Recenze Sony Ericsson G900: všestranný manažer | mobilenet.cz\nSony Ericsson G900: všestranný manažer\n29. 07. 2008 43\nOtestovali jsme velmi zajímavý smartphone Sony Ericsson G900 s operačním systémem Symbian UIQ, který nabízí vedle dotykového displeje také ovládací blok a numerickou klávesnici. Ve výbavě najdeme hudební přehrávač, FM rádio s RDS, 5 Mpx fotoaparát, podporu 3G, Wi-Fi a také pokročilejší organizační funkce zahrnující například skener vizitek.\nSony Ericsson G900 je jedním z dvojice modelů zcela nové řady G, která má za úkol uspokojit i ty nejnáročnější manažery. Vzhledově se telefon podobá nižšímu modelu s označením G700. Oproti němu však přináší navíc 5 Mpx fotoaparát a Wi-Fi.\nSony Ericsson G900 - oficiální fotografie\nTIP: Vyzkoušejte si telefon v grafickém simulátoru.\nčervené (Dark Red), hnědé (Dark Brown)\ndotykový, typu TFT, rozlišení QVGA (240 x 320 px), 262 tisíc barev, úhlopříčka 2,4"\n128 MB RAM, 160 MB ROM + paměťové karty Memory Stick Micro (až 4GB)\ne-mailový klient, kalendář, úkolovník, poznámky, kalkulačka, časovač, stopky, opakovaný budík, svítilna, synchronizace s PC, prohlížeč Office dokumentů, čtečka RSS kanálů, rozpoznávání rukopisu, čtečka vizitek, flight-mód\n72-hlasá polyfonie, hudební přehrávač (podpora MP3, MP4, AAC, eAAC+ a WMA), stereo FM rádio s RDS, přehrávač videa (podpora 3GP a MP4), TrackID, PhotoDJ, VideoDJ, MusicDJ, JAVA 2.0, internetový xHTML prohlížeč Opera 8.65\n5 Mpx (2560 x 1920 px), autofocus, touchfocus, LED dioda, až 16x digitální zoom, stabilizátor obrazu, multi-shot, scény, vyvážené bílé, efekty, panorama, X-Pict Story\nnahrávání QVGA videa (320 x 240 px, 30 snímků/s) ve formátu MP4\nUSB 2.0 (Fast-port konektor, ActiveSync), Bluetooth 2.0 (profil A2DP)\nGPRS (třídy 10), UMTS (až 384 kb/s), Wi-Fi (IEEE 802.11 b/g)\nDoba hovoru: až 12 hod (GSM), 4 hod (UMTS), pohotovostní režim: až 380 hodin, videohovor: až 2 hod 30 min\n9 320 Kč (k 25. červenci 2008)\nmobilní telefon Sony Ericsson G900\ndatový USB kabel DCU-65 (USB 2.0)\nObsah balení s mobilním telefonem Sony Ericsson G900\nPro koho je Sony Ericsson G900?\npro lidi, kteří hledají kompaktní telefon s operačním systémem Symbian UIQ\npro ty, kterým se zamlouvá koncepce klasického telefonu zkombinovaná s dotykovým displejem\npro všechny manažery, kteří nechtějí kompromisy v multimediální výbavě\nPro koho naopak není Sony Ericsson G900?\npro lidi, kteří požadují od smartphonu svižnější procesor (než jen 200 MHz)\nnekoupí si ho ti, jenž by postrádali dvojici EDGE/HSDPA\nVzhledem k podobnosti recenze Sony Ericssonu G900 s dříve psanými prvními dojmy z telefonu jsou některé pasáže převzaty a pouze patřičně upraveny.\nDesign a konstrukce: výtvor se vší parádou\nSony Ericsson G900 s rozměry 106 x 49 x 13 milimetrů a hmotností 99 gramů se může pochlubit prvotřídním konstrukčním zpracováním. Plastové kryty na sebe bezproblémově lícují, nikde nic nevrže. Otisky prstů se vyskytují pouze na části s ovládacím blokem a samozřejmě na dotykovém displeji, pokud jej budete stejně jako my často ovládat prsty.\nTelefon ve srovnání s platební kartou zepředu a zezadu\nU Sony Ericssonu jsme se konečně dočkali klasických kontextových kláves pod dotykovým displejem, což rozhodně přispělo k rychlosti ovládání telefonu jednou rukou. Novinka v sobě skrývá také stylus, který se vysouvá z levého boku směrem nahoru. Bohužel nás ale zklamala jeho délka, v řeči čísel 7 centimetrů je přeci jen hodně málo. Proto jsme si více oblíbili ovládání telefonu pomocí kurzoru a podle potřeby tento způsob doplňovali i ovládáním dotykem prstu na displej. Ikonky jsou totiž dostatečně velké, jen některé nabídky dělají problémy, například malé ikonky na horní liště v pohotovostním režimu.\nSony Ericsson G900 se v ruce drží velmi dobře\nBoky telefonu a na posledním obrázku detail slotu pro stylus\nRozmístění jednotlivých prvků na smartphonu G900 je následovné. Na pravém boku nalezneme dvojici tlačítek pro regulaci hlasitosti, spoušť fotoaparátu a tlačítko zámek telefonu. Na levý bok výrobce umístil slot pro stylus a konektor Fast-port, vedle kterého najdeme pod krytem baterie i slot pro paměťové karty. Bohužel si poradí pouze s kartami formátu Memory Stick Micro. Výrobce udává maximální velikost podporovaných paměťových karet 4GB. U konektoru je dále indikační LED dioda, která zeleným blikáním upozorňuje na zmeškané události, hovory či nové zprávy. Během nabíjení svítí dioda také zeleně. Při téměř vybité baterii pak o sobě telefon dává vědět skrze červené blikání.\nTelefon a sedmicentimetrový stylus...detail displeje a zadní strany s reproduktorem\nNa zadní straně najdeme objektiv 5 Mpx fotoaparátu, přisvětlovací LED diodu, logo výrobce, reproduktor a zajímavý prvek vyvýšený nad okolní povrch, který brání proti nechtěnému skluzu telefonu z ruky. Reproduktor se bohužel nachází v dolní části, a tak se mi často stávalo, že jsem jej přikryl nechtěně svými prsty a mělo to vždy za následek zhoršení kvality reprodukce.\nBaterie typu Li-Pol nabízí kapacitu 950 mAh. Když jsme před několika měsíci testovali ještě prototyp telefonu, tak ten nám vydržel zhruba 1 až 2 dny. Finální verze nám nyní vydržela 3 až 4 dny. Sony Ericsson G900 jsme zatěžovali několika hodinami poslechu hudby, zhruba čtvrthodinovém brouzdáním po internetu přes Wi-Fi, pořízením pár fotografií a uskutečnili jsme také několik hovorů. Výdrž telefonu je možné ovlivňovat například regulací jasu displeje. Snížením podsvícení displeje částečně ušetříme baterii. Venku na přímém slunci je to však na úkor čitelnosti, která si i beztak od nás vysluhuje nízké známkové hodnocení.\nZadní strana telefonu bez plastového krytu baterie a detail slotu pro paměťové karty\nOvládací blok a klávesnice: konečně na dvojí způsob\nSony Ericsson vstoupil se svým modelem G900 do tzv. "čistých vod". Na našem trhu zatím nenajdeme mnoho telefonů s dotykovým displejem, numerickou klávesnicí a ovládacím blokem současně. Zákazník si vždy bude moci vybrat, jaký způsob ovládání je mu v danou chvíli milejší. Ne na všechno je totiž dotykový displej tou nejlepší volbou. V několika případech je stále nutné vysunout stylus. Potěšilo mě však, že je možné v některých nabídkách zvětšit text, a tak docílit větší přesnosti při ovládání displeje prstem.\nNumerická klávesnice ve dne a v noci...intenzitu podsvícení můžeme pochválit\nTři tečky, které se nachází pod dotykovým displejem, by mohly naznačovat přítomnost dotykové plochy. Ve skutečnosti ale tomu tak není, tečky na dotek nijak nereagují, vždy je nutné se poctivě dotknout displeje. Do bloku kláves pod displejem patří dvě tlačítka pro rychlé spuštění poznámek a zpráv. Jedná se o praktický doplněk pro snadnější přístup k často používaným funkcím. Škoda, že jim není možné přidělit jinou funkci. Někomu by se například hodilo skrze tyto klávesy otevřít hudební přehrávač, internetový prohlížeč a podobně. Dále pak nechybí klasická vracečka a mazací tlačítko "c". Uprostřed ovládacího bloku se nachází čtyřsměrné ovládací tlačítko s potvrzovacím středem. Stisk je bezproblémový a bez jakéhokoliv nepříjemného zvukového doprovodu.\nOvládací blok z různých úhlů\nStylus je uložen v levém horním rohu a je opravdu malinký. I když lze nyní prakticky všechny funkce ovládat bez vytáhnutí stylusu, na určité činnosti se díky dotykovému displeji hodí, například na internet, kalendář nebo poznámky. Pochválit musíme také alfanumerickou klávesnici, jejíž rozměrná tlačítka kaskádovitého uskupení jsou více než pohodlná. Otisky prstů zde nemají sebemenší šanci se uchytit. Podsvícení všech kláves je dostatečné a rovnoměrné.\nDisplej: QVGA, 262 tisíc barev, 2,4“…a hlavně dotykový\nDisplej typu TFT je dotykový a nabídne standardní rozlišení QVGA (240 x 320 pixelů) a úhlopříčkou 2,4 palce. V dříve testovaném prototypu nás překvapilo, že aplikace Swiss Manager ukazovala v kolonce s počtem barev displeje údaj 16 milionů barev. Jedná se však pouze o podporu daného čipu. Telefon nabídne běžných 262 tisíc barev. Čitelnost na slunci není ani tentokrát ideální, oproti smartphonům od tohoto výrobce M600i a P1i je to ale krok kupředu. V nastavení nechybí možnost zvolit si hodnotu jasu v měřítku procent celých čísel. Samozřejmostí jsou pak různá schémata, volba obrázku na pozadí či hodiny v pohotovostním režimu. Bohužel však scházejí hodiny úsporného režimu.\nDisplej a různé nastavení - výběr tapety, schéma, spořiče obrazovky atd.\nProstředí telefonu, ovládání: první krůček je vždy nejtěžší\nProstředím telefonu je opět grafické rozhraní UIQ 3.0 operačního systému Symbian 9.1. Konkrétně oproti P1i se toho příliš nezměnilo. V podstatě jsme zaznamenali pouze čtyři velké změny. Tou první je nový pohotovostní režim, druhou multimediální menu, které se u telefonu s UIQ objevuje poprvé, za třetí jsme se dočkali nového prostředí fotoaparátu a poslední změnou je nový správce úkolů (task manager).\nMenu Sony Ericssonu v matici a v nabídce\nPři prvním spuštění téměř jakékoliv aplikace budete muset nejprve chvíli počkat, než ji bude možné použít. Hláška „zaneprázdněn“ je doslova na denním pořádku. Jakmile je však většina aplikací načtena v paměti, jsou reakce takřka okamžité. V optimalizaci rychlosti tak inženýři udělali velký kus práce. Stejná situace platí i u sesterského modelu G700. Odezvy jsou jednoznačně rychlejší, než u P1i, a to i při zaplněné paměti. Jedinou výtku bychom měli k tomu, že párkrát nebylo možné spustit fotoaparát. Pomohlo až vypnutí telefonu, vyjmutí baterie na pár vteřin a opětovné spuštění. Jedná se o neduh jedné z prvních verzí firmwaru. Snad toto výrobce dokáže co nejdříve napravit.\nPosuvná lišta v pohotovostním režimu\nZajímavou novinkou je možnost zobrazení pohotovostního režimu. V dolní části se nacházejí ikony, mezi kterými lze horizontálně procházet. Každá ikonka má nad sebou panel s určitou funkcí. Do toho se lze přepnout stisknutím kurzorové klávesy nahoru. Poté lze již funkci v okénku ovládat. Vše je pěkně animováno a grafika se opravdu povedla. Standardně jsou zobrazeny 4 ikonky s panely, ke kterým lze přidat další. Na výběr je pak ze 7 dodatečných panelů, které lze zobrazit. Nechybí například panel s budíky, světovým časem, hudbou, RSS čtečkou, nebo poslední fotografií. V nastavení si lze vybrat také původní aktivní pohotovostní režim s rozklikávacími řádky, jaký známe z P1i a dalších. Pro ty, kteří chtějí mít zobrazenou jenom tapetu, se zde nachází volba pro vypnutí aktivního pohotovostního režimu.\nRůzná nastavení telefonu a na posledním screenshotu task manager\nZa podobu správce spuštěných aplikací a multitasking výrobce pochválit zrovna nemůžeme. Po stisku příslušné ikonky v pravém horním rohu se otevře pouze jednoduchá tabulka s naposledy otevřenými aplikacemi. Žádné údaje o velikosti paměti, kterou aplikace zabírá. Od dříve testovaného prototypu naštěstí výrobce zrušil omezení zobrazení pouze pěti posledních aplikací. Lepší volbou je tak instalace Swiss Manageru.\nProcesor a paměť: hodil by se už svižnější procesor\nPomocí aplikace Swiss Manager lze zjistit něco více o vnitřnostech telefonu. Začněme procesorem, který je taktovaný na 208 MHz. Jak se zdá, Sony Ericsson narazil na další problém. Dnešní smartphony konkurence již nabízejí procesory taktované na 400 MHz i více. I když je práce s telefonem někdy bezproblémová, příští model řady G by měl už rozhodně nabídnout minimálně 400 MHz procesor. Zredukovaly by se tím zbytečné prodlevy při otevírání přijatých zpráv, práce s Office dokumenty a především odezva internetového prohlížeče Opera. Sony Ericsson G900 disponuje celkem 128 MB RAM paměti, přičemž po startu telefonu je volných okolo 65 MB, tedy zhruba polovina. To bohatě stačí na současný běh desítek aplikací v paměti telefonu. Díky tomu je práce s aplikacemi následně dostatečně rychlá, nebýt slabšího procesoru. Vnitřní paměť pro ukládání dat pak má hodnotu 160 MB a je dále rozšiřitelná pomocí paměťových karet Memory Stick Micro (M2) až o 4GB karty, jak udává výrobce na svých stránkách.\nSwiss Manager je lepší volbou pro správu spuštěných aplikací...správce souborů\nMultimédia: hudba, FM rádio, obrázky a další zábava\nSony Ericsson G900 nabízí multimediální menu, které zahrnuje prohlížeč fotografií, hudební přehrávač a přehrávač videa. Prostředí je velmi povedené a navíc s pěknou animací. Lze nastavit, aby se toto multimediální menu vždy spouštělo v režimu na šířku. Při prohlížení fotografií či videa se objeví velká tlačítka pro snazší ovládání prstem. Vše je ale možné také ovládat kurzorovou klávesou pod displejem. Na obrázky lze použít funkci Photo-fix, přidat k nim efekt nebo je otočit. Zajímavostí je možnost přiřadit k obrázku vlastní tagy a podle nich pak později vyhledávat skupiny fotografií. Nechybí ani funkce X-pict story, známá již z modelu K850i, která spustí prezentaci fotografií. Dle nastaveného režimu (silent, happy, sad, romantic, energy nebo classic) jsou voleny přechody mezi obrázky, pozadí a také hudba. Odezva při listování fotek je bohužel pomalá, je to daň smartphonu. Veškerý multimediální obsah se skrývá také v klasickém správci souborů.\nHudební přehrávač je součástí nabídky „média“. Za povedenou grafiku, známou již z několika modelů Sony Ericssonu, s chytlavými animacemi můžeme výrobce pochválit. Přehrávači chybí jen ruční ekvalizér, nálady a další vlastnosti, známé například z nejvybavenějšího Walkmanu W960i. Na druhou stranu G900 disponuje režimem náhodného výběru skladeb, opakováním skladeb, ekvalizérem (včetně Mega Bassu a dalších 10 předvolených hudebních stylů), možností vytvářet playlisty nebo režimem automatického vypnutí přehrávače po stanovené době.\nRozeznávání hudby pomocí funkce TrackID, nastavení zvuku, MusicDJ\nSony Ericsson G900 nepostrádá funkci TrackID pro rychlé rozpoznání skladeb a FM rádio s RDS. Nechybí schopnost automaticky přeladit na silnější frekvenci, což se hodí hlavně při cestování. V nabídce dále nalezneme klasický MusicDJ a diktafon. Pro zábavu je v telefonu připravena bohužel jen jediná hra, a to Sudoku. Webový prohlížeč Opera je přítomen ve verzi 8.65 a bohužel zamrzí absence minimapy. K Sony Ericssonu G900 je možné připojit příslušenství HGE-100 a využívat tak GPS navigaci.\nFotoaparát: zaostřete dotykem\nStejně jako u nižšího modelu G700 prošlo také prostředí fotoaparátu v Sony Ericssonu G900 výraznou změnou. Sony Ericsson vyměnil tradiční spodní lištu (alá fotoaparáty Cybershot) za čtveřici velkých ikonek po levém boku. Po kliknutí na některou z ikon se rozbalí daná nabídka. Dále je k dispozici podrobnější seznam nastavení. V novém prostředí fotoaparátu lze vidět důraz na co největší ovládací prvky tak, aby bylo vše možno ovládat snadno i prstem. Možnosti jsou standardní a v nabídce nic nepřekvapí. Nechybí vyvážení bílé, efekty, režimy (normální, panorama, sekvence snímků), scény (automaticky, portrét, sport, dokument krajina, noční režim), multiburst nebo časovač. Prostředí je velmi pěkně zpracované a pozitivní dojem umocňují také okamžité reakce a vkusné animace.\nSony Ericsson G900 disponuje fotoaparátem s rozlišením 5 Mpx. Nechybí přisvětlovací LED dioda, se kterou bohužel osvětlíte předměty maximálně do jednoho metru. Potěší alespoň možnost využít tohoto přisvětlení i jako svítilnu. Dále výrobce přichází s novou funkcí, jak zaostřit předměty. Vedle známějšího autofocusu lze nyní také využít novinkový touchfocus, v překladu tedy zaostření pomocí dotyku. Jednoduše se dotknete prstem nebo stylusem části displeje, ve které chcete nějaký objekt zaostřit. U fotoaparátu mile potěší i stabilizátor obrazu.\nInovované prostředí fotoaparátu a různá nastavení\nZkušební fotografie – Sony Ericsson G900:\nUkázka exteriéru v podání Sony Ericssonu G900\nZnovu exteriér...ukázka interiéru a makro režim\nZkušební fotografie bohužel nedosahují kvalit elitního fotomobilu C902, který taktéž nabízí 5 Mpx fotoaparát. Výrobce rozhodně nemůžeme pochválit za podání barev, nižší ostrost a v některých případech také za nepěkné přepálení bílé. Snímky také bohužel občas trpí mírným sléváním barev. Za dobrých světelných podmínek se nám však přesto podařily pořídit některé snímky, které můžeme označit za velmi zdařilé. Telefon umí natáčet video v maximálním rozlišení QVGA (320 x 240 pixelů) rychlostí 30 snímků za sekundu. Výsledný soubor je formátu MP4.\nTelefonování a telefonní seznam: odpustíte mu absenci vyzváněcích profilů?\nTelefonní seznam je jako vždy u Sony Ericssonů velmi kvalitní. Paměť telefonu pojme stovky až tisíce vícepoložkových záznamů, záleží na volné paměti telefonu. Ke každému číslu lze přiřadit kromě telefonního čísla i obrázek, libovolné vyzvánění, datum narození, e-mailovou adresu, poznámku apod. Telefonní seznam nabízí čtyři způsoby řazení: podle jména, příjmení, společnosti a jména nebo podle společnosti a příjmení. Záznamy si můžete zálohovat na paměťovou kartu, případně z ní obnovit vaše kontakty. Sony Ericsson G900 nabízí vytváření skupin kontaktů a rychlé vytáčení (na numerické klávesnici si přiřadíte k jednotlivým tlačítkům dané kontakty). Pokud se nacházíte v pokrytí sítí 3G, budete si moci užít také videohovorů. Manažerskému modelu G900 však chybí vyzváněcí profily.\nTelefonní seznam, detail kontaktu, rychlé vytáčení\nZprávy: základ, navrch bohužel nic telefon nepřidává\nPaměť telefonu pojme tisíce zpráv, podle volné paměti telefonu. Zprávy je možné psát na dotykovém displeji, a to pomocí QWERTY klávesnice nebo rozeznáváním textu psaného na displej. Jako lepší volbu však vidím tradiční psaní na numerické klávesnici. Pro snazší psaní SMS je tu připraven slovník T9, který píše i bez české diakritiky, a do něhož lze přidávat také svá vlastní slova. Délku výsledné zprávy nezkracuje. Bohužel, stejně jako řada předchozích modelů výrobce, tak i Sony Ericsson G900 vám začne při psaní SMS zpráv odpočítávat až posledních 20 znaků. Při přechodu na druhou zprávu uslyšíte slabý tón a upozorní vás také krátký text („SMS 2“). Zprávu lze poslat i více příjemcům najednou. Taktéž si můžete zapnout doručenku.\nProstředí editoru zpráv, odpočítávání začne až když zbývá 20 znaků\nOproti konkurenčním Nokiím se Symbianem S60 mě zamrzelo, že není možné přejít z jedné přijaté zprávy rovnou na druhou pomocí směrů kurzoru. Vždy je nutné z jedné zprávy nejprve vylézt a následně otevřít další. Při pročítání několika zpráv si tak občas počkáte. Samozřejmostí u Sony Ericssonu G900 je podpora zpráv MMS (v maximální velikosti 300 KB). Telefon dále nabízí e-mailového klienta (příchozí pošta: POP3, IMAP4, odchozí pošta: SMTP). Sony Ericsson podporuje správu až deseti e-mailových účtů. Stahované e-maily mohou mít maximální velikost 300 KB. Stahovat lze pouze hlavičky nebo i celé zprávy, samozřejmostí je práce s přílohami.\nNápověda ve zprávách a přijaté zprávy\nOrganizační funkce: prohlížejte Office dokumenty a skenujte vizitky\nSony Ericsson G900 přináší velmi nabitou organizační výbavu. U kalendáře najdeme denní, týdenní nebo měsíční zobrazení. Synchronizace poznámek, úkolů, e-mailů a kontaktů s počítačem je možná pomocí Exchange ActiveSync skrze Bluetooth či USB kabel, snadno tak lze komunikovat například s Microsoft Outlookem. Poznámku je možné vytvořit velmi rychle. Stačí stisknout speciální tlačítko v levé části ovládacího bloku a ihned se otevře daná nabídka s poznámky. Využít můžeme jak zadávání textu skrze numerickou klávesnici, tak i kreslení přes dotykový displej. Škoda, že není následně možné nechat zobrazit poznámky v pohotovostním režimu na pozadí.\nKalendář, světový čas s budíky, synchronizace a diktafon\nTelefon nabízí trojici budíků, u kterých je možné zvolit denní opakování či opakování v pracovních dnech. Melodie budíku může být v podobě jakéhokoliv podporovaného hudebního souboru či FM rádia. Ke každému alarmu si můžeme připsat také krátkou poznámku. V Sony Ericssonu G900 dále najdeme převodník veličin, stopky, časovač (odpočívávání), diktafon, obyčejnou kalkulačku, RSS čtečku a správce připojení. Pomocí aplikace Quickoffice je možné prohlížet a editovat Office dokumenty. Pro čtení PDF dokumentů poslouží aplikace Pdf+.\nPřevodník ... | ... časovač ... | ... stopky ... | ... kalkulačka ... | ... Quickoffice ... | ... Pdf+\nVhod přijde jistě i funkce svítilna, která promění LED diodu na zadní straně telefonu v účinnou příruční lampičku. V nastavení je možné svítilnu zapnout na stálo, na 1 minutu, vysílat SOS morseovkou či nechat vypnutou. Mezi organizačními funkcemi najdeme také, stejně jako u modelu P1i, skener vizitek. Stačí vyfotit papírovou vizitku, chvíli počkat, než jednotlivé údaje telefon rozezná a poté si je můžete přidat jako nový kontakt do telefonního seznamu. Díky operačnímu systému Symbian UIQ a platformě JAVA je do telefonu možné doinstalovat nespočet dalších aplikací. V Sony Ericssonu G900 však chyběla pouze paměť kódů. Výrobce si tak za organizační schopnosti, kterými model G900 vybavil, zaslouží velkou pochvalu.\nSkener vizitek a jednoduché vytváření poznámek\nDatové funkce: chybí EDGE a HSDPA\nSony Ericsson G900 je postaven ještě na staré platformě, na které běží například i Sony Ericsson P1i. To znamená nepřítomnost pokročilých datových funkcí (EDGE, HSDPA, HSUPA) nebo samostatného grafického čipu. Telefon nabízí pouze základní GPRS a 3G. Bezdrátově lze telefon propojit s okolím pomocí technologie Bluetooth 2.0 (včetně profilu A2DP pro bezdrátový poslech hudby). Sony Ericsson G900 nabízí šikovnou možnost minimalizovat přenos skrze Bluetooth při přijímání dat. K počítači novinku připojíme USB kabelem (USB 2.0, ActiveSync).\nSony Ericsson G900 v přírodě\nZhodnocení: kompaktní telefon pro každého manažera\nSony Ericsson G900 je velmi kompaktní přístroj, který dokáže svými rozměry docela dobře zmást. Málokdo by tušil, že se jedná o smartphone s operačním systémem Symbian UIQ. Telefon se výrobci opravdu povedl až na pár chyb. Pokud si zvyknete na zpočátku pomalejší spouštění aplikací a překousnete chybějící vyzváněcí profily, nástavby EDGE/HSDPA a kratší stylus, pak budete zaručeně spokojeni. V nadstandardní výbavě najdeme 5 Mpx fotoaparát s touchfocusem, podporu 3G, Bluetooth 2.0, internetový prohlížeč Opera a také Wi-Fi. Dvojice nových smartphonů G700 a G900 by tak mohla konečně oslovit ty uživatele, kterým neměl v dané kategorii švédsko-japonský výrobce co nabídnout. Osobně bych si raději připlatil a pořídil si vyšší model G900.\nkoncepce klasického mobilního telefonu zkombinovaná s dotykovým disple\noperační systém Symbian UIQ se zdařilým grafickým prostředím\n5 Mpx fotoaparát s touchfocusem\nkvalitní hudební přehrávač s ekvalizérem (včetně Mega Bassu)\ndostačujících 128 MB RAM, 160 MB ROM a slot pro paměťové karty Memory\npřítomnost 3G a Wi-Fi\npomalý procesor 208 MHz\nJurY 29. 7. 2008 17:19\nparada ....krasny fon, mnozstvo funkcii, dotykovy display.....\nUz len dufat, ze onedlho bude moj :D\nlord.johnas 9. 8. 2008 15:23\nDobrý den, jak tak procházím recenze a fotky SE G900 nikde se nedočtu či nikde nevidím zda má nějak chráněnou čočku fotoaparátu. Tak se ptám, zda tento mobilní telefon má nějak chráněnou čočku a jestli ano tak jak??? Předem děkuji za odpověď.\nLuboš Srb 9. 8. 2008 16:02\nDobrý den, objektiv fotoaparátu Sony Ericssonu G900 není chráněn krytkou.\nstanda 19. 8. 2008 21:51\ndobry den,chci se zeptat,jestli je mozne na tento telefon nahrat skype a po pripojeni k wi-fi pomoci skype telefonovat a posilat zpravy?pripadne jaky telefon by to umoznoval?dekuji


Sakon Jamamoto – Wikipedie\n9. července 1982 (39 let)\n21 (21 startů)\n24. místo (2007)\nGrand Prix Německa 2006\nGrand Prix Koreje 2010\nSakon Jamamoto (japonsky: 山本 左近, Jamamoto Sakon; * 9. července 1982, Tojohaši, prefektura Aiči) je bývalý japonský pilot Formule 1. V roce 2010 byl jezdcem týmu Hispania.\n1 Závodní kariéra\n1.1.1 2006: Super Aguri\n1.1.2 2007: Spyker\n2 Kompletní výsledky\n2.2 Formule E\n2.3 Výsledky v ostatních motoristických kategoriích\nZávodní kariéra[editovat | editovat zdroj]\nJamamoto začal se svou závodní kariérou v roce 1994 v motokárové závodní škole na okruhu v Suzuce. Od roku 2001 závodil s monoposty Formule 3, největší úspěch s nimi však získal jen v Japonsku. Ještě téhož roku se rozhodl zkusit své štěstí v Evropě. Odjel pár závodů v britském mistrovství F3, ale ani jednou nebodoval. V roce 2002 neúspěšně závodil v německém mistrovství F3, v sedmnácti závodech ani jednou nebodoval. V roce 2003 závodil v evropské sérii F3, ale opět nezískal žádný rok. Kvůli svým neúspěchům v Evropě se rozhodl vrátit se do Japonska, zde v roce 2004 závodil opět ve formuli 3.\nDalší sezonu závodil ve Formuli Nippon, kde získal celkové desáté místo, a také se účastnil závodů Super GT s vozem Toyota Supra. Během japonské grand prix byl třetím pilotem týmu Jordan a zúčastnil se pátečního volného tréninku. O rok později ještě odjel celkem 6 závodů v Japonsku. Od června 2006 se stal testovacím jezdcem týmu Super Aguri F1. Pro sezonu 2007 zůstal testovacím pilotem Super Aguri, později nahradil Christijana Alberse v týmu Spyker. V témže roce a v roce 2008 se neúspěšně účastnil závodů GP2. Od roku 2008 je testovací pilot týmu Renault.\nJamamoto v Super Aguri\n2006: Super Aguri[editovat | editovat zdroj]\nOd 8. června, konkrétně od britské grand prix, se Jamamoto stal testovacím a zároveň náhradním jezdcem týmu Super Aguri. Od německé grand prix nahradil ve druhém voze Super Aguri do konce sezony Francka Montagnyho. Ovšem při svém prvním startu ve formuli 1 měl smůlu. Během volného tréninku zničil nové šasi SA06 a startovat musel ve starší specifikaci SA05. Navíc v závodě musel po prvním odjetém kole odstoupit kvůli mechanické závadě. Dokončit závod se mu podařilo až v Číně, a to na 16. místě, ovšem se ztrátou 4 kol na vítěze.\nNakonec se Jamamotovi podařilo dokončit i poslední dva závody, ve kterých si už vedl o mnoho lépe, než v předchozích grand prix. Pro další sezonu byl Jamamoto potvrzen jako testovací jezdec Super Aguri. Zároveň se však účastnil závodů GP2 v týmu BCN Competicion, později nahradil Christijana Alberse v týmu Spyker.\nJamamoto ve Spykeru v roce 2007.\n2007: Spyker[editovat | editovat zdroj]\nPoté, co byl ze Spykeru po britské grand prix vyhozen Christijan Albers, se na startovním roštu uvolnilo jedno místo. Poté, co ho v evropské grand prix nahradil Markus Winkelhock, bylo 26. července potvrzeno vypůjčení Sakona Jamamota od Super Aguri, pro zbývající závody sezony 2007. Při svém prvním závodě ve Spykeru, v maďarské grand prix, však havaroval už v sedmém kole. V dalších pěti závodech se mu už dařilo lépe. Všechny je dokončil, nejlépe skončil dvanáctý v domácím závodě ve Fudži. V posledním závodě měl Jamamoto kolizi s Fisichellou, který nedobrzdil do první zatáčky a když se snažil vrátit na trať, tak najel před Jamamotův vůz, a Jamamoto už kolizi nemohl zabránit.\nToyota RVX/05 3.0 V10\n2008 – 2009: Sakon Jamamoto se neúčastnil Formule 1.\nCosworth 2,4 V8\nBHR AUS MAL CHN ESP MON\nTD CAN EUR GBR\n19 SIN JPN\n15 BRA ABU\nBEI PUT PDE BNA MIA LBH MON BER MOS LON\nVýsledky v ostatních motoristických kategoriích[editovat | editovat zdroj]\n2001 Formule 3 Japonsko TOM's 18 0 0 5 117 4. místo\nFormule 3 V. Británie Avanti Dallara F301-Opel 4 0 0 0 0 24. místo\n2002 Formule 3 Německo GM Motorsport\nTeam Kolles Racing 17 0 0 5 0\nFormule 3 Itálie Team Kolles Racing 1 0 0 0 0\n2003 Formule 3 Euroseries Superfund TME Dallara F303-TOM's Toyota 20 0 0 0 0 27. místo\n2004 Formule 3 Japonsko TOM's 20 1 1 4 131 7. místo\n2005 Formule Nippon Kondo Racing 9 0 0 1 9 9. místo\nSuper GT Japonsko (GT500) TOM's Racing Team Toyota Supra 8 1 0 1 43 13. místo\n2006 Formule Nippon Kondo Racing 3 0 0 0 3,5 11. místo\nSuper GT Japonsko (GT500) NISMO Nissan Fairlady Z 3 0 0 0 15 21. místo\n2007 GP2 Series BCN Competicion 11 0 0 0 0 30. místo\n2008 GP2 Series ART Grand Prix 10 0 0 0 3 23. místo\n2008-09 GP2 Asia Series ART Grand Prix 11 0 0 1 13 9. místo\nV tomto článku byl použit překlad textu z článku Sakon Yamamoto na anglické Wikipedii.\n↑ , článek Déšť lehce promíchal pořadí, z Formule.cz, ze 7. října 2005\n↑ , článek Soupeři Ferrari nepřekvapili, dojelo si pro další double, z Formule.cz, ze 30. července 2006\n↑ , článek Schumacher vítězí v Číně a přebírá vedení, Alonso druhý!, z Formule.cz, z 1. října 2006\n↑ , článek Hamilton vyhrál, McLaren však body nebere, z Formule.cz, z 5. srpna 2007\nObrázky, zvuky či videa k tématu Sakon Jamamoto na Wikimedia Commons\nGalerie Sakon Jamamoto na Wikimedia Commons\nJaponští jezdci Formule 1\nHiroši Fušida • Noritake Takahara • Masami Kuwašima • Masahiro Hasemi • Kazujoši Hošino • Kunimicu Takahaši • Satoru Nakadžima • Aguri Suzuki • Naoki Hattori • Ukjó Katajama • Tošijo Suzuki • Hideki Noda • Taki Inoue • Šindži Nakano • Toranosuke Takagi • Takuma Sató • Sakon Jamamoto • Júdži Ide • Kazuki Nakadžima • Kamui Kobajaši • Júki Cunoda\nWorldCat Identities: viaf-9532155919355539730008\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Sakon_Jamamoto&oldid=19313781“\nJaponští piloti F1\nPiloti F1 stáje HRT\nPiloti F1 stáje Spyker\nPiloti F1 stáje Super Aguri\nStránka byla naposledy editována 2. 1. 2021 v 15:34.


Kniha: Jak být šik v Paříži (Marianne Levy) | Martinus\nKnihyBeletriaSpoločenská beletriaJak být šik v Paříži\nNew York má Chelsea, Londýn Notting Hill a Paříž – ta má Levý břeh. Co jsou tato místa zač? Všechna jsou rájem pro milovníky stylu a líhní módních trendů... Zvlášť na Levém břehu má móda hlavní slovo a doslova nařizuje, co se musí nebo nesmí nosit... Čítať viac\nNew York má Chelsea, Londýn Notting Hill a Paříž – ta má Levý břeh. Co jsou tato místa zač? Všechna jsou rájem pro milovníky stylu a líhní módních trendů... Zvlášť na Levém břehu má móda hlavní slovo a doslova nařizuje, co se musí nebo nesmí nosit.


Geocatching – nevídaný boom aktivní zábavy pro celou rodinu. | praktické informace,rady a zajímavosti …\nGeocatching – nevídaný boom aktivní zábavy pro celou rodinu.\nGeocaching vznikl v USA bezprostředně poté, co se 1. května 2000 rozhodnutím tehdejšího amerického prezidenta Clintona odstranila umělá odchylka přidávaná do signálu GPS. Tím se zlepšila přesnost tohoto navigačního systému pro běžné civilní uživatele z desítek až stovek na několik metrů. K červnu 2005 bylo již ve 215 zemích na celém světě přes 171 000 skrýší pro geocaching, z toho zhruba 700 v Česku. Na začátku března 2008 bylo na světě registrováno přes půl milionu míst, z toho 6600 v Česku. Podle statistik serveru geocaching.com najde alespoň jednu cache za týden v průměru kolem 50 000 lidí. V ČR bylo založeno do 31. srpna 2009 15 707 keší.\nJednou ze základních myšlenek geocachingu je umisťování keší na místech, která jsou něčím zajímavá a přesto nejsou turisticky navštěvovaná. V popisu cache (listing) jsou pak uvedeny informace o místě s jeho zvláštnostmi a zajímavostmi. Cache se ale umisťují i do zajímavých míst velmi frekventovaných. V některých případech je zajímavým právě úkol, který je s nalezením cache spojen. Člověk, zabývající se geocachingem, bývá označován slovem geocacher, česky též geokačer nebo prostě kačer. Po objevení cache, zapsání se do logbooku a případné výměně obsahu ji nálezce opět uschová a zamaskuje.\nCo se skrývá v pokladu?\nCache bývá vodovzdorná, většinou plastová schránka, kanystr, apod. Zakladatel cache (tzv. owner, z angl. owner = majitel) po jejím umístění zveřejní její souřadnice na některý internetový server zabývající se geocachingem. Schránka by měla být dostatečně veliká, aby se do ní vešel deník (tzv. logbook), do něhož se zapisují její nálezci. Bývá zvykem umísťovat do cache také nějaké „dárky pro objevitele“. Nálezce cache si smí dárek ponechat (a například přenést do další cache), ale měl by místo něj vložit něco vlastního (jiný dárek) pro další účastníky hry. Vhodnost konkrétních předmětů pro vložení do cache je dána jednak velikostí schránky, ale také představou, že nejčastějšími geocachery, kteří se na výměnu těší, jsou malé děti. Naprosto nevhodné jsou tedy předměty jako peníze (s výjimkou symbolických platných mincí jako např. jednotlivé mince cizích měn), cigarety, předměty s nemravným vyobrazením apod. Nepřípustné je vkládání jakýchkoliv potravin (žvýkačky, sušenky...).\nOd malých pokladů ve městech po velké dary\nKeše se ukrývají v různých typech schránek. Micro je velmi malá schránka, typicky lehce upravená a přizpůsobená krabička od filmu, od bonbonů tic-tac, od léků apod. Pro její možnost umístit ji nenápadně i do frekventovaných prostor se používá nejčastěji pro caches v centrech měst apod. Micro-cache bývá doplněna magnetem pro snadnější uchycení na kovových konstrukcích a bývá i velmi umně maskována tak, aby co nejlépe splynula s okolím. Pro svoji miniaturní velikost se do micro-cache nevkládají žádné předměty na výměnu, ale téměř výhradně pouze logbook.\nSmall – malá schránka, přibližně o objemu malé krabice na ohřívání potravin v mikrovlnné troubě, která se také jako schránka často používá. Small-cache obsahuje logbook a menší předměty na výměnu. Regular je schránka ideální velikosti, vejdou se do ní kromě logbooku i větší předměty na výměnu, malé plyšové hračky apod. Často se pro ni používají běžné krabice na ohřívání potravin v mikrovlnné troubě. Large jsou pak specializované výjimečné schránky, jejichž nadměrná velikost bývá zaměřena speciálně pro ukládání větších předmětů na výměnu (např. knih a CD).\nPro úplné začátečníky i specializované fanšmekry\nTradiční cache (český výraz tradicionálka) se umisťuje přímo na místě definovaném zveřejněnými souřadnicemi. U Multi cache (český výraz multina) je k nalezení cílové (tzv. finální) skrýše potřeba nalézt nejprve skrýš první danou zveřejněnými souřadnicemi a z informací získaných v první skrýši nalézt skrýš finální, případně druhou, třetí a další, postupně je nutné se propracovat až na tzv. finální skrýš. Multi cache mohou mít mnoho podob, spojuje je ale shodná filosofie postupného hledání řetězce pomocných skrýší nebo plnění úkolů směřujících k nalezení skrýše hlavní. Jednotlivé pomocné skrýše se nazývají stage (z angl. stage=stupeň). Zveřejněné souřadnice k Mystery cache (český výraz mysterka) ukazují zpravidla do blízkého okolí cache, ale skutečné souřadnice musí geocacher dopředu získat například prostudováním nějakých informací, vyluštěním hádanky, šifry apod.\nSpeciální cache je pak Webcam cache, která neobsahuje ukrytou schránku, ale přivede geocachera před objektiv konkrétní popsané webkamery. K virtuálnímu "odlovení cache" pak stačí, aby jiná osoba snímek z webkamery dostupný na internetu uložila. Geocacher pak uložený snímek přiloží jako důkaz k elektronickému logu cache. Kombinaci geocachingu a starší hry letterboxing tvoří Letterbox. Oproti tradiční cache obsahuje navíc razítko, které si nálezce otiskne do svého deníčku. U virtuálního cache (český výraz virtuálka) zas na zadaných souřadnicích není ukryta žádná skutečná schovaná schránka. Geocacher musí na hledaném místě něco zjistit (např. jména na pomníku apod.) a odeslat tyto informace ownerovi cache pro uznání logu. Earthcache je obdoba virtuálních keší. Earthcache se zakládá v místech s geologickou či jinou zajímavostí týkající se planety Země. Podobně jako u virtuálních cachí není úkolem najít cache, ale dojít na dané místo, zjistit nějaké informace, udělat fotografie atd. Vždy záleží na zakladateli, jaké podmínky pro uznání logu stanoví.\nGEOCACHING -- ne geocatching...\nSt, 23/11/2011 - 13:50 od Anonym (bez ověření)\nGEOCACHING -- ne geocatching, jak je v názvu článku.


Jak převést vývod sušiče 3-hroty na 4-hrot - Elektrické opravy\nElektrické opravy /\nJak převést vývod sušiče 3-hroty na 4-hrot\nPokud žijete ve starém domě a právě jste si zakoupili novou elektrickou sušičku, možná budete mít problémy se zapojením. Národní elektrický zákoník vyžaduje uzemnění pro 240 V obvody pouze od roku 1999 - předtím byly tyto obvody uzemněny neutrální vodič. Výsledkem je, že současné 240voltové spotřebiče, jako jsou sušičky, mají čtyřkolíkové zástrčky, zatímco starší zásuvky mají pouze tři. Není snadné převést neuzemněnou 3-kolíkovou zásuvku na uzemněnou 4-kolíkovou zásuvku - řešením je obvykle nahradit kabel sušiče.\nkredit: GregorBister / iStock / Getty ImagesZařízení elektrovodu je úkolem pro elektrikáře.\nZáklady 240 V obvodů\nV Severní Americe je energie přenášena do hlavního obytného panelu dvěma horkými dráty, z nichž každý má napětí 120 voltů vzhledem k nulovému nebo zpětnému drátu, který dokončuje elektrický obvod transformátorem na napájecím vedení. Napětí mezi těmito dvěma dráty je 240 voltů. Většina obvodů v domě běží na 120 V napětí a vyžaduje pouze jeden z těchto vodičů, ale větší zařízení běží efektivněji na 240 V napětí a vyžadují oba z nich. Lidé různě označují 240 V obvody jako 220, 230 a 250 V - to vše v podstatě znamená to samé.\nDodatečné vybavení 240 V zásuvky není snadné\nPokud chcete vyměnit vaši třípólovou zásuvku za čtyřpólovou, musíte spustit zemnící vodič zpět k panelu a připojit jej k zemní sběrnici panelu. Alternativou by bylo uzemnění vývodu samostatně na kovový kolík vnesený do země nebo případně do vhodné kovové vodovodní trubky. V každém případě je to práce pro elektrikáře a obvykle to není nutné, protože existuje lepší řešení. Kabel na nové sušičce můžete jednoduše nahradit kabelem kompatibilním se zásuvkou.\nNamísto toho proveďte dodatečnou montáž sušárny Pigtail\nPři diskusi o elektrických sušičkách se pigtail týká kabelu, který sahá od zadní strany spotřebiče. Zásuvky a zástrčky pro 240 V spotřebiče se dodávají v různých konfiguracích, které závisí na proudovém výkonu vypínače. Protože většina sušiček pracuje při 30 A, existují pouze dvě možnosti pro sušené copánky - trojbodová konfigurace a čtyřbodová konfigurace. Ve většině železářských obchodů můžete zakoupit pigtaily se třemi a čtyřmi hroty.\nPigtail se připojuje ke svorkám sušičky, které jsou za elektrickou deskou na zadní straně stroje, poblíž podlahy. Po odpojení sušičky, vyjmutí talíře a vytažení a odstranění šroubů, které drží čtyři dráty k terminálu, odstraňte starý pigtail. Před instalací výměny se třemi hroty je nutné připojit neutrální svorku k uzemnění - k jednomu z terminálů je za tímto účelem obvykle připojena spojovací deska. Potom přišroubujte vodiče pigtail ke dvěma horkým a jedinému neutrálnímu terminálu a jednoduše nechte zemnicí svorku odpojenou. Nyní můžete sušičku připojit do tříkolíkové zásuvky.\nJak mýt Windows\nPlány přestavby 2020\nJak převést prádelnu do koupelny\nJak odstranit strop Popcorn\nZdobení materiálů a spotřebního materiálu 2020\nJak odstranit žaluzie\nJak odstranit tuk z palmového oleje z oblečení\nJak dostat hloupé kal z koberce\nJak zastřihnout půl palce žulové desky\nSanded Caulk vs. Unsanded\nJak vypočítat částku Hardie Plank Siding\nJaké jsou průměrné náklady na izolaci stříkáním?\nJak se zbavit ošetřeného řeziva\nJak řezat plexisklo pomocí skládačky\nJak spočítat rady nohy\nDomácí výzdoba a architektura © Copyright 2020 | Jak převést vývod sušiče 3-hroty na 4-hrot


Použité manipulační zařízení čelisti na papírové role k prodeji - Mascus Česko\nNalézáte se zde: Mascus Česko > Manipulační zařízení > Příslušenství > Čelisti na papírové role\nPoužité čelisti na papírové role\nKompletní výpis inzerátů strojů pro manipulaci s materiálem v kategorii čelisti na papírové role naleznete níže. Použijte prosím tlačítko "Nové vyhledávání" pro konkrétnější vyhledávání v podkategorii strojů typu čelisti na papírové role, nebo pro hledání další techniky určené k manipulaci s materiálem.\n169 353 CZK\n61 052 CZK\n53 047 CZK\n8 636 CZK\n60 449 CZK\n167 777 CZK\n72 786 CZK\n277 572 CZK\n154 207 CZK\n49 346 CZK\nMascus umožňuje uživatelům nalezení vhodné použité techniky pro manipulaci s materiálem z podkategorie čelisti na papírové role, která je k dispozici na prodej.\nMáte-li zájem o některé použité stroje z podkategorie čelisti na papírové role nabízené k prodeji, zaškrtněte políčko vedle fotografie u inzerátu a přidejte si nabídku do oblíbených, nebo ji porovnejte s jinými zajímavými nabídkami. Zpřesnění výsledků vyhledávání docílíte volbou Nové vyhledávání na začátku stránky. Ve vyhledávacím formuláři můžete vyplnit požadované položky jako značka, model, cena nebo stát. Tím se dostanete rovnou k technice z podkategorie čelisti na papírové role, která vás konkrétně zajímá.


Devět zápasů a tečka. Ondřej Ruml se rozhodl vyměnit Vlašim za pražskou Duklu - Rakovnický deník\nDruholigová Vlašim hlásí krátce před začátkem letní přípravy na novou sezonu změnu v kádru. Šestý celek uplynulé sezony FORTUNA:NÁRODNÍ LIGY opouští záložník Ondřej Ruml, který zamířil do Dukly Praha. Přestup v pátek odpoledne oficiálně potvrdily oba kluby.\nZáložník Ondřej Ruml (uprostřed) v pátek oficiálně přestoupil z Vlašimi do Dukly Praha. | Foto: FK Dukla Praha\nČtyřiadvacetiletý Ruml je odchovance Viktorie Plzeň. Do velkého dospělého fotbalu ale poprvé nakoukl v dresu Frýdku-Místku. Přes následná působení v Domažlicích, Radotíně a Sokolově se dostal před minulou sezonou až pod Blaník, kde ale vinou zranění nastoupil pouze do devíti zápasů, v nichž zaznamenal jeden přesný zásah, když ve druhém kole pomohl k vysoké domácí výhře 5:2 nad Ústím nad Labem.\n„Ondrovi děkujeme za jeho práci ve Vlašimi a v novém působišti přejeme hodně úspěchů,“ uvedl středočeský celek na svém webu.\nNa Julisce podepsal Ruml dvouletou smlouvu. „Jsem rád, že můžu být v Dukle. Je to klub s velkou tradicí. Rozhodování nebylo těžké, Dukla je pojem a chtěl bych, abychom hráli v následující sezoně co nejvýš. Chci vyhrávat a udělám pro to všechno,“ nechal se slyšet prostřednictvím na webu svého nového zaměstnavatele.\n„Ondra Ruml by měl přinést do našeho týmu rozmanitost. Kromě toho, že je to zajímavý fotbalista, bereme ho i pro jeho zarputilou povahu. Přinese konkurenci na oba kraje naší sestavy,“ komentoval tamtéž Rumlův příchod sportovní ředitel pražského celku Jan Staněk.\nKádr Vlašimi tak před startem nového ročníku opustilo další jméno. Už dříve skončil Jakub Štochl, který po konci sezony udělal definitivní tečku za svou profesionální kariérou.\nDalší změny vedení klubu oficiálně oznámí v pondělí, kdy mužstvo pod dohledem nového trenéra Martina Hyského odstartuje letní přípravu.\nNa třetí ligové kolo se rakovničtí florbalisté mužského A týmu vydali do pražských Čakovic, aby…\nJe malým Fergusonem Rakovnicka, vždyť Stanislav Jansa trénuje fotbalisty Městečka už dlouhých…\nOBRAZEM: Lvice remízou v lázních udržely druhé místo\nV rámci 8. kola fotbalové divize zajížděly pavlíkovské Lvice na horkou půdu do Karlových Varů k…\nPozemkáři sbírali extraligové body doma i venku\nVíkendové duely české extraligy pozemních hokejistů přinesly rakovnickému HC 1972 body pro týmy…\nŠkoda Kamiq první majitel, servisní knížka, nehavarované Škoda Fabia první majitel, servisní knížka, nehavarované Škoda Fabia první majitel, servisní knížka, koupeno v D, nehavarované Škoda Citigo první majitel, servisní knížka, koupeno v D, nehavarované Škoda Octavia servisní knížka, koupeno v CZ, nehavarované Škoda Fabia první majitel, servisní knížka, koupeno v CZ Škoda Scala první majitel, servisní knížka, koupeno v CZ Škoda Scala první majitel, servisní knížka, koupeno v CZ + PRODAT AUTO


Dějiny >> 70. Výročí zahájení občanské války ve Španělsku\nSituace v roce 1936 v mnohém připomínala sud střelného prachu. Země s rozvráceným hospodářstvím, nesoucí si stigma prohrané války se Spojenými státy a ztráty kolonií a komplex ústupu z pozice světové velmoci byla v té chvíli jako stvořená pro vzrůst politického radikalismu a polarizace společnosti. Po vojensko-monarchistické diktatuře generála Primo de Rivery, jež trvala v letech 1923 – 1930, se rozpory ve společnosti a jiskřivá politická situace ještě prohloubily. V únoru 1936 se ve Španělsku konaly volby do kortesů (španělský zastupitelský sbor), kde zvítězily především levicové strany sdružené v alianci Lidová fronta, zatímco strany pravice, středu a také strany fašistické, se musely spokojit s byť těsnou, ale přesto volební porážkou. Avšak ti, kdo byli ve volbách poraženi, vehementně dávali najevo, že se pokusí moc získat zpět. Třeba i silou. Proti vládě, která se utvořila po volbách stály početné šiky nepřátel. Nenávistně se vůči ní stavěli vysocí důstojníci španělské armády, poněvadž nová vláda dávala najevo, že nehodlá navazovat na tradici španělského impéria a mocné armády, nenáviděli ji příslušníci fašistické strany Falanga, nenáviděli ji konzervativci, katolíci i monarchisté.\nPřed vypuknutím samotného povstání došlo k několika incidentům, po nichž snad již každému muselo být jasné, že logicky musí dojít k výbuchu. Za prvé to byl atentát na významného levicového poslance Luise Jimeneze de Asuu, místopředsedu kortesů. Tento atentát, k němuž došlo 12.3. 1936 a který měla na svědomí Falanga byl sice neúspěšný, ale dával jasně najevo, že se k něčemu schyluje. O den později, v průběhu přehlídky uspořádané při příležitosti čtvrtého výročí republiky na madridské Passo dela Castellan, vybuchla na vládní tribuně bomba. V nastalém zmatku namířil poručík Reyes na prezidenta Azaňu revolver, ale vzápětí sám padl pod výstřely státníkovy osobní stráže. Pohřeb fašistického důstojníka se stal záminkou pro krvavé srážky, při kterých zahynulo pět lidí a šestnáct jich bylo vážně zraněno. Ale ani druhá strana nezůstala nic dlužna. 13.7. byl vražedným komandem najatým socialisty (pravděpodobně na objednávku fanatické komunistky Dolores Ibárurri, zvané La Passionara) zastřelen významný pravicový politik a právník José Calvo y Sotelo, který mimo jiné proslul i výrokem adresovaným levicové vládě – „nedovolíme vám, abyste vydali Španělsko sovětským společensko – ekonomickým experimentům“ – který o situaci tehdejší doby hovořil velmi výstižně. To už však své pikle kula většina španělské generality. Generál Mola, který měl organizaci alzamienta nazional na starosti, již v červenci začal vydávat rozkazy. Povstání měl zahájit generál Yague, který měl zaútočit v Maroku a co nejrychleji jej předat Frankovi. V čele prozatímní nacionalistické vlády se počítalo s generálem Sanjurjem. Ten však tragicky zahynul při leteckém neštěstí a právě v té době přišla chvíle pro muže, který se stane symbolem Španělska na dlouhá desetiletí. Franco se chopil velení převratu.\nObčanská válka a zahraniční intervence\nOhromný povstalecký stroj se naplno dal do chodu 17. července 1936. Heslo „nad celým Španělskem je nebe bez mraků“ bylo signálem pro povstalce. Francisco Franco opustil Kanárské ostrovy a dostal se do Tetuánu (Maroko). Přitom je málo známa historka, jak vlastně se Franco z Kanárských ostrovů do Maroka dostal. Snad je to ironie osudu, že velkým činům, které ovlivní běh dějin na dlouho dopředu, téměř vždy předchází velmi nenápadné operace. Franco byl levicové vládě velmi dobře znám svým nepřátelským postojem k ní. Na Kanárské ostrovy byl odsunut právě proto, že z této poměrně odlehlé oblasti nehrozilo, aby mohl jakkoli výrazněji ovlivňovat politiku a především ostatní generály. Přesun Franca z Kanárských ostrovů do Maroka zajistil britský nakladatel Douglas Jerrold, který s myšlenkami frankistů sympatizoval. Tento muž zafinancoval a zajistil letadlo, které „náhodou“ v onu dobu přepravovalo na Kanárské ostrovy dva turisty. V Maroku však záhy povstání na chvíli uvízlo, protože chyběl dostatečný počet letadel a lodí, které by marocké jednotky přepravily na pevninu. A právě tehdy a právě zde poprvé zasáhla pomoc ze strany Německa a Itálie, jejichž letectvo a námořnictvo pomohlo přepravit povstalecké jednotky z Maroka na španělskou pevninu. Povstání se takto rychle rozšířilo a brzy se přeměnilo v krvavou občanskou válku.\nŠpanělská občanská válka nebyla jen konfliktem mezi dvěma znepřátelenými skupinami v jednom státě. Byla především kolbištěm, kde se střetly v té době dominující a radikalizující politické proudy a názory na uspořádání společnosti – levicový až komunistický a pravicový až fašistický. Bojišťí španělské občanské války využilo nacistické Německo, které se na Pyrenejském poloostrově připravovalo na budoucí dobyvačná tažení a odzkoušelo si nové zbraně a způsoby vedení boje, jako například kobercové bombardování. Také Itálie zde vycítila možnost posílené svého vlivu. V ústraní však nezůstal ani Sovětský svaz, ten zde mohutně intervenoval na podporu španělských komunistů. Nutno zde také zmínit případy čistek, které ve Španělsku páchala sovětská tajná služba NKVD. A to nejen ideovému nepříteli, nacionalistům, katolíkům a podobně, ale kupodivu také ve „vlastním“ táboře – proti nositelům „rozvracečských a fašizujících proudů“ – vůči trockistům a anarchistům. Největší zahraniční podporu však republikánům přinesli tzv. interbrigadisté, „nezávislí“ dobrovolníci, ochotni bránit „španělskou demokracii“. Ve skutečnosti i za tvorbou většiny jednotek interbrigadistů stály komunistické strany (v ČSR kupř. KSČ & Klement Gottwald). Neznámějšími byly prapory Thalman, či jednotka pojmenovaná po německém komunistovi Jiřím Dimitrovovi. Mezi interbrigadisty bylo i mnoho Čechoslováků, kteří vytvořili vlastní jednotky – Kulometnou rotu Jana Žižky z Trocnova, či Dělostřeleckou baterii Klementa Gottwalda. Zahraniční dobrovolníci se však našli, i když v menší míře, také na povstalecké straně. Vyjma německé Legie Kondor a italského expedičního sboru to byla kupříkladu rumunská Legie archanděla Michalea, irské tzv. „Modré košile“ a hlavně dobrovolníci z Portugalska, kterých se počítalo na tisíce. Co se týče vztahu české pravice a fašistů k občanské válce ve Španělsku, panovala zde víceméně shoda na tom, "že je nutno bránit křesťanské hodnoty proti vražednému sovětskému bolševismu". Podpora se pohybovala od schvalování Francova převratu, avšak nezasahování (katolíci, národní demokraté) až po intervence u španělských velvyslanců a pokusy o větší zapojení (Národní obec fašistická). Čeští příznivci generála Franca se bojů na povstalecké straně nezúčastnili, vyjma několika jedinců, jakými byl kupříkladu Vocílka - Mario, známý brněnský fašistický aktivista.\nOdkaz občanské války ve Španělsku\nJak k problematice této války přistoupit? Je si třeba uvědomit, že vítězný frankistický režim se nepodílel na hitlerovském válečném tažení (vyjma působení jedné dobrovolnické divize na východní frontě), nebyl totalitním režimem, neprobíhaly zde antisemitské a rasistické akce a pokud už k nim ojediněle došlo, nikdy ani z nejmenší části nenabyly rozměrů Třetí říše. Je nutno mít také na zřeteli, že vliv Falangy zde byl od konce druhé světové války postupně omezován. Osobně si myslím, že vítězství generála Franka znamenalo odvrácení smrtelného nebezpečí komunistické hegemonie v jižní Evropě a za to je třeba jej ocenit. Stejně jako v minulosti je však i dnes převážně levicovými intelektuály Franco vykreslován coby jeden z nejkrutějších diktátorů, který potlačil pokrokovou španělskou revoluci a zadusil „demokratizující“ proud. Na druhou stranu je pokračováno ve vytváření mýtu „demokratické“ a „se Španělskem to dobře myslící“ Lidové fronty a je podporován mýtus interbrigadistů. Přitom je pravdou, že interbrigadisté byli ve valné většině ti nejzarytější přívrženci Sovětského svazu, kterým šlo hlavně o celosvětové rozšíření „revoluce“, třeba i násilím. Ironií osudu je, že kupříkladu v České republice byli nedávno ministrem obrany vyznamenáni někdejší dva bývalí čeští interbrigadisté, i když je jasné, že bojem ve Španělsku se nijak o obranu vlasti nepřičinili. Na druhou stranu zde umírají zapomenuti českoslovenští letci z druhé světové války a členství protikomunistickém, tzv. třetím odboji, je považováno málem za neslušnost. Nad Španělskem se v té době vznášela hrozba naprostého kulturního vykořenění a přeměny státu v pokusnou laboratoř SSSR. „Demokratičnost“ a pokrokovost levicového tábora nejlépe dokládá vypalování kostelů a historicky cenných budov postavených za doby monarchie, ničení památek a vraždy nejen politických odpůrců, ale též civilistů - kupříkladu jeptišek (nutno dodat, že v tomto velmi vynikal "neautoritářský" levičák, anarchistický soudruh Buenaventura Durruti) za příslušnost k „nepokrokovým“ a „reakčním“ silám a institucím. Samozřejmě i frankistický režim měl své negativní aspekty jako mnohdy velmi kruté represe, či poklonkování se nacistickému režimu v počátečním období vlády. Franco však nikdy svůj režim nepovažoval (na rozdíl kupříkladu od Hitlera) za nějakou novou epochu, či „tisíciletou říši“. V tom je obrovský režim mezi nacismem a diktaturou generála Franka. Frankismus nehodlal stvořit nějakého „nového nadčlověka“, neplánoval vytvořit „novou společnost“. Francisco Franco spatřoval vrchol dějin Španělska v „období Katolických králů“ a hodlal Španělsko hodnotově vrátit právě tam. Pro Franka byla monarchie přirozeným a nejlepším řešením pro Španělsko. Diktatura byla pouze dočasným řešením, které mělo připravit půdu pro opětovný nástup monarchie. Ta po Francově smrti skutečně nastoupila, i když byla jistě jiná, než jak si ji představoval on.


Abbottová Rachel: Zabij mě znovu | MALL.CZ\nNacházíte se zde: Úvodní strana›Knihy›Dobrodružné, thrillery› Abbottová Rachel: Zabij mě znovu\nZnačka: Náš kód: 100000667993\nKdyž je váš život jedna velká lež, komu se dá věřit? Když Maggie Taylorová přijme v Manchesteru nové zaměstnání, je přesvědčená, že z pohledu její rodiny jde o krok správným směrem. Děti si zvyknou záhy, ovšem manžel Duncan už tak nadšený není. Celý popis\nKdyž je váš život jedna velká lež, komu se dá věřit?\nNic ale nemůže Maggie připravit na šok, který zažije, když jednou večer přijde z práce domů a zjistí, že Duncan zmizel a jejich malé ratolesti nechal samotné. Nemůže se mu dovolat a vůbec netuší, kam mohl manžel odejít a proč. A pak zjistí, že není jediná, kdo po něm pátrá.\nKdyž dojde k brutální vraždě ženy, která se Maggie nesmírně podobá, a vyšetřování převezme inspektor kriminálky Tom Douglas, uvědomí si Maggie, jak málo toho ví o Duncanově minulosti. Je tím, koho miluje? A před kým chtěl utéct?\nNa rozhodování, zda mu důvěřovat, nebo ho zradit, nemá mnoho času. Jedno už totiž Maggie pochopila – brzo zemře další žena a možná to bude ona sama.


Ubytování Dalov/levné chaty a chalupy/Jeseníky\nUbytování Dalov - chaty a chalupy, penziony, apartmány, levné ubytování v soukromí v Dalově - oblast Jeseníky\nÚvod Doporučujeme Katalog 2021 / 2022 Jeseníky Dalov Zobrazit na mapě Výlety, turistika, sport Vyhledat ubytování Vánoční pobyty Silvestr 2021 Víkendové pobyty Last minute Jarní prázdniny 2022 Ubytování u sjezdovky\nMožná hledáte: Dalov na Severní moravě a Slezsku.\nV okolí Dalova byly nalezeny další možnosti levného i kvalitního ubytování v Jeseníkách v těchto 5 obcích:\nVíte o nějaké zajímavosti v obci Dalov nebo v okolí? Máte zde oblíbenou restauraci, hospůdku, skiareál nebo sjezdovku? Víte o zajímavém místě, možnosti koupání, tipu na výlet či atrakci v Dalově v Jeseníkách? Podělte se s námi a dejte tip ostatním, kteří se chystájí navštívit Jeseníky!\nKde jsem: Chaty a chalupy Katalog 2021 / 2022 Jeseníky Ubytování Dalov


Zápisky jedné knihovnice : Poslední dívka\nBýt Poslední dívkou není žádné terno. O tom by mohly vyprávět Lisa, Sam a Quincy, tři mladé ženy. Poslední dívky se jim říká proto, že jako jediné přežily masakrální útok bestiálního vraha, zatímco jejich společníci to štěstí neměly. Každá se s tím vyrovnala po svém. Lisa se stala terapeutkou, Sam zmizela neznámo kam a Quincy se snaží vést obyčejný život s partnerem. Jako foodblogerka se zabývá pečením, což je, spolu se štědrou dávkou xanaxu, její vlastní způsob terapie. Ochrannou roku nad ní drží i policista Coop.\nJednoho dne je však Lisa nalezená mrtvá, podřezala si žíly. Vypadá to, že kult Posledních dívek po letech znovu ožívá. U Quincyina domu se objevuje dávno ztracená Sam, novináři touží po nových informacích a Quincy je z toho celá pryč. To, co se snažila celých deset let v paměti vytěsnit, je zase zpátky. Nebo ne?\nByť jsou Poslední dívky tři, do popředí se dostává Quincy. Její dějovou linku sledujeme nejen v současnosti, ale objevují se i flashbacky deset let zpátky, které líčí události v Pine Cottage, kde se útok odehrál. Ale jestli si myslíte, že odhalení vraha bude hračka, jste na omylu.\nPřipravte se na pořádnou jízdu ve stylu starých dobrých psychothrillerů, při jejichž čtení si nejste jistí ani sami sebou.\nHlavní postavy jsou vylíčeny docela věrně a plasticky. Díky tomu nejsou prvoplánově kladné. Přiznám se, že jsem si nebyla jistá, komu věřit. Sam mi byla od počátku nesympatická, hned jsem věděla, že ji nesnáším. Quincy byla tvrdší oříšek. Docela fajn holka, někdy sice trochu nerozhodná a snadno zneužitelná, jenže pořád mi něco nesedělo... Ale co? Vraždila ona? Nebo někoho kryla? Autorka si s vámi celou knížku pohrává jako kočka s myší. Už jsem přečetla pěknou řádku knih stejného žánru jako je Poslední dívka, takže jsem si byla jistá, že jsem uhádla vraha i pointu celého příběhu. Tušíte správně, že autorka mé teorie rozmetala v prach.\nPoslední dívka je thriller s detektivní zápletkou, psychologickými prvky a nádechem tajemna. Vhodně použité prolínání časových rovin vás neustále udržuje v napětí a nutí otáčet další a další stránky. Tahle kniha je zárukou, že si užijete jeden z nejnapínavějších a nejvíc překvapujících románů tohoto žánru.\nJsem ráda, že jsem mohla knihu "otestovat" ještě předtím než oficiálně vyrazí na český knižní trh. S klidným svědomím ji můžu doporučit všem milovníkům thrillerů.


Tescoma Vykrajovátka tradiční na linecké cukroví DELÍCIA- Dortisimo.cz\nVynikající pro přípravu originálního lineckého cukroví. Dvě kulatá vykrajovátka s rovným a vlnitým okrajem a šest mini vykrajovátek s tradičními motivy pro vykrojení středů. Uloženo na kroužku pro přehledné skladování. Vyrobeno z prvotřídního odolného plastu, vhodné do myčky.\nPrůměr vykrajovátek: 6 cm\nPrůměr středů: 3,5 cm\nDotaz na prodavače k výrobku Tescoma Vykrajovátka tradiční na linecké cukroví DELÍCIA


VLK - LOUTKA, MAŇÁSEK - Kufřík.cz\n› LOUTKY › LOUTKY JEDNOTLIVĚ › VLK - LOUTKA, MAŇÁSEK\nVLK - LOUTKA, MAŇÁSEK\nVLK - LOUTKA, MAŇÁSEK do Vašeho divadla. Příjemný materiál, oboustranné kvalitní provedení.Lze využít jako maňásky či loutky do loutkového divadla. Vynikající pro rozvoj řeči a fantazie. Česká hračka pro děti od 3 let.\nKód produktu 47024\nJak můžete vlka využít?\nRádi byste vlka použili jako dekoraci či jednoduše chcete, aby hezky stála?


Svou reakci k tomuto příspěvku přidal uživatel Tron.\nZa sebe to zde hodnotím jako příjemnou zkušenost.\nSvou reakci k tomuto příspěvku přidal uživatel Honza D..\nKvalitní ošetření očí, až jsem byl překvapen, že takové lze u nás nalézt.\nSvou reakci k tomuto příspěvku přidal uživatel Robert K..\nKlinika a doktoři v ní jsou super.\nV diskuzi OČNÍ CHOROBY U LIDÍ - ODCHLÍPENÍ SKLIVCE se k tomuto tématu vyjádřil uživatel Dana Šindelářová.\nSvou reakci k tomuto příspěvku přidal uživatel Martinka.\nBohužel u obou našich dětí byly zjištěny oční vady, tak jsme řešili, kam chodit..dobře jsme udělali, že jsme u nás v havířově vyzkoušeli Foveu, tedy oční studio, kde vyšetří zrak a zároveň doporučí vhodné brýle pro děti i dospělé..rezervace je možná i přes internet:\nSvou reakci k tomuto příspěvku přidal uživatel Klára F..\nJsem díky nim bez obtíží. Takže budu docházet i nadále.\nSvou reakci k tomuto příspěvku přidal uživatel H.Lorenc.\nZa sebe velmi kliniku Horní Počernice doporučuju. Zatím mě v ničem nesklamali.\nZa 1)pěkná klinika, vzhled se mi vážně moc líbí a za 2)operace očí proběhla skvěle, díky moc.\nSvou reakci k tomuto příspěvku přidal uživatel Luboš F..\nMám to sice do počernic pěkně daleko, ale pořád je to lepší si dojít takhle do dobrých rukou než nějakým šarlatánům.\nDobrá klinika na operaci očí.


RELX - CBD POD | ráj ecigaret\nJedna ze dvou nejznámějších aktivních složek konopí, která má léčivé účinky. Pomáhá na zranění, špatnou náladu i řadu symptomů různých onemocnění. CBD... celý popis\nJedna ze dvou nejznámějších aktivních složek konopí, která má léčivé účinky. Pomáhá na zranění, špatnou náladu i řadu symptomů různých onemocnění. CBD je zkratka pro kanabidiol – nepsychoaktivní kanabinoid vyskytující se v rostlině konopí, která doprovází lidstvo od nepaměti. Je 100% legální a bezpečné. Zmínky o terapeutických schopnostech této bylinky naleznete v řadě starých rukopisů z různých částí světa a historických období. Studie a výzkumy z posledních let naznačují, že CBD podporuje imunitní systém, má protizánětlivé, antipsychotické a anxiolytické účinky. Najít ho dnes můžete v řadě potravinových doplňků a kosmetických přípravků. Význam CBD na základě vědeckých prací a praktických zkušeností uživatelů stoupá a byla by škoda si ho nevyzkoušet na vlastní kůži. Vyzkoušejte CBD i vy.\n1x RELX POD elektronická cigareta\nNáplně CBD1,5ml s příchutí: 2x Lemon Tea, 1x Mint, 1x Tropical Fruit.\nE-cigarety RELX CBD


Fukušima: druhý reaktor se přehřívá, nemá dostatek vody | Týden.cz\nFukušima: druhý reaktor se přehřívá, nemá dostatek vody\n28.03.2012 08:00 Aktualizováno 28.03. 09:41\nDruhý reaktor poškozené japonské jaderné elektrárny Fukušima 1 se stále potýká se smrtelně vysokou úrovní radiace a s nedostatkem vody, která ho má chladit. Vyplývá to z úterních průzkumů, které znovu vyvolávají pochyby o stabilitě zařízení.\nOdborníci do ochranného obalu reaktoru zavedli sondu vybavenou minikamerou, teploměrem, dozimetrem a měřidlem úrovně vody. Podobný průzkum se od tragického loňského zemětřesení a následné přívalové vlně tsunami uskutečnil podruhé. Komplex čeká postupné rozebrání, což se odhaduje na několik desetiletí.\nReaktory jedna a tři, ve kterých se podobně jako ve dvojce roztavila většina palivových tyčí, mohou být dokonce v ještě horším stavu. Druhý blok je totiž prozatím jediným, který byli odborníci schopni blíže prozkoumat.\nÚterní sondáž pomocí průmyslového endoskopu zjistila, že úroveň radiace je v reaktoru až desetkrát vyšší, než je smrtelná dávka. Již dříve provozovatel zařízení uvedl, že více než polovina palivových tyči se protavila jádrem na podlahu primárního ochranného obalu.\nRoztavené tyče pravděpodobně mohou za nebezpečně vysokou úroveň radiace v reaktoru, dosahující až 70 sievertů za hodinu. Toto číslo převyšuje nejvyšší úroveň deset sievertů za hodinu, která byla naměřena loni u sdíleného odpadního potrubí reaktorů jedna a dva. Úroveň radiace je podle představitelů tak vysoká, že endoskop by v takových podmínkách fungoval jen 14 hodin.\nPrůzkum rovněž ukázal, že v ochranné nádobě jádra reaktoru je jen 60 centimetrů chladicí vody. To je znatelný úbytek oproti deseti metrům, o kterých v prosinci informovala japonská vláda, když označila elektrárnu za stabilizovanou. Experti proto nadále pumpují do reaktoru vodu. Ze záběrů videokamery je patrné, že voda v reaktoru obsahuje tmavě žluté usazeniny. Předpokládá se, že to je rez, opadaná barva nebo prachové částice.\nLednový průzkum hladinu vody vůbec nedokázal určit, poskytl jen snímky s vodní párou, neidentifikovatelnými částmi a zkorodovaným kovovým zařízením, které poškodila radiace, horko a vlhkost. Určení úrovně vody je důležité, aby odborníci mohli lokalizovat poškozená místa, kterými radioaktivní voda uniká.\nPředstavitelé elektrárny označili současný stav hladiny za značně nižší, než se odhadovalo. Odhady byly založeny na údajích, které se nyní ukázaly jako nespolehlivé. Nynější zjištění ale neovlivní status "studeného vypnutí" elektrárny, protože teplota vody je asi 50 stupňů Celsia. To je dostatečně nízká hodnota, která prý značí, že roztavené palivo je zchlazené.\nDo reaktoru číslo dva mohli odborníci nahlédnout nejen díky nižší radiaci v budově, ale také díky tomu, že ochranný obal jádra je vybaven příslušným vstupem pro endoskopickou sondu.\nSkutečné podmínky v reaktorech jedna a tři, jejichž budovy poškodil výbuch vodíku, jsou stále neznámé. Podle simulací se v jedničce protavilo jádrem více paliva než ve dvojce, ale úroveň radiace je nejvyšší v trojce. Vysoká radiace v komoře reaktoru dva znamená, že tato část zařízení je pro pracovníky nepřístupná, do jiných částí budovy tohoto reaktoru ale s ochrannými oděvy na několik minut vstupovat mohou.\nLoňské přírodní neštěstí v Japonsku v podobě přívalové vlny způsobilo největší jadernou katastrofu od havárie v ukrajinském Černobylu v roce 1986. Jádra tří ze šesti reaktorů elektrárny Fukušima se z velké části roztavila, když tsunami vyřadilo z provozu chladicí systém elektrárny. Únik radiace si vynutil evakuaci až 100 000 obyvatel.


Rudiš Jaroslav – Knihkupectví Luxor\nKe klíčovým slovům "Rudiš Jaroslav" jsme našli 34 záznamů…\nJaroslav Rudiš je český spisovatel, narozený v roce 1972 v Turnově.\nNarodil se v severních Čechách, studoval na gymnáziu v Turnově a později na Pedagogické fakultě Technické univerzity v Liberci. Dva roky byl v Berlíně, kde obrdžel novinářské stipendium pro studium na Svobodné univerzitě. Předtím, než se stal spisovatelem na plný úvazek, vystřídal mnoho profesí – byl manažerem punkové kapely, učitelem nebo hotelovým portýrem. Poslední profesní zkušenosti sbíral jako novinář deníku Právo.\nVe světě literatury se poprvé představil románem Nebe pod Berlínem v roce 2002. Získal Cenu Jiřího Ortena a kniha byla přeložena do němčiny, polštiny a srbštiny. O rok později vychází první díl kultovního komiksu Alois Nebel – Bílý potok. Alois Nebel se stal generační záležitostí pro mnoho lidí a dočkal se dvou dalších dílů (Hlavní nádraží a Zlaté hory). V roce 2011 se do kin dostalo filmové zpracování Aloise Nebela, které se stalo hitem sezózny.\nDruhým románem Jaroslava Rudiše byl Grandhotel, který se o několik let později stal předlohou pro úspěšný film Davida Ondříčka. Následovaly ještě dvě knihy – Potichu (2007), a především pak Konec punku v Helsinkách (2010). Konec punku v Helsinkách býval označován za nejlepší dílo Jaroslava Rudiše.\nSe svým přítelem Igorem Malijevským pořádá Jaroslav Rudiš každý měsíc „literární kabaret EKG“.\nCD Český ráj - CDmp3\nIgor Malijevský: …\n249 Kč (běžně 279 Kč)\nRudiš J. Pýcha P.\nAlois Nebel - Kreslená…\nCD Kafka Band - Amerika Kafka Band\tNení skladem\nCD Kafka Band - Amerika\n10. 7. 2013 / Recenze\nJiný pohled na Národní třídu Jaroslava Rudiše\nPředem říkám, že Jardu Rudiše jsem nikdy nečetl. Věděl jsem o něm jen to, že má rád Německo, že má patku a že si svým dvojúderem Alois Nebel/Nebe pod Berlínem vysloužil pověst až kultovního…\n2. 7. 2013 / Recenze\nDivoká devadesátá, paneláky a Adolf Hitler\nNárodní třída je místo svárů. Místo, kde studenti křičeli o svobodu a dostali přes ústa. Symbol sametové revoluce. A teď taky nová kniha Jaroslava Rudiše, která budí rozruch. Je to celé jen póza,…


Monty a Loefsteker. - Stránky 9 - jachting.info\nPříspěvekod bozakafka » sob lis 09, 2013 8:23 pm\nMonty píše: Pavle\nMates,to je trochu složité,ale neboj,usmívej se,udělej money někde jinde a hajde na moře\nBožo,sedím v Linda´s baru už dva měsíce,řvu na tebe do ručky na channel n°70 a nic. Nejspíš špatnej kanál...nebo jenom dekl.\nnoooo pro jistotu jsem na teeem sakra asi 16 to je pivo kanal i kdyz jsem premyslel ho promenit na 12 no vono potej sestnatce na mooori hlava vobcas boli\nPříspěvekod mysacek » ned lis 10, 2013 2:13 am\nmartinptacek píše: ...co dělat, aby lidi platili i když jsem na lodi?\nProstě tak dlouho prudíš, až se tě okolí začne vyptávat, jestli nechceš někam vypadnout na delší dobu. Na to musíš odpovídat, že bys vypadnul, ale nemáš prachy. A pak už jenom čekáš, až někomu dojdou nervy a něco pošle\nMonty, gratulace k dobré lodi, je to jako Kirke, ledoborec, ale spolehlivej. Nedá se s ní vždycky plout, kam se chce, páč vůbec nestoupe, ale zato ji jentak nějaký vichr nerozhoupe.\nAť se daří, hezky oslav vánoce a plánuj další sezónu:\nPříspěvekod allucas » pon lis 25, 2013 2:46 pm\nMysak se mi zminil, ze se pohybujes soucasne po Kanarech. Mas-li chut, tak jsem na kotvisti u centra Arrecife (castillo San Gabriel). Lodka je bily polyester, sloop s CR vlajkou, ale zamenenyma barvama. Ja nikam az do zacatku cervna 2014 vyrazit za tebou nemuzu. Denne totiz musim dochazet do mistni velrybarske skoly. Pokud vsak vyjimecne fouka od JV, ci S, tak me tam nehledej. Dmuti more je tam na ztratu lode.\nPis na www.hotmail.es - Dusan (Olie)\nPříspěvekod Monty » úte lis 26, 2013 1:30 am\nJéé...zdar chlape ztracenej. Nejsu na Kanárech a letos...teda pokud mi nešvihne v kouli,nejspíš ani nebudu. V Arrecive jsem naposledy byl...hmmm...to je tomu už skoro rok. Tu marinu už dostavěli,ludry jedny...???A takové kotviště tam bylo .\nTeď si válím kejty na Maltě,a nejsu si jistej,jak dlouho tady budu,bo bych potřeboval do Fráni,ale jak sůl. Na ten tvůj odkaz ti asi těžko něco napíšu,ale pokud ti funguje starej mail tak ti písnu i tam.\nA že jsi se skoro tři roky neozval...naposledy jak jsi odplul z Adry na Kanáry a pak se po tobě zavřela voda. Ono,pokud si pamatuješ Jirku z Francie,tak ten za chvilku vyplouvá z Fráni,opět s novou lodí bo tu starou zapomněl ve Fr.Guianě a jistě se bude po cestě stavovat i na Lanzarote...tak ho nasměruju na tebe.\nÁ propos,co se stalo s tvou starou lodí...???Kdybych byl věděl,mohl jsi mít Albatrose...toho jsem dva roky dozadu prodal na Kanárech,na Tenerife za hubičku. Doteď stojí v Las Mamlas v marině...teda prd,teď je na jihu GC v Arguineguin,bo jak se to tam jmenuje. Trochu mně mrzí,že nám zase nevyšel krok a nepotkáme se,ale dá li Bůh a dožijeme ve zdraví a kráse,tak příští rok jsu tam na zimu jako na oslu.Trávit zimu v Meditteránu zase tak dobrej nápad není. No,doufám,že to tady přečteš,ale pro jistotu ti to pošlu ještě na starej mail...pokud ti ještě jede. Zatím se chlape jedna velrybářská drž,nabrus harpunu a hurá na ně...\nNaposledy upravil(a) Monty dne pon pro 23, 2013 4:55 pm, celkem upraveno 1 x.\nPříspěvekod brin » úte lis 26, 2013 9:40 pm\nAhoj Monty, jedno upřesnění, Albatros nestojí v marině v Las Mamlas, ale (byl před cca měsícem) na suchu v rybářském přístavu západně od Las Palmas a probíhaly na něm poctivé opravy. Ale to se pravděpodobně už změnilo. Pekelná loď:-)\nPříspěvekod kapo » stř lis 27, 2013 7:56 am\na kterej to byl Albatros, tenhle ?\nPříspěvekod brin » stř lis 27, 2013 8:16 am\nTipuju že ani jeden, neb byl ocelový:-) Bych chtěl vidět ten vlek na to 10tunový monstrum.\nPříspěvekod Monty » čtv lis 28, 2013 7:07 pm\nHele ho....dneska je to přesně 8 let,co jsem tady v tom fóru...to nám to letí\nKluci,Albatros je tady,ale tohle vlákno není o něm...to je už na smetišti dějin.\nJdu na pivo,to nějak musím oslavit\nPříspěvekod kapo » čtv lis 28, 2013 7:31 pm\nmoooc pěkná lodička,až budu velkej ,tak si takovou koupím...\nPříspěvekod Monty » ned led 26, 2014 2:44 pm\nTrochu z flákání...Je neděle,nic se nedělá,svítí sluníčko, teploty se drží přes den nad 15°c(ale častěji kolem 20°c),odešlo naf.čerpadlo na motoru,Prcek peče buchty skoro každej den a funí jako na pólech. Jaro ještě daleko,ryb pod vodou moc není ,občas se něco hodí na grill, poslední lahev Francouzkého rouge taky padla za vlast a k obědu bude paella. Na místě nás drží mooringy hned dva s 10 t. betonovými bloky a 8 cm tlustým lanem. Jinak nuda\nÁ propos,motor už zase jede,i když zatím jenom v nouzovém režimu. Jo a vytáhnul jsem po dvou rokách z pytle spinaker,kterej se ukázal,že spinaker není,teda je,ale asimetr,genaker a to dvojenej,kterej jde rozbalit na motýla. Zajímavej kousek.\nMoje zlaté babenky\nPříspěvekod maxik1958 » ned led 26, 2014 6:41 pm\nPěkný barvy toho genakru, až to roztáhneš, tak budeš jak horkovzdušnej balón Trochu Ti závidím, já jsem dneska v -15ti rozmrazoval ženě vodu do baráku, kterou zapomněla večer vypustit\nPříspěvekod Monty » pon led 27, 2014 10:32 am\nMaxi,v tomhle si asi rozumět nebudeme. Ten genaker mně přijde jako cirkusovej stan...barevně. Přemýšlím ho obarvit na černo ... i s rukávem. Poraď jak\nPříspěvekod maxik1958 » pon led 27, 2014 10:53 am\nAle Monty,ono v tom bylo trochu ironie\nPříspěvekod pik » pon led 27, 2014 3:37 pm\nNo přece barvou na genakry, to je jasný\nPříspěvekod Monty » sob úno 15, 2014 8:51 am\nJsme v Arbataxu. To,co začalo jako výlet kolem Malty,skončilo s nekolika průserama v Trapani na Sicilii. Když to teď sumarizuju,tak mně přijde statisticky nemožné,aby se p o s r a l o tolik věcí najednou a kdyby mně to někdo vyprávěl,tak bych si myslel,že si vymejšlí a nebo kuewsky přehání,ale buď jak buď.\nVe středu 29.1 vyplouváme s Prckem čistě expedične na Comino a Gozo zapotápět a zarybařit.S čudlema je to tady na Maltě hodně skromné,pořádnou rybu jsem už neviděl ani nepamatuju,tak doufám,že to bude tam trochu lepší...i když jsu pořád v pochybnostech. Jestli se ono ty čudle neodstěhovaly někam jinam. Rozfoukalo se trochu ostřeji od jihu,před vlnami jsme chránění, a je z toho příjemná plavba....teda až do doby,než vyplujeme ze závětří na Gozu.Tam se do nás vítr opře už naplno,tak se na to vyprdnu,stáhnu plachty a startuju motor. Ten klepe asi 5 minut a pak si dává šlofíka. To spravené čerpadlo asi zase tak dobře spravené není,kde je chyba jdu zjistit do motorovny.Čerpadlo si prostě odmítá tahat naftu z nádrže,já netuším proč,fouká 25kn nese nás k severozápadu a jak nás to nese dál,tak vyplouváme ze zákrytu Goza,vlny jsou najednou kolem dvou metrů,s čerpadlem v tomhle marasu nejde nic dělat,tak na to prdnu. Jdu na palubu a vytahuji plně zrefovanou hlavasku a bezan,stáčím loď proti větru,vytáhnu kosatku a hodlám dokřižovat zpět do závětří a tam mrknout na to poonďané čerpadlo.Loď pluje ostře proti větru hezky....a další průser přichází asi za pět minut.Co se stalo nevím,ale najednou rána jak z kanónu a ráhno hlavní plachty se ve dvou kusech poroučí na palubu,v hlavní plachtě džuzna jako kráva,loď se stáčí bokem k větru a v silném náklonu valím nastartovat autopilota,ať to chvilku drží,bo jdu mrknout,co se stalo. Ráhno se zlámalo v místě uchycení kikingu...to jsou mi věci. Bez motoru a hlavní plachty to ale ostře proti větru a v tomhle marasu nejde. Balím hlavní plachtu se zbytkem ráhna,vlny se zvedaj už přes dva metry,tak sedám do kokpitu,ulívám panáky Johnyho a s Prckem dumáme,co s tím.Mrknu ještě na čerstvé prognózy. Vítr má být pod Sicílií v nárazech až ke 40 Kn a vlny do 4 metrů. Situace jesti vážná,nikoliv však zoufalá.Sicílie je kousek,vítr se stáčí k jihovýchodu...bude z toho výlet na Sicílii i když asi divokej.No co,loď k tomu stavěná je. Tam zjistím,co s tím bazmekem na čerpadle,počkám na vítr a hajde zpět na Maltu... ha, ha...tak to byl plán.\nV noci vítr sílí,vlny jsou už přes tři metry,ale zatím to pluje solidně,i když už s lodí trochu hází ze strany na stranu...no úchylnosti plavby na zadní větry. Helmut(autopilot) ale zvláda kormidlovat v pohodě,tak se trochu jdu prospat.Druhého dne dopoledne vítr pořád sílí a v nárezech už dosahuje slibovaných 40kn.Vlny se zvedli přes tři metry,občas přijde čtyřmetrovka,ale je to oranice jako na Velké Pardubické...ne dlouhé vlny pohodové. Pluji už jenom na malou kosatku a i s tím,že loď je od spodu už zarostlá jako koralovej útes si ho valíme přes 6 kn. Potřeboval bych ale v tomhle marasu trochu ubrzdit,tak dávám dole kosatku a navlíkám, po prvé na téhle lodi kosatku bouřkovou.Rychlost klesla pod 5 kn.\nDalší průser....vant na kterým je bouřkovka povoluje,lod se stáčí bokem k vlnám,Helmut to nezvládá,tak ho vypnu. To,jak to teď mlátí s lodí je už i na mně moc.S 4 metrovými vlnami z boku,jenž už jdou přes palubu,větrem stabilně nepadajícím pod 35kn valím na příď s tím udělat pořádek.Přepínám kosatku na druhej vant....ještě že jich mám tolik .Prcek mně hlídá z kokpitu,jestli mně nějaká vlnka sebou neveme...držím se ale jako pijavice.Na otázku,co dělat,kdyby mně to spláchlo je rada jednoduchá ...nechat Helmuta,ať to dokormidluje na Sicilii, zbalit caky paky počkat až se přiblíží ke břehu na dvacet metrů,skočit do vody a doplavat na břeh...zbytek se už někde rozplácne ...a co se mnou...??? No v tomhle by mně nikdo už nenašel ani s rádiovým lokátorem ,a né se pro mně ještě vracet .\nOdpoledne vítr už neví co by,v nárazech fouká přes 50kn,vlny narostli na 5 metrů a občas přijde poctivá šestimetrovka. Jsou krátké,ostré,kolem jenom pěna a voda z hřebenů vln,kterou nese vítr vodorovně. To už vlny šplíchaj i na zadní palubu...maso.Helmut to už moc nezvládá (poprvé,co mám tuhle loď)a jenom s bouřkovkou se loď občas stočí bokem k vlnám a to pak teprva začíná rodeo.Díky Bohu za 11 tun balastu...Tenhle Rolls Royce mezi loděma prostě snad vážně položit nelze...no,jak bych v tomhle dopadnul na dnešních lodičkách nevím...asi bych dělal kotrmelce .Musím si to vzít do ruky a držet to pořád od větru...asi tu nejhorší hodinu,pak už to zvládá zase Helmut.\nV kokpitu jsme ale zatím v suchu. Lufina se drží v tom marasu dobře a je až k neuvěření,co všechno vydrží.Uvnitř lodi už není nic na svém místě...i zajištěné věci si našli zajištění někde jinde a největší průser jsou instantní kvasnice vysypané na podlaze .... tam je ale i zbytek věcí,včetně počítače,kterej se prozatím,co mám tuhle loď z místa ještě nehnul ani na Atlantiku.Chci to vyfotit,ale foťák už dávno zaujal novou pozici,mně ale ještě dlouho potom neznámou. Fotky nebudou .\nTohle extempóre trochu polevuje až po západu slunce a máme toho s Prckem plný zuby...ta se jenom tak mimochodem celou dobu drží fakt dobře a na to,že je to její první křest mořem....klobouk dolů. Plácání v létě po Jadranu se nepočítá .\nNa noc nechávám venku jenom bouřkovku,vlny padaj pod 4 metry,vítr pod 30 kn a loď pluje do 4 kn max. To je dobře,potřebuji se vyspat a nechci dorazit do Trapani za tmy ,bo budu možná muset do portu na plachty. Ráno se už schováváme za westside Sicilie do závětří,vlnky padli na jeden metr a vítr taky...\nLezu na stěžeň a spravuji vant,jenž se neurval,ale vypadla zavláčka v oku. Maturuji pak nad tím připosratým čerpadlem...Pak zase odzvdušnit motor,což zvládám teď už asi za minutu. Má to jistej postup a svoje záludnosti,ale když se na to přijde,jde to rychle. Bývalí majitelé mně upozorňovali nad tím,abych si dával bacha,že zavzdušnit tenhle motor je průser a dlouho se to pak odvzdušňuje.... no,našel jsem fintu jak na to rychle,i když trochu bolestně .\nAsi 5 majlí před portem vítr padá totálně. Schazuju plachty,startuju motor a suneme se na motor pomalu k portu...teda asi 10 minut,kdy,jak už snad ani zákon schválnosti nedovoluje je tady průser,ale tentokrát jako mraky. Motor si ho vesele bublá,ale převodovka netočí...Vypnu motor a doliju do hydraulické převodovky olej,asi litr....a zase se jede dál...Teda asi 10 minut,pak zase nejedeme.Převodovka zase suchá...nadávám jako pohan,doliju olej a zase prdíme dál....zase jenom chvilku,dolívám poslední litr hydraulického oleje....a pak litr motorového oleje a pak už vplouváme do portu v Trapani,kde se raději nehlásím vysílačkou . Valí na nás z portu jeden trajekt,do portu si ho šine další trajekt a my zase nejedeme . Olej už další nemáme,tak...no co dělat,rychle pumpnu z motoru litr oleje a naliju ho do převodovky...a za deset minut kotvíme....fuj tajbl. Jsu na moři už nějakej pátek,ale mohu klidně říct,že je to to nejhorší,v kombinaci všeho,co jsem zatím zažil a viděl...a to jsem už viděl hada na kolečkových bruslích a velrybu čůrat z mostu.Zažil jsem i silnější vítr.... proplul jsem už i většími vlnami i průserů odstál několik,ale všechno dohromady je moc i na koně.\nNa Maltu se už nevracím...Mrzí mně to,bo zůstali tam nedořešené věci,Bóža je na mně taky nasranej,s nikým jsem se nerozloučil,ale jinak to nejde.Musím do Francie a loď musí z vody...bezpodmínečně. Kdy mně tam ale zimní mistrály pustí je ve hvězdách,tak zatím čekáme na díru v závětří Sardinie a Korsiky... zapotápíme a zarybaříme.\nTeď po 400 majlích z Malty po těžkém moři kotvíme v Arbaraxu na Sardinii. Plavba ze Sicilie byla ostřejší,vlny ale do 2.5 metru a pořád bok,nebo mírný předobok.První noc se nedalo moc spát,bo na boční vítr,s malou kosou a plně zrefovaným bezanem plujeme v náklonu,že padáme z betle,ale i když i tohle je plavba po tvrdém moři a silným větru,je to už pohoda a v téhle lodi nám to přijde už jako čajový dejchánek. I když Prckovi kupodivu bylo trochu ...no řekněme nevolno,ale rybičky nekrmila. Divné...Počas plavby z Malty na Sicilii byla v pohodě... .\nJe tady nádherně...Líbí se mně tady tak,že bych tady zůstal klidně déle...ale to nepůjde. Včera jsme zapotápěli,k večeři jsem Prckovi střelil pěknou ropušnici a dneska bude k obědu chobotnice. Večer jdeme na ryby,jsou tady nádherní seabassy. Pak se budeme belhat podél eastcoast Sardínie a asi i Korsiky k severu a čekat na díru,která nás pustí do Lyonu,domů. Ono to ale nejspíše tak rychle nepude,tak se stavím asi na Elbě pozdravit Jirku a Davida,kterej ale chce už brzy vyplout,tak ho snad potkáme po cestě. Zatím teď tady užíváme sluníčka,dneska má být 23°c,jenom noci jsou chladné a moře má tady jenom 13°c...i v neoprénu tak max. na hodinu a zmrzlej ven z vody .\nZimní plavby jsou vždy dosti těžké,to už je jenom pro otrlé povahy,únor na moři je nejchladnější a největrnější část roku a to nemluvím o tom,že letos jsem v mediterránu zimoval...brr,studenej to kraj. Tak kluci a holky,pokud chce někdo vědět,o co go,tak se může na chvilku přidat...ale teplé prádlo sebou . Plavba jesti dobrodružná už jenom proto,že se pluje bez hlavní plachty a s převodovkou,která má větší spotřebu oleje než eskymák v zimě. Jinak je to Boží . God save the Queen.\nP.S.: o kravinách,jako že odešlo čerpadlo na slanou vodu ,jistič,trhlej bezan(už spravenej) a jiných blbostech se už ani nemá význam zmiňovat Vice fotek na FB\nNaposledy upravil(a) Monty dne pon úno 17, 2014 9:59 am, celkem upraveno 2 x.\nPříspěvekod Anonym » sob úno 15, 2014 11:04 am\nČoeče Monty, co říct...\nCo jsi udělal špatně? To nebylo jenom tak.\nProvedl jsi před plavbou úlitbu Neptunovi? Neurazil jsi nedopatřením božstvo v opilecké pýše?\nPříspěvekod vikigach » sob úno 15, 2014 3:48 pm\nčteme tady s Romanou tvoje poslední dobrodružství a přes všechen obdiv Tě trochu litujeme. Tolik smůlu během několika dní. Alespoň se ale blížíte k Francii a tam bude zase líp.\nPřeju vytrvalost a trochu štěstí.\nVíťa a Romana\nPříspěvekod maxik1958 » sob úno 15, 2014 7:57 pm\nNo Monty, víš co se říká, zážitky musí byt silné, a nemusí být vždy jen kladné Hlavně že jste v pořádku, a že máš tak skvělou loď, dřív se na to holt dívali při stavbě jinak.\nPříspěvekod dan » ned úno 16, 2014 11:40 pm\nPříspěvekod Komín » pon úno 17, 2014 3:44 pm\nTys zapomněl napsat, žes k Prckovi přibalil i pana Murphyho a ten bez svých zákonů nikdy necestuje.\nNo držím ti palce a těším se někde na setkání.\nPS: Honza je na Albatrosovi na Kanárech a jak koukám na zprávy, taky si tam asi užívají.\nPříspěvekod Monty » úte úno 18, 2014 8:33 am\nNo jo kluci...někde mi na loď vlezl Jonáš. Potřeboval jsem nějakého kytovce,co by si na něm smlsnul,ale jako na potvoru ani delfínek....až před Sardínií,kousek...Tak ho snad sežrali a už bude klid. A Božstvům jsem ulil...ha...ale asi jsem je měl nechat střízlivých. .\nPříspěvekod Monty » sob úno 22, 2014 6:25 pm\nWaiting for wind... ...Čekání krátíme kulinou\nPříspěvekod Josef » ned úno 23, 2014 9:27 pm\nMonty ty fotky jsi měl dát do fotosoutěže a určitě by jsi vyhrál.\nPříspěvekod Monty » pát úno 28, 2014 12:12 pm\nDal jsem pár fotek ze Sardínie z okolí Arbataxu na Facebook,tak kdo chce ať mrkne. Tady to je trochu na levačku tak jenom pár kousků. Přímej link\nPříspěvekod bozakafka » pát úno 28, 2014 6:08 pm\nmoc hezke, ale nejak ztracim podstatu tech fotek. vise uvedene jsme precetli a trhali se smichy. radsi bych uvadel pravdu o tom kdy lidska blbost vitezi nad zdravim rozumem jachtare. Monty uved pravou pravdu aby tady nekdo nemlel o tom co je to jonas. a dofam ze to nebudes komentovat ze svoji aroganci.\nLindas bar team


Velikonoce 2001 v klubu - Akademická duchovní správa ČVUT\nJak to vlastně tenkrát bylo? Předně se sluší poznamenat, že to byly vůbec první velikonoce, které jsme s klubem prožili společně. Možnou příčinou toho je i fakt, že to byly moje první kněžské velikonoce a tudíž odpadly starosti se sháněním nejbližšího kostela, se zajišťováním účasti na velikonočních obřadech ap. Dalším důvodem asi bude záliba klubových koňů v nově objevené jítravské faře, kde příroda, fara, kostel, ale především obětavá a sympatická farní hospodyně tvoří harmonický celek. A tak není divu, že teď budete číst reportáže z jítravské fary asi častěji.\nCesta na Jítravu o Zeleném čtvrtku byla individuální. Tím chci říci to, že každý se na Jítravu dopravil, jak uměl. Já třeba se dvěma kolegy ve značně pokročilé fázi mé již několik dní přecházené nemoci autem. Obávám se, že jiný způsob dopravy bych stejně asi nepřežil! Kolegové z Pardubic zase přijeli rychlíkem JEŠTĚD a Zuzka z Prahy s partou svých nejvěrnějších nejprve autobusem a pak pěšky. V praxi to vypadalo asi tak, že 25 km dlouhou cestu z Liberce absolvovali za tmy a v začínající sněhové vánici asi za 4 hodiny. Ano, čtete dobře: ač byl Zelený čtvrtek a po celý den svítilo sluníčko, tak s přicházejícím večerem se jaro rázem proměnilo v zimu a my jsme se každé ráno probouzeli do zimní idylky, mnozí i s horečkou. Pak bych ještě neměl zapomenout na 11 skautů, kteří přijeli vlakem a na ty, kteří se k naší velikonoční partě přidávali v dalších dnech.\nHlavním programem večera Zeleného čtvrtka byla slavná mše sv. na památku Poslední večeře Páně. Pro neznalé bych asi měl připomenout několik věcí: vlastní velikonoční svátky právě touto mší začínají. Křesťané si připomínají Poslední večeři, kdy Kristus se svými učedníky slavil tuto rituální židovskou večeři, připomínající vysvobození Izraelitů z egyptského otroctví. Kristus tehdy nabídl svým učedníkům chléb a víno, které mocí svého slova proměnil ve své tělo a ve svoji krev. Přislíbil jim, že se to bude dít pokaždé, když tento obřad budou opakovat oni nebo jejich právoplatní nástupci. A na znamení veliké lásky, kterou k sobě jeho následovníci mají mít, jim všem umyl nohy. Dodnes je tento prastarý zvyk zařazován právě do večerní mše o Zeleném čtvrtku, aby nám připomněl, že není nic důležitějšího, než v lásce sloužit jeden druhému. A tak i já jsem toho večera v chladném jítravském kostelíku myl nohy. Ne dvanácti apoštolům, ale pouze šesti studentům, mezi nimiž byli zástupci všech třech "složek" našeho výletu: Pražáci z ČVUT, Pardubičáci a skauti. Asi bych měl poznamenat, že o hudební stránku věci se toho večera, stejně jako v následujících dnech, vzorně starala Zuzka z Pardubic a u oltáře coby ministranti sloužili Jarda, Honza a Mirek, též z Pardubic.\nPo mši sv., která končila po půlnoci (což je liturgicky viděno asi velmi nesprávné, ale my jsme museli počkat se začátkem na všechny opozdilce) jsme se už jen dlouho do noci povídali. Konečně přijela i Zuzka Pražská se svými koňmi a i moje nemoc zdánlivě ustupovala, takže všechno bylo v naprostém pořádku.\nVelký pátek nás přivítal v sněhovém hávu. Pohled z oken fary na kostel i na vrchy Lužických hor napovídal, že slavíme vánoce či Silvestra. Ale liturgický kalendář nelze ošálit, prostě byl tu Velký pátek a s ním, jak říkají naši nevěřící spoluobčané, svátky jara. Hned zrána, pokud si dobře pamatuji, přijel Ríša (pro zasvěcené budoucí Richard z Chichesteru) a pravděpodobně i někdo další. Dopoledne se zbožná část naší výpravy rozhodla slavit v kostele Křížovou cestu, ta méně zbožná (včetně mě) se zabývala jinými věcmi. Já jsem třeba ležel v posteli a snažil se přesvědčit mou opět propuknuvší nemoc, aby už konečně odešla. To jsem ještě netušil, že nejen že neodejde, ale v příštích třech týdnech se postará o mou pracovní neschopnost.\nKřížová cesta byla prý ale velmi krásná a dojímavá a Jirkovi z Pardubic se dokonce podařilo udělat několik zajímavých fotografií z kůru, ze kterých ovšem nepoznáte co a kde ten houf lidí kdesi dole dělá. Po velmi skrovném obědě (byl přece Velký pátek, což je v katolické církvi spolu s Popeleční středou den přísného postu) se většina osazenstva vydala na výlet. Počasí nedovolovalo nic delšího, a tak se spokojili s blízkým okolím, Sloními kameny a Havranní vyhlídkou. Co se tam dělo, netuším, jen později z fotografií jsem zjistil, že tam někteří neposlušní odvážlivci skákali z kluzkých kamenů, aby byli dole stejnými odvážlivci chyceni. O co šlo snad pochopíte z fotografie, mně to moc jasné nebylo.\nAč jsem chtěl celé odpoledne proležet ve spacáku a alespoň trochu se léčit, nebylo mi to umožněno. Nejdříve přijel Richard, potom Ondra s Bětkou a další a další, takže jsem musel stále někoho vítat, ubytovat ap. A najednou tu bylo pozdní velkopáteční odpoledne a s ním prastaré obřady, které mají svůj základ v apoštolských dobách církve. Slaví se na památku ukřižování Krista v červené liturgické barvě a jejich jádrem je čtení pašijí. To je ta část evangelií, která vypráví o Kristově odsouzení, utrpení a smrti. Po nich následují velkopáteční přímluvy, které nejsou také nejkratší a do kterých církev zahrnuje potřeby celého lidstva. Uctíváním kříže a svatým přijímáním tyto obřady končí. Je asi vhodné poznamenat, že na Velký pátek ani v den následující (tedy na Bílou sobotu) církev nikde na zemi neslaví mši sv.\nPokud čekáte, že následný večer se nesl v tichém usebrání a meditaci nad utrpením Krista, jste na velkém omylu. Já jsem sice podobný program očekával, zvláště od zbožných pardubických kolegů či neméně zbožných skautů, byl jsem však záhy vyveden z omylu. Když jsem některé lidi už delší dobu postrádal, domnívaje se, že jsou v chrámu Páně, nenápadně se kdosi prořekl, že jsou v hospodě. Zase jsem byl o jednu iluzi chudší...\nVelikonoční sobotě se odedávna říká sobota Bílá. Není to proto, že by o tomto dnu mělo sněžit, jako tomu bylo letos, ale proto, že o velikonoční noci se od pradávných dob křtilo. Nekřtilo se tak, jako dnes, tedy pouhým litím vody na hlavu křtěnce, ale křtilo se ponořením. V areálech starokřesťanských chrámů byla tzv. baptisteria, což byly bazénky, umožňující ponoření celého člověka do vodní lázně. Nový křesťan, vystoupivší z této křestní lázně, potom obdržel bílé roucho, které nosíval po celou velikonoční dobu. A protože pokřtěných bývalo hodně, tak se celé shromáždění bělalo jejich rouchy a sobotě se začalo říkat bílá. Ale pěkně popořadě.\nKdyž jsme se ráno probudili, čekala nás opravdu bílá sobota. Venku chumelilo, auta před farou byla pod příkrovem ledu a vzrostlé chvojky, obklopující kostel, se nakláněly pod tíhou mokrého sněhu. Po nezbytné ranní očistě a snídani jsme tentokrát téměř všichni vyrazili do kostela. Tam se měl totiž odehrávat prastarý obřad Effatha, což česky znamená otevři se a je to narážka na příběh z Markova evangelia, ve kterém Ježíš vrací sluch i řeč hluchoněmému. Současně si měl katechumen Richard zvolit nové jméno. Hned od počátku bylo jasné, že mu zůstane Richard, ale který to bude? Moje hagiografické znalosti byly v koncích, ale celou situaci zachránila paní hospodyně. Měla ve své knihovně "Rok se svatými", snad nejobsáhlejší encyklopedii všech svatých a světic Božích. A protože Ríša je ode dávna zvyklý slavit svůj svátek 3. dubna, padla volba na Richarda z Chichesteru, anglického biskupa, žijícího v první polovině 13. století. Nakonec jsme všichni uznali, že v hlavních rysech se oba muži docela shodují.\nSobotní odpoledne patřilo, stejně jako to páteční, výletu. Téměř všichni zvolili již v únoru odzkoušenou trasu z Rynoltic přes Polesí, Pekařův kříž na Popovu skálu a zpět přes Tobiášovu borovici do Rynoltic. Cesta je to věru romantická, lemovaná mnoha pomníčky či obrázky, připomínající dávné vraždy pocestných či z žárlivosti vraždící milence. To nám sice nehrozilo, ale o nebezpečí, či spíše vnější nepohodu se postaralo počasí. Zbožnější skupina, paradoxně reprezentovaná magistrovými a pomvědem, se vydala vláčkem do nedalekého Jablonného na pouť k paní Zdislavě. Cestou se stavili na Lemberku a byli dokonce zhnuseni tím, že zjevně ateistická průvodkyně ignorovala svatou majitelku hradu, činící zde dobro v dávném 13. století. Nakonec se zdrželi v jablonské restauraci a tak přišli mnohem později, než ostatní. Já sám jsem se opět snažil trávit odpoledne v posteli, leč opět s nevalným úspěchem.\nNa večer připravila paní hospodyně se svými pomocnicemi vynikající svíčkovou. Starostlivá Zuzka pražská, vidouc jaký je o ní zájem (o svíčkovou), musela schovat pro magistrovi a Davida, kteří se z Jablonného vrátili mnohem později, než ostatní. A po večeři vypukla pravá liturgická horečka. Velikonoce se přece blížily ke svému vrcholu, Richard měl být v noci pokřtěn a biřmován a současně se svým pardubickým kamarádem Lubošem přistoupit k prvnímu sv. přijímání. Obřady veliké noci, tzv. velikonoční vigilie (bdění), jsou nejenom velice dlouhé (řádově tři hodiny), ale samozřejmě i liturgicky velice náročné. Člověk je prožíval už nesčíslněkrát, ale když jsem je měl slavit poprvé sám, nemohl jsem podcenit přípravu. Zuzka pardubická celé odpoledne nacvičovala žalmy a litanie ke všem svatým, ve kterém nesměl chybět ani Richard z Chichesteru, skauti zase štípali dříví na velikonoční hranici, paní hospodyně se svými slečnami zdobila kostel, já jsem zpovídal, prostě přípravy svaté noci byly v plném proudu. Kolem půl jedenácté v noci to všechno začalo. Velikonoční vigilie se skládá z několika částí: nejprve se před kostelem zapálí oheň, od kterého se rozžehne paškál - velikonoční svíce. Světlo této svíce symbolizuje vzkříšeného Krista, který podobně jako tento plamen prozářil temnoty smrti. Přítomní si zapalují od této svíce svoje malé paškálky a za trojího zvolání "Světlo Kristovo" vchází liturgický průvod se všemi ostatními do ztemnělého kostela. Tam zazní chvalozpěv na tuto svíci, prastarý překrásný hymnus, nazvaný podle svých prvních slov Exultet - Zajásejte! Tolik jsem se těšil, že se mezi čtyřiceti lidmi najde někdo, kdo ho zazpívá, leč nikdo se k tomu neodhodlal. Škoda, musel jsem ho nakonec svým chraplavým nemocným hlasem recitovat. Jinak jsme ale všechno zvládli, jen ten ohen uprostřed chumelenice vypadal nějak nezvykle divně.\nPoté následuje - samozřejmě už při světle - bohoslužba slova. Je velmi dlouhá, obsahuje sedm starozákonních čtení, jedno novozákonní a je korunována evangeliem, přinášejícím vskutku radostnou zvěst o vzkříšení Krista. Všechna čtení jsou proložena žalmy, které ovšem Zuzka odmítla na poslední chvíli zazpívat a tak jsme je opět museli recitovat. Vrcholem večera byla křestní liturgie. Za zpěvu litanií ke všem svatým byl Richard doveden ke křtitelnici, ve které už byla posvěcená voda a jak je dobře patrné z obrázku, byl pokřtěn. Vzuhledem k množství prolité vody asi nikdo z přítomných nepochyboval o platnosti tohoto křtu. Poté ve svátosti biřmování přijal sedmero darů Ducha svatého a už nic nebránilo tomu, aby v následující mši svaté přijal svátostného Krista pod způsobou chleba a vína. Předtím se ale ještě přítomný lid rozpomenul na svůj křest a mimo jiné byl pokropen touž svěcenou vodou, ze které se před chvílí narodil Richard k novému životu. A tady nastal jeden z nemnoha problémů. Zapomnělo se totiž na kropáč. Duchaplná paní hospodyně ho nahradila větvičkou thuje a ta svůj úkol splnila mnohem lépe, než by to zvládlo několik kropáčů dohromady. Sluší se ještě poznamenat, že Ríšův kmotr, Martin, slíbil před Bohem, před církví a před naším shromážděním, že se bude o svého svěřence po celý život vzorně starat.\nA pak už jen naši oslavenci přinesli obětní dary a mohla začít třetí část velikonoční vigilie, bohoslužba oběti, jejímž vrcholem bylo samozřejmě první svaté přijímání Richarda a Luboše. Chrámem znělo jásavé Aleluja a zvony jítravského kostelíku zvěstovaly tomuto Bohem i lidmi zapomenutému kraji, že Boží Syn přemohl přemohl smrt a zvítězil. A samozřejmě i to, že jeden z lidí, který byl až dosud také ve stínu smrti, vstal s tímto Kristem k novému životu!\nOslavy této velké události byly samozřejmě velmi bujaré, protáhly se určitě dlouho do noci, ale to už někteří z nás, zejména ti dříve narození, prostě nevydrželi a odpadli. Krom toho mě čekala na druhý den ráno mše sv. ve Zdislavě, nedaleké vesničce s překrásným, leč rozpadajícím se kostelem. Sešlo se nás tam v mrazivém zimním ránu jen asi deset, většinou chatařů z Prahy. Když jsme se s paní hospodyni po kluzké a téměř zledovatělé silnici vrátili k polednímu domů, většina už byla vzhůru, po snídani a čekala na hutnou duchovní stravu. Po ranním zážitku ze Zdislavy jsem ale odmítl celebrovat v kostele, a tak mše svatá byla u krásných krbových kamen ve farní jídelně.\nNásledovalo obvyklé balení, spěch na autobus či vlak a odjezd domů. Musím uznat, a snad mně dají všichni účastnici výletu za pravdu, že první klubové velikonoce se opravdu povedly. Setkali jsme se se sebou navzájem, prožili jsme uprostřed nás přítomnost Zmrtvýchvstalého a co na tom, že někteří z nás museli ihned po návratu domů zalehnout na mnoho dní do postele? Za to nemohly velikonoce, ale sníh a zima, která vykonala své navzdory Ohni, který hořel v našich srdcích.


Pospíšil: Prezident Zeman neustále porušuje Ústavu | TOP 09\nPrezident Miloš Zeman konstatoval, že Michal Šmarda se nikdy nezabýval problematikou české kultury, řekl to hradní mluvčí. Šmarda proto není odborně kompetentní pro výkon funkce ministra kultury České republiky. Prezident požádal předsedu ČSSD Jana Hamáčka, aby mu prostřednictvím premiéra Andreje Babiše navrhl jiného kandidáta, který splňuje alespoň elementární odborné předpoklady.\nPane předsedo, poprosím Vás o komentář k dnešnímu prohlášení prezidenta republiky.\nBohužel mě prohlášení pana prezidenta nepřekvapuje, protože je zjevné, že pan prezident Zeman chce ústavní krizi, která je zde již třetí měsíc, dále eskalovat. Je to zcela zjevné porušování Ústavy. V normální parlamentní demokracii je výměna jednoho resortního ministra otázka několika dní. Zkrátka premiér navrhne odvolání a pak navrhne nové jméno na základě nominace odpovědné a příslušné vládní strany a pokud tam není nějaký zjevný důvod, že dotyčný je například podezřelý z páchání vážného trestného činu nebo nějaká jiná závažná okolnost, prezident musí dotyčného jmenovat. Je zjevné, že pan prezident s radostí griluje sociální demokracii, je to jeho dlouholetá taktika a u mnoha předsedů sociální demokracie byl s tímto úspěšný a díky tomu ta situace bude dále pokračovat. Je otázka, jak na to sociální demokraté zareagují. Nemyslím si, že dojde k předčasným volbám nebo pádu vlády. Že tato situace nebude vyřešena, bylo všem zpočátku jasné. Když prezident odvolal předešlého ministra kultury, tak jen naivní lidé si mohli myslet, že tím krize končí. Chování pana prezidenta nejen, že můžeme kvalifikovat, že je v rozporu s Ústavou a ústavními zvyklostmi, ale hlavně tím poškozuje obrázek České republiky a politici místo toho, aby řešili problémy země, tak několik týdnů zde řeší výběr nového ministra kultury.\nArgumentem prezidenta republiky je neschopnost Michala Šmardy řídit ministerstvo kultury, není to závažný argument? Prezident republiky by přece měl mít zájem na tom, aby jednotlivé resorty byly řízeny odpovědně a kompetentně.\nToto je rozhodnutí pouze na sociální demokracii, koho si vybere na post ministra kultury. Výběr poté vyhodnotí voliči, a to buď tak, že ubydou, jelikož vybrala sociální demokracie špatného kandidáta nebo naopak díky práci ministra kultury jim voliči mohou přibýt. Zároveň nevíme, co znamená v tomto smyslu odbornost. Politik je manažer, který má jisté zkušenosti. Já osobně bych také rád viděl jiného kandidáta než pana Šmardu, kterého navrhují sociální demokraté, na druhou stranu ale není žádný objektivní důvod, proč by to pan Šmarda nemohl vykonávat. Politika je sice o odborném vedení daného resortu, ale zároveň o politických zkušenostech, a ty kandidát na ministra kultury asi má, když je komunálním politikem. To, co dnes pan prezident říká, je v rozporu s tím, jaké ústavní možnosti má. Za výběr vhodného kandidáta nese politickou odpovědnost sociální demokracie, nejsou zde žádné závažné okolnosti, které by jmenování bránily, tudíž by prezident měl kandidáta jmenovat. Nikde není napsáno, že ministrem spravedlnosti musí být právník, byť je to vhodné a ministrem kultury člověk aktivní v kultuře. To je opravdu o odpovědnosti stran, které jsou ve vládní koalici.