela k tyči napnula síť za gólmanem Finkousem – 1:1.\nV závěru poločasu měli ještě šance hostující M. Skopka z trestného kopu a řepínský Prejza, ale ani jedna ze střel se neujala.\nV podobném duchu pokračoval i druhý poločas. Obě mužstva se snažila strhnout vedení na svou stranu a před brankami bylo pořád rušno. V 76. minutě už překonaného Finkouse zastoupila po střele Prejzy dobře postavená tyč jeho branky. O šest minut později pak smolař Prejza u postranní čáry zbytečně ostřeji zajel do Tichého a po druhé žluté kartě byl vyloučen.\nHosté nabídnuté přesilovky využili už po třech minutách. Po straně utekl Tomáš Skopka, zacentroval před branku, kde nabíhajícího Štolbu srazil brankář Peřestý a kopala se penalta i na druhé straně. Tu Tichý bezpečně proměnil a hosté se mohli radovat z cenného vítězství, na kterém nic nezměnil ani pokus Kratochvíla v závěru.\nBranky: 25. Dvořák – 6. M. Skopka, 85. S. Tichý z pen. Rozhodčí: Chrastina. ŽK: 3:2. ČK: Prejza (Ř.). Diváků: 200.\nŘepín: Peřestý – Slepička, Štěpánek, Salač, Kinzl – Bláha, Kratochvíl, Prejza, Burant – Dvořák (56. Miler), Štrupl.\nVysoká: J. Finkous – Merz, S. Tichý, Hlaváček, Sankot – D. Řízek (46. Kuzmeniuk), Fidrant, Vavrek (68. Štolba), M. Skopka – R. Finkous, T. Skopka (90. Štauber).


Dukanova dieta | Moje zkušenosti\nMoje zkušenosti Dukanova dieta\nDukanovu dietu vymyslel francouzský lékař Pierre Dukan. Jedná se o velice zajímavou dietu, jejích podstatou je konzumace bílkovin a omezování sacharidů. Dukanova dieta u nás není příliš známá, francouzi jí však mají rádi a držela i třeba i Carole Middletonová, matka Kate Middleton, která za 4 dny shodila 2 kg. Dukanovou dietou si udržují postavu i Gisele Bündchenová a herečka Jennifer Lopezová.\nU této diety je důležité si stanovit, kolik kilogramů chcete zhubnout a od toho se pak odvíjí délka diety. Dukanová dieta se skládá ze čtyř fází: útočná, proplouvací, upevňující a stabilizační. V první, útočné fází se konzumují jen netučné bílkoviny ? maso, vejce apod. Během pěti dnů můžete zhubnout až 3 kg. Důležité je vypít min. 2 litry neslazené vody. V druhé, proplouvací fázi, se přidává zelenina, syrová a tepelně upravená. Ve třetí se přidávají k bílkovinám a zelenině také ovoce. Poslední fáze tvrá dlouho, v podstatě celoživotně.\nTvrdí se, že u Dukanovy diety se nemusíte obávat jo-jo efektu, ale je třeba dodržovat čtvrtou fázi i poté, co jste se dostali na vytouženou váhu.\nDrželi jste nebo momentálně držíte Dukanovu dietu? Podělte se s námi o vaše zkušenosti, zda vám tato metoda pomohla zhubnout.\nHledáte někoho, kdo má zkušenosti s Dukanova dieta? Uvažujete o Dukanova dieta? Nebo naopak máte s Dukanova dieta zkušenost, ať už dobrou nebo špatnou? Na těchto stránkách se snažíme o nezávislé hodnocení služeb, firem a výrobků. I vy můžete navrhnout, jaké zkušenosti a recenze by se zde měly objevit. My následně službu, firmu nebo produkt zveřejníme a vy se pak můžete sami vyjádřit.\nPokud máte vy sami zkušenostiu Dukanova dieta, napište nám ji, rádi ji zveřejníme. Pomůžete tak všem, kdo se zajímají o Dukanova dieta.\n2 komentáře u “Dukanova dieta”\nVeru ( 24.8.2012 | 9.08 ) napsal:\nTuto dietu jsem nedržela. Je možné, že někomu může pomoci zvlášť, pokud máte jen pár kilo navíc. Já jsem měla velkou nadváhu a jediné, co mi pomohlo byl výživový poradce. Pokud si už nevíte rady, určitě se na něj obraťte, ale chce to silnou vůli a odhodlání zhubnout.\nPeta ( 19.4.2013 | 7.22 ) napsal:\nDukanovu dietu držím, jsem ve fázi 3., kdy už máte vysněnou váhu a teď jí musíte konsolidovat – tj zvyknout tělo neukládat vše co sníte do tukových zásob.\nTeď jen pár čísel…. od 12.1.2013 do 21.3. – 15kg / 73 na 58kg/, -15cm v pase, z vel 44 do 38.\nDržíme spolu s manželem ….jeho cifry…12.1. do 1.4. – 20kg /115 na 95kg/ , -13,5cm v pase, vel XXL na XL. VYLÉČENÝ Z VYSOKÉHO TLAKU!!!! Nepotřebuje žádné léky -krevní tlak se upravil na normál!!!!!\nVřele doporučujeme, opravdu to funguje a to jsme milovali sladké i tučná jídla jako většina národa….a jde to i přes to, nemáte hlad, jíte kolik potřebujete…kupte si knihu, poctivě prostudujte a dejte se do toho, je to skvělý pocit nenosit ty faldy všude sebou!!!! Držím palce a jak říká autor…13milionů lidí se nemůže mýlit!!!!


Nejhůře dostupný je pro hasiče Zachar - Kroměřížský deník\nÚzké uličky a především neukáznění řidiči mohou zkomplikovat průjezd hasičských vozů při zásahu. V Kroměříži však žádné zásadní komplikace zatím požárníci neevidují, byť v některých oblastech už je situace na hraně únosnosti.\nSídliště Zachar je vzhledem k obrovskému množství zaparkovaných aut pro vjezd hasičských vozů nejhůře přístupné. | Foto: Deník / Jakub Omelka\n„Podle slov územního velitele pro Kroměříž se naštěstí nemuseli jeho pracovníci potýkat se situací, která by se nedokázala vyřešit a oni by nemohli k zásahu dojet,“ uvedla mluvčí hasičů Lucie Javoříková.\nI tak lze říct, že nejproblémovějším úsekem na území Kroměříže je sídlišti Zachar.\n„Auta zde stojí po celé délce ulice, někdy i na chodníku,“ řekla Javoříková.\nJedná se zejména o ulice Francouzská, Nitranská, Rumunská.\nZa kritické označili hasiči také ulice v historickém centru města, ale to zejména z důvodu, že jsou mnohdy úzké, protínají se téměř v pravém úhlu.\n„Manipulace s těžkou technikou je pak složitější. Ale zde nelze nikoho vinit. Nebyli koncipovány na obří hasičská auta,“ vysvětlovala Javoříková.\nNesprávně zaparkované auto, které jim brání v průjezdu, pak hasiči hlásí městské policii.\n„Nemůžeme ale čekat, než městská, případně státní policie sežene majitele a ten auto odstaví pryč z místa. Proto musíme najít jinou cestu. Nestává se, že by jiné řešení neexistovalo,“ osvětluje další postup Javoříková.\nHasiči však tímto zbytečným manévrováním a objížděním mohou ztratit zbytečné minuty. Proto apelují na řidiče, aby se snažili nechat co nejvíc místa pro průjezd jejich aut.


Ráž: Vyprodáno je u Elánu normální - iDNES.cz\n27. září 2001 10:27, aktualizováno 10:27\nZlín - Beznadějně vyprodaná sportovní hala přivítala ve Zlíně legendární slovenskou rockovou kapelu Elán. V pondělí, kdy skupina koncertní šňůru po Česku zahajovala, si přišlo známé hity poslechnout do ostravského Páláce kultury a sportu dvanáct tisíc lidí. Lístky v Ostravě nebyly stejně jako ve Zlíně k dostání už měsíc před koncertem. Vyprodané jsou už i všechny další koncerty, v pražské Lucerně dokonce tři vystoupení.\nZlínští fanoušci, na které se lístky nedostaly, si ovšem nemusejí zoufat, 12. prosince se ve sportovní hale Elán představí na vánočním koncertu.\nNynější turné připomíná dvacáté výročí založení kapely a je to první šňůra od předloňské autonehody, po níž Jožo Ráž jen o vlásek unikl smrti. Nyní členové Elánu pracují na písničkách pro novou desku Elán 3000.\nTurné jste odstartovali ve Spojených státech, jak vás tamní publikum přivítalo?\nJožo Ráž: Ve Spojených státech jsme měli čtyři koncerty. V New Yorku, v Los Angeles, v Denveru a v Chicagu. V Austrálii jsme hráli v Sydney. Všechny koncerty byly výborné a vyprodané. Publikum šílelo a nechtělo nás pustit z pódia.\nJak je vůbec možné, že všechny vaše koncerty v poslední době jsou vyprodané?\nJožo Ráž: Při veškeré skromnosti musím říct, že je to úplně normální.\nVašo Patejdl: Máme z toho samozřejmě dobrý pocit.\nPřipravujete novou desku. Jaká bude a kdy vyjde?\nJožo Ráž: Bude určitě vynikající jako všechny naše dosavadní desky. Bude se jmenovat Elán 3000 a jak je z názvu patrné, vyjde do roku 3000.\nVašo Patejdl: No, nevím, jestli to do té doby stihneme...\nJaký byl vlastně pro Elán a pro Joža návrat na koncertní pódia a do showbyznysu po předloňské nehodě?\nJožo Ráž: Pro mě to bylo opravdu hodně těžké.\nCo ještě pořád, po dvaceti letech existence, drží kapelu Elán nad vodou?\nJán Baláž: Nepotopitelnost Titaniku.\nJožo Ráž: Pnutí na hladině.\nVašo Patejdl: A občas taky nějaká whisky.\nJaký pro vás byl nejhezčí dárek ke dvacetinám kapely?\nVašo Patejdl: No ještě jsme žádný nedostali.\nJožo Ráž: Zatím na něj marně čekáme. Zatím nám nikdo nic nedal.\nTémata: Austrálie, smrt, Staré články, Zlín, Denver, Dům roku, Elán, Chicago, Jožo Ráž, Los Angeles, Lucerna, New York, Ostrava, Sydney


Merino vlna - prostě geniální materiál. Vytváří přirozené antibakteriální prostředí. - fyft\nMerino vlna je něco, pro co bychom skočili ze skály. Nebo aspoň ze židle. Největší výhodu vidíme v tom, že se věci z ní vyrobené nemusí často prát a přitom dlouhou dobu nezasmrádnou. Vlna totiž přirozeně vytváří antibakteriální prostředí. Vyprat jednou za dva týdny při návratu z cest nebo z kolejí je naprosto dostačující. Navíc nekouše, je velmi jemná a rychle schne. Rovněž působí jako druhá kůže díky své vysoce termoregulační schopnosti - v zimě hřeje a v létě tě udrží dlouho v pohodě. Magické, že?\nPřed prvním použitím ale vyprání doporučujeme, výrobek trochu povolí a stane se příjemnějším na dotek.\nZ oblečení u nás najdete pouze výrobce Icebreaker, který používá 100% novozélandskou vlnu, a je takovým průkopníkem v tomto typu oblečení.\nDámské tričko Icebreaker (Women T-Shirt Tech Lite SS Crewe)\nNahraď několik svých cestovních triček jedním úžasně prodyšným, přírozeně odolávajícímu zápachu tričkem Tech Lite od Icebreaker .\nUšetři svému batohu od množství triček, stačí jedno chytré z Merino vlny od IceBreaker.\nDámský top Icebreaker (Women Top Sphere Tank Stripe)\nNahraď několik svých cestovních triček jedním úžasně prodyšným, přírozeně odolávajícímu zápachu tílkem Tech Lite od Icebreaker.\nTričko pro cestovatele - Asie (Travel Bible) pánské\nTričko, které ti pomůže dorozumět se s lidmi v Asii.\nTričko pro cestovatele - Asie (Travel Bible) dámské\nMens Anatomica Boxers Balsam/Canoe\nAni tyto trenky se neobejdou bez kvalitní Merino vlny, co ti dodá takový komfort, že s tebou srostou jako druhá kůže.\nMens Anatomica Boxers Molten/Metro\nCestuj, ale i pracuj v pohodlí a komfortu s dalšími cool trenkami od IceBreaker.\nMens Anatomica Long Boxers HTHR/Black\nÚžasně prodyšné, pachu odolávající a antibakteriální trenky mají mnohé výhody. Pro celodenní kancelářské pohodlí, či v pohodě pocit při cestování - když se večer jednou/dvakrát nevypere.


Pronájem bytu Vlkova Praha 1+kk bez RK\nPřímý majitel pronajme 2x velmi pěkné 1kk, částečně zařízeno - jednoduchá kuch linka s ledničkou, dvouvařič, 2 postele(na fotkách bez postelí, nyní tam jsou),šatní skříň, moderní koupelna se sprch.koutem..1. byt (prvních 5 foto) navíc mikrovl.trouba,rychlovar.konvice, 26m2,3.patro udržovaného cihlového domu nedaleko stanice metra Jiřího z Poděbrad či zast.Husinecká (5min Václ.nám, 5 min nám.republiky, 3 min hl.nádraží, 10 min VŠE).Cena 6500,-+2500,-popl. vč wifi.\n2.byt(od 5.fotky)-18m2, prostorná koupelna se sprch.koutem,1.patro - cena 6tis + 2500,-popl.vč.wifi.\nVeškerá obč.vybavenost centra Prahy, při podpisu sml.1.nájem+ kauce ve stejné výši (vratná). Prohlídku možno domluvit na tel 722966942 nebo onderkova.barbora@gmail.com


Mada modrotemenný (Tanygnathus lucionensis) - ChovZvířat.cz\nÚvod » Zvířata » Papoušci » Papoušci Asie » Mada modrotemenný\nFilipíny a jižní ostrovy\n19.09.2013 Autor: Ing. Zbyněk Pokorný 9235 zobrazení 0 komentářů\nSamec má hlavu a kostřec jasně zelené, temeno a záhlaví modré. Ohbí křídla je černé, malé krovky křídelní černé s modrými lemy, střední černé se širokými žlutooranžovými lemy. Lopatky, ramenní krovky a velké křídelní krovky jsou modré a mají žlutozelené lemy. Záda jsou modravá, spodní křídelní krovky zelené, rýdovací pera shora zelená, naspodu žlutavá. Zobák je červený, na konci bledší, duhovka světle žlutá. Samice má na čele méně zelené, zobák bledý. Mladí jsou zbarveni nevýrazně, zelená je tmavší, modrá na hlavě chybí nebo je pouze naznačena Křídelní krovky jsou zelené se žlutavými lemy.\nFilipíny a ostrovy směrem na jih po Borneo a Sulawesi.\nNa mnoha místech běžný druh lesních porostů. V době dozrávání obilnin zaletuje mada modrotemenný i do otevřené krajiny a na pole. Žije obvykle v párech nebo menších skupinkách. Nejčastěji ho lze spatřit vysoko v korunách stromů, kde se živí zralým dužnatým ovocem. Mezi domorodci je velice oblíbený a často chovaný. Živí se semeny, ovocem, bobulemi a ořechy.\nDo Evropy nebyl mada modrotemenný nikdy dovážen často a vzácný je i v dnešní době. Do londýnské zoologické zahrady se poprvé dostal v roce 1871, dnes je chován u několika chovatelů a v zoologických zahradách, u nás pravděpodobně nikoliv. První odchov se podařil v USA v roce 1935. Hnízdí v budkách, které vystýlá větvičkami, peřím, travinami a vlákny. Odchovy se mohou zdařit i v metrových klecích, vhodnější však jsou voliéry. Zimu v našich podmínkách musí trávit ve vnitřní vytápěné místnosti při teplotách nad 10°C.\nSměs semen pro střední papoušky, nejrůznější ovoce a zelenina, zelené krmení, piškoty.\nMada modrotemennýNázvy ve světě\nLatinsky: Tanygnathus lucionensis, Anglicky: Blue-naped Parrot, Německy: Blaunackenpapagei, Dánsky: Blånakket Grovnæbspapegøje, Španělsky: Loro Nuquiazul, Finsky: filippiiniennokkakaija, Francouzsky: Perruche de Luçon, Italsky: Pappagallo nuca azzurra, Japonsky: kooohanainkomodoki, Japonsky 2: コオオハナインコモドキ, Holandsky: Blauwnekpapegaai, Norsky: Blånakkepapegøye, Polsky: papuga modroczapkowa, Rusky: Синешапочный благородный попугай, Slovensky: ladniak modrotylový, Švédsky: Blånackad papegoja, Čínsky: 蓝颈鹦鹉\nCharmozín modrotemenný, Mada černoramenný, Mada kobaltový, Mada noční, Mada vlajkový, Mada zelený, Mada zlatokrký, Vini modrotemenný, Maďarský chrt, Maďarský ohař krátkosrstý


Spojené státy: Velká metodistická kongregace opouští denominaci - Křesťan dnes\nSpojené státy: Velká metodistická kongregace opouští denominaci\nMyrtle Beach – Velká kongregace v Jižní Karolíně požádala o odchod z United Methodist Church kvůli debatě kolem homosexuality. V únoru 2019 plánuje UMC uspořádat zvláštní zasedání své generální konference, aby zjistila, zda denominace zachová svůj oficiální postoj k homosexualitě a manželství osob stejného pohlaví.\nMetodistický kostel v Myrtle Beach, který má přibližně 1600 členů, zaslal žádost o odchod. Zatímco jejich odchod z UMC nebyl dokončen, shromáždění už změnilo jméno sboru na Christ United.\nReverend Jeff Dunn vysvětlil v rozhovoru s místními médii, že nechtěl, aby se jeho sbor objevil buď v táboře, který se LGBT lidem vyhýbá, nebo mezi těmi, co přijímají homosexuální životní styl jako přijatelný.\n„Vždy jsme byli církví, která neodsuzuje a nedělá kompromisy. Nikdy nenecháme někoho cítit, že se u nás cítil nemilován,“ řekl Dunn. „Hluboce milujeme zejména lidi, kteří jsou přitahováni stejným pohlavím, ale současně nikdy nepovolíme něco, k čemu Bůh řekl záporné stanovisko.“\nDunn dodal, že „k tomu, abychom si udrželi svoji pozici, musí být náš sbor oddělen od tohoto boje, protože nechceme být spojeni ani s těmi, co homosexualitu odsuzují, ani s těmi, kdo to schvalují.“\n-mn- Zdroj: The Christian Post Foto: FACEBOOK/CHRIST UNITED – MYRTLE BEACH


Prodejní stánek plátěný – DELTA\nÚvod > Prodejní stánky a kiosky > Prodejní stánek plátěný\nProdejní stánek plátěný\nProdejní stánek plátěný 200×150 cm\nPlátěné stánky jsou především určeny pro prodej zboží na trzích a jarmarcích. Velmi jednoduše se sestavují, jsou velmi lehké a přitom stabilní.\nTechnická specifikace plátěného prodejního stánku\nšíře 2 – 2,5 m (po 50 cm)\nprofil hranolků 50 × 50 mm\nstřešní krytina stanovka 300 g/m²\nV základním provedení stánek obsahuje dřevěnou konstrukci z hranolků 50×50 mm, prodejní pult z OSB desky síly 15 mm (pro lepší manipulaci je deska rozdělena do několika menších dílů), plátěnou střechu z šedé „stanovky“ a zakrytý prostor pod pultem.\nDřevěná konstrukce stánku se spojuje pomocí šroubů a matek „motýlků“, plachty se k stánku připevňují provázky, takže není potřeba žádné nářadí. Navíc lze objednat jiné barevné provedení plachty, zakrytí boků a zadní stěny stánku plachtou nebo spodní pult z OSB desky pro uskladnění prodávaného sortimentu.


Žemlička sází na střelbu, i když k biatlonu přešel od běžeckého lyžování - iDNES.cz\nŽemlička sází na střelbu, i když k biatlonu přešel od běžeckého lyžování\nMilan Žemlička na juniorském mistrovství Evropy v biatlonu v Novém Mětsě na Moravě. | foto: Petr Lemberk, MAFRA\nJe to trochu paradox. Přestože český biatlonista Milan Žemlička začínal před lety svou sportovní kariéru jako běžec na lyžích, teď je jeho silnou stránkou především střelba. „V každém závodě sázím hlavně na ni. V běhu nepatřím mezi nejsilnější,“ prozrazuje dvacetiletý závodník z Letohradu.\nJeho taktika se osvědčila i při čtvrtečním úvodním startu na letošním mistrovství Evropy juniorů v Novém Městě na Moravě. „V individuálním závodě si toho se svou běžeckou kondicí můžu slibovat nejvíc,“ tušil Žemlička. „Tajně jsem doufal, že s bezchybnou střelbou, nebo nejhůře s jednou chybou, by to pódium dát mohlo.“\nNa střelnici nakonec minul jen jedinkrát. A tak vybojoval páté místo. „Spokojen jsem velmi,“ usmíval se. „Je to asi nejlepší výsledek v mé dosavadní kariéře,“ tvrdí majitel bronzové medaile ze štafety na loňském mistrovství světa v rumunském Cheile Gradistei.\nV sobotu navíc stejné umístění zopakoval ve sprintu, v němž také minul jednou a od bronzu ho nakonec dělilo necelých dvacet sekund. „Když jsem zjistil, že mi jedou výborně lyže, tak jsem to nakopl. Snažil jsem se tempo udržet, ale v posledním kole jsem už nic neviděl,“ říkal potom novinářům Žemlička.\nPochází z Včelákova, městysu s 550 obyvateli ležícím osm kilometrů severně od Hlinska v Čechách. „Se sportem jsem začínal v první třídě. Nejprve v Klubu klasického lyžování Hlinsko,“ popisuje. K biatlonu přešel díky svým výkonům v bílé stopě na Zimních olympiádách mládeže.\n„Vzniklo to tak, že za mnou přišel Jirka Faltus (vedoucí trenér žactva Klubu biatlonu Letohrad - pozn. red.), který na dětské olympiádě dělal trenéra klasického lyžování a zeptal se, jestli nechci zkusit biatlon. Tak jsem do toho šel a dovedlo mě to až sem,“ usmívá se.\nJe vidět, že šlo o dobrou volbu. „V běžeckém lyžování bych se asi nedostal tak daleko jako dnes v biatlonu,“ myslí si Žemlička, jenž hned při prvním startu na evropském šampionátu v Novém Městě na Moravě splnil přání reprezentačního trenéra juniorského týmu Vlastimila Vávry a vybojoval umístění v elitní desítce.\nEvropský šampionát je pro české juniory prvním ze dvou vrcholů letošní sezony. Na konci února je čeká světový šampionát ve slovenském Osrblie. Může Žemlička důležitost obou šampionátů porovnat? „Doma je doma. Ale mistrovství světa má pořád vyšší váhu,“ myslí si.\nNa Slovensku totiž budou navíc startovat i dvě největší hvězdy juniorského biatlonu, Rakušan Felix Leitner a Švéd Sebastian Samuelsson, kteří se nyní chystají na světový šampionát dospělých v rakouském Hochfilzenu.\n„Dá se předpokládat, že kdyby tady byli, určitě by zasáhli do výsledků na předních příčkách. Takže těžko říct, jak bych na tom nakonec byl,“ nechce tipovat. „Navíc v Novém Městě chybí komplet norský tým, který by měl přijet až do Osrblie. Takže závodníků, kteří tam budou bojovat o nejvyšší příčky, bude ještě víc.“\nŽemlička si však atmosféru evropského šampionátu v domácím prostředí užívá. „Určitě je krásné startovat tady v posledním roce mezi juniory. Máme výhodu v tom, že tratě v Novém Městě máme dokonale najeté,“ uvědomuje si a těší se i z podpory českých fanoušků. Pomůže mu k dalšímu úspěchu v nedělní stíhačce?\nTémata: zimní olympijské hry, Nové Město na Moravě, Biatlon, Pardubický kraj, Vysočina, Milan Žemlička\nBiatlonistka Davidová dál září, je juniorskou mistryní Evropy\nBiatlonistka Davidová získala na ME juniorů v Novém Městě bronz\nJuniorské ME v biatlonu začíná pro domácí Čechy s nemocí i nadějí\nSkvostné stíhačky biatlonistů na MEJ, Davidová a Žemlička jsou šampiony\nDvojnásobná evropská mistryně Davidová: S maminkou jsme to oplakaly\nŽe byla největší favoritkou? Biatlonová princezna Davidová svou roli zvládla


Potřebujete navštívit psychiatra?\nTrvalý stres, konflikty a rychlé životní tempo ovlivňují náš duševní stav. Někteří lidé neustále žijí v tomto režimu a snaží se bojovat s problémy tradičními způsoby. Ne vždy to však pomůže. Někdy může být stres příliš intenzivní a za chvíli bychom mohli čelit nervovému zhroucení. Proveďte náš test a ověřte, zda potřebujete navštívit psychiatra.\nŘekl jsi ostatním lidem o svých problémech?\nKvůli něčemu se cítíš smutný. Co obvykle děláte v tomto případě?\nNechal jsem si dopřát potěšení, o kterém jsem dlouho snil\nHledám radu od přátel\nLituji se sám sebe\nBlízký vám ublížil. Vaše reakce ...\nVe chvíli štěstí ...\nMyslíte si, že brzy začne smůla\nNemůžete se vyhnout volnému vznášení úzkosti\nJste právě v tom okamžiku a užijte si to\nJak často uvažujete o návštěvě psychiatra na stupnici od 1 do 10?\nPodle vašeho názoru osud ...\nVždy tě zkouší\nNení to vůči tobě spravedlivé\nPříznivé pro vás\nCo si myslíte po boji s vaším milovaným, když váš hněv zmizí?\nO dobrých věcech, které jsme měli v minulosti\nZdá se mi o pomstě za jeho zády\nKolik jsem kvůli němu trpěl\nMáte rádi svůj vzhled?\nVáš spánek se v poslední době zhoršil\nCo vidíte na tomto obrázku?\nNěco mě sleduje\nMusíte navštívit psychiatra\nVáš výsledek naznačuje, že se nemůžete vyrovnat s problémy. Pravděpodobně proto vás tolik mučili. Izolujete se, často se nad sebou slitujete. Měli byste se naučit, jak řešit problémy a nepříjemné situace. Můžete to udělat s pomocí psychiatra. Sdílejte tento kvíz na sociálních médiích - podívejme se, zda vaši přátelé potřebují psychiatra.\nNěkdy potřebujete psychologickou pomoc\nNěkdy naříkáte nad osudem a trápíte se s jinými lidmi. Často potřebujete soucit někoho jiného. Může to znamenat potíže s převzetím odpovědnosti za sebe. Psychiatr vám pomůže lépe porozumět sami sobě a vyhodnotit vaši reakci v konfliktu nebo nepříjemné situaci. Sdílejte tento kvíz na sociálních médiích - podívejme se, zda vaši přátelé potřebují psychiatra.\nZvládáte psychologické problémy\nProblémy snadno snášíte, protože je dokážete správně posoudit. Je důležité, abyste v obtížné situaci neměli sklon litovat se a pokoušet se najít cestu ven. Ve většině případů můžete své pocity vyřešit tak, že neoslovíte psychiatra. Sdílejte tento kvíz na sociálních médiích - podívejme se, zda vaši přátelé potřebují psychiatra.


Zkompletuje lídr sbírku skalpů? - Kladenský deník\nZkompletuje lídr sbírku skalpů?\nKladno - Vyhráli v Budějovicích, Liberci a také v Opavě. Aby měli sbírku venkovních skalpů čtyřlístku spolufavoritů kompletní, musí v pondělí Kladno v televizní dohrávce 18. kola volejbalové extraligy uspět v Ostravě (17.30). Ta však doma jako jediná dosud nezaváhala.\nPokud se Kladnu podaří dobýt ostravskou tvrz, bude jen krůček od vítězství v základní části nejvyšší soutěže, protože Budějovice v sobotu prohrály v Brně a Liberec doma podlehl Opavě. V případě výhry by se jen Ostravané bodově dotáhli na Kladno, které však má v posledních čtyřech kolech výrazně lepší los.\n„Výsledky to určitě překvapivé jsou, teď záleží na nás, co s tím uděláme. Pokud vyhrajeme, tak nás o první místo těžko někdo připraví,“ prohlásil trenér Kladna Jindřich Licek, jehož výběr bude mít po dnešku nejtěžší soupeře za sebou, zatímco kvartet pronásledovatelů by měl shodně bodů.\nOstravané dlouho vedli extraligovou tabulku. „Vzhledem k ne úplně silnému kádru se pro mě překvapivě drží. Dobře jim funguje obrana a mají solidní servis. Myslím, že dnešní utkání bude právě o servisu,“ mínil Licek s tím, že se jeho družstvu po delší době postaví silný soupeř, který prověří jeho formu.


Výmarský ohař - Krmeni.cz\nVýmarský ohař, jinak také známý pod přezdívkou "šedý duch" či „stříbrný duch“. Plemeno bylo zřejmě vyšlechtěno na počátku 19. století velkovévodou Karelem Augustem z Výmaru. Nic méně se najdou i skeptici, kteří tvrdí, že plemeno bylo vyšlechtěno již daleko dříve. O tom svědčí obraz namalovaný známým malířem van Dyckem, který zobrazuje Ruperta z Falcka se psem, který se dnešnímu výmaranovi velmi podobá. Musíme však vzít v úvahu alespoň to, že stříbrošedá barva se u ohařů vyskytovala již v 17. století. Mezi předky dnešního výmarského ohaře můžeme najít plemena jako jsou svatohubertští psi, krátkosrstí ohaři, angličtí pointeři, španělští ohaři a francouzští honiči. Další verze tvrdí, že výmaran, nebo spíše ohař stříbrné barvy, byl velkovévédou Karlem Augustem byl dovezen od knížete Esterháziho, kde si velkovévoda při své návštěvě zakoupil několik psů stříbrnošedé barvy. Ať tak či onak, vzniklo velké sportovní plemeno, které se využívalo při lovu velké zvěře a dokonce i ve službách policie. V době 19. století známe hned tři typu výmaranů – sanderslebenský, weisenfelský a durynský, nicméně pro kynologisckou veřejnost byl tento typ stříbrného zbarvení považován za modrou varietu německého krátkosrstého ohaře. Standard pro krátkosrstého výmarského ohaře byl vystaven roku 1896. Po druhé světové válce se výmarský ohař začal prosazovat i v Kanadě a USA.\nExistuje však i dlouhosrstá a středně dlouhosrstá varianta výmarského ohaře, ty byly uznány FCI roku 1935. Z počátku nebyly tyto dlouhosrsté variety uznávány, ačkoli se ve vrzích krátkosrstých výmaranů rodila i štěňata dlouhosrstá. Díky zásluze rakušana Hegendorfa a O. Stockmeyera se staly dlouhosrsté variety uznávané a posléze i oblíbené.\nJe to vznešený pes, který zaujme svou elegancí a svou kovovou stříbrošedou srstí. Vyniká svou hbitostí a poslušností, je to vhodný rodinný mazlíček.\nKohoutková výška u psů je 59 – 70 cm u fen se vyžaduje výška 53 – 63 cm. Barvu srsti můžeme označovat také jako stříbrosrsnčí zbarvení, stříbřitá nebo myší šeď, povoleny jsou i tóny mezi nimi. Existuje krátkosrstá a dlouhosrstá varieta. Ocas se u dlouhosrstých variet nekopíruje.\nKrátká srst vyžaduje jen minimální péči. Psi s dlouhou srstí jsou na úržbu pochopitelně náročnější. Jako lovecké plemeno vyžaduje hodně pohybu a činnost, která ho zabaví.\nFoto: Chovatelská stanice Od Gallasů, www.od-gallasu.cz\nChovatelská stanice Sirius nova, www.weimaraner.cz


Boleslav chce pokračovat v obchodování s Dánskem - Boleslavský deník\nŠirší obchodní vztahy by mohly v budoucnu vzniknout mezi Mladou Boleslaví a dánskými investory. O případných obchodech již jednali zástupci dánských firem i ambasády společně s vedením města a společností Ško-energo.\nDánská delegace na radnici v Mladé Boleslavi | Foto: Pavel Šubrt\nKe schůzce došlo ve městě minulý týden, část se jí odehrála v sídle Ško-energo, aby si dánští delegáti prostředí prohlédli. „Setkání na území města Mladá Boleslav mají za účel navázat obchodní vztahy a spolupráci mezi městem Mladá Boleslav, Škodu Auto a dánskými firmami,“ zdůraznil účel návštěvy primátor Mladé Boleslavi Raduan Nwelati.\nDánové již s Mladou Boleslaví spolupracují v oblastech vody a energie, nyní by se mělo tedy přidat teplárenství a chlazení. Podle obchodního rady dánské ambasády Jense Thomsena je zapotřebí, aby se rozvíjela spolupráce mezi jednotlivými městy a zeměmi při řešení globálních problémů. Proto vše zainteresovaným stranám připadá spolupráce Mladá Boleslavi s Dánskem přínosná.